GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמנון שמואלי: אמרנו שסביב המיליון.
דוד אמסלם: זה בשנה?
<אמנון שמואלי: בשנה, כן.
<אמנון שמואלי: עכשיו לצורך העניין היינו צריכים לגמור ב-110,000, 100,000 ומשהו.
<ברוך דדון: זה לא מתחלק שווה בחודשי השנה.
<ברוך דדון: ברשותך, חודש יוני זה החודש הקשה ביותר, בכל השנים, עשר שנים אחורה החודש השישי הוא החודש הקשה ביותר, זה מתקרב ל-120,000 דרכונים.
<ברוך דדון: יתר החודשים, אם אנחנו לוקחים ימינה ושמאלה מהחודש הזה זה הולך ויורד עד ל-50,000 לחודש.
<ברוך דדון: כשאומרים היערכות, אני לא יכול להיערך בחודש אחד לתת מענה ל-120,000, 140,000, ואחר כך אני נשאר עם אנשים ועם עובדים.
דוד אמסלם: ומה אתה עושה במהלך כל השנה?
<ברוך דדון: הירידה שיורדת כלפי מטה מגיעה אפילו ל-50,000 בחודש.
דוד אמסלם: את זה הבנתי, ברוך, אבל בסופו של דבר הרי אתה אמור להתארגן על הפיקים.
דוד אמסלם: הרי עד היום נתת תשובה ביוני.
<ברוך דדון: אז בחודש הזה כולם משקיעים יותר שעות, משקיעים יותר זמן, יותר מאמץ.
<ברוך דדון: אבל כמה אתה יכול לקלוט עובדים?
<ברוך דדון: כמה אתה יכול להקים לשכות?
דוד אמסלם: אני לא מדבר על קליטה.
דוד אמסלם: ברוך, אני לא מדבר כרגע רק על קליטת עובדים, יש עוד אמצעים כדי לפתור את העניין.
דוד אמסלם: עוד מעט נדבר אתכם על מה שעשיתם עם העובדים הקיימים שלכם כרגע, הרי גם הם פנו אלי באיזשהו שלב.
<ברוך דדון: אם נסתכל על זה גם כן מ-2010, כשלמעשה דנו והתחלנו להיערך לפרויקט הזה, אז מספר העובדים הכללי שהתקבל ברשות מ-2010 ועד ימינו אנו היה מספר די נכבד.
<ברוך דדון: האם זה עונה על כל הדרישות לאורך כל הזמן, כל הדברים האלה?
<ברוך דדון: צריך עוד להרחיב, צריך עוד להוסיף.
<ברוך דדון: זאת התוכנית שהמנכ"ל אמר, שיש לנו תוכנית להרחיב לשכות, להוסיף עמדות, להוסיף - - -
דוד אמסלם: ברוך, עזוב, אני לא מדבר על מ-2010, כל הדיון כרגע זה בעקבות הסיפור של הביומטרי.
דוד אמסלם: הבנתי שבעצם הביומטרי – מערכת הזמן יחסית לדרכון רגיל בסביבות ה-250%-200%, זו פרוצדורה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנשים גם פחות בקיאים בזה, אז גם כל בן-אדם שמגיע גם שואל שאלות, הרי הוא לא יודע מה זה ביומטרי, אז הוא מעכב את הפקיד עוד איזה כמה דקות.
דוד אמסלם: אני מניח שהזמן הזה הוא זמן שבעצם מעכב את כל התהליך מעבר לקטע הטכני.
<ברוך דדון: זה נלקח בחשבון.
דוד אמסלם: הכול נלקח בחשבון, רק אתם שולחים את האנשים הביתה.
<ברוך דדון: הזמן כמעט פעמיים.
דוד אמסלם: כן, הכול נלקח בחשבון, רק הציבור לא מקבל תשובות.
דוד אמסלם: יכול להיות שהכול נלקח בחשבון ואמרו לבן-אדם: תבוא עוד שנה.
דוד אמסלם: נלקח בחשבון, רק תבוא עוד שנה.
דוד אמסלם: אני אומר לכם באחריות, היום כשבן-אדם פונה אז מפנים אותו ואומרים לו: תבוא עוד שלושה חודשים.
דוד אמסלם: אתם רוצים שאני אקרא לעוזר שלי שיספר מה קרה רק השבוע?
<ברוך דדון: אם הדרכון בתוקף מעל חצי שנה כן.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אני מסביר לכם.
דוד אמסלם: אתם מרוצים מהשירות שאתם נותנים?
<ברוך דדון: לא, אנחנו - - -
דוד אמסלם: או שאני סתם עושה פה איזה - - -
<אריאל יעקובי: על זה אנחנו יושבים יום ולילה, זה לא משהו - - -
<אמנון שמואלי: אנחנו לא מרוצים.
<אריאל יעקובי: לא מרוצים.
<אמנון שמואלי: אבל ריכזנו מאמץ בשלושה דברים: אחד, אנחנו בוחנים את התהליכים שלנו; דבר שני, זה לגייס את העובדים למשימה, והם גויסו.
<אמנון שמואלי: לא ראיתי עובדים במשרד אחר שנתנו כמו העובדים שלנו.
<אמנון שמואלי: הם פשוט גומרים את היום על הברכיים, וזה ייאמר לשבחו של אריאל, לשבחו של השר וגם האוצר, לצורך העניין, כולם נרתמו לתת פה מענה לפחות להסכם השכר של העובדים.
דוד אמסלם: חתמתם על הסכם שכר עם העובדים שלכם?
<אמנון שמואלי: אריאל, בוא תסביר את הסטטוס.
<אמנון שמואלי: הוא יותר בקיא ממני.
<אריאל יעקובי: אמרתי לך שהוא צריך להיות פסיכולוג, תראה מה הוא עושה, הוא קודם כול מרגיע אותי, עכשיו הוא אומר: עכשיו אתה.
<אריאל יעקובי: אדוני יושב-ראש הוועדה, ברשות יושב-ראש הוועדה, אני רוצה רגע ללכת אחורה.
<אריאל יעקובי: התחלנו עם הביומטרי הזה ב-2010 כשאנחנו יודעים את כל החוליים שלו.
<אריאל יעקובי: אבל כשאנחנו באים לדבר עם המדינה, יש למדינה בין שלושה לארבעה ראשים.
<אריאל יעקובי: ראש אחד זה המנהל, אנחנו יודעים לדבר אתו היטב, אבל הוא בא אלינו כפות ידיים וכפות רגליים.
<אריאל יעקובי: כל מה שאנחנו רוצים להגיד לו, אומרים לו: אתה אל תדבר אתם.
<אריאל יעקובי: עכשיו, מי זה האומרים לו האלה?
<אריאל יעקובי: יש אגף שקוראים לו נציבות שירות המדינה, שלצערי הרב בהקשר של רשות האוכלוסין זה נפקד ונעלם.
<אריאל יעקובי: , לא רואים אותם, הם לא שם.
<אריאל יעקובי: נאיף אומנם מייצג אותם, אבל הם אינם, אי-אפשר לדבר אתם.
<אריאל יעקובי: התפקיד שלהם זה לבדוק את התפקוד ומה צריך להיות, והם אינם.
<אריאל יעקובי: לצדם יש את אגף הקיצוצים.
<אריאל יעקובי: התפקיד שלהם זה רק לקצץ ולא לתת כלום.
<אריאל יעקובי: גם הם לא באים לדיונים.
<אריאל יעקובי: שולחים אלינו את הממונה על השכר שבאמת, למרות שהם לא פה, אז מקצת משבחם, עשו כל מה שהם יודעים לעשות בשביל לסדר את הנושא של התגמול, - - - מקבל, אבל כשאתה רוצה לדבר על תקנים הם אומרים: רגע, זה פררוגטיבה של הממונה, של ההנהלה, אבל לעובדים שלי מרביצים.
<אריאל יעקובי: חבר הכנסת אמסלם, שתדע, קיבלנו מכות במהלך הביומטרי הזה.
<אריאל יעקובי: אנחנו מבוישים, אנחנו חוטפים צעקות מהאזרחים.
<אריאל יעקובי: אנחנו רוצים לתת את השירות האופטימלי שאפשר לתת.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה?
דוד אמסלם: בגלל שטוב לאזרחים.
דוד אמסלם: למה אתם מקבלים מכות?
<אריאל יעקובי: אני אסביר.
<אריאל יעקובי: הסכמנו, ובאמת פה אני מסיר את הכובע בפני ועד העובדים והעובדים, כי הם לוקחים על עצמם אחריות מאוד כבדה.
<אריאל יעקובי: הסכמנו לעבוד אפילו ארבעה ימי עבודה בשירות הקהל, דבר שאין לו אח ורע בשירות המדינה, ובלבד שהקהל ירגיש שהוא מקבל שירות הכי טוב.
<אריאל יעקובי: אלא איפה הבעיה?
<אריאל יעקובי: הבעיה היא שאת ההסכם עוד לא חתמנו, הוא תקוע בניסוחים.
<אריאל יעקובי: ולמרות שהוא עוד לא חתום – אמרתי לך שהוא צריך להיות פסיכולוג – אמנון דאג שישלמו להם חלק מהמענק על החשבון.
<אריאל יעקובי: את השכר עצמו אנחנו עוד לא רואים.
<אריאל יעקובי: ובמקביל, לא מסדירים את ההסכם עצמו בשביל שאפשר יהיה להכניס את כל העסק הזה לריצה.
<אריאל יעקובי: דיבר מר דדון, הסכמתי להכניס תגבורים של סטודנטים בחודשי הקיץ, אני חושב שזה נכון בפיקים.
<אריאל יעקובי: אז מה עשו?
<אריאל יעקובי: הביאו מחצית מהעובדים שצריך ברגיל – יושב-ראש הוועדה אמר 250% בעלייה של העבודה, אנחנו מדברים על בין 350% עד 400%.
<אריאל יעקובי: אני רוצה שהוועדה תדע, כשמגיע לקוח, אזרח, רוצה לעשות דרכון, אנחנו מצלמים אותו.
<אריאל יעקובי: אם התמונה לא נראית לו, הוא אומר: רק רגע, אני רוצה לשנות.
<אריאל יעקובי: פעם אחת, פעם שנייה.
<אריאל יעקובי: ואם המשפחה מגיעה עם כל הילדים אז יש הרבה דעות, ואנחנו מנסים לרצות את האזרחים, ואין עם מי.
<אריאל יעקובי: מה שהייתי מבקש מיושב-ראש הוועדה זה קודם כול שיעקוב אחרי מה שקורה, כי העובדים שלנו הם מושא לקללות, למכות, ואנחנו לא רוצים את זה.
<אריאל יעקובי: אנחנו רוצים לעבוד בצורה שאנחנו נותנים שירות טוב ומיטבי.
דוד אמסלם: אריאל, הבנתי.
דוד אמסלם: אני רוצה להצטמצם, אין לנו הרבה זמן.
דוד אמסלם: מירה, מה הסיפור שם עם העובדים?
<מירה אסרף: כמו שאריאל אמר, אנחנו חוטפים אלימות מילולית, היו מקרים גם של אלימות פיזית.
<מירה אסרף: חלק מהקהל לא מרוצה, אלה שמקבלים שירות, חלק מהקהל לא.
דוד אמסלם: באיזו שעה אתם סוגרים את קבלת הקהל יחסית לעבר?
דוד אמסלם: אתם מקדימים את הסגירה בשעה בגלל שיש לכם עומס ואתם לא יכולים להתמודד אתו?
<מירה אסרף: כן.
<מירה אסרף: יש מקרים שההנהלה מאשרת לנו לסגור מוקדם יותר כי אין לנו סיכוי לסיים את העבודה, את קבלת הקהל.
<מירה אסרף: מה שכן, מעבר לביומטרי יש לנו גם backup, יש לנו עוד עבודה, כל הנושא של מעמד, אם זה אזרחויות, תושבויות, איחודי משפחות, רישומי ילדים, כל זה נדחק הצדה.
<מירה אסרף: כל כולנו לטובת הביומטרי בעצם.
<מירה אסרף: אז אם צריך תוספת כוח-אדם לביומטרי אז כל שכן צריך יותר גם בשביל ה-backup, כי אנחנו לא מספיקים לעשות את זה.
<מירה אסרף: כמו שהם אמרו, זה לוקח לפחות רבע שעה ממה שאנחנו רואים, זה לפחות רבע שעה, אם לא יותר, להרכשת דרכון ותעודת זהות.
<מירה אסרף: וכן, נכון, הסכמנו בשביל הקהל, בשביל לייעל, להנגיש את השירות לציבור, לפתוח ארבע פעמים אחר הצהריים.
<מירה אסרף: אבל אין לנו הסכם, אנחנו לא יודעים כמה יתנו לעובדים עבור המתן הזה שלנו, כך שאנחנו לא יכולים להפעיל את זה.
<מירה אסרף: אם היה הסכם בזמן - - -
דוד אמסלם: מירה, הייתם מפעילים את זה היום אחר הצהריים?
<מירה אסרף: אם היה הסכם בזמן היינו מפעילים את זה כבר מה-1 ביוני.
דוד אמסלם: והיום אתם מפעילים את זה?
<מירה אסרף: לא.
<מירה אסרף: איך אני יכולה להגיד לעובד שלי: בוא תעבוד, אבל אני לא יודעת כמה תקבל, אני לא יודעת אם תקבל.
<אמנון שמואלי: מירה, אבל את התורנים את מפעילה.
<מירה אסרף: את התורנים אני מפעילה.
<אמנון שמואלי: אנחנו לא נותנים לאנשים ללכת הביתה.
<מירה אסרף: יש לנו שעות של אחרי השעה שש.
<אמנון שמואלי: וזה למרות שההסכם לא חתום.
<מירה אסרף: ואת זה אנחנו מפעילים למרות שאין הסכם.
<מירה אסרף: זה על-פי התחייבות של ההנהלה לשלם לעובדים האלה.
<מירה אסרף: אין לי התחייבות של האוצר.
דוד אמסלם: למה לא סגרתם את זה במסגרת הפיילוט?
דוד אמסלם: למה חיכיתם?
דוד אמסלם: תראה, אתה שומע מה קורה, הרי אמרתי, תיארת את זה ב-understatement, כמעט האמנתי שהכול בסדר ואני צריך לסגור את הישיבה וללכת.
דוד אמסלם: אבל אני רק מכיר את התלונות שאני מקבל, לכן אני ממשיך.
<אמנון שמואלי: לא אמרתי שהכול בסדר.
דוד אמסלם: אז אין לכם הסכם עם העובדים.
דוד אמסלם: נכון להפעלת הביומטרי כבר שלושה שבועות, אתם כבר בפיילוט חמש שנים, קצת יותר, שבע שנים, סליחה על הטעות, ועכשיו אתם בעצם מתחילים לבדוק מדוע ולמה, ומתחילים תוך כדי תנועה לנסות לסדר את הדברים?
<אריאל יעקובי: אם אפשר להתקדם.
<אריאל יעקובי: יש הסכם עם העובדים, הוא לא חתום, זה תלוי באוצר.
דוד אמסלם: מבחינתי - - -
<אמנון שמואלי: יש הסכם חתום.
<אמנון שמואלי: אני אומר עוד פעם, עד שהשר לא נכנס לעובי הקורה ונתן את האמירה שלו ביחד, עד אז זה קצת גמגם.
<אמנון שמואלי: אבל מרגע שהשר נתן את האמירה העובדתית ההסכם סגור, אז צריך ניסוחים, אומרים לי שזה גם יכול לקחת שנה.
<אמנון שמואלי: בניסוחים אלו המחלקות המשפטיות, ואני מקווה, הלוואי שזה היה חתום.
דוד אמסלם: מי עוצר לך את הנושא הזה של ההסכם?
<אמנון שמואלי: אריאל, זאת שאלה בשבילך, לא בשבילי.
דוד אמסלם: לא, בשבילך.
דוד אמסלם: התבלבלת כנראה, הכול אלו השאלות שלך, דרך אגב.
דוד אמסלם: אתה המנכ"ל?
דוד אמסלם: אני שואל, אתה המנכ"ל?
<אמנון שמואלי: מבחינתי הכול סגור.
<אמנון שמואלי: וגם מה שהתחייבנו - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, אריאל, מי מפריע לך?
דוד אמסלם: אם הכול סגור למה אין הסכם?
<אמנון שמואלי: כי הם בניסוחים משפטיים.
דוד אמסלם: מי זה הם?
<אמנון שמואלי: בין המחלקה המשפטית של האוצר למחלקה המשפטית של ההסתדרות, זה נמצא שם.
<אמנון שמואלי: מבחינתי ההסכם גמור, העקרונות, הכול, ומה שאנחנו התחייבנו.
<אריאל יעקובי: מהניסיון שלנו בגשר אלנבי זה לא גמור.
דוד אמסלם: לא, רק שנייה, אריאל, עצור, אנחנו פה לא בוועד העובדים עכשיו.
דוד אמסלם: אני שואל מי באוצר מפריע, איזו מחלקה משפטית מפריעה?
<אמנון שמואלי: המחלקה - - -
<אריאל יעקובי: הסכמי עבודה.
<אמנון שמואלי: הסכמי עבודה.
דוד אמסלם: אורי, תספר לנו מה קורה פה, אולי אתה תחלץ אותנו ממה שקורה פה.
<אורי שיינין: מאז שראיתי את אריאל יצאתי החוצה כדי לדבר עם אפי, שהוא אחראי על התחום הזה.
<אורי שיינין: מה שהבנתי ממנו זה שההסכם יצא כמו שתואר פה, בשלב מאוד מתקדם לסופי.
<אורי שיינין: אני רק אעיר משהו שגם יושבת-ראש ועד העובדים מירה ציינה פה, שבאמת אחד הדברים בהסכם זה איך משמרים את השירות לאזרח.
<אורי שיינין: זאת אומרת, אם מישהו נכנס אז איך מוודאים שהוא מקבל שירות.
<אורי שיינין: וצד שני, שהעובדים לא כל יום נמצאים באי ודאות מוחלטת, ויכול להיות שהיום שלהם יסתיים בשש, יכול להיות בשבע, ויכול להיות בשמונה.
<אורי שיינין: את זה הם משיגים באמצעות המושג הזה של התורן שהם דיברו עליו, שבעצם העובדים שאינם תורנים אמורים לסיים בשש, ומי שתורן אמור - - -
דוד אמסלם: אורי, תסביר לי רק דבר אחד, עזוב את כל הפרטים, למה אין הסכם עד היום?
דוד אמסלם: הרי הפיילוט הוא שבע שנים, למה נזכרתם רק היום?
דוד אמסלם: למה הבחור שאתה מדבר אתו בחוץ, קודם כול, למה הוא לא פה?
דוד אמסלם: דבר שני, למה - - -
<אורי שיינין: אני לא אענה על למה הוא לא פה, אני פה.
<אורי שיינין: אני לא יודע למה.
דוד אמסלם: בסדר, תרשמי לי למה הוא לא פה, תביאי אותו אלי אחרי זה.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין מדוע.
דוד אמסלם: אתה מבחינתי האוצר, כרגע אתה סוגר את כל המעטפת באוצר.
<אורי שיינין: אני יכול לבדוק, אבל ממה שהבנתי זה לא - - -
דוד אמסלם: למה אחרי שבע שנים אין הסכם?
דוד אמסלם: למה כשמופעל כבר הסיפור הביומטרי אחרי פיילוט של שבע שנים לא סגרתם את כל הפינות?
<אורי שיינין: אני יכול לבדוק למה זה עדיין לא נסגר, אבל אני מעריך שכמו כל הסכם יש כמה צדדים לריקוד הזה.
דוד אמסלם: תמיד יש כמה צדדים, ותמיד אנחנו מגיעים לאותו דבר.
<אורי שיינין: אתה יודע, אני לא יכול לענות לך כאן בוודאות.
דוד אמסלם: אז תענה לי לגבי התקנים, בסדר?
<אורי שיינין: אני אגיד בתחילת הדרך, אמנון תיאר פה בקצרה, מ-2013 בעצם יצאו לדרך של הפיילוט הביומטרי, ומהר מאוד יכלו לכמת את ההשפעות שלו כשתהיה פריסה מלאה של הביומטרי, זאת אומרת שהביומטרי יהיה חובה.
<אורי שיינין: הרשות יצאה לעבודה כלכלית עם חברת ייעוץ שבחנה כמה תקנים צריך כדי לספק שירות באותה רמה שבה היא נתנה לפני הביומטרי, המספר הזה היה 149.
<אורי שיינין: נכון להיום לרשות הוקצו 160 תקנים תוספתיים רק לטובת הנושא הזה.
<אורי שיינין: זאת אומרת, מספר שמעבר למה שהרשות דורשת, כשיש עוד 30 תקנים שנמצאים בקנה במידה שאכן הרשות לא תצליח להתייצב על השירות.
<אורי שיינין: זאת אומרת, ברור שלכל תהליך יש חבלי לידה, האם נקבל את אותם תורים עוד חודשיים?
<אורי שיינין: במידה שכן, יש עוד 30 תקנים, ואני מזכיר, זה 190 תקנים לעומת 149 שהרשות ביקשה.
יואב בן צור: הם כבר מופעלים בפועל?
<קריאה: הם מופעלים.
<אורי שיינין: וכאן בדיוק זו השאלה המצוינת.
<אורי שיינין: מה קרה?
<אורי שיינין: חלק מהתקנים לא אישרו או אישרו בשלב מאוחר.
דוד אמסלם: מי זה לא אישרו?
<אורי שיינין: לא אוישו.
<אורי שיינין: הוקצו אך לא אוישו.
<אורי שיינין: כי אתה יודע, כי לוקח זמן לאייש תקנים במדינה.
<אורי שיינין: היה לך את אותו דבר, אני מעריך, ברשויות מקומיות, לוקח זמן לפעמים לאייש תקנים.
דוד אמסלם: לא, לא, כשאני בפיילוט ארבע שנים וביצוע - - -
<אורי שיינין: אבל לא הקצת את התקנים, לא ידענו כל - - -
דוד אמסלם: מה לא ידעתם?
<אורי שיינין: 100 תקנים הוקצו עוד בתקופת הפיילוט, מתוכם היו איזה 20 ומשהו תקנים שאתה יודע, לקח זמן לרשות עד שהם אוישו.
<אורי שיינין: אבל הם עכשיו חדשים - - -
דוד אמסלם: עזוב, אורי, אני שואל שאלה אחרת.
דוד אמסלם: עוד הפעם, כשהייתי בעירייה הרבה פעמים ה-1 בספטמבר היה מפתיע אותנו, פתאום יום לפני לא ידענו שהוא מגיע, פתאום קמנו בבוקר, פתאום הסתבר לנו ש-1 בספטמבר הגיע, לא ידענו.
דוד אמסלם: ארבע שנים עושים פיילוט, זה אחד הפיילוטים הכי ארוכים שאני מכיר.
דוד אמסלם: אתה עכשיו מקשקש לי על זה שהם - - -
<אורי שיינין: אני לא מקשקש.
דוד אמסלם: בגלל שעכשיו אתה מדבר אתי עכשיו: כן איישו, לא איישו.
<אורי שיינין: אז אני אגיד לך כבר.
<אורי שיינין: אמרת שאני מקשקש, זה כבר ביטוי קצת חמור עלי.
<אורי שיינין: אני לא חושב שאני מקשקש.
<אורי שיינין: אם יש עבודה כלכלית שאומרת 149 תקנים והוקצו 160 תקנים, אז תסביר איפה הקשקוש פה.
<אורי שיינין: אני צריך להקצות 200 תקנים במקום 150 תקנים?
דוד אמסלם: אתה אומר לי שלא אוישו.
<אורי שיינין: אני לא מבין איפה הקשקוש, בוא נתמקד, אני רוצה לדעת.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שבעצם הקצית להם את התקנים והם לא איישו אותם?
<אורי שיינין: הוקצו 100 תקנים עוד בתקופת הפיילוט, מתוכם 25 אוישו רק בחודש האחרון.
<אורי שיינין: יש עוד 60 תקנים שהם בקנה שהם גם - - -
דוד אמסלם: שאלתי מתי הקצית להם 160 תקנים כפי שאתה אומר, ומבחינתך הם פשוט לא עשו את העבודה.
<אורי שיינין: לא אמרתי שהם לא עשו, לא האשמתי אף אחד.
דוד אמסלם: אם לא אוישו התקנים ואתה אישרת אותם אז משהו קרה בדרך.
<אורי שיינין: אני מסביר.
<אורי שיינין: יש 100 תקנים שהוקצו עוד ב-2015, 2016, בתקופת הפיילוט.
<אורי שיינין: כי רצינו שחלקם יתחילו.
יואב בן צור: ואלה אוישו?
<אורי שיינין: 75 מתוכם אוישו.
דוד אמסלם: למה 75?
<אורי שיינין: זה לא אני, אני לא אחראי על - - -
דוד אמסלם: אתה אומר: אני נתתי להם, זה לא אני.
<אורי שיינין: יש פה מנכ"ל, צריך לשאול את סמנכ"ל משאבי אנוש.
<אורי שיינין: יש 25 שאוישו רק החודש.
<עמוס ארבל: יש את השלב של 20 - - -
דוד אמסלם: אתה בעצם הקצית להם 160.
<אורי שיינין: אתה מבין שעובד שאויש החודש, הוא לא בתפוקה מלאה אם הוא עובד - - -
דוד אמסלם: הקצית להם 160 תקנים?
<אורי שיינין: סך הכול 160 ועוד 30.
דוד אמסלם: וכמה תקנים אוישו מתוך ה-160 נכון להיום?
<אורי שיינין: 130 בערך.
דוד אמסלם: זאת אומרת, 30 תקנים בעצם - - -
<אורי שיינין: סליחה, לא 130, סליחה, עד היום 100, עד לפני חודש 75.
דוד אמסלם: בעצם אתה אומר שבסביבות ה-70 תקנים לא מאוישים.
<עמוס ארבל: 60.
<אורי שיינין: אפילו יותר.
דוד אמסלם: אפילו יותר, למה?
<אורי שיינין: לא, 25 אוישו לפני זה ועוד 60 או-טו-טו.
<אורי שיינין: אני צריך לענות על זה?
דוד אמסלם: אתה לא חסם בעניין?
דוד אמסלם: למה אתם לא מאיישים את התקנים?
<אמנון שמואלי: בגדול, את ה-75 גייסנו.
<אמנון שמואלי: ה-25 התגייסו בחודש האחרון, מה שאורי אומר.
<אמנון שמואלי: את ה-60 הנוספים הוא נותן על הביומטרי.
<אמנון שמואלי: הפרויקט הביומטרי עדיין לא נכנס.
<אמנון שמואלי: היה אמור להיכנס ב-1 בינואר, נדחה ל-1 במרס, נדחה ל-1 ביוני, אז אנחנו בתהליכי גיוס, יש מכרזים.
דוד אמסלם: אבל למה לא גייסת אותם לפני?
<אמנון שמואלי: כי זה לא היה בפועל.
<אמנון שמואלי: אני צריך לצאת למכרזים, לגייס את האנשים ברגע שיש את האישור הביומטרי, את הפעלת החוק הביומטרי.
<אמנון שמואלי: הייתי מקבל את ה-60 הנותרים.
דוד אמסלם: אבל רק ברור לך, לי ברור תמיד כשיש איזשהו שינוי אז הפיק הוא בהתחלה.
דוד אמסלם: זה אומר שאם אני צריך להביא את האנשים אני צריך להביא אותם לאותה נקודת זמן, זאת אומרת ששם אני צריך לארגן.
דוד אמסלם: אז למה בעצם לא גייסת אותם שלושה חודשים לפני?
<אמנון שמואלי: כי לא יכולתי לגייס אותם לפני.
דוד אמסלם: הייתי יושב אתו ואומר לו: אם אני אגייס אותו בעוד – אם אתה נותן לי את האישור ביום ההפעלה לא עשינו כלום.
דוד אמסלם: עד שאני אגייס אותו ייקח לי עוד חצי שנה, מה זה עוזר עכשיו?
דוד אמסלם: אז למה נשמע לך לא סביר שהיית צריך לשבת אתו ולהגיד לו: אדוני, אתה מאשר לי את זה מה שנקרא גיוס, זאת אומרת, אתה מאשר לי 160 תקנים שיעבדו ביום שאני מתחיל לעבוד על הביומטרי, אז למה זה לא קורה?
<אמנון שמואלי: אז אמרתי, האישור הוא מהפעלת החוק הביומטרי, אז אני מקבל את 60 התקנים.
דוד אמסלם: תראו מה קורה כאן, אנחנו עושים פיילוט ארבע שנים – דרך אגב, כמה עלה הפיילוט?
<אורי שיינין: מה הכוונה כמה עלה?
דוד אמסלם: כמה בכסף?
<אורי שיינין: יש תעודת זהות ביומטרית, יש את הפער במחירים בין תעודת זהות - - -
דוד אמסלם: שאלתי כמה עלה הפיילוט – העובדים, שעות נוספות וכו'.
דוד אמסלם: הרי הפיילוט זה רק למידה, לא פתחנו את זה להיקפים עצומים.
<אורי שיינין: צריך לבדוק, אני לא יודע לומר בשליפה.
דוד אמסלם: אבל אני מניח שלא עלה כמה לירות.
<אורי שיינין: עלה לפחות עשרות מיליונים.
דוד אמסלם: אז אנחנו רוצים לעשות פיילוט כדי לבדוק שהתהליך שאנחנו נכנסים אליו בסופו של דבר הוא תהליך טוב ונכון, הרי זאת תקופת הפיילוט.
דוד אמסלם: אם הייתם באים לכנסת ואומרים להם: רבותי, אנחנו לא ערוכים, אנחנו מבקשים עוד שלושה חודשים, אני מניח שזה מה שהיה קורה פה, היו נותנים לכם עוד שלושה חודשים.
דוד אמסלם: אף אחד הרי לא מתווכח על הצורך.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם זה מה שאתם צריכים, זה מה שהיינו עושים.
דוד אמסלם: אבל ברגע שאנחנו יוצאים לפיילוט ובסופו של דבר אנחנו מבקשים מאנשים ביומטרי, ואנחנו לא נותנים להם משהו שהוא לא ביומטרי – זה לא שאנחנו אומרים לבן-אדם: תשמע, עכשיו אנחנו תקועים עם הביומטרי, בוא בינתיים תיקח פתרון אחר, ואחרי זה תבוא ונעשה לך עוד פעם ביומטרי.
דוד אמסלם: עכשיו אתם מאלצים את כולם ללכת לסיפור הביומטרי ואתם לא ערוכים, לא מבחינת כוח-אדם – יכול להיות שעל הניירות יש לכם הכול, אבל פשוט הם לא בלשכות.
דוד אמסלם: אם אתם קצרים ב-70 תקנים באיוש, שהוא אומר שזה 170 - - -
<אמנון שמואלי: לא, לא, זה לא, אנחנו לא קצרים ב-70 תקנים.
דוד אמסלם: אבל הוא אומר לך עכשיו כרגע, הבן-אדם.
<אמנון שמואלי: הוא אומר אז הוא אומר, אנחנו לא קצרים.
<אמנון שמואלי: התחלנו תהליכי גיוס, את הפרסומים, את הכול התחלנו מה-1 בינואר.
<אמנון שמואלי: 60 התקנים שאורי מדבר עליהם הוכשרו ב-1 ביוני.
<אמנון שמואלי: כבר נערכנו, אנחנו כבר בהליכי גיוס שלהם.
<אמנון שמואלי: אתה אומר שאם הייתי רוצה אותם ב-1 בינואר, רוצה ב-1 בינואר.
<אמנון שמואלי: אבל לא, שם היה את הסיכום התקציבי, דובר שברגע שעובר החוק הביומטרי אנחנו מקבלים.
דוד אמסלם: הבנו, אמנון, תשמע, באמת, אני מצפה ממך – לא יודע מי קיבל את ההחלטה באותה נקודת זמן, לא יודע אם זה אתה היית, אבל מבחינתי אם הייתי המנהל שם הייתי מבקש שב-1 בינואר כשאנחנו מפעילים את הביומטרי, וב-1 ביוני האנשים האלה כבר יהיו בתוך האשנבים ויתחילו לעבוד.
דוד אמסלם: לא שאתחיל אז לגייס אותם, למיין אותם, להוציא מכרזים, ויכול להיות שעוד חצי שנה נקלוט אותם.
דוד אמסלם: הרי זה הפיק, זה בדיוק הסיפור של זה.
דוד אמסלם: אז אתם לא מאוישים מבחינת שיא כוח-האדם שלכם, לפחות מבחינת מה שהאוצר מדווח.
דוד אמסלם: אתם לא סגורים עם ועד העובדים שלכם לגבי ההסכם, וכרגע הם גם לא עובדים אחרי הצהריים ב-capacity full, מה שהם יכלו לעשות, אבל הם לא סגורים אז לכן הם לא עושים.
<מירה אסרף: - - -
<אמנון שמואלי: הם עובדים בפועל.
דוד אמסלם: זה מה שאומרת כרגע מירה, אני שומע.
<מירה אסרף: בין 25% ל-20%.
<אמנון שמואלי: מירה אומרת.
<אמנון שמואלי: מירה, אנחנו עובדים ב- .
<אמנון שמואלי: fullכל עובד מחויב גם לפי ההסכם החדש לתת פעמיים בשבוע משמרת צהריים, והיום הם נותנים בשני ורביעי.
<אמנון שמואלי: נכון שאם הייתי פורס את זה על פני כל השבוע אז השירות היה יותר טוב.
<אמנון שמואלי: היה יותר טוב, אבל זה לא היה מגביר את התפוקות.
דוד אמסלם: תשמע, אמנון, תסתכל, אני מבקש, באמת, בקצה הסברתי, אני מנהל את הדיון, עושה את הדיון בגלל שקיבלתי המון פניות מאנשים.
דוד אמסלם: אני הרי לא מודע לזה, לא החלפתי דרכון, יש לי ביומטרי.
יואב בן צור: ותעודת זהות?
דוד אמסלם: תעודת זהות עוד לא.
דוד אמסלם: פשוט קיבלתי המון פניות, וכתוצאה מזה התחלתי לברר, והסתבר לי שהעסק הזה לא עובד כמו שצריך, זה כל הסיפור.
דוד אמסלם: הרי לא קמתי בלילה, חלמתי והחלטתי.
<אמנון שמואלי: ברור לי.
דוד אמסלם: אני מצפה מכם לשמוע מה לא טוב כדי לתקן.
דוד אמסלם: אתם כל הזמן מספרים לי ומתכנסים כאילו הכול בסדר והכול בסדר.
<אמנון שמואלי: אנחנו לא אומרים שהכול בסדר.
דוד אמסלם: אז אם הכול בסדר אז למה יש תלונות של אנשים?
<אמנון שמואלי: לא הכול בסדר.
<אמנון שמואלי: חלילה, פתחתי ואמרתי שלא הכול בסדר.
<אמנון שמואלי: יש לחץ על הלשכות, אנחנו מחפשים חלופות.
<אמנון שמואלי: ברור שנשלים את התקינה כשנגמור את כל התקינה, ואם נקדים גם את שנה הבאה, כמו שאתה אומר, הסיכום התקציבי של שנה הבאה, אז אני חושב שברור שזה יהיה לנו יותר טוב ויותר נכון, אבל את השנה הזאת - - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה אני מצפה, אמנון, אני אגיד לך את זה בסיכום אחרי שאני אשמע, אתה לא פקיד פשוט.
<אמנון שמואלי: ממש לא.
דוד אמסלם: אתה מנהל המערכת הזאת.
דוד אמסלם: זה לא נחכה לשנה הבאה כדי לתקן בגלל שעכשיו אנחנו כבר באמצע שנת תקציב.
דוד אמסלם: האירוע הזה צריך לקבל טיפול מיידי ועכשיו.
דוד אמסלם: אז אגיד לך בסיכום עוד מעט מה תעשה.
יואב בן צור: מה שאני רוצה לומר זה שאני גם כמוך קיבלתי תלונות מאנשים, בדקתי את הנושא קצת.
יואב בן צור: אני מבין שעכשיו בעצם עקב אכילס מעבר לתקנים שצריכים להיות – ואני מדבר על כוח-האדם הקיים שכבר מוכשר וכבר יכול לעבוד – נמצא באוצר, במחלקה המשפטית של האוצר, ועל זה צריך לתת את הפוש, על זה צריך לתת את הכוח, שיסיימו את זה עם ההסתדרות.
יואב בן צור: אם יסיימו את זה, לדעתי, אנחנו ניתן פתרון מאוד מאוד משמעותי לתורים שנמצאים היום.
דוד אמסלם: תשמעו, רבותי, אני רוצה לסכם את ה-session הזה.
דוד אמסלם: בבקשה, ברוך.
<ברוך דדון: אני רק רוצה להגיד על תקופת הפיילוט, וכאן מגיעה הערכה לעובדים.
<ברוך דדון: נעשו מעל שני מיליון מסמכים ביומטריים, 1,215,000 דרכונים, וכמיליון תעודות זהות, וזו תקופת הפיילוט.
<ברוך דדון: כלומר, הכסף שהשקענו בפיילוט הוא לא רק בשביל הבחינה של הפיילוט, הוא לתיעוד שהוא טוב לעשר שנים הקרובות.
דוד אמסלם: זה בסדר, אבל לא הבנת, ברוך, לא חשבתי שבפיילוט זרקנו את הכסף לפח.
<ברוך דדון: זה דבר חשוב מאוד.
דוד אמסלם: גם אם לא היית עושה אפילו שתי תעודות זה בסדר, בגלל שזה תהליך מורכב.
דוד אמסלם: זה לא שהחלטת איזה משהו פשוט, זו מדינה שלמה שאתה הופך כרגע בחוק, אתה לא מאפשר לייצר מסמכים שהם לא ביומטריים, תעודת זהות ודרכונים.
דוד אמסלם: לכן, ברגע שאתה נכנס למהלך הזה ואתה יודע שדרכון ותעודת זהות אלו דברים שאי-אפשר לתפקד בלעדיהם, זה לא משהו שולי שאם התעכבנו עוד חצי שנה ולא קרה כלום.
דוד אמסלם: לכן הפיילוט גם היה ארבע שנים, ארוך מאוד, לכן המדינה גם השקיעה בזה משאבים, וזה בסדר גם אם לא היית מנפק אפילו דרכון אחד באופן מעשי, בגלל שכל מטרת הפיילוט זה כדי שלא נגיע לישיבה הזאת.
דוד אמסלם: ואנחנו כבר מגיעים לישיבה הזאת אחרי שלושה שבועות.
דוד אמסלם: לא חיכיתי חצי שנה, אחרי שלושה שבועות.
דוד אמסלם: לכן, מה שאני מבקש, אמנון – עוד מעט אעבור לסיפור של משרד החוץ – בנושא הזה אני מבקש שתשבו עם האוצר.
דוד אמסלם: אורי, תשבו אתם גם לגבי התקנים, תבדקו אם בעצם צריך להרחיב את התקנים.
דוד אמסלם: זה שסגרתם על 160 זה לא תורה למשה מסיני.
דוד אמסלם: אם צריך להרחיב את זה בגלל שזה רמת שירות, אמרתי שהיא לא יכולה לחכות; אם צריך עוד 20, 30 עובדים, אז מביאים אותם עכשיו; אם צריך לתת תגבור לפיק כי מבינים שב- long-timeזה לא מה שאנחנו צריכים לאורך הזמן, אבל בחצי שנה הקרובה אנחנו צריכים תגבור אחר, אז יושבים גם עם העובדים.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה יבוא לידי ביטוי בשעות נוספות, יכול להיות שזה יבוא לידי ביטוי באמצעות העסקת סטודנטים זמניים, אבל אנחנו בסוף צריכים לתת שירות לאזרח, ובשירות כזה חיוני זה לא בא בחשבון שאנשים צריכים לחכות חודשים, כולל כאלה שאני אומר לכם.
דוד אמסלם: נתקלתי ביהודי מבוגר שהגיע לארץ עם דרכון והוא נוסע לחוץ-לארץ ולא האריכו לו בכלל, בגלל שאמרו לו: לא, אין לנו זמן, תבוא עוד כמה חודשים.
דוד אמסלם: אז הוא עכשיו יצא בעוגמת נפש, נסע חזרה לחוץ-לארץ, הוא לא יודע מה לעשות, התבלבל.
דוד אמסלם: אני מניח שאם הוא פנה אלי לפני שבוע, אז יש עוד כמה עשרות אלפים כאלה.
דוד אמסלם: ולכן, אני מרגיש שהעסק הזה לא נתפר נכון ולא רץ נכון.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להסתכל מפה קדימה.
דוד אמסלם: באמת, תסגרו את הסיפור של ההסכם עם העובדים.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שנכנסים לדבר כזה ואין הסכם עם העובדים.
דוד אמסלם: ואם מחר הם יחליטו שלא לעבוד?
דוד אמסלם: אין לנו הסכם, לא עובדים, לא רוצים, לא רוצים לעשות שעות נוספות, אין לנו הסכם.
דוד אמסלם: מי כאן עובד בלי הסכם?
דוד אמסלם: אז תשבו אתם, תגמרו את זה, אין זמן.
דוד אמסלם: מספיק שמחר הם ייצרו משבר וזה יהיה עוד יותר גרוע.
דוד אמסלם: אז בשביל מה?
דוד אמסלם: מה, אנחנו לא רואים את זה?
דוד אמסלם: מה, הופתענו?
דוד אמסלם: לכן, אני מבקש באמת, אמנון, אני רואה את זה יושב במגרש שלך, ואם יש בעיה תערב אותי בreal-time-, לא בעוד חצי שנה, אם האוצר לא מספק לך את מה שאתה חושב שצריך אז תגיד לי, וגם אם העסק הזה מתעכב עם הממונה על השכר אז תגיד לי.
דוד אמסלם: אני רוצה לסגור את הסיפור הזה.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך לסגור את הסיפור הזה ולצאת קדימה.