GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליעזר רוזנבאום: לגבי הנושא של מניעת אלימות ובריונות ברשת.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נמצאים בשלב של סיום הקמת מערך מאו"ר, גם המטה, גם המוקד הלאומי וגם היחידה המשטרתית.
<אליעזר רוזנבאום: אני מקווה שבחודשיים הקרובים המוקד הלאומי יתחיל לעבוד.
<אליעזר רוזנבאום: קצת התעכבנו בגלל המבנה והמשא ומתן עם מנהל דיור.
<אליעזר רוזנבאום: אני מקווה שזה אחרינו.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מקבלים מבנה זמני ובמקביל מקבלים את מבנה הקבע.
<אליעזר רוזנבאום: כל המערך ישב כולו שם.
<אליעזר רוזנבאום: זה מערך משולב, גם שוטרים - - -
גלעד ארדן: אני חייב לחדד את זה לוועדה כי יו"ר הוועדה עסק בזה אישית.
גלעד ארדן: יש היום דבר הזוי במדינת ישראל, שבמשטרה, למרות שהיא עוסקת בטיפול בחירום, כל הרכישות או התקשרויות שלה למבנים, אני לא מדבר כרגע על חשב.
גלעד ארדן: חשב זו סוגיה אחרת.
גלעד ארדן: כשהמשטרה היום רוצה להקים יחידה למאבק בפשיעה ברשת, אנחנו יודעים, יש בעיה.
גלעד ארדן: כל יום נפגעים ילדים ובני נוער, היא לא סוברנית לשכור מבנה, אלא היא צריכה לעבור את כל השרשרת של הדיור הממשלתי.
גלעד ארדן: בחנת ודחפת את התחנות בחברה הערבית.
גלעד ארדן: זה מתעכב לחנוך את היחידה הזאת, כי יש משא ומתן באיירפורט סיטי.
גלעד ארדן: יש פער עדיין של כמה שקלים.
גלעד ארדן: המשטרה כבר הייתה רוצה להתחיל, אבל זה מנוהל וההחלטות רק על ידי החשב הכללי, מנהל הדיור הממשלתי.
יעקב אשר: והתקציב של השכירות יורד ממך.
גלעד ארדן: כן, התקציב הוא שלנו.
גלעד ארדן: אני חייב לתת לך דוגמא.
גלעד ארדן: אתה כראש עיריית בני ברק לשעבר, האם היית רוצה שתחנת המשטרה תוקם בקצה של בני ברק, מחוץ ליישוב, כך שכל מי שצריך להגיש תלונה או כל התערבות של המשטרה צריכים לנסוע מקצה לקצה?
גלעד ארדן: היית רוצה שהיא תשב במרכז היישוב, באופן טבעי.
גלעד ארדן: היא עוסקת בביטחון, היא נותנת שירות לאזרח.
גלעד ארדן: במרכז היישוב המחירים גבוהים יותר.
גלעד ארדן: החשב הכללי לא רוצה לשלם יותר, אבל זה ביטחון, זה חירום.
גלעד ארדן: לא יכול להיות ששיקולים כאלה, עוד כמה שקלים, פחות כמה שקלים למטר, כל עוד זה בתקציב המשטרה, יוכתבו לה על ידי גורם חיצוני בהקשר הזה.
אכרם חסון: אבל אפשר לשנות את הכלל הזה.
אכרם חסון: אפשר להביא הצעה לשנות.
גלעד ארדן: אני סומך על שר האוצר שהוא בדרך כלל מגבה את אנשיו ולא את השינויים שאנחנו מנסים לעשות.
דוד אמסלם: הרציונל הוא בעצם, וזה קודם כל התמחות ויתרון לגודל.
דוד אמסלם: הרי זה כל הרציונל.
גלעד ארדן: צה"ל ושב"כ לא עוברים דרכו.
דוד אמסלם: אבל המשטרה זה גוף ביטחוני.
דוד אמסלם: בהיבטים שלו צריכים להיות יותר גמישים בעניין.
דוד אמסלם: אני באמת חושב כך.
דוד אמסלם: בבקשה, לייזר.
גלעד ארדן: המפכ"ל וגם אני פנינו לחשב הכללי וביקשנו שהמשטרה תוחרג כמו צה"ל והשב"כ.
גלעד ארדן: הסברנו את כל השיקולים, נתנו דוגמאות.
גלעד ארדן: החשב הכללי שוקל את זה כרגע.
גלעד ארדן: הוא לא פסל על הסף.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק על שכירות ובניית מבנים?
גלעד ארדן: כן, כן, רק על נושא הדיור הממשלתי.
דוד אמסלם: אני אזמין אותך, לייזר.
דוד אמסלם: נזמין את האוצר.
יעקב אשר: בשכירות זו ממש שערורייה.
יעקב אשר: בבניית מבנים אתה יכול להגיד לו, זה נכס של המדינה.
יעקב אשר: אתה לוקח שכירות לעשרים שנה.
דוד אמסלם: אין הצר שווה בנזק המלך.
דוד אמסלם: לפעמים בשביל עוד איזה שלושה שקלים פה, אתה מפספס שלושים שקלים שם.
אכרם חסון: שנה שלמה הדיור הציבורי לא מצא בניין לתחנת משטרה בטמרה.
דוד אמסלם: נכון, בעיה, לכן אני חושב באמת כמו שהשר אמר, צריך לתת להם את הגמישות שזה יהיה וקטור קצר.
דוד אמסלם: גם בגמישות שלהם, אם זה לא פה, מחר שם.
דוד אמסלם: רצים.
דוד אמסלם: לא כל היום לפי ספרי הנהלים האלה מבוקר עד לילה.
דוד אמסלם: בסוף אתה לא מתקדם לאף מקום.
לאה פדידה: כשאדם רוצה להתלונן על משהו במשטרה, הוא מתקשר 100.
לאה פדידה: כשהוא רוצה להתקשר על בעיה ברשת, אותו דבר?
<אליעזר רוזנבאום: הוא מתקשר 105 ואם הוא התקשר ל-100, 100 יעבירו אותו ל-105, כלומר יהיה סנכרון כך שאנשים לא ילכו לאיבוד.
<אליעזר רוזנבאום: יהיה מענה.
<אליעזר רוזנבאום: לא עכשיו, בעתיד, כשיקום המוקד ואז יהיה מענה.
<אליעזר רוזנבאום: פשוט צריכים לוודא שלא יפלו פניות.
<אליעזר רוזנבאום: לגבי הנושא של אלימות במשפחה, נושא נוסף שאנחנו מקדמים את המענה בנושא הזה.
<אליעזר רוזנבאום: החל ממחלקי משפחה שאנחנו כרגע מריצים בחמש עשרה תחנות, דרך קידום נושא שהשר באופן אישי, הנושא של הצמיד האלקטרוני להגן על נשים מאוימות, כל התוכניות של עיר ללא אלימות - - -
גלעד ארדן: תוספת עובדות סוציאליות בתחנות משטרה ועוד.
<אליעזר רוזנבאום: עובדים סוציאליים, אזרחיות או שוטרות/שוטרים שהם עובדים סוציאליים בתחנות כדי באמת לתת את המענה.
<אליעזר רוזנבאום: גם במגזר.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו במגזר הקצנו עשרה תקנים במיידי כדי לגייס את בעלי התפקידים האלה.
<אליעזר רוזנבאום: כיבוי והצלה, נאמר כאן.
<אליעזר רוזנבאום: כליאה ושיקום, גם נאמר כאן.
<אליעזר רוזנבאום: הדבר האחרון, לגבי מצבי חירום.
<אליעזר רוזנבאום: יש חלוקה לא על פי התשתית החוקית אבל במציאות, בין מצב מיוחד בעורף, במלחמה, שזה באחריות שר הביטחון, והמצבים, החירום האזרחי - - -
אכרם חסון: אפשר להעיר הערה בבקשה בנושא השיקום?
אכרם חסון: זה חשוב לנו.
אכרם חסון: אנחנו מבקרים בבתי כלא.
אכרם חסון: אנחנו מצאנו ש-60% מהאסירים לא משתקמים.
דוד אמסלם: לא, חוזרים.
דוד אמסלם: הוא מתכוון, חוזרים, 40%.
אכרם חסון: איך לשקם את האסירים האלה ולהחזיר אותם למוטב, לחברה.
גלעד ארדן: אכרם, קודם כול אתה צודק והמספר הזה הוא לא שונה מהרבה מאוד מדינות מערביות אחרות וכנראה שאף מדינה עד היום עוד לא מצאה את הנוסחה איך בתקופה של בית הכלא ואחרי זה במעבר חזרה לאזרחות מעלים באופן משמעותי את האחוז הזה, אז יש הרבה מאוד תוכניות שמנסים.
גלעד ארדן: חלקם גם כן נתקע בגלל שרים אחרים או משרדים אחרים.
גלעד ארדן: נושא האג"ח החברתי למשל שרצינו להכניס השקעות של השוק הפרטי וכל מיני פרוייקטים שיקומיים והשתלבות בעבודה והכשרות.
גלעד ארדן: בסוף הרי זה נכון ששירות בתי הסוהר, יש לו תפקיד, אבל זה לא רק שירות בתי הסוהר לבד.
גלעד ארדן: בסוף הם יוצאים.
גלעד ארדן: אם המדינה לא נותנת עדיפות בקבלת אסירים למקומות עבודה מסוימים, והיא לא נותנת היום, דרך אגב, ובטח לא בשירות המדינה, אז קצת קשה לבוא בטענות לשירות בתי הסוהר, איך הוא לא עשה הוקוס פוקוס, כי בסוף אם הוא יוצא והוא עדיין מובטל, זה מה שקורה ולכן זה שיתוף פעולה של כמה מערכות.
גלעד ארדן: זה לא שירות בתי הסוהר לבד ואני גם לא בטוח עד כמה הוא המרכזי.
גלעד ארדן: יש גם רשות שיקום האסיר במשרד הרווחה.
גלעד ארדן: העמדה שלנו הייתה שצריך לאחד אותם.
גלעד ארדן: ברגע שהשר התנגד לזה, עצרנו את התהליך הזה ועדיין יש הרבה מאוד תוכניות חדשות.
גלעד ארדן: איזו ועדה העבירה את תיקון 42?
גלעד ארדן: פה?
גלעד ארדן: אז הוועדה הזו בעצם העבירה תיקון שמכוחו אנחנו עכשיו התנענו הרבה מאוד תוכניות גם חינוכיות וגם של הכשרות מקצועיות חדשות.
גלעד ארדן: אני לא יודע איפה סיירתם, אבל אני אשמח להזמין לסיור.
גלעד ארדן: הייתי עכשיו עם הנשיא.
גלעד ארדן: ראינו דברים מאוד יפים ומרשימים ועדיין אתם צודקים, הבעיה עוד לא מספיק מטופלת ברמה המקצועית והבין משרדית המספקת.
לאה פדידה: כבוד השר, בישיבה הראשונה אמר המפכ"ל שיש דברים שקשה לנו מאוד לתכנן אם התקציב הוא חד שנתי, ואמר גם היו"ר וגם אנחנו שבעצם אם הממשלה, יש לה דו שנתי, אולי שווה לבקש שלתוכניות מסוימות יהיה תקציב תלת שנתי, דו שנתי?
לאה פדידה: כי הרי אנחנו יודעים שתוכניות לאורך טווח, אם אנחנו לא מתכננים אותן שנה קדימה, לא בטוח שאפשר ליישם אותן אחר כך.
גלעד ארדן: אז אני חייב לומר ששתי התוכניות המשמעויות ביותר בהתעצמות של המשרד הן תוכניות רב שנתיות שתאמנו אותן עם האוצר.
גלעד ארדן: אני מדבר על החברה הערבית ועל ביטחון ירושלים.
גלעד ארדן: לצערי בשונה מצה"ל הן לא מקבלות שום חסינות ושום הבטחות לעתיד, כלומר, אם את תשאלי אותם עכשיו מה יהיה בתוכניות האלו ב-2019, הם יגידו, חכו שתעבירו תקציב 2019 ונדע.
גלעד ארדן: זה לא איזה משהו מוגן שזה כאילו בטייס האוטומטי והשער עכשיו ייבנה.
גלעד ארדן: זה משהו שקשור לאוצר ולראש הממשלה.
גלעד ארדן: ודאי שאני הייתי מאוד שמח שזה יקרה.
גלעד ארדן: גם הן לא מוחרגות מפלטים שעלולים לבוא.
גלעד ארדן: התוכנית של החברה הערבית התחילה כתוכנית תלת שנתית, אחרי זה דורדרה על ידי האוצר לחמש שנתי ושל ירושלים כבר גם שש שנתי נפרס, מה שרצינו לעשות בשלוש שנים.
גלעד ארדן: סימן שאלה אם אפשר בכלל בשלוש שנים, כל כך מהר לגדול כל כך הרבה, אבל בלי קשר, הכוונה הייתה לעשות מאמץ גדול לעשות את זה בשלוש שנים.
גלעד ארדן: בסוף זה נפרס על פני יותר שנים.
גלעד ארדן: כמו צה"ל, אין ספק שבעיניי היום מה שהצגתי פה על החשיבות של המשטרה ורשות הכבאות והשב"ס לביטחון הלאומי היה צריך להיות תר"ש חמש שנתי שזה מוגן.
גלעד ארדן: זה כמו תר"ש "גדעון" של צה"ל.
גלעד ארדן: מה אומר האוצר?
גלעד ארדן: תשאלי אותם.
גלעד ארדן: למה את שואלת אותי?
דוד אמסלם: עשינו כבר דיון במשטרה.
דוד אמסלם: אני הייתי מציע אפילו משהו כזה כתפיסת עולם.
דוד אמסלם: אני באמת מאמין רק בהיבטים של מערכות מהסוג הזה.
דוד אמסלם: זה חייב להיות תוכניות רב שנתיות, אז אני חושב שחמש שנים זה אופק מינימלי.
דוד אמסלם: אני מציע לכם באוצר, עזוב רזולוציה עד השקל.
דוד אמסלם: לפחות בואו תאשרו איתם תוכנית שלדית כזאת.
גלעד ארדן: דודי, אני אגיד לך משהו.
גלעד ארדן: העובדה שמצב בתי הסוהר הוא כפי שאתה מצביע עליו, זה בגלל זה, כי תמיד שאתה לא יודע מה התקציב וכל פעם זה לדחוף, אז כסף לשיפוץ בית סוהר או לבניין חדש, תמיד זה בעדיפות אחרונה אל מול הדחוף.
גלעד ארדן: אותו דבר גם זה שאין תחנות משטרה ביישובים הערביים, כי אם לא לוחצים עליך מהיישוב, המצביעים שלך, אני מסתכל על זה היסטורית, אז לא קמה שם תחנת משטרה כי זה תמיד הפחות דחוף לשרים.
לאה פדידה: השאלה אם הונחה בקשה כזאת בפני האוצר לתקציב מעוגן.
דוד אמסלם: הנה, בזה הרגע אני מניח לפתחם.
דוד אמסלם: אני אומר, באמת תעשו איזה דיון אצלכם למרות שאני יודע מה תהיה התשובה.
דוד אמסלם: לפחות תבקשו שיציגו תוכניות עבודה רב שנתיות, שתאשרו להם את השלד.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו את השקלים עד הסוף.
דוד אמסלם: בסוף באופן מעשי על הדברים החשובים בהרבה מהמקרים לא מקדמים אותם.
דוד אמסלם: בא גם שר, גם בא מפכ"ל לתקופה מאוד קצרה, מסתכל על הטווח הקצר הרבה פעמים בגלל שזו המציאות של החיים ובסופו של דבר הדברים לפעמים יורדים בכלל מהשולחן ולא דנים.
דוד אמסלם: למשל סוגיית כמו שאמר השר, סוגיית בתי הסוהר זה הנושא.
דוד אמסלם: לא ייבנו גם בתי סוהר עוד שלושים שנה.
דוד אמסלם: כולם יכנסו לתוך קופסאות שימורים ובסוף יבוא איזה רובינשטיין אחד ויתחילו לשחרר אותם ככה.
דוד אמסלם: בסוף אם זו תוכנית רב שנתית, אז נשאל את השאלה איפה בית הסוהר?
דוד אמסלם: היות ואנחנו מתכננים לחמש שנים, אז אפשר לספוג את זה.
דוד אמסלם: זה לאורך זמן.
דוד אמסלם: זה לא מעמיס על התקציב עכשיו.
דוד אמסלם: אני חושב שזו ראייה יותר נכונה מערכתית.
דוד אמסלם: בוודאי תשתיות.
דוד אמסלם: עזוב את השוטר הבודד.
דוד אמסלם: תשתיות.
דוד אמסלם: אני אומר לך, תשתיות, עשר שנתי.
דוד אמסלם: כשאתה גוזר את זה חמש וחמש, אתה רואה איזה אופק.
דוד אמסלם: זה כיוון.
דוד אמסלם: המדינה הולכת לאיזשהו מקום.
דוד אמסלם: אני חושב, לפחות סוגיית התשתיות.
<אליעזר רוזנבאום: לגבי החירום, מספר נקודות.
<אליעזר רוזנבאום: ראשית, משטרת ישראל היא הגוף הפוקד והשולט במצבי החירום.
<אליעזר רוזנבאום: היא גם פרוסה ברשויות המקומיות.
<אליעזר רוזנבאום: היא פרוסה מהצפון ועד הדרום.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו בתחום החירום כמובן עושים את כל הפעולות.
<אליעזר רוזנבאום: אין עוד הסדרה בינינו ובין משרד הביטחון מבחינת התשתית החוקית, אבל אנחנו חיים את המציאות ופועלים ומתכוננים בהתאם.
<אליעזר רוזנבאום: רק סיימנו לפני שבוע תרגיל בין לאומי עם הירדנים, עם הפלשתינאים, עם הצרפתים, האיטלקים והספרדים, תרגיל של ארבעה ימים, יומיים שולחנות עגולים בירדן, יומיים פה, תרגילי שטח עם מטוסי כיבוי, עם מסוקים ירדנים, עם מטוסים, גיבוי של איטליה.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו עוסקים בדבר הזה.
דוד אמסלם: לירדנים יש מסוקי כיבוי?
<אליעזר רוזנבאום: יש להם את הסופר פומה עם הטלאים.
<אליעזר רוזנבאום: הם היו כאן.
<אליעזר רוזנבאום: הגיעו הפלשתינאים עם הכבאיות והירדנים עם כוחות וחילוץ והצלה עם פקע"ר.
<אליעזר רוזנבאום: היה בהחלט דבר שאני לא זוכר שהיה במדינת ישראל בהיקפים האלה, אבל אנחנו בהחלט מתקדמים.
<אליעזר רוזנבאום: שני תרחישים, תרגלנו תרחישי שריפות ענק וחילוץ מהריסות.
<אליעזר רוזנבאום: לגבי אתגרי העתיד, אלה אתגרי העתיד שאנחנו מטפלים בהם: שיפור השירות לאזרח והגברת אמון הציבור בדגש על המגזרים הייחודיים.
<אליעזר רוזנבאום: אמר המפכ"ל את הפער שיש במגזר החרדי וצריך להעצים ולטפל בו.
<אליעזר רוזנבאום: הצד השני, את הטיפול במגזר הערבי.
<אליעזר רוזנבאום: ההתמודדות עם התרחבות הפשיעה במרחב הסייבר, התנועה של משפחות הפשע מהפשיעה הקלאסית לפשיעה מתוחכמת יותר, פיתוח והרחבת יכולות מודיעיניות, ניטור ומעקב, זיהוי מוקדם של מגמות וכיווני פשיעה עתידיים וגיבוש המענה, התאמת המענה, כל נושא של כיבוי והצלה, מנהור, בניינים גבוהים וחומרים מסוכנים.
<אליעזר רוזנבאום: אלה שלושת הנושאים שהציג אותם גם כיבוי והצלה, כל הנושא של הטכנולוגיה, גם פיתוח וגם יישום של טכנולוגיות מתקדמות כדי לשפר את המענה המקצועי, כל מה שקשור בנושא של הבג"צ או התוצאה של הבג"צ, חלופות מעצר ומאסר שאנחנו מטפלים בזה, הנושא של הפיקוד והשליטה במצבי החירום.
<אליעזר רוזנבאום: הדבר האחרון, גם הוזכר כאן היום, הגיוס והשירות של המשרתים.
<אליעזר רוזנבאום: כדי לשמר ולאתגר כוח אדם איכותי שיבוא לגופים שלנו אנחנו צריכים להתמודד עם תעריפים ועם שכר שבשוק הפרטי.
<אליעזר רוזנבאום: זה בהחלט קשה אל מול מסגרות השכר שיש בשירות הציבורי.
<אליעזר רוזנבאום: קושי משמעותי.
לאה פדידה: מה מצב הייצוג הולם לנשים בכל השירותים האלה, משטרה, מגן דוד?
גלעד ארדן: מגן דוד לא שלנו.
לאה פדידה: מה שאתם אחראים, כיבוי אש, משטרה.
<אליעזר רוזנבאום: במשטרה אין שום בעיה.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו מגייסים שוטרים ושוטרות.
<אליעזר רוזנבאום: אין שום מגבלה.
לאה פדידה: אתה לא יודע את היחס.
<אליעזר רוזנבאום: אין לי את הנתון כאן אבל היחס במשטרה הוא בסדר.
<קריאה: 24%.
לאה פדידה: 30% זה המינימום שזה נורמלי, אז אם זה 24%, זה תת ייצוג.
לאה פדידה: המחוקק קבע 30% מינימום בארגונים - - -
גלעד ארדן: זה לא עובדי מדינה.
גלעד ארדן: עם כל הכבוד, אי אפשר להתעלם לגמרי מכל השוני והמשטרה זה גוף שביום יום אפילו הוא לא מתנשא על צה"ל.
גלעד ארדן: צה"ל, יש לו פעם בכמה שנים מבצע או קרב.
גלעד ארדן: במשטרה הם במלחמה יום יומית.
גלעד ארדן: אין יום שהשוטר או השוטרים בשטח לא נדרשים להיבטים הפיזיים של העבודה, אז ברור, צריך לשאוף להגדיל את זה כל הזמן ואנחנו במגמה כזו.
גלעד ארדן: יש מפקדות תחנה הרבה יותר מבעבר ומפקדת מרחב.
גלעד ארדן: יש בהחלט קידום בדרגות של קצינות ואנחנו שמים את זה כיעד, אבל להגיד שאם אין עדיין 50% אז זה בתת - - -
לאה פדידה: לא אמרתי 50, אמרתי 30, אבל בסדר.
לאה פדידה: אם יש מגמת עלייה וזה בבקרה - - -
גלעד ארדן: בטח, זה אחד הנושאים שהוגדרו במדיניות.
גלעד ארדן: דרך אגב, אצל לוחמי האש המצב הרבה יותר גרוע.
גלעד ארדן: אין בכלל מה להשוות.
דוד אמסלם: קודם כול, הוא מגייס לפי הצרכים המבצעיים.
דוד אמסלם: אני מניח שבימ"מ יש פחות נשים, אני חושב ככה, וביס"מ, לכן אני מניח שהמשטרה זה לא איזה מפעל שימורים או פקידי מס הכנסה.
לאה פדידה: אנחנו לא טובות רק לשימורים או מס הכנסה.
דוד אמסלם: התכוונתי שימורים, ששם אפשר גברים ונשים.
דוד אמסלם: אין הבדל בין גברים לנשים.
דוד אמסלם: זה התכוונתי, או פקידי מס הכנסה.
דוד אמסלם: אני משוכנע וככה צריך להיות.
דוד אמסלם: הם מגייסים לפי הצורך המבצעי שלהם.
דוד אמסלם: אני מניח שבמשטרה יש מקומות שיש יותר נשים מגברים וביחידות אחרות זה הפוך בגלל שזה עניין של צורך מבצעי.
גלעד ארדן: בייעוץ המשפטי אני בטוח שיש.
גלעד ארדן: בכלל במדינה.
גלעד ארדן: לכי לפרקליטות.
גלעד ארדן: כולם שם כמעט נשים.
דוד אמסלם: ממשיכים, לייזר?
<איתן גולדפלם: אולי אני אתן סקירה קצרה של תקציב המשרד כפעולה משלימה של שלושת ההצגות של הגופים.
<איתן גולדפלם: תקציב המשרד מסתכם בכ-700 מיליון שקל, 10 מיליון שקל - - - .
<איתן גולדפלם: ההכנסה היא בעיקרה הכנסות מארצות הברית בגין שת"פ עם - - - שם.
<איתן גולדפלם: המשרד שלנו מרכז את כל השת"פ עבור כל משרדי הממשלה בנושא הזה ולכן אנחנו מהווים בעצם מעין צינור.
<איתן גולדפלם: רוב התקציב הזה בסוף מופנה ליחידות שהן כפופות למשרד ראש הממשלה.
<איתן גולדפלם: מרכיבי תקציב הקניות, מרכיבי ההוצאה העיקריים זה קניות.
דוד אמסלם: קניות, למה?
<איתן גולדפלם: עוד מעט אנחנו נפרט.
<איתן גולדפלם: - - - 17%.
<איתן גולדפלם: זה לפחות החלק היחסי בגופים.
<איתן גולדפלם: לפיתוח, 2% כשרוב התקציב של הפיתוח זה בעצם תקציב שלנו שמיועד לסיוע של משטרת ישראל בתוכנית הפיתוח שלהם.
<איתן גולדפלם: מרכיבי תקציב הקניות, כפי שאתם רואים, החלק הגדול ביותר של התקציב הוא בעצם קרן הבלאי של המשטרה שמתוקצב במשרד.
<קריאה: זה הוזכר בבוקר גם בסקירה של המפכ"ל.
דוד אמסלם: שמעתי את המפכ"ל.
דוד אמסלם: אני דווקא שאלתי שם מה זה קרן הבלאי.
דוד אמסלם: זה צריך להיות מתוקצב במשטרה.
דוד אמסלם: זה בלאי של המשטרה.
דוד אמסלם: תראה, בסוף אנחנו צריכים לדעת.
דוד אמסלם: לא מפזרים.
דוד אמסלם: אתה יודע, משטרה זה משטרה.
דוד אמסלם: מה שצריך להיות למשטרה, זה למשטרה.
דוד אמסלם: לא בתנועה ההפוכה שהם בעצם מתוקצבים והם מעבירים את זה לשומרים של מישהו אחר, אז אני אומר, משטרה זה משטרה.
דוד אמסלם: הרי מדובר כאן על רכבי המשטרה, אז זה משטרה.
<דני קריבו: כפי שהמשטרה גם הציגה בבוקר במסגרת הסקירה שלהם, תיארו מצב שבטרם הקמת הקרן במשרד הייתה יד קלה על הקרן - - -
דוד אמסלם: לא, זה הבנתי.
דוד אמסלם: דני, אני אסביר.
דוד אמסלם: אין ספק בסופו של דבר, זה מה שנקרא בלאי נצבר.
דוד אמסלם: במקום לבוא יום אחד ולהגיד, אנחנו צריכים 200 מיליון, כל שנה נשים 10 עד שיהיה.
דוד אמסלם: במקום שנעסוק, לא יהיה לנו כסף, וזה מה מתחבר למה שהשר אמר קודם.
דוד אמסלם: מה שלא דחוף, לא עושים, אז אם אפשר עם הניידת, אתה מכיר את ההוא שהרגיל את החמור לא לאכול עד שהוא מת?
דוד אמסלם: אז הוא אומר, עד שהרגלתי אותו, מת?
דוד אמסלם: ככה, אתה יודע, בסופו של דבר כל מפכ"ל או כל שר, יש לו דברים יותר חשובים, אג'נדות, אז עזוב, אז הניידת תיסע עוד שנה, וההוא בא אחריו.
דוד אמסלם: ההוא בא אחריו, אומר לו, טוב, עוד שנה.
דוד אמסלם: בסוף אתה מוצא את הניידת כבר חמש עשרה שנה על הכביש, מקרטעת, אז בוודאי שזה הגיוני גם כתפיסת עולם, אבל זה חונה לא במקום הנכון.
דוד אמסלם: זה צריך לחנות בתקציב המשטרה בגלל שזה תקציב המשטרה ואז אם אנחנו רוצים לדעת מה תקציב המשטרה, אז אנחנו לא מוצאים אותו בעוד כל מיני מקומות אחרים במשרד.
דוד אמסלם: תקציב המשטרה, פותחים.
דוד אמסלם: ממה ששם זה של המשטרה.
דוד אמסלם: הוא לא שומר לו את הכסף בצד.
דוד אמסלם: הוא לא צריך לשמור לו.
דוד אמסלם: המשטרה, זה אצלה, ולהגיד לה, שמעי גברת, זה כסף שמיועד לרכישה.
<דני קריבו: אין ספק שבעולם באופן כללי היה התיאור שנתת רצוי וכך לכאורה צריך להיות וככה זה קיים גם לגבי המשטרה כמעט בכל תחום.
<דני קריבו: זה כמובן מתחבר לשני היבטים נוספים.
<דני קריבו: אחד, הייתה תקלה כפי שציינתי ועצם קיום חשב משטרה שיכול לעשות את היד הקלה הזאת במשטרה.
<דני קריבו: ב', ההתניות גם של האוצר כדי לבנות את - - -
<דני קריבו: כדי להסית את התקציב הזה למקום אחר, בעולם הנוכחי בהינתן שיש חשב במשטרה כפוף למפכ"ל, הוא לא צריך אף אחד כדי להסית את הכסף הזה למקום אחר.
דוד אמסלם: אני שואל גם את האוצר.
דוד אמסלם: החשב הזה יכול לפזר את כל הכסף לכל מיני משרדים אחרים?
דוד אמסלם: הוא קובע בתוך המשטרה מאיפה זה זז החוצה?
<דני קריבו: הוא כלי במסגרת קבלת ההחלטות בתוך משטרת ישראל.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה יכול לקצץ את הסעיף הזה כמשרה?
דוד אמסלם: תמחק אותו אצלך.
דוד אמסלם: תוותר עליו ונראה מה החשב יגיד שם.
<דני קריבו: אין לי שום אינטרס לקצץ.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, שזה אמור להיות בתוך המשטרה.
דוד אמסלם: החשב לפי מה שאתה אומר לי, לא רוצה שזה יחנה אצלו.
דוד אמסלם: לא החשב הנוכחי.
דוד אמסלם: נגיד יש אבולוציה שהייתה פעם בעבר.
<דני קריבו: בעבר כמו שציינתי, הייתה יד קלה על הקופה או על התקציב.
<דני קריבו: כדי שיהיה אפשר לממש את היד הקלה הזו בתוך המשטרה צריכים שיתוף פעולה של החשב.
<דני קריבו: כל עוד החשב יושב בתוך המשטרה והוא חלק מהמשטרה, הקשר הזה יותר קל.
<דני קריבו: בין היתר, כשבנינו את התקציב הזה, אחת ההתניות של האוצר ובצדק מבחינתו מאחר והוא בעצם שם כסף שהמשטרה לקחה למקום אחר, הייתה לשים את התקציב הזה במשרד כדי שהיד הקלה לא יחזור על עצמו.
דוד אמסלם: הוא לא סומך על המשטרה שלו שישתו את הכסף למקום אחר?
<דני קריבו: כשעשינו את הסיכום הזה, עובדתית המשטרה לא שמרה על הכסף הזה.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי זה דבר מדהים.
דוד אמסלם: אתה אומר לי, תשמע, האוצר לא סומך על המשטרה בהיבט הזה של הסעיף הזה.
גלעד ארדן: לאוצר יש כל מיני חלקים, דודי.
גלעד ארדן: יש אגף תקציבים, יש חשב כללי.
דוד אמסלם: לא, לא, אני מדבר על החשבות, ואז הם אמרו, תשמע, בוא ניקח את הכסף הזה היות והמשטרה, יש לה הרבה צרכים ומתוקף זה שיש לה גמישות פנימית לפעמים היא מעבירה מסעיף.
דוד אמסלם: יש פלואידיות, תנועה איפה שצריך, אז אנחנו רוצים לשמור על הכסף הזה שאף אחד לא יגע בו.
דוד אמסלם: נשים אותו לא במשטרה, נשים אותו במשרד.
דוד אמסלם: אם זה הנתונים, עושה שכל.
דוד אמסלם: הרי זה לא נכון רק לגבי זה.
דוד אמסלם: יש עוד סעיפים, אז אם ככה, למה החשב של המשטרה הוא באמת לא חשב של האוצר והאוצר באינטרס אוצרי לשים אותו שם שלא ייקחו את הכסף?
<דני קריבו: כמו שאמר השר, יש כמה קומות בבניין משרד האוצר.
<מירי פרנקל שור: זה בסמכות המשטרה.
לאה פדידה: זה לא ברור.
דוד אמסלם: בגלל זה הוגש תיקון לחוק.
<מירי פרנקל שור: לחוק יסודות התקציב.
<מירי פרנקל שור: מה בעצם אומר חוק יסודות התקציב?
<מירי פרנקל שור: בנוי התקציב, הסעיף התקציבי זה משרד הביטחון כאשר כל תחום פעולה, למשל פה המשרד לביטחון פנים, הרשות להגנת הדין, משטרה, שב"ס, זה תחום הפעולה, ותחום הפעולה מחולק לתוכניות.
<מירי פרנקל שור: ברגע שסכום מסוים נמצא בתוכנית, אז אותו גוף יכול להעביר את הסכום לאיזה צרכים שהוא רוצה.
<מירי פרנקל שור: אם רוצים יותר שליטה על הכסף שנמצא בתוכנית מסוימת, אז אפשר לקחת את הכסף או את התוכנית ולחלק אותה לתוכניות נוספות וכך העברת הכסף מתוכנית לתוכנית היא יותר ברת שליטה.
<מירי פרנקל שור: זו סמכותה של המשטרה.
גלעד ארדן: מה שיו"ר הוועדה מצביע זה על הפער בין מי שיכול להעביר לבין מי שצריך לתת תשובות לציבור למה משהו קרה או לא קרה.
דוד אמסלם: קודם כול אני לא מתווכח שזה החוק.
דוד אמסלם: אני מבקש רק לתקן אותו.
<מירי פרנקל שור: אם אתה רוצה להעביר את הכסף למשרד לביטחון פנים - - -
דוד אמסלם: לא כסף.
דוד אמסלם: החשב, הבקרה החיצונית צריכה להיות בקרה - - -
<קריאה: החשב זה שם קוד.
גלעד ארדן: מה אמר סמנכ"ל הבקרה שלנו שאין לו לפעמים את הכלים לעשות בקרה כי הוא יודע מזה מאוד מאוחר?
גלעד ארדן: זה שכשגוף מנהל תקציב של 13 או 12 מיליארד שקלים ומי שצריך להיאבק עבור הגוף הזה להשיג לו את התקציבים וגם לתת תשובות לציבור, הוא לא שותף ביום יום להחלטה מסוימת, למשל לא לבצע תקציב שאושר לו למטרה X אלא להפנות אותו למטרה Y. נניח שקיבלת כסף לאכיפה בכבישים ואתה החלטת בתוך הגוף שזה כרגע לא כזה דחוף ואתה רוצה להפנות את זה למשהו אחר ולהעביר לשם תקציב.
גלעד ארדן: המשרד לא שותף להחלטה הזאת וגם הרבה פעמים ידע ממנה בשלב שכבר אי אפשר לתקן את מה שקרה, כי העברת שוטרים, זה בכלל הכשרה אחרת.
גלעד ארדן: הם עזבו בינתיים את המשטרה.
גלעד ארדן: עכשיו לתקן את זה, זה שנתיים.
גלעד ארדן: להשיג תקנים, להכשיר אותם, לקלוט אותם ביחידות.
גלעד ארדן: אומר היושב ראש ועל זה יש כרגע דיון ציבורי, האם הגיוני שגוף שמנהל 13 מיליארד, יש לו כל כך הרבה תפקידים ואחרי זה כל מה שהוא לא עושה או כן עושה מתגלגל לממשלה כדי להשלים את זה, עיין ערך גם בניית בתי סוהר או תחנות, האם זה הגיוני שהוא יהיה עצמאי עד כדי כך בחסות איפה שהוא צריך שתהיה לו עצמאות, נגיד בנושא חקירות, שבכל המשימות הציבוריות האחרות הן מסתתרות מאחורי העניין הזה שהוא חוקר גם אנשי ציבור.
גלעד ארדן: על 2% מהפעילות מקבלים פטור מ-100%.
דוד אמסלם: לפי תפיסת עולמי, גוף במדינת ישראל שאמור לקבל צ'ק 14 מיליארד שקל ואומר שלום, להתראות, אף אחד לא מדבר איתי.
דוד אמסלם: אתה פקיד.
דוד אמסלם: מה הקשר בין זה לבין חקירת אנשי ציבור?
דוד אמסלם: כשאתה רוצה לחקור, תחקור.
דוד אמסלם: ה-14 מיליארד שקל, אף אחד לא מדבר איתך.
דוד אמסלם: יש מיליון נושאים אחרים, אז לכן משהו פה לא הגיוני.
גלעד ארדן: אומר החשב הכללי באוצר, מה פתאום.
גלעד ארדן: החשב שלי הוא זה שיושב במשטרה ואם הם רוצים להזיז מתקציב הבלאי של הרכב למקום אחר, אז החשב שלי צריך לאשר להם שם את זה והוא נציגי.
דוד אמסלם: יש פה ניגוד עניינים מובנה, לכן אני חושב שזה לא חוקי.
דוד אמסלם: מה שאנחנו מבקשים, שתהיה עצמאות על הבקרה של החשב.
דוד אמסלם: החשב זה מושג.
דוד אמסלם: זה בן אדם שעושה לך בקרה.
גלעד ארדן: אם לחזק את דבריו של דודי, מבקר המשטרה הוא לא לובש מדים והוא לא איש משטרה.
גלעד ארדן: הוא איש המשרד.
דוד אמסלם: בוודאי, ככה צריך להיות.
גלעד ארדן: הוא לא מבקר מערכת הביטחון, כי כנראה שהבינו שכשיש כפיפות במדים של ארגון כזה, זה עלול להציב אדם במצב לא פשוט.
דוד אמסלם: אני גם אמרתי לחשב, הוא באמת איש מקסים.
דוד אמסלם: פגשתי אותו.
דוד אמסלם: בוודאי שאני משוכנע שהוא עושה את עבודתו נאמנה והוא ישר.
דוד אמסלם: למה המשטרה קונה מדים לעובדים?
דוד אמסלם: היא יכולה להגיד להם, חבר'ה, תבואו עם ג'ינס וחולצה.
דוד אמסלם: המדים מגדירים אותך כשייך לארגון ויש כללים פנימיים ולכן גם הוא.
דוד אמסלם: זה מצב נפשי.
דוד אמסלם: כשאתה שם מדים, אתה כבר מתנהל אחרת.
דוד אמסלם: כשאתה מוריד את המדים, אתה מתנהל אחרת.
דוד אמסלם: אתה לא שולט על זה.
דוד אמסלם: זה בקופסא, בראש.
דוד אמסלם: היום המצב הוא לדעתי לא תקין מנהלית והוא לא חוקי.
דוד אמסלם: גם אם בחוק מותר, הכוונה היא שזה לא חוק נכון.
גלעד ארדן: עובדתית נעלמו 60% מסיירי אגף התנועה במשך כמה שנים ואיש לא יודע לאן.
דוד אמסלם: לא רק זה, אני בא גם לרמה העקרונית.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני שיש גוף שמנהל את עצמו, גוף ציבורי, ואף אחד לא יכול להתערב לו בכלום.
דוד אמסלם: זה לא נשמע סביר באף מקום.
דוד אמסלם: תמיד המבנה הוא כזה שיש לך בקרה עליך ובסוף יש ראש ממשלה אחד שהציבור מבקר אותו.
דוד אמסלם: זה המבנה ההיררכי במשטר דמוקרטי, אבל אתה כדבר אדמיניסטרטיבי, כפקיד, לא משנה איזה פקיד, לא יכול להיות שאתה אחראי על עצמך, על כל הגוף שלך ואף אחד לא יכול להגיד לך שום דבר בשום נושא, בוודאי לא בנושאים כספיים.
דוד אמסלם: בוודאי שזה לא מתקבל על הדעת.
דוד אמסלם: דרך אגב, הקרן בלאי, אני מבקש שתבחנו מדוע.
דוד אמסלם: אני רוצה לדעת מדוע קרן בלאי הזאת יושבת פה ולא בתקציב המשטרה, לא קשור עכשיו לחשב, בגלל שזה מעוות כרגע את תקציב המשטרה.
דוד אמסלם: יש רבע מיליארד שקל שכשאנחנו פותחים תקציב המשטרה, הוא לא מופיע והוא חייב להיות שם.
<איתן גולדפלם: קודם כול הוא מופיע בתקציב של המשטרה בתור הכנסה, כי זה הצד השני של - - -
דוד אמסלם: שם זה הכנסה?
<איתן גולדפלם: הכנסה מהמשרד.
<איתן גולדפלם: זה א'.
<איתן גולדפלם: דבר שני, הבעיה שהייתה בעבר זה פחות הסתות תקציב בין הסעיפים כי זה באמת יותר קשה גם לחשב לעשות וצריך את משרד האוצר.
<איתן גולדפלם: הבעיה העיקרית הייתה שהדרך של משטרת ישראל להתמודד עם קיצוצים, פלטים במהלך השנים היו לדחות את החלפת כלי הרכב וזה לא צריך את החשב.
<איתן גולדפלם: הם היו פשוט מקצצים שם והכסף היה נעלם.
<איתן גולדפלם: חוץ מהקרן בלאי של משטרת ישראל יש את גופי המאמץ האזרחי של המשרד, שזה הרשות למלחמה בסמים, עיר ללא אלימות עם נתחים משמעותיים בתקציב הקניות של הרשות להגנה על עדים וטיפול המשרד, ונתח גדול, הצהוב, זה טייסת הכיבוי.
<איתן גולדפלם: החל מהשנה זה גם טייסת הכיבוי, חוזה תקציב של הפעלת החוזה מול החברה האזרחית שמפעילה את הטייסת.
<איתן גולדפלם: הוא גם כן חונה במשרד ומנוהל על ידי המשרד.