GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריאל יוצר: לא היינו שם אף פעם, ואני גם לא חושב שזה סביר להיות שם עכשיו.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, הערה, שאלה אליך.
יוסי יונה: השאלה היא עקרונית.
יוסי יונה: אנחנו עכשיו דנים בחוק הזה כדי להביא אותו לקריאה ראשונה.
יוסי יונה: האם כל מה שאתה אומר מונע את הבאתו של החוק הזה לקריאה ראשונה?
יוסי יונה: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, ואמרתי לך בתחילת הדברים שיש לפתחך - -
דוד אמסלם: עזוב, יוסי, לפתחי, לא לפתחי, תגיד מה אתה מציע.
יוסי יונה: אנחנו פה, נראה לי, משחקים ברחבת ה-16, שהשער פתוח, אבל אף אחד לא רוצה לתקוע גול.
דוד אמסלם: יכול להיות שבינתיים יש בעיה במי בועט ואיך.
יוסי יונה: אנחנו עכשיו באיזה סללום כזה, זה כל מה שאני אומר.
דוד אמסלם: מה חידשת לי עכשיו?
דוד אמסלם: מה השאלה, שאנחנו עכשיו מתמסרים לרוחב?
יוסי יונה: זה תיאור מאוד מדויק.
יוסי יונה: השאלה היא כזאת: האם באופן שמר יוצר הציג את הדברים יש מניעה מצידו, מצידה של הממשלה, מצידה של המדינה שבשלב זה נעביר את החוק בקריאה ראשונה, כשאחר כך נדון בסעיפים?
דוד אמסלם: בחוק הזה אין הרבה סעיפים, יש שני סעיפים, בעצם אחד, שזה מה שהקראתי עכשיו.
דוד אמסלם: המדינה מתנגדת לזה בתוקף.
דוד אמסלם: בגלל זה אני ושולי כבר שעה בחוץ.
דוד אמסלם: זה לא רק מעכשיו, משלשום אני כבר איתם בדיונים.
דוד אמסלם: אני רוצה לקדם את העניין בצורה הגיונית ביחד איתם.
דוד אמסלם: בלעדיהם לא יתקדם כלום.
דוד אמסלם: מה שאני אעביר כאן לא יעזור כלום, הרי הם לא מכירים את המנגנונים.
דוד אמסלם: מחר המדינה מחזירה את זה לוועדת שרים, זה נגמר שם.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, לא לריב עם המדינה.
דוד אמסלם: אני רוצה לקחת אותה איתנו.
דוד אמסלם: תבינו, רבותיי, אני מספר לכל האנשים כאן, אנחנו לא נצליח להעביר את החוק הזה אם המדינה תתנגד, קרי, אם הממשלה, אם משרד האוצר יתנגדו, אז גם אם אני וכולנו נעמוד על הראש לא יעבור החוק.
אילן גילאון: דודי, אני חשבתי שסדר היוצרות זה אתה מחוקק והממשלה מקיימת, לא הממשלה - -
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את כל הסדרים.
דוד אמסלם: אני מספר לכם, אני פה לא פוליטיקאי בקטע הזה, אני בא לעזור לכם.
דוד אמסלם: זו המחלוקת.
דוד אמסלם: כשאני יזמתי את החוק הזה לפני 4 חודשים, אתם עוד לא הבנתם למה.
דוד אמסלם: בגלל הסעיף הזה.
דוד אמסלם: אם היינו אז מצביעים הם היו עוצרים את זה עכשיו, ואז אתם הייתם חושבים שרימו אתכם.
אילן גילאון: למה, אין לכם הנהלת קואליציה, דודי?
אילן גילאון: מה זאת אומרת "הממשלה מתנגדת ואתה יורד עם החוק"?
דוד אמסלם: אני לא מקדם חוק נגד הממשלה.
דוד אמסלם: אם פעם תהיה ממשלת שמאל ותהיה כאן, תוביל נגד הממשלה.
אילן גילאון: אם יהיה דבר כזה, אז לא נצטרך את הדיון הזה.
<שלמה וגדני: תשועה ברוב יועץ.
<שלמה וגדני: אני רוצה להגיד לכם, יש חוק, חוקקו חוק בבית המשפט העליון ב-1996.
דוד אמסלם: שמה הוא אומר?
<שלמה וגדני: איך יתפנו האנשים.
<שלמה וגדני: זה חוקתי.
<שלמה וגדני: אם 10 שנים הם גרים במקום, הם יקבלו דירה ו-50 - -
דוד אמסלם: שלמה, אנחנו מכירים את כל הסיפורים האלה.
<שלמה וגדני: אבל יש חוק.
<שלמה וגדני: דירה ו-50 אלף דולר.
דוד אמסלם: מי מקבל?
<שלמה וגדני: מי ש-10 שנים.
שולי מועלם-רפאלי: השאלה מי מקבל.
<שלמה וגדני: כל מי שגר 10 שנים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל מי שגר 10 שנים, כשזה עוד היה שייך למדינה, כבר לא גר בגבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: אל תפגעו בעצמכם, בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי: אתם אומרים דברים שהם לא רלוונטיים.
שולי מועלם-רפאלי: המדינה מכרה את זה ב-1961.
דוד אמסלם: אנחנו לא מכירים חוק כזה.
<שלמה וגדני: חוקתי.
דוד אמסלם: אם יש חוק כזה, תשלח לי אותו.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי שלי לא מכיר.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתה מכיר משהו.
דוד אמסלם: אם בית המשפט העליון חוקק איזה חוק שאני לא יודע, שלח לנו.
<שלמה וגדני: שכונת הארגזים.
דוד אמסלם: נשמח מאוד לשמוע את זה.
<סיני קהת: זה טוב שהחוק רזה, יש לזה יתרונות, אבל אני חושב שהוא טיפה רזה מידי.
<סיני קהת: למה אני מתכוון?
<סיני קהת: יש לכל השכונות ועדים.
<סיני קהת: אני חושב שהיה כדאי מאוד להכניס גם את הוועדים, או להקים איזו שהיא ועדה ציבורית, שתכלול גם את היזם, גם את הוועדים, ובאמצעות העניין הזה לקדם את הנושא, כי בלי השותפות של התושבים - -
דוד אמסלם: ברור, אבל זה לא בחוק, זה מו"מ.
דוד אמסלם: עוד מעט אני אסכם את זה.
<סיני קהת: דבר שני, אי אפשר לעבוד עם הגרזן הזה על הראש.
<סיני קהת: במקרה של המדינה זה פשוט יחסית.
<סיני קהת: אם שרת המשפטים תעשה טלפון ליועץ המשפטי לממשלה, לא יהיו יותר צווי הריסה, לא יהיו תביעות פינוי וכל העסק ייעצר.
<סיני קהת: עם היזמים זה עוד יותר קל, כי הם הולכים להרוויח מהעסק הזה, לא להפסיד כאן.
<סיני קהת: הנושא של עיכוב הליכים, שזה המינוח המשפטי אם אני לא טועה, מחויב המציאות.
<סיני קהת: חייב פה היועץ המשפטי לממשלה להתערב בעניין הזה.
<סיני קהת: אני רוצה להגיד מהניסיון שלי, בפינויים יש לא פעם הפרשים גדולים מאוד בין ההתייחסות של העירייה לבין ההתייחסות של יזמים לבין ההתייחסות של גופים אחרים של המדינה.
<סיני קהת: נוצר פה אי שוויון קטלני.
<סיני קהת: אני לא רוצה להיכנס כאן לאיזה גופים משלמים כמה ולמה, אבל יש פה אי שוויון בולט וזועק לעין.
לאה פדידה: הרי סלע המחלוקת הוא מי מקבל.
לאה פדידה: אמרת שקפץ מ-x ל-y.
דוד אמסלם: זאת שאלת ה-69 אלף דולר.
לאה פדידה: האם אנחנו יכולים להעביר את החוק שאומר שקודם כל יש אחריות, אבל הרשימה של מי שיקבל את זה תהיה על ידי האדם הזה שהבנתי שהיה צריך גם לעשות את העבודה?
דוד אמסלם: איגי הוא משרד המשפטים.
שולי מועלם-רפאלי: הוא לא צריך לעשות את העבודה.
שולי מועלם-רפאלי: את העבודה צריכה לעשות הממשלה, משרד המשפטים ומשרד האוצר.
דוד אמסלם: הוא לא צריך לעשות, אבל הוא חלק.
לאה פדידה: אם אנחנו לא רוצים ללכת הלוך, חזור ורוצים לתת מענה - אנחנו גם יודעים שאם מעבירים משהו בקריאה ראשונה ואומרים שעד קריאה שנייה צריכים להגיש את הרשימה הזאת והזאת, זה מאיץ תהליכים - אז לא צריך לחזור לפה לשולחן מבלי לקבל שום דבר, מבלי שנבעט ברחבת ה-16.
לאה פדידה: אני מבקשת מכבוד היו"ר דודי אמסלם אם אפשר להעביר את הסעיפים האלה, כאשר את הסעיף של מי יתוקן עד להצעה - -
דוד אמסלם: אני שמח שאמרת את זה.
דוד אמסלם: לשם אני מתחיל לכוון.
<רונן כהן: אני מבקש לשקול מחדש את הטלת האחריות על שר השיכון.
דוד אמסלם: שר השיכון?
<רונן כהן: כך מופיע בהצעה.
<רונן כהן: לא בגלל שהוא רוצה לקחת אחריות, אלא בגלל שהוא במקום של סמכות.
דוד אמסלם: אתה מדבר על התקנות.
דוד אמסלם: איזה שר אתה רוצה שיתקין את התקנות?
דב חנין: שר השיכון לא אמור להתעסק בשיכון?
דוד אמסלם: אני לא רואה איפה שר השיכון, אני רואה בסעיף 4 את שר הפנים.
שולי מועלם-רפאלי: בהצעת החוק שלי, בסעיף 4, כיוון שאני מזכירה שרמ"י הייתה תחת משרד שיכון - -
דוד אמסלם: דב חנין כתב את שר הפנים ושר המשפטים.
שולי מועלם-רפאלי: דודי, הצעת החוק הזאת נכתבה כשרמ"י הייתה תחת משרד השיכון.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נעשה את התיקון הראוי.
דוד אמסלם: זו שאלה טכנית, היא פחות חשובה לי כרגע.
דוד אמסלם: תאמין לי שאם נפתור את הכל ויישאר רק שר השיכון, הוא יסכים.
<רונן כהן: הוא כבר מסכים.
דוד אמסלם: תראו, רבותיי, אני רוצה להתקדם בעניין ולהציע את המתכונת הבאה.
דוד אמסלם: תראו, קודם כל אני חושב שמה שהמחוקק בחוק הזה כתב, כפי שאמרתי קודם, זה מה שפחות או יותר, להערכתי, אמות המידה שאנחנו נקבע לשאר השכונות.
דוד אמסלם: לכל שכונה יש את סיפור המעשה הייחודי שלה אבל יש לה גם הרבה נושאים שמשיקים לכולם.
דוד אמסלם: אני מסכים עם תומר שלא נכון להביא את כולם לאותה נקודה, בגלל שיש גם שונות בין השכונות, אבל העקרונות, להערכתי, יחולו פחות או יותר על בסיס החוק הזה.
דוד אמסלם: תראו, אני לא מקבל, זו הייתה דרישה של האוצר - אני מבחינתי הייתי אדיש לעניין, אבל היות והם ביקשו את זה אז זה פחות חשוב לי, למרות שאני חושב שזה המנגנון שייווצר בפועל - שבסופו של דבר כל ההליך של הפיצוי יהיה חייב להיות באמצעות היזם בלבד.
דוד אמסלם: אנחנו לא נכניס פה עוד גורם חוץ מהיזם.
דוד אמסלם: היזם הוא הבן אדם, הוא הקופאי, הוא המסלקה.
דוד אמסלם: המדינה מתנהלת איתו באמצעות, כפי שאמרתי, זכויות בנייה.
דוד אמסלם: זה אומר שהיא תשב איתו.
דוד אמסלם: אני כרגע מתלבט להגדיר לעצמי מי זו המדינה, מי הגורם שעליו - - כשאתה אומר ל-10 אנשים לעשות משהו, אף אחד לא עושה, אבל כשאתה אומר "משה, תעשה אתה", אז הוא עושה.
דוד אמסלם: כרגע אני מתגבש עם עצמי מי זה.
דוד אמסלם: הפתרון באמת, כפי שאמרתי קודם, בוודאי ובוודאי יבוא לידי ביטוי בזכויות בנייה במקום או במקום אחר.
דוד אמסלם: מדינת ישראל יודעת לנהל את האירוע הזה, היא עושה את זה בהרבה מקומות אחרים.
דוד אמסלם: שאלת ה-69 אלף דולר, שזו השאלה שהאוצר מתנגד כרגע וזו גם השאלה המעניינת, היא מי זכאי.
דוד אמסלם: אני לא יכול להביא את ההכרעה ואת ההצעה הזאת.
<שלמה וגדני: על זה יש חוק.
דוד אמסלם: כולנו, חוץ ממך, לא מכירים את החוק.
<שלמה וגדני: באינטרנט אפשר לראות את זה.
דוד אמסלם: שלמה, הרי אמרת את זה קודם.
דוד אמסלם: חשבת שלא הבנתי?
דוד אמסלם: אנחנו לא מכירים את החוק.
דוד אמסלם: שלח לי את החוק.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי שלי, אני אומר לך, מכיר כמעט את כל החוקים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: גם איגי ממשרד המשפטים מכיר.
דוד אמסלם: אם יש חוק שאתה יכול להאיר את עינינו – אהלן וסהלן, בכייף.
דוד אמסלם: אני לא מבין מה אתה אומר לנו על שכונת הארגזים.
דוד אמסלם: אנחנו מתעסקים עד היום עם שכונת הארגזים, מבינים שאין להם שום חוק.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו לא מבינים מה קורה פה, רק אתה.
דוד אמסלם: אני אשמח מאוד אם תשלח לנו.
דוד אמסלם: דרך אגב, בית המשפט זה לא חוק.
דוד אמסלם: תשלח לנו, נלמד מזה.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש משהו בדבריך.
דוד אמסלם: אני אשמח מאוד להשכיל.
דוד אמסלם: הנושא, כפי שאמרתי, הוא נושא סוגית הפיצוי.
דוד אמסלם: סוגית הפיצוי דרמטית פה.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, בלי הסכמה של המדינה אי אפשר.
דוד אמסלם: סמכו עלי, עזבו עכשיו כל מיני כאלה שיש להם אינטרסים אחרים.
דוד אמסלם: בלי הסכמה החוק הזה לא עובר, אי אפשר להעביר אותו גם אם אני ארצה, כי הממשלה תעצור אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, כל חוק שקורה בכנסת ככה עובד, רק השאלה איזו ממשלה.
דוד אמסלם: לאופוזיציה יש תפקיד, וזה להביך את הממשלה, להעלות חוקים שיודעים שאי אפשר להעביר אותם בממשלה.
אילן גילאון: מה אתה עושה כדי לעכב תהליכים?
אילן גילאון: למה זה לא נעשה עד עכשיו?
אילן גילאון: אמרת עיכוב הליכים.
אילן גילאון: אין לי אינטרסים אחרים, בניגוד למה שאתה חושב.
דוד אמסלם: אני מודיע לכם, אני עכשיו אלמד אתכם איך זה מתנהל בכנסת.
יוסי יונה: דוד, זה לא הוגן.
יוסי יונה: אתה בא ואומר שאתה ענייני ואנחנו לא.
יוסי יונה: למה אתה צריך להגיד את זה?
יוסי יונה: אתה אומר שאנחנו רוצים להביך את בממשלה.
יוסי יונה: אתה מטיל ספק בכך שגם אנחנו רוצים לפתור את הבעיה?
יוסי יונה: אז למה אתה אומר את זה?
אילן גילאון: הוא אומר שלו יש את האינטרסים לפתור את הבעיה, לאחרים אין את האינטרסים.
דוד אמסלם: בלי הממשלה החוק לא עובר.
דוד אמסלם: אין לנו עניין לא להעביר את החוק ורק להעלות אותו.
דוד אמסלם: אתם זוכרים שגם יוסי העלה את זה במליאה זמנו?
יוסי יונה: ועצרת אותו.
דוד אמסלם: אני מנסה כרגע בעסק הזה לגייס את הממשלה.
דוד אמסלם: אנחנו נביא את החוק בלי הסעיף הזה כרגע.
דוד אמסלם: אני אנצל את המנגנון הבא להגיד: אחד, קודם כל, איגי, אני מבקש – אני לא יכול להכניס את זה לחקיקה, התייעצתי על זה עם תומר - שאתם תהיו צד בעניין מול בית המשפט.
דוד אמסלם: אני מבקש את ההתייצבות של היועץ המשפטי לממשלה בדיונים האלה מולם, שיתאר את המצב, יבקש מהשופט לעצור תהליכים, לפחות לכמה זמן, עד שנחליט על החוק הזה, כן או לא.
<קריאה: דודי, זה הכי דחוף, זה הכי חשוב לנו כרגע, כי אנחנו עומדים שם, שוחטים אותנו.
דוד אמסלם: שהממשלה תביא לידיעת בית המשפט שיש ניסיון אמיתי לפתור את העניין.
דוד אמסלם: זה לא ייקח שנה.
דוד אמסלם: אני לא אתעסק עם זה עוד שנה.
דוד אמסלם: זה או שאני אגיד לממשלה: תיקחו את תפוח האדמה, תגידו לתושבים שאתם לא רוצים, או שתתנו להם את מה שמגיע להם.
דוד אמסלם: איגי, תבקשו לפחות חצי שנה שיתנו לנו זמן להסדיר את העניין.
<קריאה: בדצמבר השופט כבר פוסק.
דוד אמסלם: זו בקשה, מבחינתי, פרלימינרית לכל הדיון הזה.
דוד אמסלם: אני אומר, הממשלה תהיה צד בעניין, משרד המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה, על מנת לסייע לאנשים.
דוד אמסלם: כרגע תמונת המצב היא כזאת: כפי שאמרתי קודם, האנשים האלה הם אנשים קשי יום.
דוד אמסלם: כשהם מגיעים לבית המשפט, הם הפסידו את האירוע עוד לפני שהם נכנסו לאולם.
דוד אמסלם: גם אם הם שילמו כמה אלפי שקלים לעורך דין, זה מכסף שאין להם, צריך להבין.
דוד אמסלם: אני מבקש שהיועץ המשפטי או נציגו ילוו את התהליכים האלה, שזה מה שמובא בפני בית המשפט, ויבקשו לפחות עצירה של חצי שנה.
דוד אמסלם: אני לא אתעסק עם זה יותר במהלך חצי השנה קרובה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, עד חצי שנה.
יוסי יונה: דוד, תבקש התחייבות מהם, לא רק הצעה.
דוד אמסלם: אני לא יכול לבקש התחייבות.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי לא כאן, אז אני מדבר עם איגי.
<קריאה: יש פתרון קל יותר במקום שהוא יעשה את זה.
<קריאה: הפתרון הקל הוא לשלוח מכתב ליזם: אדוני, אנחנו משהים לך את ההסכם.
<קריאה: יש לכם שעבוד.
דוד אמסלם: מי ישלח?
<קריאה: יש לי מכתב מהמינהל: יש לכם שעבוד בדרגה ראשונה.
<קריאה: אם תשהו לו – נגמר.
דוד אמסלם: לא לתת לי עצות, אני מבקש מכם.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר זה דבר לא מעשי.
<קריאה: למה לא מעשי?
<קריאה: השטח ניתן על תנאי.
<קריאה: 56 שנים לא עשו כלום.
דוד אמסלם: אני מסביר, אני די עייף מהדו-שיח הזה, אני רוצה לקדם אותו.
<קריאה: אבל יש שעבוד מדרגה ראשונה.
דוד אמסלם: דבר איתם שיתנו שעבוד.
<קריאה: יש שעבוד של המדינה בדרגה ראשונה.
דוד אמסלם: על לירה, על 10 שקלים.
<קריאה: זה לא חשוב, זה כפוף להסכם.
<שלמה וגדני: אני רוצה להגיש בג"ץ נגד כל המפלגות הציוניות ששמו אותנו במקומות האלה.
<שלמה וגדני: אנחנו נתבע אתכם.
<שלמה וגדני: אנחנו התושבים נתבע בבג"ץ את המפלגות האלו שהושיבו אותנו.
<שלמה וגדני: אם לא, אנחנו נעבור לחוץ לארץ, אנחנו נעלה לאומות.
<שלמה וגדני: מה זה?
<שלמה וגדני: מה, אתם באים עלינו?
<שלמה וגדני: רמסתם אותנו בכיתות.
<שלמה וגדני: ינקנו חלב של עוני.
<שלמה וגדני: אתם באים עלינו?
<שלמה וגדני: אנחנו נאסוף ברזל, נמליך מלך.
<שלמה וגדני: בסוף נאסוף ברזל.
<קריאה: במה אנחנו שונים מהקיבוצים?
שולי מועלם-רפאלי: למי אתם אומרים את זה, לדודי אמסלם ולי שגדלנו בשכונות איתכם?
שולי מועלם-רפאלי: מה קרה לכם?
שולי מועלם-רפאלי: דודי אמסלם ואני גדלנו איתכם באותן השכונות.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מנסים להביא לפתרון, להצביע היום לפחות על חלק מהחוק כך שזו תהיה אמירה מול בית המשפט, מול היזם, אז תנו לנו להתקדם.
<שלמה וגדני: לא יהיה חוק, נגיש בג"ץ.
דוד אמסלם: איגי, זה לא רק לגבי גבעת עמל, זה לגבי כל השכונות.
דוד אמסלם: אני מבקש שתשבו בלשכת היועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: בזמן האחרון אתם יושבים על הרבה חוקים שאנחנו מחוקקים בכנסת.
דוד אמסלם: תשבו גם בנושא הזה.
דוד אמסלם: תבקש מהיועץ המשפטי באופן אישי שיפנה קצת זמן, טיפה, לא הרבה, כדי לשבת על הסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: יש כאן כרגע הליכים שאני רואה אותם הליכים מרושעים בתוצאה.
דוד אמסלם: גם אם כולם צודקים, התוצאה מרושעת.
דוד אמסלם: זה קורה בגבעת עמל, זה קורה בשכונת הארגזים, זה קורה בתל גיבורים.
דוד אמסלם: אני מבקש שבכל השכונות שמדינת ישראל שיכנה או איפשרה לשכן בשנות החמישים והשישים את אזרחי מדינת ישראל, בעיקר עולים חדשים, והם ישבו באותם מקומות וגידלו את ילדיהם, את משפחותיהם, ועדיין היא רוצה לפנות אותם משם, שם אנחנו מבקשים שעד שאנחנו נגמור את החוק הזה ונגמור את כל ההליכים יהיה קודם כל עיכוב הליכים.
דוד אמסלם: דרך אגב, הסיפור הזה, אני אומר לך באחריות, אתה פשוט לא ער לזה, אתה פשוט לא שם, אם היית מחליף אותי היית מבין, גורם להם לתחושת השפלה עצומה ברמות שאי אפשר לתאר.
דוד אמסלם: אנשים פה מדברים איתי במושגים שאני לא יכול לדבר איתם.
דוד אמסלם: אין להם כבוד, אין להם כלום, רק ה"שופל" שבא עם היזם והם לא יודעים מה לעשות.
<קריאה: ו-400 שוטרים.
דוד אמסלם: יש להם תחושת השפלה עצומה.
דוד אמסלם: כשהעברנו את גן החיות התנ"כי בירושלים, קודם כל בנינו חדש והעברנו את החיות, לא הרסנו אותו ואמרנו לחיות: עכשיו תחפשו לכם מקום.
דוד אמסלם: פה זה דבר אלמנטרי, בסיסי.
דוד אמסלם: אני חושב שהזכות הבסיסית של אזרח זה הכבוד שלו, לכן אני מבקש מהיועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: יש סעיף בחוק שנקרא כבוד האדם, חוק יסוד.
דוד אמסלם: אני מבקש שקודם כל תציגו את העמדה שלכם מולו.
דוד אמסלם: לא יקרה כלום אם הכל ייעצר חצי שנה.
דוד אמסלם: אני מבטיח לך שאני עם החוק הזה לא אתעסק יותר מחצי שנה גג.
דוד אמסלם: או שאני מעביר אותו as is לממשלה, אוסף את כל האנשים האלה, אומר להם: אני הרמתי ידיים, אני לא מסוגל יותר, הנה הכתובת.
דוד אמסלם: יש שר אוצר, תלכו אליו, תעשו לו הפגנות.
דוד אמסלם: כמו שהשוטרים רצו להביא לי את המגשיות לבית, כך תפגינו מולו.
דוד אמסלם: תתחילו לעשות.
דוד אמסלם: יש ראש ממשלה?
דוד אמסלם: תפגינו מול ראש הממשלה, מה שאתם רוצים, אני כבר לא הכתובת.
דוד אמסלם: תנו לי צ'אנס עדיין לבוא ולנסות לרבע את המעגל הזה, בגלל שאני מאמין שאם נעשה את עבודת המטה, נשב ונעשה זום, אנחנו מסוגלים לרבע ולהביא תוצאה.
דוד אמסלם: אם הייתי חושב שלא, לא הייתי נכנס לנושא.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, איגי, זה תנאי בסיס לכל מה שאני אומר עכשיו.
<יגאל עם פז: אני אעביר את הדברים למעלה.
דוד אמסלם: תעביר אותם ככתבם וכלשונם גם ליועץ של השרה.
שולי מועלם-רפאלי: אני אעביר את זה לשרה.
דוד אמסלם: אני מבקש שתודיע לאיילת שהדברים שביקשנו זה לא דבר מסובך.
שולי מועלם-רפאלי: תוך כדי אני כבר מעבירה.
דוד אמסלם: הנזק לא גדול.
דוד אמסלם: לא מדובר על לעצור את זה ל-50 שנה, מדובר ב-6 חודשים.
שולי מועלם-רפאלי: זה מה שכתבתי לה.
דוד אמסלם: שתיים, אני רוצה להביא את ההצבעה של החוק, אבל להוריד את הסיפור של הסעיף הכי מהותי.
דוד אמסלם: לכאורה אני מעקר את החוק, אבל עדיין יש בזה אמירה: אנחנו מקדמים את החוק בקריאה ראשונה.
דוד אמסלם: אני אסביר לכם מה אני רוצה לעשות.
דוד אמסלם: אנחנו, כפי שאמרתי, ולפי בקשת האוצר, נגדיר ונכניס לתחולת החוק שכל הפיצוי וכל ההתנהלות תהיה מול היזם, כל ה-trade off יהיה מול זכויות בנייה.
דב חנין: במידת הצורך.
דוד אמסלם: בוודאי, במידת הצורך.
שולי מועלם-רפאלי: ושוב, רק על הדלתא.
<קריאה: מה לגבי מי שאין לו יזם?
דוד אמסלם: יהיה לו.
דוד אמסלם: לכולם יהיה.
דוד אמסלם: הרי בלי סעיף 2 החוק הזה לא שווה כלום.
דוד אמסלם: עד אז אני אתחם את זה בלוחות זמנים.
דוד אמסלם: אני מבקש להקים צוות עבודה.
דוד אמסלם: כרגע האוצר מבקש ממני להתניע תהליך.
דוד אמסלם: אני מוכן.
דוד אמסלם: אני אקבע ישיבת תהליך אצלי.
דוד אמסלם: יוצר, אני מאוד אוהב אותו, הוא נכנס לתפקיד חדש.
דוד אמסלם: הוא, לדעתי, רוצה את העזרה שלי בהתנעה, אז אני אקבע תוך שבועיים וחצי ישיבת עבודה אצלי, היא תכלול את האנשים הבאים: יוצר, אביגדור יצחקי, דוד זילבר ראש מינהל תכנון, מנכ"ל עיריית תל אביב, מתכננת המחוז נעמי אנג'ל, אלי לוי, נציג רמ"י הבכיר ביותר.
<אריאל יוצר: את היזם.
דוד אמסלם: את היזם אני לא צריך כרגע.
דוד אמסלם: אני צריך את איגי איתנו, נציג משרד המשפטים.
<קריאה: נציג מהשכונה?
דוד אמסלם: עוד לא עכשיו.
דוד אמסלם: זה הצוות המקצועי שאני ארצה לגבש איתו תחילת תהליך.
דוד אמסלם: בתהליך הזה יהיה נציג שכונה.
דוד אמסלם: אני חושב שהבעיה הכי מרכזית ביניכם תהיה, ואני מניח שתריבו גם הרבה, מי יהיה הנציג.
<קריאה: לא תהיה לנו בעיה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על שכונת הארגזים, אני מדבר על כל השכונות.
דוד אמסלם: אם לא תייצרו נציג אחד מוסמך או שניים – אני איתם אסכם מי מוביל את זה כראש הצוות - לא יהיה נציג.
דוד אמסלם: זה הגוף שבסוף צריך לייצר את כל המתווה.
דוד אמסלם: אחרי שיש כיוון למתווה ויסוכם ביניכם כל העסק הזה, רק אז מכניסים את היזם ואומרים לו: תקשיב, זה המוצר שאנחנו רוצים.
דוד אמסלם: מה אתה רוצה בשביל זה, או מה אתה חושב שמגיע לך, זה כבר דיון אחר, הוא לא שלכם, הוא לא אמור לעניין אתכם.
<קריאה: יש לנו בעיה להכניס, כי אתה אומר נציג אחד מכל השכונות.
דוד אמסלם: לא, כל שכונה.
שולי מועלם-רפאלי: על גבעת עמל, נציג של גבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: כשיגיעו לשכונה שלך, נציג של השכונה שלך.
דוד אמסלם: אני אמרתי ככה: העקרונות יהיו בחוק הזה.
דוד אמסלם: בכל שכונה יהיה דיון על השכונה.
דוד אמסלם: בגלל שלכל שכונה יש את הסיפור שלה.
דוד אמסלם: יש שכונה עם סיפור א', יש שכונה עם סיפור ב'.
דוד אמסלם: אנחנו בכל שכונה נקים.
דוד אמסלם: בשכונת הארגזים זה כבר קיים.
<קריאה: יש לנו מתווה.
דוד אמסלם: יש מתווה שמתחיל להתקדם.
דוד אמסלם: אני רוצה לבנות את אותו מודל בכל שכונה, זה הרעיון שלנו.
דוד אמסלם: אני מבקש מהצוות הזה, אחרי שנמנה לו ראש צוות, להניע את התהליך.
דוד אמסלם: אני אסכם איתם מי זה המנהל של כל התהליך, הרי בסוף מישהו צריך לנהל את זה.
<קריאה: מה עם עיריית חולון?
דוד אמסלם: בכל שכונה יהיה המתווה הזה, תהיה העירייה.
דוד אמסלם: אני לא יודע, כל פעם זו עירייה אחרת.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים עכשיו על גבעת עמל.
דוד אמסלם: המתווה שייבנה בגבעת עמל יהיה בכל השכונות.
דוד אמסלם: אם יהיה גם בנתניה, גם בנתניה.
דוד אמסלם: לא יצעק עכשיו מישהו "מה עם נתניה".
דוד אמסלם: יהיה אותו דבר.
דוד אמסלם: אני נכנס כרגע לעקרונות, אני לא נכנס כרגע לפרטים.
דוד אמסלם: אני אסכם איתם לוחות זמנים, כדי למלא את סעיף 2 בתוכן.
דוד אמסלם: ברגע שיהיה לנו את סעיף 2 בתוכן, אני אצעק ואצהיר על החוק.
דוד אמסלם: במידה ולא, אני אקרא לכולכם, אני אגיד לכם: הממשלה לא מעוניינת שאנחנו נקדם את זה - אני גם אצביע לכם מי מתנגד שם, בגלל שאני אשמע אותם, אני לא אבלבל אתכם כדי שלא תלכו לשר הבריאות – לכו לממשלה, תעבדו מולם, אני הרמתי ידיים אחרי שנתיים, לא מסוגל יותר.
דוד אמסלם: בקשה, דב.
דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, ראשית אני מברך על ההתקדמות הגדולה שאתה מציע, אני מקבל את הקו הבסיסי שאתה מציע לנו להתקדם.
דב חנין: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאנחנו במצב שבו אנחנו מסוגלים לסכם את החוק לקריאה ראשונה.
דב חנין: אני אגיד גם איך.
דב חנין: יש לנו כמה סעיפים שאנחנו כולנו מסכימים עליהם.
דב חנין: אחד, סעיף המטרה, שהוא הבטחת זכויות המפונים משכונת גבעת עמל ב' בתל אביב-יפו.
דב חנין: שניים, אנחנו מסכימים גם על הגדרת השכונה, זאת אומרת, על הגושים והחלקות המפורטים בתוספת אנחנו מסכימים.
דב חנין: אנחנו מסכימים על אחריות היזם.
דב חנין: אנחנו גם מסכימים שבמידת הצורך, במידה שיש דלתא, אפשר לפתור את הדלתא הזאת באמצעות - -