GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: ואם נעשה את הדיון הזה נגיד בעוד שנתיים, למה זה לא נכון?
דוד אמסלם: נניח בעוד שנה נגמור את הכול, ירדו המתחים.
דוד אמסלם: נבוא ונגיד, עכשיו יש לנו עד הבחירות הבאות עוד חמש שנים.
דוד אמסלם: בואו נדבר על זה עכשיו בניחותא, אין לחץ על הצוואר.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתה צודק, מרדכי.
דוד אמסלם: אני לא נכנס למהות בכלל.
<מרדכי כהן: אני אומר שוב, מטרת המינוי של הוועדה זה לדון במקבץ הזה.
<מרדכי כהן: ועדה לא מקבלת שום החלטה.
דוד אמסלם: בסוף מדובר בתושבים ואנשים.
<מרדכי כהן: דודי, אני לא חושב לא ששר הפנים אטום ולא שמשרד הפנים אטום ולכן אמרתי את מה שאמרתי קודם עליו, שהוועדות הוקמו לא אתמול.
<מרדכי כהן: הוא קיבל את ההחלטה שהוא קיבל.
<מרדכי כהן: היות ובמקבץ הזה יש משהו חריג, משרד אחד מדבר על הקמה של עוד מקבץ עירוני כזה ואנחנו מדברים על מקבץ מאוד חריג - - -
דוד אמסלם: טוב, אנחנו חוזרים על עצמנו.
<מרדכי כהן: לגבי יו"ש, אמרתי מה המיוחד במקבץ השני.
<מרדכי כהן: שני ראשי רשויות שבאו ואמרו, אחד, ראש מועצה אזורית שבמועצה שלו יש שני יישובים, ואורנית שבא ואמר, יש מקום לבחון.
<מרדכי כהן: לא אמרנו בעד, לא אמרנו נגד.
<מרדכי כהן: על אף המדיניות של השר יש מקום לבחון בעת הזו.
<שלומי לנגר: מרדכי, זה לא נכון.
דוד אמסלם: שלומי, אני מבקש ממך, אצלי אין דברים כאלה בדיונים, וגם אתה, אסף.
דוד אמסלם: האירוע שלכם כבר הסתיים.
דוד אמסלם: אתם אולי לא הבנתם.
דוד אמסלם: אתה אמרת את עמדתך, אתה אמרת את עמדתך.
דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה להתקדם קדימה בדיון.
דוד אמסלם: זה לא איזה דיאלוג בין שניכם.
<מרדכי כהן: ולכן אם בסופו של דבר גם במקבץ הזה כל ראשי הרשויות יבואו ויאמרו, אין לנו שום עניין, מתנגדים, זה חייב להיעשות רק אחרי הבחירות - - -
דוד אמסלם: צריך את הכול או מספיק חלק?
<מרדכי כהן: דודי, אמרתי, מה מיוחד במקבץ הזה?
<מרדכי כהן: ששני ראשי הרשויות למעט אסף מאלקנה לא התנגדו לבחינה בעת הזו.
דוד אמסלם: יש שלושה.
דוד אמסלם: שניים הסכימו לכאורה, אחד לא הסכים.
<מרדכי כהן: זה הרבה יותר מזה, למה?
<מרדכי כהן: כי אלקנה זה היישוב הקטן במקבץ - - -
דוד אמסלם: אתה אומר ששני הגדולים רוצים - - -
<מרדכי כהן: לא הגדולים.
דוד אמסלם: הבינוניים.
<מרדכי כהן: אורנית - - -
דוד אמסלם: אין בעיה, אלה הבינוניים והקטן לא רוצה.
<שלומי לנגר: אני לא יכול להסכים עם זה.
<שלומי לנגר: זה לא נכון.
<שלומי לנגר: אין לי בעיה שתוציא אותי החוצה.
<שלומי לנגר: מה שאני אמרתי, תגידו מה יצא לתושב.
<שלומי לנגר: הם לא מסכימים ולא רוצים.
דוד אמסלם: שלומי, אני מכבד אותך, לכן אני מבקש ממך, אל תגיד לי להוציא אותך החוצה.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה לצאת, אתה יכול לבד.
דוד אמסלם: אני מנהל פה עשרות דיונים בשבוע.
דוד אמסלם: אם אנחנו נתחיל עכשיו לתקן כל טעות, תאמינו לי, לא נסיים אף דיון.
דוד אמסלם: אז הוא אומר את עמדתו.
דוד אמסלם: בוא תן לנו לסכם.
דוד אמסלם: אם בסוף בסיכום שלי משהו לא יהיה טוב, תגידו לי.
<מרדכי כהן: דודי, אחרי שאנחנו הבנו שאין התנגדות לא לכאן ולא לכאן, של שני ראשי הרשויות, אלא לאחר שיובהר להם מה מגיע לתושב ולכן אין סתירה בין מה שאתה אומר.
<מרדכי כהן: פנינו אנחנו ביוזמתנו למשרד האוצר ואמרו למשרד האוצר, תראו, יש פה מקבץ שראשי רשויות אומרים, אם יועמדו משאבים השנה, יש מקום לשקול את זה.
דוד אמסלם: לא הבנתי למה אתה פונה למשרד האוצר.
דוד אמסלם: אתה משרד הפנים.
דוד אמסלם: למה אתה אמור לבקש אישור ממשרד האוצר?
דוד אמסלם: אתה אמור לבקש ממנו אולי אם אתה צריך סיוע של כסף, תבקש ממנו.
דוד אמסלם: אני דווקא רוצה להתעכב שנייה על המקבץ השלישי.
דוד אמסלם: יש לך שלושה ישובים.
דוד אמסלם: אתה אמרת, הם מסכמים ביניהם, הם רוצים, הם מתנגדים נניח.
דוד אמסלם: אתה אומר, הם מתנגדים?
דוד אמסלם: למה אתה צריך את האישור של האוצר?
<מרדכי כהן: לא, אני לא צריך אישור.
דוד אמסלם: אז לא צריך.
<מרדכי כהן: ודאי שלא.
<מרדכי כהן: אני פניתי לאוצר ואמרתי, בהנחה שאכן מהלך כזה יצלח וראשי הרשויות יקבלו תשובות מספקות, איפה האוצר?
<מרדכי כהן: כי אני לא יוצא לשום קרב שנה לפני בחירות כשאין בכלל משאבים למהלך כזה.
<מרדכי כהן: זו הייתה כל הפניה לאוצר.
<מרדכי כהן: לא מדיניות, לא לקבל אישור.
<מרדכי כהן: האם בכלל יש היתכנות למהלך כזה.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר, כזה דבר.
דוד אמסלם: היות ובעצם אתה אמרת, אני מדבר כרגע על המקבץ השני, שאמרת, שלושת היישובים, אני מדבר על אלקנה, אורנית ושערי תקווה ועץ אפרים.
דוד אמסלם: אתה אומר, תראו, אם הם מסתדרים ביניהם ורוצים, בוודאי שאין לי בעיה.
דוד אמסלם: מה שנקרא, אם העגל רוצה לינוק, הפרה בוודאי תניק אותו, אבל אם לא רוצים, אחד מהם, זה לא חשוב רוב, אפילו אחד, דבר איתם.
דוד אמסלם: בשביל זה אני לא צריך אוצר, בגלל שזה המצב הקיים.
<מרדכי כהן: זה בדיוק מה שנעשה.
<מרדכי כהן: ישבו עם ראשי הרשויות.
<שלומי לנגר: לא נכון.
<מרדכי כהן: דודי, העולם הוא לא טורי.
<מרדכי כהן: דמיין לעצמך שבבירור מול האוצר היה אומר לי נציג האוצר, בשנה הזאת אין בכלל על מה לדבר.
<מרדכי כהן: אתה יודע מה הייתה התוצאה של משרד הפנים?
<מרדכי כהן: אין דיונים בכלל.
<מרדכי כהן: אין כלום.
דוד אמסלם: אתה אומר לי דבר מאוד פשוט שהוא מובן לי, אבל אני לא שאלתי את השאלה.
דוד אמסלם: אתה אומר לי, תראה, גם אם אנחנו רוצים לנוע כולנו, אם יוצר לא מביא את הכסף, אין לנו לאן ללכת.
<מרדכי כהן: לגמרי.
דוד אמסלם: בסדר, אבל אני עוד לא שם.
דוד אמסלם: בואו נסכים כולנו, אחרי שיש הסכמה, אז באים שואלים אותו, יש כסף?
דוד אמסלם: אבל אתה עשית את השאלה המקדימה.
דוד אמסלם: אתה אמרת לו, תקשיב, לפני שאני יושב איתם בכלל, יש כסף או אין כסף?
<מרדכי כהן: מכיוון שבמקבץ הזה שני ראשי רשויות הסכימו לעשות את הבדיקה הזאת ולראות מה תהיה התועלת לתושב, אמרתי שבמקבץ כזה ראש רשות אחד יתנגד וזו הרשות הקטנה.
<מרדכי כהן: במקביל, הלכתי לאוצר ואמרתי, תאמר לי איפה - - -
דוד אמסלם: אל תלך.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העיקרון, מרדכי.
דוד אמסלם: עוד לפני שהלכנו לאוצר, האם מקובל עליך העיקרון שאם יש נגיד שלוש רשויות, ארבע, שאנחנו צריכים כאן מה שנקרא הסכמה מלאה?
דוד אמסלם: מספיק שיש אחד מתנגד, אנחנו צריכים לעשות "הולד" ולדבר איתו?
דוד אמסלם: לא? אתה אומר, אנחנו יכולים לכפות עליו את זה.
<מרדכי כהן: לא עניין של לכפות.
<מרדכי כהן: אז אני מסביר לך.
<מרדכי כהן: דמיין לעצמך עכשיו ששני ראשי הרשויות היו מקבלים תשובה מאוד מספקת לכל ההתלבטויות שלהם, שזה בסוף משרת את התושב, כל מה שאמרנו.
דוד אמסלם: אין בעיה, השלישי לא.
<מרדכי כהן: רגע, והיה יושב השלישי והיה אומר, עכשיו כשקיבלתי את ההעברות האלה מהאוצר, אני רואה שזה באמת משרת גם את תושבי אלקנה, שיניתי את דעתי, קיבלתי תשובות כאלה מספקות - - -
דוד אמסלם: אם הם משנים את דעתם, זה מצוין.
<מרדכי כהן: דודי, אבל אני רוצה שתבין מה נעשה פה.
<מרדכי כהן: כל מה שנעשה זו ועדה, היא ועדה בלתי תלויה, זימנה לשמוע את ראשי הרשויות.
<מרדכי כהן: מי שעשה את הבדיקות האלה זו בכלל לא הוועדה, זה צוות במשרד הפנים שאמר, אני רוצה בכלל לדעת אם יש היתכנות לזה, מה המשמעויות של זה.
<מרדכי כהן: אני חוזר שוב ואני אומר, אם בסופו של דבר בשני המקבצים האלה לא יהיו לנו את המשאבים בכלל להתמודד - - -
דוד אמסלם: בלי המשאבים, עזוב משאבים.
דוד אמסלם: הרצון של התושבים.
<מרדכי כהן: משרד הפנים הגיע למסקנה להנחות את שתי הוועדות האלה שנה לפני בחירות לבדוק את שני המקבצים האלה.
דוד אמסלם: אתה לא נותן לי את התשובה.
<שימי אליאל: רציתי להבהיר משהו.
<שימי אליאל: משרד הבינוי והשיכון, יש פה תוכנית "עיר הכוכבים" משנות ה-80.
<שימי אליאל: יש לו תוכנית במגירות.
<שימי אליאל: אין עוד שרטוט על הנייר.
<שימי אליאל: מדברים בתיאוריה, ארבע-חמש שנים לתכנון.
דוד אמסלם: שימי, אין לי פטיש.
דוד אמסלם: סמוך עלי שאתה לא מקדם אותי בדיון בכלום.
דוד אמסלם: סמוך עלי, התמונה ברורה לי.
דוד אמסלם: אתה לא מקדם אותי לאף מקום.
דוד אמסלם: אתה רק מוציא את התסכול שלך.
<חיים ביבס: אתם טועים בדיון.
<חיים ביבס: תאמין לי שיש לי קצת ניסיון בכנסת הזאת.
<חיים ביבס: כל מה שאתם עושים זה רק גורע.
<חיים ביבס: אם אתם יכולים להוסיף משהו, תוסיפו.
דוד אמסלם: הפרטים לא חשובים.
<חיים ביבס: הפרטים לא מעניינים.
<חיים ביבס: זה דרך אגב מזכיר לי את 2003.
<חיים ביבס: כל ראשי הרשויות התעסקו בשטויות, התעסקו רק בעצמם.
<חיים ביבס: בסופו של דבר מצאנו את עצמנו עם איחודים והמשכו מה שנקרא - - -
דוד אמסלם: אסף, רק בשביל הכבוד שלך דבר דקה.
<אסף מינצר: אני אחדד, אנחנו מדברים על שבעה חודשים לפני הבחירות.
<אסף מינצר: אנחנו מדברים על מצב שלא מדברים איתנו.
<אסף מינצר: דבר אחרון.
<אסף מינצר: זה לא יכול להיות שישאלו שתי מועצות ושיש הסכמה, כי יש מועצה אחת שאולי רוצה להיפתר מהתושבים שלה - - -
דוד אמסלם: אבל אני דיברתי על זה.
דוד אמסלם: מה חידשת?
<אסף מינצר: אז יש רק אחת שרוצה, אולי באורנית, אבל אלקנה לא רוצה.
<אבי גרובר: אבי גרובר, ראש עיריית רמת השרון.
<אבי גרובר: אני מכיר את המנכ"ל, אני לא אגיד המון שנים אבל אני מכיר אותו מספיק שנים.
<אבי גרובר: אין לי ספק בכלל שיש פה מנכ"ל מאוד רציני ושהכוונות הכי טובות בעולם.
דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך שאת מרדכי אני מאוד אוהב ומעריך.
<אבי גרובר: עכשיו בא ה"אבל".
<אבי גרובר: אנחנו כראשי רשויות קיבלנו כאן איזה שתיים-שלוש חוברות שמסבירות לנו שבשנה הקרובה יש המון דברים שאנחנו כאילו לא יכולים לעשות, וזה לא סתם שאנחנו לא יכולים לעשות את הדברים האלה.
<אבי גרובר: עצם הדיון על הנושא הזה, מה שאתה תקבל פה בעוד שנה, כי לא תוכל לבטל את הבחירות, כל הבחירות יפסיקו להיות על מה טוב או לא טוב לערים הספציפיות האלה, אלא מי יהיה השריף הכי חזק שבצורה הכי קיצונית יהפוך את השולחן.
<מרדכי כהן: בבחירות הקודמות המוטו של אסף היה איחוד.
<אסף מינצר: לא נכון, מרדכי.
<אבי גרובר: אני בכוונה אומר את זה כמישהו שכביכול העיר שלו לא נמצאת עכשיו באיום של האיחוד ולא נמצאת בדיון הזה.
דוד אמסלם: אתה אומר, זה לא בעת הזו.
<אבי גרובר: זה הרבה יותר מזה, לא בעת הזו.
<אבי גרובר: אחד, אתה תקבל בסוף השנה הזאת שלושה שריפים שהם יהיו הכי אנטי.
<אבי גרובר: זה יהיה קמפיין הבחירות שלהם ותקעת לך גול עצמי.
<אבי גרובר: זה דבר אחד.
<אבי גרובר: דבר שני, נגיד באמת באשכול הספציפי הזה יש את היישוב הזה והיישוב הזה והיישוב באמצע ורוצים לחבר.
<אבי גרובר: אני חושב שהתהליך הנכון לעשות אחרי זה שיש לך את השניים-שלושה נציגים, כל אחד נבחר ביישוב שלו, הוא מביא את האינטרסים שלו, יושבים על השולחן ויכול להיות שלחבר יישובים, דיברתם כמה זה נושא רציני, אחרי הבחירות, בלי לחץ, בלי הגונג הזה של עוד שנה, בצורה רצינית, איך מחברים.
<אבי גרובר: את דיברת כל כך יפה על הקטע של השירות לתושב.
<אבי גרובר: כשיש נציג לכל ישוב והוא יושב מסביב לשולחן והוא מייצג הכי טוב את התושבים שלו ואם אחרי זה בסוף יחליטו כולם באמת יחד עם משרד האוצר והכול, אבל לא לקיים דיון כזה ככה בהיסטריה.
דוד אמסלם: תודה, ברור לי.
דוד אמסלם: יעלה.
<יעלה מקליס: טוב, קצר אני אעשה את זה.
<יעלה מקליס: מקצת מחוויותיו של ראש עיר שנכנס לתפקידו בראשות מאוחדת.
<יעלה מקליס: מונוסון ויהוד התאחדו ב-2003.
<יעלה מקליס: שתי הרשויות היו במצב כלכלי מאוד קשה.
<יעלה מקליס: יהוד הייתה באיחוד תיקים, חובות וכו', ומועצה מקומית מונוסון, לא הייתה לה זכות קיום עצמאית.
<יעלה מקליס: איחדו את שתי הרשויות.
<יעלה מקליס: יהוד לקחה על עצמה את מונוסון ולקחה על עצמה תיק לא פשוט, בלי שום מחשבה, בלי שום עשייה, בלי שום עזרה מצד המדינה, רק איזה סוג של פתרון כי מקטינים את תשלומי האיזון, ואז מונוסון לא קיבלו יותר ויהוד לא קיבלו יותר.
<יעלה מקליס: בפועל מה קרה?
<יעלה מקליס: אני קיבלתי ב-2013 רשות עם שני צווי ארנונה, לא מאוחדים, שהייתי צריכה להתמודד עם העניין הזה ולא זכיתי לעזרה מהממשלה ולא אכנס לפרטים מפאת כבודם של חלק מהאנשים פה.
<יעלה מקליס: נאלצתי לפנות לבג"צ ועשיתי פה תקדים של איחוד רשויות, צווי ארנונה, וזה באמת לא התפקיד שלי.
<יעלה מקליס: אני לא חושבת שזה המקום ואני לא חושבת שזו הדרך ולכן אני מאוד תומכת בנושא הזה שצריך לעשות עבודת מטה לפני שנכנסים לכל איחוד, ואם אנחנו מסתכלים מהצד של התושב, יש נאמנות מאוד חזקה לשכונת נווה מונוסון ואני מכבדת את הנאמנות הזאת.
<יעלה מקליס: היא ערכית, היא קהילתית, היא יוצרת שם חיי חברה תוססים ולהרוג אותה זה לא לטובת אף אחד.
<יעלה מקליס: אף אחד מתושבי יהוד, לא יעזור לו שבמונוסון חיי הקהילה יהיו יותר פחותים או יותר קטנים.
<יעלה מקליס: לא, ממש לא.
<יעלה מקליס: מבחינתם איחוד רשויות יצר סוג של בעיה קהילתית חמורה שיש להתייחס, ואם אנחנו מדברים על העניין של הכלכלה, לא הרווחנו כלום.
<יעלה מקליס: לא חסכנו כלום, לא יצר שום חסכון כספי, שום גיוס משאבים.
<יעלה מקליס: אין שם שום איחוד.
<יעלה מקליס: עיריית יהוד מונוסון הייתה ונשארה עירייה מאוד רזה, מאוד אנורקסית בהתאם לצרכים של עיריית יהוד.
<יעלה מקליס: אני אגיד באופן כללי, בוועדת הכספים כשהיו צריכים לדון ולאשר את תיקון התקנות ואמרו, מאחדים את הצווים של יהוד ומונוסון, כל אנשי ועדת הכספים נזעקו לטובת תושבי יהוד.
<יעלה מקליס: בפועל חברים, מי ששילם פחות ארנונה זה מונוסון.
<יעלה מקליס: החשיבה סביב שולחנות עגולים, לחשוב על התהליכים האלו במובן החברתי, במובן של השירות לתושב, במובן של המחויבות של הרשות כלפי תושבים ברשות קטנה, יש לזה יתרון.
<יעלה מקליס: אל תהרסו את זה.
<יעלה מקליס: תשמרו על זה.
<יעלה מקליס: זה היתרון שלנו כראשי רשויות.
<יעלה מקליס: יושבים פה בכנסת אנשים יקרים אבל בסופו של דבר התושב מסתכל עלינו והוא דורש מאיתנו והוא נמצא בטלפון שלנו והוא נמצא אצלנו 24 שעות והוא מתקשר אלינו גם כשנפל החשמל ואין לי שום קשר לזה, וגם כשחם וגם כשקר.
<יעלה מקליס: תמיד זה אנחנו, אז יש יתרון בזה שלכל אחד מראשי הרשויות יש את הקבוצה שלו.
<יעלה מקליס: תודה רבה לך על הדיון הפורה.
דוד אמסלם: עכשיו ברשות
דוד אמסלם: כם אני אעביר את רשות הדיבור לדובר האחרון לפני שאני מסכם.
דוד אמסלם: ידידנו, אריאל יוצר, בבקשה.
<אריאל יוצר: שלום לכולם, ברשותך שתי מילים ברמה הכללית ואחרי זה עוד מילה וחצי על המקרים הפרטניים שיש כאן.
<אריאל יוצר: ברמה הכללית ואפילו התיאורטית, כל מסמך כלכלי שתסתכל עליו, תראה שבצורה חד משמעית הוא קובע שיש יתרון לגודל.
<אריאל יוצר: היתרון לגודל הזה מתמצה בסביבות ה-25,000 תושבים ברשות ובישראל יש 98 רשויות מקומיות שהן מתחת ל-10,000 תושבים, ולכן כשמסתכלים על מפת השלטון המקומי ברמה הכללית, אני חושב שבהחלט יש עבודה לעשות ואני לחלוטין מסכים שהיא צריכה להיות עבודה מסודרת, עבודת מטה, אחרי ששמעו את השלטון המקומי, אחרי שבדקו מקרה-מקרה ועשו את זה בצורה מאוד מסודרת ויסודית, אחד.
<אריאל יוצר: שניים, המודל היום שגם הוא עוד לא נמסר, רק ככה בנינו אותו כשדיברנו עליו עם שר הפנים, הוא שזה בהחלט מגיע מלמטה.
<אריאל יוצר: בניגוד למה שקרה ב-2003, הוקמו שש ועדות גיאוגרפיות.
<אריאל יוצר: הוועדות האלה, עם הזמן אמורה להיות להן התמחות במרחב שלהן.
<אריאל יוצר: הן אמורות להסתכל באופן רוחבי על השטח ולזהות באופן מתמיד וכולל איפה יש בעיות ואיך אפשר לשנות אותן ואיך אפשר לייעל את המבנה אחרי שהם שמעו את כלל העמדות, ולכן ברמה התיאורטית והכללית כך אני חושב שזה צריך להיעשות ובוודאי אני לא חושב שצריך לפסול שום רעיון על הסף אלא לדון עליו באופן כללי.
<אריאל יוצר: עכשיו לגבי שני המקרים שדנו כרגע בוועדה.
<אריאל יוצר: תראו, בדרך כלל הסדר עובד הפוך ואני מניח שגם כאן.
<אריאל יוצר: אני צריך לקבל איזשהו מוצר או דרישה מבוססת שאומרת, זו העלות ואלה התועלות, ואת זה עוד אין, לא קיבלתי ולכן אני לא יודע, וזה גם מה שנאמר ממשרד הפנים.
<אריאל יוצר: לכן אני לא יודע להגיד עמדה.
<אריאל יוצר: לכשתסיים הוועדה את עבודתה ותגיד, תראו, בחנו, אלה המשמעויות התקציביות מהאירוע ואלה התועלות שאנחנו משיגים מהן, אני כמובן אבדוק אותן, אני אוכל להתייחס.
<אריאל יוצר: אני לא יכול להגיד אם יש או אין משאבים לרעיון תיאורטי ולכן אני ממתין לעמדה מסודרת ממשרד הפנים ואגיב עליה.
דוד אמסלם: תודה רבה, אריאל יוצר.
<יוסי בכר: אדוני היושב ראש, אני יכול להציע הצעה?
<יוסי בכר: כשם שהבנק הוא לא הבעלים של הכסף שלנו, הוא רק מנהל אותו, אז כמובן שגם ככה אנחנו ראשי הרשויות.
<יוסי בכר: אנחנו קיבלנו מנדט לנהל את הנכסים של העיר, לנהל את הנכסים של התושבים, הכבישים, המדרכות, בתי הספר.
<יוסי בכר: שום דבר לא שלנו.
<יוסי בכר: אין לנו מנדט.
<יוסי בכר: יש לנו מנדט ודאי לנהל את זה.
<יוסי בכר: אם אנחנו לא טובים בחינוך, אנחנו נשלם את המחיר בקלפי, אבל אין לנו מנדט למכור את העיר.
<יוסי בכר: בוודאי שלשום ועדה אין את הדבר הזה.
<יוסי בכר: מה שצריך לעשות קודם כול זה לדאוג ששום ועדה לא תקום לפני שיהיה משאל תושבים.
<יוסי בכר: אנחנו צריכים להעביר את החוק הזה.
<יוסי בכר: אני חושב שדיברנו בעבר על זה.
<יוסי בכר: יש לי הרבה שעות עם היושב ראש דוד אמסלם שהוא מבין עניין, מבין שצריך משאל תושבים.
<יוסי בכר: זו דמוקרטיה.
<יוסי בכר: זה דבר אמיתי.
<יוסי בכר: קודם כול, לפני שמקימים איזושהי ועדה, משרד הפנים צריך לקיים משאל תושבים.
<יוסי בכר: אם זה עובר, אפשר לעבור הלאה, לבחון את זה בצורה רצינית, אבל אם זה לא עובר, אנחנו לא בעלים של המקום שהם חיים בו.
<יוסי בכר: אנחנו לא נמכור להם את העיר.
דוד אמסלם: קודם כול אני רוצה להודות לך, חיים, על כך שאתה בעצם פנית אלי ובאמת הדיון הזה הוא לדעתי מאוד חשוב והוא לא רק על הנושא הספציפי של האשכולות שדובר עליהן אלא באמת ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: זה מאוד חשוב לייצר איזשהו מתווה בכלל איך מתעסקים בנושא הזה ככלל, ואני רוצה להציע מספר דברים.
דוד אמסלם: אחד, קודם כול אני חושב, מרדכי, השלטון המקומי לא צריך להיות חלק מהתהליך, הוא צריך להיות שותף בכיר בתהליך.
דוד אמסלם: זה אומר שמדובר פה על שותפות.
דוד אמסלם: זה שני גופים שבעצם צריכים להוביל את זה ביחד ולכן אני חושב שהם צריכים להיות חלק אינטגרלי מאוד בתוך התהליך לפחות כמעט כמו משרד הפנים עצמו, בגלל שמדובר עליהם.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם אז יהיה פשוט יותר בגלל שהם כבר חלק מהעניין.
דוד אמסלם: לא באים אליהם אחרי זה ולא מנחיתים מפה.
דוד אמסלם: הם כבר בתוך האירוע אבל לפעמים זה דורש עוד זמן, עוד ישיבה, עוד תקציב פה, עוד צ'ופר שם.
דוד אמסלם: בסוף כשהם יהיו חלק מהתהליך, לשם זה ילך.
דוד אמסלם: אני גם בטוח שכשהתחלת עם הסיפור של האשכולות, בהתחלה התנגדו בכלל, אבל בסוף הבאנו את זה למקום נכון ומאוזן ולדעתי יש בזה הרבה מאוד ברכה.
דוד אמסלם: ככלל, כדבר ראשון, אני חושב שזה מה שצריך לעשות.
דוד אמסלם: אני בכלל הייתי מייעץ לך וגם לחיים לייצר כמה ימי עיון בנושא, להכניס את ראשי הערים.
דוד אמסלם: הם שותפים בעניין.
דוד אמסלם: בכלל, השכל לא יושב אצל אף אחד לבד.
דוד אמסלם: לפעמים הרעיון הכי טוב בא דווקא מהבן אדם שלא חשבת עליו, לכן ככלל אני חושב שזה נכון לייצר את הדינמיקה הזו.
דוד אמסלם: תראו, אני מסכים שלכל ישוב יש את הייחודיות שלו.
דוד אמסלם: הרי לא סתם היישובים האלה צמחו ככה.
דוד אמסלם: הרי אף אחד לא המציא את הגלגל.
דוד אמסלם: גם בשנות ה-70 הייתה אותה חשיבה וגם בשנות ה-60.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים מה זה ישוב קטן, אנחנו יודעים מה זו מועצה קטנה.
דוד אמסלם: יכולנו לעשות ערים גדולות ולא עיירות פיתוח וכו'.
דוד אמסלם: אני חושב שלכל קהילה בסוף יש גם את הרצון שלה להישאר כקהילה.
דוד אמסלם: איך אמרה יעלה?
דוד אמסלם: נווה מונוסון זו נווה מונוסון.
דוד אמסלם: הם רוצים להישאר נווה מונוסון.
דוד אמסלם: אנחנו לא כופים את זה עליהם בגלל בעיות כלכליות, אלא בגלל שיש אנשים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: אנחנו לא אומרים להם, חבר'ה, אתם אוהבים שניצל?
דוד אמסלם: לא תאכלו שניצל, למה?
דוד אמסלם: יש לנו רק עופות, תאכלו עופות, לא שניצל.
דוד אמסלם: תושבים, בסופו של דבר אנחנו צריכים לתת להם את השירות ולהתחשב במה שהם רוצים לחיות.
דוד אמסלם: רוצים לחיות באופי חיים כזה?
דוד אמסלם: אחלה וסהלן, אם מסתדר לנו, למה לא?
דוד אמסלם: אנחנו לא מתחילים להכתיב להם איך הם יחיו.
<מרדכי כהן: בירושלים יש פוטנציאל לעשרים רשויות מקומיות.
דוד אמסלם: רק שנייה, אני אסביר כרגע ככלל.
דוד אמסלם: אני כרגע לא בא לייצר מצב חדש אלא אני מתייחס למצב הקיים היום.
דוד אמסלם: לגבי הנושא השלישי, ממה נולד הסיפור של האיחוד?
דוד אמסלם: הוא לא נולד כתוצאה מזה שאנחנו בעצם מנתחים את האוכלוסיות ורוצים להביא איזו הברקה.
דוד אמסלם: כל האיחודים באים כתוצאה מהנושא הכלכלי, קרי, אם אין בעיות כלכליות, חבר'ה, תתנהלו איך שאתם רוצים.
דוד אמסלם: אני חושב שסיפור על הנושאים הכלכליים, אפשר לפתור אותם אחרת.
דוד אמסלם: זה לא בהכרח, אני מכניס אותך לחתונה בהכרח, למה?
דוד אמסלם: בגלל שיש לך בעיות.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתה תישאר בבית שלך פה וההוא יישאר בבית שלו שם ואני אסדר לכם איזה הרכב הכנסות אחר.
דוד אמסלם: כאן צריך להיות אמיצים ולקבל החלטות בעניין הזה בדיוק כמו שאתם עושים היום, וזה גם קשה מאוד בכל מיני מקבצים של תעשייה שאתם בונים אותה בחלוקת ארנונה אזורית וכו' וכו'.
דוד אמסלם: כמו שאמר ראש עיריית בת ים, כל משרדי הממשלה יושבים בתל אביב.
דוד אמסלם: לא חייב להיות שזו גזירת הכתוב שהם ייקחו את כל הארנונה.
דוד אמסלם: לא כתוב את זה בשום עשרת הדיברות.
דוד אמסלם: יכול להיות שנחשוב מחוץ לקופסה.
דוד אמסלם: יכול להיות שעיריית תל אביב תתנגד, אבל מה זה חשוב?
דוד אמסלם: אנחנו מסתכלים על כל המרחב ואנחנו מבינים מה צריך לעשות.
דוד אמסלם: לא בגלל זה לוקחים 160 איש, הופכים אותם לתוך 300,000 איש ואומרים לו, יאללה, תלכו ביחד.
דוד אמסלם: לא רוצים ללכת ביחד.
דוד אמסלם: הפתרונות יכולים להיות אחרים מעבר לסיפור של האיחוד.
דוד אמסלם: יוסי ציין את זה, אני גם חושב שצריך לשאול את התושבים.
דוד אמסלם: בסוף זה התושבים.
דוד אמסלם: הם קובעים איך הם רוצים לחיות.
דוד אמסלם: אנחנו לא יכולים לכפות את זה עליהם וזה גם לא נכון.
דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק בעניין הזה שאם רוצים לעשות איחוד, בוודאי ובוודאי צריך לעשות משאלים בין התושבים, אם הם רוצים או לא רוצים, אבל כל זה עצות שאני נותן לך בקטע הזה של אותו יום עיון.
דוד אמסלם: אני חושב שיש דבר אחד חשוב שאנחנו צריכים לקבל פה החלטה היום אתכם ביחד.
דוד אמסלם: אני חושב ששנה לפני הבחירות לא משנים כללי משחק גם אם זה נכון.
דוד אמסלם: זה כמו שיש לנו הרבה כללים בתוך הכנסת, שאנחנו שנה לפני הבחירות לא עושים כל מיני דברים.
דוד אמסלם: הוא מבחינתו מתחיל את הקמפיין של הבחירות עוד שלושה-ארבעה חודשים.
דוד אמסלם: הוא צריך להתארגן מעכשיו.
דוד אמסלם: הוא אפילו לא יודע מה לעשות.
דוד אמסלם: המשאית באה, לא באה?
דוד אמסלם: יש בחירות, אין בחירות?
דוד אמסלם: האם אני עכשיו צריך לריב עם ראש המועצה השני שרוצים בכלל שאני אולי אזכה גם שם?
דוד אמסלם: איפה אני צריך בכלל לעשות את הקמפיין, אצלי ביישוב או ביישוב השני?
דוד אמסלם: פה כבר מכירים אותי.
דוד אמסלם: שמע, אתה מבלבל אותם.
דוד אמסלם: אתה מבלבל את כל הציבור שלהם.
דוד אמסלם: הם לא יודעים, לכן אני מציע, מרדכי, אני באמת מבקש ממך שגם תפנה לשר הפנים בעניין הזה.
דוד אמסלם: תגיד לו שזו גם בקשה אישית שלי.
דוד אמסלם: אני מניח שגם חברתי תצטרף לעניין, בוודאי השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אנחנו עוד פחות משנה לפני הבחירות.
דוד אמסלם: אני חושב שגם אם זה נכון, זו לא העת הזו.
דוד אמסלם: יש לפעמים דברים שגם אם זה נכון לעשות אותם, זה לא עכשיו לדבר עליהם.
דוד אמסלם: אני חושב שבואו תרגיעו את העניין, תגידו לאנשים, רבותיי, מייד אחרי הבחירות אנחנו נתחיל לבחון את העניין.
<מרדכי כהן: דודי, זה מוקלט?
<מרדכי כהן: אתה יודע מה יקרה אחרי הבחירות?
<מרדכי כהן: כל ראשי הרשויות יגיעו לפה ויגידו, נבחרנו, עכשיו דנים?
<מרדכי כהן: אנחנו צריכים כמה שנים.
דוד אמסלם: אני מציע שיום אחרי הבחירות אתם מתחילים להקים את השולחן העגול איתם, שותפים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אמרתי, שותפים 50%.
דוד אמסלם: זה לא אנשים שמנחיתים עליהם.
דוד אמסלם: השלטון המקומי שותף 50% מהעניין.
דוד אמסלם: אתם יכולים להתחיל לדבר על הנושא העקרוני אפילו מהיום.
דוד אמסלם: מרדכי, אני מבקש ממך, אתה מדבר עם שר הפנים.
דוד אמסלם: אני מאוד מעריך אותו ואוהב אותו גם, איש נבון וחכם, איש גם באמת שחשוב לו השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נכון בעת הזו להגיד להם, רבותיי, מה שנקרא, עזבו, תרדו מה שנקרא מעמדות ירי.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך לדבר.
דוד אמסלם: כרגע לבחירות האלה אנחנו לא מדברים בכלל, אבל בוודאי שאנחנו עכשיו מתחילים את הטקט לבחירות הבאות, לא אלה.
דוד אמסלם: אם אתה בא לו שלוש-ארבע שנים לפני הבחירות ואומר לו, תקשיב, בבחירות הבאות זה המצב, זה כבר משהו אחר, אז יש לו זמן להתארגן.
דוד אמסלם: דרך אגב, הוא צריך בכלל לקלוט נפשית שהוא לא יהיה אולי .
דוד אמסלם: זה דבר שהוא צריך לעכל אותו, ראש המועצה בכלל.
דוד אמסלם: דבר שני, התושבים עצמם צריכים לעכל את זה.
דוד אמסלם: זה זמן.
דוד אמסלם: אם מישהו עכשיו מביא לי ליישוב ראש עיר אחר שהוא לא מהיישוב שלי, אני אפילו כתושב צריך זמן לעכל את האירוע, לכן אני אישית חושב, בוא באמת תוציא להם איזושהי הבהרה, בימים הקרובים, רבותיי, אנחנו כרגע יורדים מהסיפור הזה של השנה הקרובה, אבל אנחנו מתחילים לקיים דיאלוג מאוד צפוף, מאוד אמיתי, אפילו שיכול להיות שיסתיים תוך שנה, שנה וחצי כדי לסגור כללים מסוכמים על כולנו איך אנחנו הולכים לאיחוד רשויות.
דוד אמסלם: ככה אני חושב וככה אני הייתי נוהג.
דוד אמסלם: אני רק הייתי מבקש ממך באמת כפי שאמרתי, דבר עם השר, תגיד לו שזו באמת בקשה שלי אישית, בוודאי גם של יושב ראש השלטון המקומי וגם של לאה.
דוד אמסלם: אין פה אופוזיציה/קואליציה.
דוד אמסלם: זה חיבור אמיתי שאני מרגיש שיש פה מצוקה אמיתית של אנשים שהם מובילים את הערים שלהן.
דוד אמסלם: צריך להצדיע להם על כך והם נמצאים בחוסר ודאות וגם בכאבי בטן.
דוד אמסלם: הם מרגישים שעושים להם עוול ואני מתחבר לזה.
דוד אמסלם: הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי גבעת עמל,התשע"ז-2016 פ/2573/20, 166/20 ו-4/20.
דוד אמסלם: יש פה סדרת חברי כנסת.
דוד אמסלם: כמובן שמי הגיש את זה במקור זו חברת הכנסת שולי מועלם, חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת אורלי לוי וכו'.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה להעביר ברשות
דוד אמסלם: כם את רשות השידור לשולי, אחרי זה אנחנו נדבר על שאר העקרונות.
שולי מועלם-רפאלי: אני מרגישה שאין טעם, אבל אולי בכל זאת צריך לחזור ולהזכיר שכולנו נמצאים באירוע קשה וכבד שבו מדינת ישראל, המדינה שבדרך, שולחת ב-1947 תושבים לגור באזור שעליו אנחנו מדברים.
שולי מועלם-רפאלי: במהלך מלחמת העצמאות, בדרך הזאת שבה לוקחים עוד ועוד שטחים, מתיישבות משפחות, נולדים שם דור ראשון ודור שני.
שולי מועלם-רפאלי: למרות ניסיונות חוזרים ונשנים של תושבי גבעת עמל לרכוש את הקרקע, לקבל זכויות בקרקע, ליצור שם חיים תקינים של אנשים שמבקשים אחרי תקומת מדינת ישראל והנס הגדול שקרה לנו להקים שם את ביתם, שוב ושוב הם או נתקלים בסירוב, או בחוסר התייחסות טוטאלית.
שולי מועלם-רפאלי: להפתעת התושבים ב-1961 הם מגלים שהקרקע נמכרה ליזמים פרטיים.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להודות, כן, צריך להגיד פה באופן הגון, וגם לפרוטוקול, שאכן פורסם הדבר, שאכן פורסם בעיתון "דבר" הדבר.
שולי מועלם-רפאלי: התושבים לא שמעו מזה, אף אחד לא אמר להם את זה, וכבר במכירה הראשונה של המדינה את הקרקע ליזם הראשון, שהוא כמובן איננו היזמים שאיתם אנחנו מדברים היום, ברור לחלוטין שמדינת ישראל אומרת ליזם: אתה קונה את הקרקע הזאת ב-x כסף, כיוון שמבחינתנו חלק מקניית הקרקע היא הסדרת הזכויות של מי שגר בגבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה מתקבל כנראה על דעתו של היזם, כי אני לפחות, בכל השנים שאני נוברת בנושא הזה, לא ראיתי התנגדות של היזם, לא ראיתי שנאמר משהו אחר.
שולי מועלם-רפאלי: אותה מכירה לא יוצאת אל הפועל בבניית בתים או בניינים חדשים, היא מתגלגלת מיזם ליזם, שוב ושוב מתגלגלת ומתגלגלת, עד שבעצם אנחנו נתקלים באירוע מכונן שקורה מעבר לכביש של שכונת גבעת עמל ב', בשכונת גבעת עמל א'.
שולי מועלם-רפאלי: בא לשם יזם, גם הוא קונה את הקרקע מן המדינה, או גלגולים של הקרקע, מפצה את תושבי גבעת עמל א' בהסכם פיצויים ראוי, נאות שרואה כל אדם שגר בבתים שיש, במחסנים שיש.
שולי מועלם-רפאלי: מקבלים תושבי גבעת עמל א' הסכם פיצויים ראוי ומכובד, מתפנים, והיזם באמת מקים שם את הבניינים המצוינים שכולנו מכירים.
שולי מועלם-רפאלי: צריך להודות שהיזם מרוויח כנראה יפה מאוד.
שולי מועלם-רפאלי: אני גם רוצה להגיד פה משפט שאני מקפידה להגיד אותו תמיד בדיון הזה וגם בדיונים בוועדת הכלכלה.