GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: היות ובעצם אם לא יהיו אגרות אז סביר להניח שהמכון לא יעבוד חינם, אז לא יהיה אבל אני מציע כזה דבר, ואני שומע את ההערה: אם אתם חושבים להרחיב את זה אז כדאי שתשבו אתם על הנושא של התקנות.
דוד אמסלם: אחרת נצטרך לשנות עוד פעם את התקנות.
<דרור לוינגר: לא, יש לנו תשובות ואנחנו נמצאים אתם בתיאום.
דוד אמסלם: רק תקשיב לי, אני לא צריך הערה.
דוד אמסלם: שמעתי אותו ובוא נתקדם.
דוד אמסלם: בגלל שהדיון הבא, אני לא רוצה שיהיה על התקנות.
דוד אמסלם: יהיה רק על האגרות.
דוד אמסלם: נניח שתרצו להכניס את הנושא הזה של עסקים, שכרגע זה לא מעניין את אביגדור ואת מירי, הם עוסקים בבנייה.
<מירי כהן: מעניין אבל אנחנו הולכים צעד צעד.
דוד אמסלם: הם קמים בבוקר – בנייה.
דוד אמסלם: אבל אתם תרצו להרחיב את זה לעסקים, אז אם זה לא יהיה מוסדר בתקנות הכלליות אז נצטרך לדון עוד פעם על כל התקנות.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר: שבו אתם, בדרך - -
<דרור לוינגר: אנחנו יושבים אתם.
דוד אמסלם: - - תדברו אתם על התקנות.
דוד אמסלם: כדאי שנסדיר את כל סוגיית התקנות שתהיה ברורה, ומה שיישאר בדיון הבא, אם יהיה בעוד 20 שנה, אם תרצו להכניס את העסקים זה רק על התעריף.
<דרור לוינגר: אנחנו יושבים עם כולם.
<דרור לוינגר: ברור שיש מחלוקות מטבע הדברים.
<סטפן אבו חדרה: אדוני היושב ראש, אני רוצה לחדד משהו לגבי ההסכמה שתהיה או לא תהיה, אני רוצה להבהיר נקודה אחת: המכונים - -
זאב בנימין בגין: יש לי קבוצה למטה.
דוד אמסלם: אני לא מצביע אז אם אתה ממהר, משוחרר לעבודות מה שנקרא.
<סטפן אבו חדרה: - - מכוני הבקרה צריכים גם אופק כלכלי.
<סטפן אבו חדרה: כמו שנאמר פה, השקיעו מיליונים, השקיעו הרבה כסף להקים את המכונים האלה.
<סטפן אבו חדרה: לגבי שנתיים או שנה או פחות, כבר יש הסכמה בינינו לבין הכבאות שתוך שנה נשב עוד פעם ונדבר על המעל 29 מטר.
<סטפן אבו חדרה: אני רוצה לחדד משהו שאמרתי קודם - -
דוד אמסלם: אתה שמעת את הסיכום שלי?
<סטפן אבו חדרה: לא, כי שנתיים - -
דוד אמסלם: אני מנסה להביא את זה עכשיו.
דוד אמסלם: אתה כבר אומר לי שיש לכם סיכום שנה?
<רון קולקה: אני מהלשכה המשפטית בכבאות.
<רון קולקה: אני רוצה רק לומר לגבי מה שדוד אמר:
<רון קולקה: צריכים להבין באמת שהדיון פה היום הוא על האגרה של בניינים עד גובה 29 מטר.
<רון קולקה: אין לנו התייחסות לזה, זה עניין של מכוני הבקרה, זה לא רלוונטי לגבינו.
<רון קולקה: חשוב מאוד להבין שהנושא הזה של מעל 29 מטרים, וזה בדיוק מה שחיים הסביר, יש פה עניין מקצועי של סמכות ואחריות - -
דוד אמסלם: רון, רון - -
<רון קולקה: אני מבקש מאדוני יושב הראש, מאחר וכל נושא תחולת העבודה של מכוני הבקרה הם בתקנות אחרות, הם באותו סט שרוני דיברה עליו והוא לא בתקנות הספציפיות האלה, אני מבקש שלא להפוך את ההסדר.
<רון קולקה: כמוש אדוני היושב ראש ציין באופן ברור, יש 17 נושאים שונים - -
דוד אמסלם: רון, הבנתי.
דוד אמסלם: אני מתכוון להיכנס לנושא, ואם אנחנו נצטרך לתקן תקנות אחרות אנחנו נתקן אותן.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים להביא את כל הקומפלט וזה בסדר.
דוד אמסלם: אני קם בבוקר, רואה אזרח במדינת ישראל, רואה אותו ואת הבירוקרטיה שקורית במדינת ישראל שלא לצורך הרבה פעמים והמדינה, ייאמר לזכותה, שהיא יזמה את הנושא ולא אני, והיא רוצה לקדם את זה.
דוד אמסלם: אם צריך לשנות חוק פה או תקנה שם אז נעשה.
דוד אמסלם: בשביל זה אנחנו באים לפה.
<רון קולקה: אנחנו רואים עין בעין, והכבאות כרגולטור עושה בשנתיים האחרונות מהלכים אדירים לצמצום הרגולציה אבל עדין יש לנו סמכות ואחריות בכל מה שנוגע לחיי אדם וכמו שאדוני ציין, מרבית האירועים, אחרי שנגמרת הבנייה הם אירועי שריפה ולא אירועי תקן.
דוד אמסלם: אבל רון, אתה לא מקדם אותי, עזוב.
דוד אמסלם: רון, לא צריך.
דוד אמסלם: הרי לא באתי היום למדינת ישראל, נחתתי כאן מהירח ושאלתי מה זה שריפה.
דוד אמסלם: אני חי פה, אני יודע הכל אז הסברתי.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים את האחריות, מבינים הכל, הכל בסדר.
דוד אמסלם: בסופו של תהליך אנחנו צריכים לבוא עם משהו מאוזן.
דוד אמסלם: לא לשים אגו, לא לשים כסף, האגרות שאתם גובים - לא רוצים או כן רוצים.
דוד אמסלם: אנחנו בסוף, מצד שני, אנחנו לא חסרי אחריות.
דוד אמסלם: אני יודע שבסופו של דבר הקבלן מכר, כולם הלכו, בסוף מי שנשאר זה הכיבוי.
דוד אמסלם: אם לא הייתי חושב ככה לא היה דיון, לא הייתי מזמין אתכם בכלל לפה בגלל שאם - - - צריך לכבות את השריפה אז עזוב, תלך הביתה, הוא יכבה את השריפה.
דוד אמסלם: אתה עכשיו נתת לי נאום של שתי דקות אבל לא התקדמנו לאף מקום.
<רון קולקה: לא, אני מבקש מאדוני שלא יהפוך את ברירת המחדל.
דוד אמסלם: אנחנו נזמין את חיים, אם תרצה תבוא אתו.
דוד אמסלם: רון, בשמחה, אני אעשה פגישת עבודה לא בוועדה כאן.
דוד אמסלם: כרגע, העסק לא הולך לי נכון.
דוד אמסלם: אני מרגיש שהתהליך לא תפור נכון, והסברתי.
דוד אמסלם: שימו את האגו שנייה בצד, שימו את הכל בצד, בואו נבנה לעם ישראל תהליך נכון שמי שקונה את הדירה יקנה את הדירה ויהיה בטוח שהיא יותר טובה בכל הפרמטרים ושלקבלנים תהיה פחות בירוקרטיה ככה שבסופו של דבר זה גם בא לידי ביטוי במחיר הדירה.
דוד אמסלם: אם הקבלן מתעסק עם הבירוקרטיה ומעסיק אנשים חודשים אז בסוף זה עולה, מישהו משלם את זה וזה תמיד יהיה הדייר.
דוד אמסלם: רבותי, אני חייב לסיים.
<אסא זהר: רק אם אפשר להזמין לדיון הזה גם את נציג מכוני הבקרה כי הפתרון צריך להיות מיושם על ידיהם.
דוד אמסלם: אני בדיון הזה רוצה לעשות משהו פנימי עם הממשלה ועם הכיבוי.
דוד אמסלם: הרי שם הנתק.
דוד אמסלם: עזוב את הסיפור של הבקרה.
דוד אמסלם: המכון, מה שיגידו לו, הוא יעשה.
יעקב אשר: מילה אחת, בקשה קטנה: גם בנושא הסכומים של ההיתרים, תבדקו מחדש עוד פעם אם לא יצא פה מצב, אם לא דנו בזה כי לא הגענו לזה, שהקטנים יותר מממנים את הגדולים יותר.
דוד אמסלם: תקנות התכנון והבניה (הקמת מכון בקרה ודרכי עבודתו) (אגרות), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם: היות וזה היום הראשון של המושב, אני באמת מאחל לכולנו מושב פורה לטובת כלל עם ישראל.
דוד אמסלם: כדי להיכנס לקונטקסט של הדיון, קיימנו מספר דיונים בנושא.
דוד אמסלם: גם בפגרה קיימתי דיון, פחות או יותר גמרנו את העקרונות.
דוד אמסלם: ברמה העקרונית פחות או יותר סגרנו אותו.
דוד אמסלם: מה שאני מציע לעבור לקראה, לאחר מכן, נעבור להצבעה.
<בני ארביב: אני מקריא מספר שטעונות אישור הוועדה.
<בני ארביב: יש כל מיני שינויים שעד הרגע האחרון, למרות שמדובר בשינויים הטכניים, אבל נשתדל כל מקום שתיקנו לעומת הנוסח המתוקן לומר את השינוי.
<רוני טיסר: תקרא את הרישא ואת שם התקנות.
<רוני טיסר: בבקשה.
<בני ארביב: תקנות התכנון והבניה (הקמת מכון בקרה ודרכי עבודתו), התשע"ז - 2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 1 (הגדרות "בקרת ביצוע" ו"בקרת תכן"), 157ג, 158טו, 158כד, 158כה, 158כו, 158כט, 158ל, 158לא ו-265 לחוק התכנון והבניה, התשכ"ה– 1965 (להלן- החוק) לאחר התייעצות עם המועצה הארצית לתכנון ולבניה, ולעניין תקנות 41, 42, 46א 50 52 ו-62, פרק ז' והתוספת החמישית, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה: אני עובר לתקנה 41.
<בני ארביב: 41 עם הגשת בקשה לבקרת תכן למכון הבקרה יתקשר מגיש הבקשה עם מכון הבקרה בהסכם למתן שירותי בקרה, וישלם את האגרה בעד בקרת תכן לבקשה לפי פרק ז והתוספת החמישית.
דוד אמסלם: אנחנו מקריאים רק את השינויים, אני מבין.
<רוני טיסר: הסברנו את זה בדיונים קודמים, אני אסביר בקצרה.
<רוני טיסר: מונח בפנינו סט שלם של תקנות שנוגעות להקמת מכון בקרה ודרכי פעולתו.
<רוני טיסר: סמכות הוועדה היא הסמכות לאשר את הסכומים ועניינים שקשורים להחזר האגרה, ולכן אנחנו מקריאים רק סעיפים אלה.
<רוני טיסר: אני רק אציין שבמהלך הדיונים בתקנות בינינו לבין נציגי מינהל התכנון במשרד המשפטים עשינו גם שינויים בשאר התקנות שקשורים לתקנות הנוגעות להחזרי האגרה ולסעיפי האגרות, ולכן הם מונחים בפנינו.
<רוני טיסר: אנחנו מקריאים את הסעיפים הספציפיים האלה, כי אלה הסעיפים שהם בסמכות הוועדה, שאר הסעיפים הם בסמכות שר האוצר.
<בני ארביב: 42 (א) שילם מגיש הבקשה את התשלום למכון הבקרה, יבדוק מכון הבקרה, בתוך חמישה ימים, כי הוגשו כל המסמכים והצרופות הנדרשים לפי תקנה 40 (להלן – "התנאים המוקדמים"); עם מילוי התנאים המוקדמים תיקלט הבקשה.
<בני ארביב: (ב) מצא מכון הבקרה כי הבקשה לבקרת תכן שהוגשה לו אינה עומדת בתנאים המוקדמים ישלח לעורך הבקשה ולמגיש הבקשה הודעה בה יפורטו הפרטים והצרופות החסרים, ורשאי מגיש הבקשה להודיע למכון הבקרה על סיום ההתקשרות ע מו ולקבל את החזר האגרה ששולמה כאמור בתקנה 76(4).
<רוני טיסר: אולי תסביר את התיקון, כי זה לא היה בנוסח שפורסם.
<בני ארביב: כן, זו הוספה, ראינו את זה בנוסח שלפניכם.
<בני ארביב: בעצם אם מכון בקרה מודיע שלא ניתן לקלוט את הבקשה לבקרת תכן כפי שהוגשה, אז מגיש הבקשה רשאי להודיע על סיום ההתקשרות ולקבל את מלוא התשלום חזרה.
<בני ארביב: נגיע לזה בפרק ז להוראות המפורטות יותר.
<בני ארביב: (ג) לא הודיע מכון הבקרה על החלטתו בתוך חמישה ימים מיום הגשת הבקשה לבקרת תכן, יראו את הבקשה כבקשה שנקלטה.
<בני ארביב: אני עובר לתקנה 46(א).
דוד אמסלם: זה בתום ביצוע בקרת התכן?
דוד אמסלם: זה הרבתי.
<בני ארביב: אני עובר ל-46א.
<בני ארביב: 46א חלף המועד לביצוע בקרת התכן כאמור בתקנות 43 ו-45 , לפי הענין, ולא ניתנה חוות דעת מסכמת כאמור בתקנה 46, רשאי מגיש הבקשה להודיע למכון הבקרה בתוך 5 ימים מיום שחלף המועד להגשת חוות הדעת המסכמת, ולפני שהוגשה חוות הדעת המסכמת.
דוד אמסלם: דרך אגב, היה פה שלושה ימים, ואתם תיקנתם לחמישה – למה?
דוד אמסלם: סתם, אתה יודע, כל מספר זוכה, אבל רציתי לדעת.
<בני ארביב: נכון.
<בני ארביב: כיוון שיש פה איזושהי החלטה קצת יותר מהותית של מגיש הבקשה אם בעצם הוא עובר מכון אחר או נשאר, רצינו לתת לו טיפה - - -
דוד אמסלם: עוד כמה ימים לשקול את העניין, בסדר.
<בני ארביב: "ולפני שהוגשה חוות דעת המסכמת על סיום ההתקשרות עמו, ולקבל את החזר האגרה ששולמה כאמור בתקנה 76(6)".
<בני ארביב: אני עובר לתקנה 50.
<בני ארביב: 50 עם הגשת בקשה לבקרת ביצוע למכון הבקרה יתקשר בעל ההיתר עם מכון הבקרה בהסכם למתן שירותי בקרה, וישלם את האגרה בעד בקרת ביצוע לפי פרק ז והתוספת החמישית.
<בני ארביב: 52 (א) מצא מכון בקרה, בתוך התקופה האמורה בתקנה 51 ליקויים במסמכים שהוגש, יודיע על כך לאחראי לביקורת על הביצוע, לעורך הבקשה ולבעל ההיתר, יפרט את הדורש תיקון, ויבהיר כי לא ניתן לקלוט את הבקשה כפי שהוגשה.
<בני ארביב: (ב) הוגשו כל המסמכים ולא נמצאו ליקויים באמור בתקנת משנה (א), תיקלט הבקשה ותימסר על כך הודעה לבעל ההיתר, לעורך הבקשה ולאחראי לביקורת על הביצוע.
<בני ארביב: (ג) לא הודיע מכון בקרה על החלטתו בתוך התקופה האמורה בתקנה 51,רשאי בעל ההיתר להודיע למכון הבקרה בתוך 5 ימים מיום שחלף המועד כאמור, על סיום ההתקשרות עמו, ולקבל את החזר האגרה ששולמה כאמור בתקנה 76(5)..
<רוני טיסר: כאן היה תיקון מהותי מהנוסח שפורסם, אז נתעכב על זה.
<רוני טיסר: בנוסח שפורסם, דובר על קליטה אוטומטית במקרה שמכון הבקרה לא נותן את התשובה במועד.
<רוני טיסר: לאחר שמינהל התכנון שקל שוב את הדברים, ולאחר התייעצות עמנו, הגענו למסקנה שמדובר בבחינה מאוד מהותית, ולא נכון שהקליטה תהיה אוטומטית בשלב הזה, לכן לא תהיה קליטה אוטומטית, אבל אם מכון הבקרה לא יעמוד במועדים, יהיה החזר אגרה של 20%.
<בני ארביב: זאת אומרת, יש לה שתי אפשרויות – או החזר מלא של כל האגרה ולעבור למכון אחר, או להישאר באותו מכון, ולקבל החזר של 20% - נגיע לזה בהמשך.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש פרמטרים לזמנים או שכל איחור?
<בני ארביב: כל איחור מהמועד שנקבע.
דוד אמסלם: כמה זמן נקבע המועד?
דוד אמסלם: אז אין הבדל בין אם האיחור היה ביומיים לבין אם האיחור היה בחודשיים?
<בני ארביב: לא רצינו להיכנס ל- - -
דוד אמסלם: הרי יש בזה יותר שכל, אני אגיד לך גם למה.
דוד אמסלם: וואנס, כבר המכון איחר, אז אין לו עניין לא להמשיך לאחר, הוא לא בלחץ.
דוד אמסלם: אם כבר עברתי את היומיים, אז למה לי עכשיו.
דוד אמסלם: אם אתה נותן לו איזה משהו דיפרנציאלי, אתה אומר לו, תשמע, שבוע, שבועיים, לא משנה שתחליט, איקס שקלים, מעבר לזה כל יום נוסף תשלם עוד y שקלים, אז אני מניח שהוא ירוץ.
דוד אמסלם: זה משהו שמתפתח כמו ריבית בבנק, כל פעם שאתה מאחר הקנס עולה.
דוד אמסלם: זה נכון שהבן-אדם יכול לעבור לעוד מכון, אבל זה שנינו פה יודעים, כולנו פה יודעים שאין מכונים כמעט, אין לו כל כך לאן לעבור, בוודאי לא בשלב הראשון, אז לכן מה יקרה בפועל?
דוד אמסלם: בפועל, בשנים הראשונות, ויכול להיות במהלך כל השנים, המכון השתלט על האנשים, הוא יהיה כמו מכון הרישוי של כלי הרכב.
דוד אמסלם: הוא עושה לך טובה בכלל שהוא עושה לך טסט לאוטו, זה לא הפוך.
דוד אמסלם: יש פה עוד טסטים בירושלים, יש עוד מכונים, אז בוודאי יהיה מכון כזה בעיר, במקרה הטוב, יכול להיות שמכון כזה ייתן שרות למספר ערים, ואז אתה תראה שהוא משתלט על הבן-אדם, הבן-אדם מתחיל להיות עכשיו כמעט עבד נרצע שלו, וזה מה שיקרה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שאתה צריך להסתכל על זה בפריזמה הזו, ולהגיד למכון תקשיב, הבן-אדם הגיש לך בגלל שאתה המכון, אין לו אופציה אחרת, הוא חייב לגשת אליך.
דוד אמסלם: אין עירייה, יש רק מכון.
דוד אמסלם: אתה מקבל את הכסף, נותן לו שרות.
דוד אמסלם: אתה אמור לתת לו שרות דה-בסט, איחרת - אתה גם נותן קנס, משלם לו.
דוד אמסלם: לא רק מחזיר לו 20%, משלם לו על הנזקים שלו.
דוד אמסלם: הרי בן-אדם כזה שבעצם המכון מעכב אותו חצי שנה, הוא פתוח בבנקים וכו'.
דוד אמסלם: לכן, צריך לקשור בין השרות, ולבנות אמנת שרות שהיא כמעט חלק מהחוק, ולהגיד למכון, אתה לא רוצה, אל תהיה מכון.
דוד אמסלם: תזכור, מהרגע שהמכון מתחיל לפעול, זה אנחנו שחררנו את הסוס מהאורווה, נגמר.
דוד אמסלם: זה מה שקרה לי בדיון הקודם.
דוד אמסלם: כשאנחנו חוקקנו את החוק, הפקידים פה הטעו אותי, חוקקתי את החוק, ועכשיו אני לא יודע איך להחזיר אותו.
<בני ארביב: אני רק אגיד שאנחנו עסוקים באגרות.
<בני ארביב: יש עוד משאים אחרים של כמובן פיקוח, של המנהל ושר האוצר על המכונים, על השרות על היעילות.
דוד אמסלם: זה הכול נכון.
דוד אמסלם: אני נותן לך עצה.
דוד אמסלם: אנחנו נצביע עבור זה ונתקדם, זו רק הצבעה אחת.
דוד אמסלם: בגדול, אני מציע לעשות חשיבה כזאת – אביגדור.
דוד אמסלם: אני מבין את התכלית, לפעמים אומרים בוא, נגמור מהר, נסיים, והכול בסדר – מירי.
דוד אמסלם: אני מרגיש כאן, מצד אחד אתה שולח את כל האזרחים לאותו מכון, אנחנו כבר לא נהיה פה.
דוד אמסלם: אביגדור אני פה ואת שם.
דוד אמסלם: יום אחד הבן-דופק בדלת של העירייה, אומרים לו, תשמע, אין, נגמר, זה המכון שם, תלך לשם.
דוד אמסלם: אנחנו מוצאים את עצמנו, כמו שקורה כמעט בכל מדינת ישראל בכל נושא - האזרח עכשיו שפוט של המכון.
דוד אמסלם: מתעללים בו, אומרים לו תשלם, אז מילא את האגרות אנחנו שמים פה בחוק.
דוד אמסלם: תחשוב טוב, אני עכשיו תלוי במכון.
דוד אמסלם: ככה, אפילו הייתי בא לראש העיר, אומר לו, אתה יודע, הפקידים לא עובדים, בפעם הבאה בבחירות אני לא אצביע בשבילך.
דוד אמסלם: מנהל המכון אומר לך, אדוני, לא מתאים לך, תפוס את הרגליים שלך לך למכון אחר.
דוד אמסלם: אתה שואל אותו, אבל איפה המכון האחר?
אביגדור יצחקי: כרגע, כמו שאמר היועץ המשפטי עוסקים באגרות.
אביגדור יצחקי: אבל בסך הכול תהליכי הפיקוח על המכונים, כל שנה הוא מקבל את - - - ואם יש עליו כמות של תלונות הוא עף בתוך העניין.
אביגדור יצחקי: למה בכלל?
אביגדור יצחקי: הרי יש מעבדות תקינה שבזמנו היה רק מכון התקנים, אחרי זה הקימו מעבדות תקינה נוספות, למה?
אביגדור יצחקי: כי מכון התקנים התעמר באנשים, אז אמרו לו ככה, יאללה, נפתח אחרים.
: לקח כמה שנים טובות לעשות את זה.
אביגדור יצחקי: כבר עכשיו אנחנו מוצאים לשוק ארבעה מכוני בקרה.
אביגדור יצחקי: זאת אומרת, עכשיו בכנס תשתיות פנה אליי אחד מאלה שהולך להיות בקר במכון הבקרה, אמר לי תגיד, זה יקרה?
זאב בנימין בגין: איך הם מפוזרים בארץ?
דוד אמסלם: הם בפיזור ארצי, או שדווקא באותו אזור אתם מחייבים שתיים שתהיה תחרות ביניהם.
: דיברנו על זה בוועדה הקודמת.
אביגדור יצחקי: אנחנו מעריכים שיהיו שישה.
דוד אמסלם: הפיזור הוא בעייתי במובן מסוים.
: אם אתה בונה בבאר שבע, אז אתה צריך לנסוע לחיפה?
<סטפן אבו חדרה: הכול מקוון.
אביגדור יצחקי: למכון הבקרה יהיו סניפים.
: אם יעשו את זה אזורי, זה בסדר.
אביגדור יצחקי: אני מסביר.
אביגדור יצחקי: כל מכון בקרה, על מנת ליצור תחרות גם בתוך האזורים, כל מכון בקרה הצטרך לבנות לעצמו איקס מבנים ברחבי מדינת ישראל על מנת שלאנשים תהיה גישה אליו.
אביגדור יצחקי: חבר הכנסת יעקב אשר, פה אנחנו מדברים כרגע על האגרות, כל הדברים שאתם מדברים עליהם נמצאים בתוך התקנות ששר האוצר חותם עליהם, ואנחנו לא צריכים בשביל זה חוקית את זה של משרד הפנים.
אביגדור יצחקי: אין שום בעיה, שבישיבה אחרת, לא קשורה לישיבת המחירים, אנחנו נשב ונציג לכם את התקנות כולן.
<רוני טיסר: לא, אבל צריך להגיד, אביגדור.
<רוני טיסר: יבוא לפניכם בוועדה הזאת דיון נוסף על האם צריך את כל הגורמים המאשרים כדי לפתוח מכון בקרה בחקיקה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כמה גורמים 18?
<דרור לוינגר: יש ארבעה גורמים מאשרים.
<מירי כהן: כרגע יש רק שניים.
<מירי כהן: אנחנו רוצים לפתוח דיון האם אפשר להתחיל לפתוח את מכוני הבקרה רק עם שני גורמים מאשרים.
<מירי כהן: זה יבוא לשולחן הזה, ושם אולי זה מקום יותר מתאים לעשות דיון כללי.
דוד אמסלם: מה שאביגדור אומר אני מקבל את זה.
דוד אמסלם: לתשומת ליבכם, יש את התקנות של שר האוצר, לא קשור אלינו, שם הוא אמור לעשות את כל הרגולציה, ולהתאם אותה כפי שצריך להתאים אותה לטעמי.
דוד אמסלם: אז יכול להיות שסדר הפעולות היה שהיינו צריכים להגיד, בואו תציגו לנו את זה קודם כל כדי שנלמד על מה מדובר, אבל זה לא קשור אחד לשני, אנחנו בתקנות שלנו.
דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי שיש יום אחרי, בעל המכון הוא לא בן-אדם שעוסק בגמילות חסדים, וטוב שכך, יכול להיות שהוא עוסק אבל לא במסגרת המכון, וטוב שלא יעשו במסגרת המכון - זה מרכז רווח, ולכן כשהוא קם בבוקר הוא חושב איך הוא עושה ביזנס, וזה בסדר, זה התפקיד שלו, וכו'.
דוד אמסלם: לכן אנחנו צריכים לדאוג - הרי אין לנו שרות אלטרנטיבי בעירייה.
דוד אמסלם: הרי הרעיון הוא שאתה סוגר את הסיפור העירוני.
<רוני טיסר: כן, יש אפשרות גם לרשויות מקומיות.
דוד אמסלם: כן, אבל אם היא יכולה לבטל את התקנים, למה היא לא תעשה את זה?
דוד אמסלם: היא תגיד רבותיי, זה כמו שעיריית ירושלים היום הכיבוי עבר, היא לא השאירה כמה כבאים אצלה, מה אכפת לה, היא אומרת תשמע, אם ההוא משלם.
אביגדור יצחקי: הם גם ככה צריכים בודקי תכניות בלי קשר.
דוד אמסלם: הם יגידו, זה מימון המדינה, זה מימון המכונים בכלל, לא המדינה, למה שאני אביא עוד תקן על חשבוני, להיפך, הם ישמחו.
דוד אמסלם: הם יגידו לו, תשמע אדוני, באת אלינו אתה צודק מאה אחוז, שתה את הקפה האחרון אצלנו פה, הנה, אתה רואה את החלון, שם המכון לך אליו.
דוד אמסלם: אביגדור אני סומך עליך גם תגיד למשה בעניין הזה.
דוד אמסלם: אנחנו משחררים את זה מהידיים שלנו, צריך שם לעשות רגולציה חזקה שבסוף הגולם לא יקום על יוצרו בעניין הזה.
אביגדור יצחקי: אני מוכרח לספר לחברי הכנסת.
אביגדור יצחקי: היינו עכשיו בביקור בוושינגטון, גם כן חלק מהעניין היה היתרי בנייה.
אביגדור יצחקי: בוושינגטון על בית פרטי, אם אתה לא משנה ייעוד, ואם אתה אפילו יותר מבית פרטי, ההיתרים הם 24 שעות.
אביגדור יצחקי: אתה בא למכון בקרה, יש בו את כל האנשים, אתה עובר עם טופס טיולים אחד אחד, 24 יש לך היתר בנייה, חבל על הזמן.
אביגדור יצחקי: זה צעד ראשון.
אביגדור יצחקי: כי בצעד זה, יש גם מערכת מחשוב מאוד כבדה, מאוד גדולה שגורמת לנו צרות צרורות.
אביגדור יצחקי: אבל אם לא מתחילים לחפור את הבור, הוא לא נוצר בסוף.
אכרם חסון: גם בספרד מתקדמים.
: דיברנו על העניין הזה.
: התקנות, אני מבין, לא מגיעות לוועדה.
: חלק של האגרות כן, אבל לא החלק המעשי שלו.
: באמת, לטובת העניין, אם יציגו אותם לפני שהם יאושרו כדי לשמוע את חוות דעתנו, לא כהצבעה, לא מחפש כוח פוליטי כרגע.
: אחד הדברים שהעלינו, זה הנושא הזה של הפיזור.
: לא נדבר על זה עכשיו יותר מדיי, אבל שתבין גם דבר אחד.
: זה גם מקור לשחיתות, וגם מקור לכך, שאדם בחיפה, זה לא רק הנוחות שהוא צריך לאשר במקום אחר, אלא תתחיל להיות תחרות באיזה משרד כדאי לך יותר.
: אני לא רוצה להגיד לך איך נוצרת תחרות כזאת.
: אם אתה יודע שבמכון הזה יש שתי חברות בקרה, אתה הולך למי שטובה יותר, וזה בסדר.
: אם יש לך אפשרות ללכת למישהו בנצרת עילית בגלל שהוא יודע לעשות יותר מהר בגלל סיבות כאלה ואחרות, פתחת כאן שוק, והניסיון והתהייה ייגמר רע מאוד, לכן חשוב שנדבר על העניין הזה, באיזה פורום איך שתחליט, אבל נדבר על זה.
דוד אמסלם: אנחנו נקדם את זה.
דוד אמסלם: אני רק נותן את ההדגשים בעניין הזה.
דוד אמסלם: אביגדור, אני סומך עליך בעניין, אבל בסך הכול זו אחריות שלכם בסופו של עניין הסיפור של התקנות של שר האוצר.
דוד אמסלם: אני מסכים עם יעקב בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני יודע שיש הרבה אנשים במדינת ישראל מחפשים להעביר את הטסט איפה שהמקום הכי נוח.
דוד אמסלם: הוא אמר שהוא ידבר עם שר האוצר על מנת לעשות רגולציה שבסופו של דבר התושבים יקבלו גם שרות נכון וטוב ולא התעמרו בהם.
דוד אמסלם: אני בא מהקטע שלא התעמרו בהם.
זאב בנימין בגין: מהו הגוף העתיד לפקח על המכונים?
<סטפן אבו חדרה: הרגולטור.
<סטפן אבו חדרה: יש מנהל שהשר אמור למנות.
דוד אמסלם: כמה אנשים יש לכם בפיקוח?
<סטפן אבו חדרה: כרגע האגף אמור לגייס עוד עובדים.
<סטפן אבו חדרה: אני ועוד עובד.
דוד אמסלם: אתה ועוד עובד זה אגף?
אביגדור יצחקי: הלוואי וכל האגפים כאלה.
<סטפן אבו חדרה: אנחנו לקראת גיוס עובדים נוספים לאגף.
דוד אמסלם: כמה עובדים יש לכם בתקן?
<סטפן אבו חדרה: עוד שניים נוספים.
דוד אמסלם: אתה מנהל האגף, מנהל האגף הוא מנהל, הוא אמור לנהל מישהו, אחרת מה?
דוד אמסלם: הוא סתם מפקח.
אביגדור יצחקי: ניקח חברת בקרה חברה שתפקח על מכוני הבקרה.
אביגדור יצחקי: צריך לעשות ביקורי פתע.
אביגדור יצחקי: צריך לענות על תלונות זו אופרציה.
<סטפן אבו חדרה: זאת המגמה לגייס עוד עובדים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה במסגרת התקנות של שר האוצר.
דוד אמסלם: בסך הכול, כשאתה משחרר שרות מהסוג הזה, אתה אמור לעשות רגולציה מאוד חזקה.
דוד אמסלם: מפני שמהר מאוד, אני אראה לכם את זה כמעט בכל שרות.
דוד אמסלם: דרך אגב, שחררת את הסוס מהאורווה, נגמר, אתה לא יכול להשתלט עליו.
דוד אמסלם: ברגע שהוא משוחרר, ואני אענה לכם על זה, אני מוכן לקחת אתכם לסיורים כמעט בכל נושא שתבחרו – מטסטים שעכשיו רוצים להפריד, ועד מכוני רישוי, מה שאתם לא רוצים.
דוד אמסלם: תראו מה קרה כאשר המדינה שחררה את השירות, מה קרה לאזרח.
דוד אמסלם: עזוב רמת שרות, עזוב כסף, הוא משלם, בוא איך מתייחס זה שאמור לתת שרות - הכול התהפך.
דוד אמסלם: האזרח מוצא את עצמו עובד אצל הבן-אדם – מפחד להרגיז אותו, מפחד לשאול אותו שאלות, פתאום הכול התהפך פה.
דוד אמסלם: במקום שהמדינה תיתן את השרות, פתאום האזרח מוצא את עצמו מול איזה בן-אדם שמתעלל בו, וגם אין לו אל מי לפנות בכלל.
אביגדור יצחקי: אם מכון דרום - - - אז הם יודעים שאם אתה הפעם לא תקבל שרות כמו שצריך, ילכו בפעם הבאה למקום אחר.
דוד אמסלם: בגדול, אם אתה עושה תחרות משוקללת באותו מקום, להיפך, כשאתה אומר לי פיזור, אני דאגתי מהפיזור.
דוד אמסלם: אני לא חושב שזה צריך להיות מפוזר, אני חושב שבכל אזור צריך להיות לפחות שני מכונים, שאם זה לא בסדר אני הולך לשני – תחרות ביניהם.
דוד אמסלם: אז אני אחליט, למשל, באר-שבע, שני מכונים, בתל-אביב עוד שלושה או שניים, אתה צריך לתת נפח עבודה שיעבוד.
<סטפן אבו חדרה: זה יקרה בשלב השני, כשעוד נפח של עבודה של מבנים ייכנסו למכון בקרה.
דוד אמסלם: מעל 9 קומות, אבל את זה אנחנו לא נכניס, הרי זה התקנות שאנחנו עושים עכשיו.
דוד אמסלם: אז מה אתה בונה עכשיו על זה - - -
<מירי כהן: אתה שואל שאלות מוצדקות לגמרי, וכשאתה עושה רפורמה, צריך להבין, כאילו זה מה שקורה כשמעבירים ממקום אחד למקום שני.
<מירי כהן: יש דור מדבר שקצת יותר קשה, אבל בסוף נגיע לארץ ישראל.
<מירי כהן: כאילו חבר'ה, אין מה לעשות, זה שינוי דרמטי.
<מירי כהן: אף אחד פה הרי לא חושב שביום אחד מהעולם הישן יעברו לעולם החדש, יהיה פה תקופת ביניים.
<מירי כהן: אם אתם לא תעשו את זה, היא לא תצא.
<מירי כהן: לכולנו ברור שהרפורמה הזאת באה כי העולם של היום הוא לא טוב.
<מירי כהן: בוא נקווה שעוד שנתיים אנחנו נבוא - - - ונפתח את זה גם למבנים הבאים.
<מירי כהן: אתם מתחילים היום תהליך, אין מה לעשות.
דוד אמסלם: בתקופת הביניים, הרי היום יש לנו את הרשויות, שהן גם מחויבות לתת את השרות הזה.
אביגדור יצחקי: זה לא הגיוני.
אביגדור יצחקי: המחיר למשתכן מפעילים קומנדו היתרים.
אביגדור יצחקי: זה בסוף ברמה באמת של הוועדה המקומית וראש העיר הממונה עליה.
אביגדור יצחקי: אם אני בא למקומות היום במדינת ישראל, כולם מבינים את המצוקה, והם רוצים להישאר כפר אירופאי, הם אומרים את זה, אני מצטט אותם.
אביגדור יצחקי: הוא לא מוכן שיהיה עוד קומה אחת מעל השש קומות, כי זה משנה לו את אופי היישוב, אז הוא לא נותן לאף אחד, בגלל זה לאף אחד היתר.
דוד אמסלם: אני עכשיו לא בהתנגדויות באיזושהי תכנית.
דוד אמסלם: אני אומר שבאופן כללי אני רוצה להציע את המתכונת הבאה - מירי ואביגדור.
דוד אמסלם: מה דעתכם שבתקופת הביניים, נגדיר מה זה תקופת הביניים, אתם תחליטו – שנתיים, שלוש, גם העירייה תמשיך לתת את השרות הזה, וגם המכון.
דוד אמסלם: אתה בא עכשיו לפקיד עירוני, הוא לא בודק לך את התכניות?
<סטפן אבו חדרה: זה מקצוע חדש, אף אחד לא עושה את זה.
דוד אמסלם: אתה בא למכון, אתה נפרד מכמה שקלים, והוא עושה לך את העבודה.
דוד אמסלם: אתה אומר לו, תשמע, הנה, קח את הכול, אתה תעבוד בשבילי.
דוד אמסלם: אתה תרוץ לזה ולזה, אצלך, דרך אגב, אתה מעסיק חלק מהאנשים זה אתה, תתקשר אליי בעוד שבוע, מתי שתגמור את העבודות, תבוא תיקח, בסדר, זו אופציה אחת.
דוד אמסלם: אופציה שנייה שקורית היום, שהעירייה עושה את זה, אתה בא היום לעירייה, בא לכיבוי אש.
דוד אמסלם: בא אחרי זה לרישוי עסקים.
דוד אמסלם: בא אחרי זה לתחנה, זה קשה, אבל אתה עושה את זה היום.
דוד אמסלם: יש היתרים היום, יש.
דוד אמסלם: יש מכונים, אין.
: אם העירייה לא תרצה - - -
דוד אמסלם: היות ובעצם בשלב הביניים - זה שרות חיוני, זה לא דבר של מה בכך.
דוד אמסלם: זה לא קנינו לחמנייה באנג'ל, נלך לברמן.
דוד אמסלם: כאן אם אתה תקוע בהיתר, ויש לך בעיה, אם התהליך הזה לא עובד כמו שצריך, זו בעיה אמתית באזור.
זאב בנימין בגין: לשיטתו שיבנו, והוא אחד הלקוחות החשובים.
דוד אמסלם: הוא לא לקוח.
דוד אמסלם: הוא רוצה לייצר ללקוחות, או לאנשים שמכינים תכניות, הוא רוצה להריץ את העסק.
: אבל הוא מפחד שהרשויות ינצלו את זה הפוך כדי לתקוע.
: אם נעשה את זה בצורה כזאת, שאם יש, נגיד, נקבע זמן מסוים שתקוע משהו, לרשות תהיה אפשרות לקדם את זה, לא לתקוע, לקדם.
: זאת אומרת, לתקופת מעבר או משהו מסוג כזה.
זאב בנימין בגין: אם הוא תקוע בצדק, כי מישהו בלבל את המוח - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להציע את המתכונת, זה לא מה שהתכוונתי.
דוד אמסלם: היום מוציאים היתרים דרך הרשויות.
דוד אמסלם: אני עבדתי בעירייה שהיינו מוציאים היתרים, אחרת המדינה הזאת כולה נבנתה בלי היתר, לא יכול להיות, רק זה לוקח זמן כמו שאתה אומר.
דוד אמסלם: לכן אתם באתם ברעיון, אמרתם, חבר'ה, בואו נעשה את זה קצת יותר זריז, אחלה, אני חושב רעיון מצוין.
דוד אמסלם: אתה אומר, תשמע, בתקופת הביניים אומרת מירי, אנחנו לא יודעים איך זה יעבוד, מקווים לטוב.
דוד אמסלם: אבל אני מניח שיהיו חיכוכים פה, יהיו חיכוכים שם.
דוד אמסלם: היות וזה נושא, לדעתי, דרמטי, ואי אפשר להשאיר אותו ליד המקרה, אני טוען בשלב הראשון שתגדיר אותו אתה, שנה, חצי שנה, שנה וחצי, כדי שאתה תרגיש שהעסק זז כמו שצריך.
אביגדור יצחקי: בין היתר מה שאתה בעצם מציע, שגם הרשות המקומית תהיה חלק מהתחרות, שגם היא אולי פתאום תרצה - - -
דוד אמסלם: שהיא תיתן את השרות.
דוד אמסלם: אני, למשל, ברשות מקבל תוך שנה אם אני עושה את התהליך הזה.
דוד אמסלם: אז עדיין אני לא חותך את זה, הרשות לא תבוא מחר, תגיד, חבר'ה, אני יותר לא נותן את השרות הזה, סגרתי, לקחתי את כל העובדים, העברתי אותם בכלל לשם.
אביגדור יצחקי: מירי, אני רוצה לעשות פה דיון אחרי שנסיים את התקנות, ואחרי ששר האוצר יעבור עליהם ויגיד שהכול בסדר.
אביגדור יצחקי: אנחנו נבוא לפה לישיבה ונציג את הדברים ונשמע את ההערות, ואם צריך לתקן נתקן.
<מירי כהן: יהיה דיון.
<מירי כהן: זה עושה שכל, צריך לראות שזה לא מונה את ההקמה של הדבר הזה.
<מירי כהן: זה דיון עקרוני.