GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: אל תגיבו לזה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו - - - אל תגיבו על זה.
דוד אמסלם: אצלי לא מתנהלות ישיבות פופוליסטיות, ובוכים לי כאן וצורחים - - -
<יוסי כהן: - - - החיים שלנו זה פוליטיקה?
דוד אמסלם: יוסי, אני שמעתי אותך לפחות כמה פעמים.
דוד אמסלם: אתה לא צריך לבכות לי כאן ולצעוק כדי שאני אבין עוד פעם, אחרת לא הייתי עושה דיון.
דוד אמסלם: אני מחליט איזה דיון יש כאן.
דוד אמסלם: אני לא מדינה.
דוד אמסלם: אני כנסת.
דוד אמסלם: אני יכול להחליט שאין דיון כזה, אבל אני מתעקש לעשות ביוזמתי את הדיונים, אתם באים לכאן ומתחילים להשפיל אותנו?
דוד אמסלם: אני לא פח אשפה של אף אחד פה שיצעק עליי, לא הוא, לא אתה ולא היא.
<קריאה: חלילה.
<קריאה: הוא אמר ההיפך.
דוד אמסלם: אני מנסה לעזור לכם ואתם צועקים עלינו?
<קריאה: אתה לא הבנת אולי מה שהוא אמר.
דוד אמסלם: אז נאי אומר, גם כשמדברים אתנו, בנימוס.
דוד אמסלם: אני לא מעליב אף אחד מכם.
דוד אמסלם: אף אחד לא צריך לחשוב שמותר לו, בגלל שאנחנו חברי כנסת, להגיד לנו גם מה לעשות, ולהשפיל אותנו ולצעוק עלינו.
דוד אמסלם: לכן זה מה שאני מציע למדינה לעשות.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון, אני אשקול את המתכונת של הדיון הבא, אני לא בטוח שאני אעשה את זה עם האנשים כאן.
דוד אמסלם: אולי איזו נציגות קטנה בגלל שאני מבין שתועלת מכאן לא תהיה.
דוד אמסלם: הדיון הזה כבר שעה ואנחנו כמעט באותו מקום.
דוד אמסלם: אבל אני מצפה מכם להביא פתרונות אמיתיים, ולא זה ייצר לנו משבר מסוים.
דוד אמסלם: הממשלה תעמוד במצב לא טוב, לא אנחנו.
דוד אמסלם: אנחנו חברי כנסת.
דוד אמסלם: אם זו היתה החלטה שלנו, אני יודע מה הייתי עושה.
דוד אמסלם: אבל ברגע שאתם לא מקדמים, ואני אומר לכם, הם המקרה הקל.
דוד אמסלם: תסמכו עליי.
דוד אמסלם: אתם יודעים את זה.
דוד אמסלם: את היית אצלי בחדר רק לפני שבוע בנושאים - - -
שולי מועלם-רפאלי: בגלל שזה סגור - - - זה סגור.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לענות לכם על זה.
דוד אמסלם: זה המקרה הקל.
דוד אמסלם: יש מקרים הרבה יותר מורכבים, הרבה יותר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר לכם, תשבו, תתחילו להתמודד עם העסק הזה ברצינות.
דוד אמסלם: תסתכלו על הבעיה במצח ובואו נתחיל לבנות את העסק נכון.
אילן גילאון: אני רוצה להציע הצעה.
אילן גילאון: אני חושב שהאמירה והדיבור הזה – הרי אתה בעצמך אמרת שאין מה לדבר עם הפקידים, הם פקידים.
אילן גילאון: אני מבקש, אנחנו חברי הכנסת נצא מכאן, אני חושב שאתה יכול להחליט החלטה אחרת, אני רוצה שהיועץ המשפטי יבוא אתנו, אני מניח שאת החוק הזה ניתן להעביר עד מחר בבוקר.
אילן גילאון: נדמה לי שאתה נמצא בצומת היסטורי, ממש ככה, בלי להגזים, שאתה יכול לקבל כאן החלטה שתהיה השעה הכי טובה שלך.
אילן גילאון: אני מבקש, בואו נצא החוצה, חברי הכנסת, ונתדיין בינינו.
אילן גילאון: הפתרון לא יהיה אצלם.
אילן גילאון: זה הדיון של לפני שלושה חודשים.
אילן גילאון: אתה לא אמור לקבל את - - - אז למה הבאת את האנשים האלה, כדי להתעלל בהם?
אילן גילאון: למה להביא את האנשים האלה לפה, למה?
אילן גילאון: האם אפשר עד מחר, אם אנחנו רוצים להעביר את החקיקה הזאת או לא?
אילן גילאון: תגידו אמת כאן, כי אני עכשיו אראה לכם כמה חוקים יעברו מחר שהיום הם בדיון בוועדות - - -
דוד אמסלם: גילאון, אל תהיה פופוליסט.
אילן גילאון: לא, אמרת שאתה לא יכול.
אילן גילאון: אני מודיע לך, לו אני אתה בכוח כזה, היום הייתי מכריע.
דוד אמסלם: אילן, אילן, אילן, אל תבוא ותעשה לנו פה פוליטיקה קטנה על הסיפור הזה.
אילן גילאון: אני עושה פוליטיקה קטנה?
אילן גילאון: אתם מתעללים כאן באנשים.
אילן גילאון: אתה יכול לקבל כאן החלטה.
דוד אמסלם: אילן, אני מבקש ממך, קיבלת את זכות הדיבור, גמרנו, בבקשה.
דוד אמסלם: אל תגיד לי גם מה הזכויות שלי, בבקשה.
אילן גילאון: כל הכבוד.
אילן גילאון: זה נקרא לבזבז כוח לשווא, ולא בצדק.
אילן גילאון: זה כבשת הרש פה.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני מבקשת לשמוע את היועץ המשפטי של הוועדה.
אילן גילאון: איפה השרה שלך?
אילן גילאון: למה את לא מדברת איתה?
שולי מועלם-רפאלי: אני מדברת איתה.
שולי מועלם-רפאלי: אני כל הזמן בקשר.
אילן גילאון: איפה השרים שלכם?
שולי מועלם-רפאלי: הסיכום שלי, אמרתי אותו.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת גילאון - - -
דוד אמסלם: אילן, אני קורא לך לסדר פעם שלישית.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, צא החוצה.
אילן גילאון: אני אלך, אני אלך.
דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת – רק שנייה, איפה הסדרן?
דוד אמסלם: (חבר הכנסת אילן גילאון יוצא ממליאת הוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת גילאון, אני ביקשתי את הדיון בוועדה בעקבות הסיכום עם שני השרים.
שולי מועלם-רפאלי: הסיכום היה שאנחנו מצביעים על זה היום בוועדה.
שולי מועלם-רפאלי: אני לא יכולה להתחייב מעבר לזה.
שולי מועלם-רפאלי: זה היה הסיכום שלי עם שני השרים, שהשינוי היחיד שאנחנו מכניסים את זה שיש אחריות למדינה אבל התשלום הוא על היזמים.
שולי מועלם-רפאלי: על זה אני הבאתי את הדיון היום, על זה באתי לדיון היום.
שולי מועלם-רפאלי: אני מנהלת במקביל – התנצלתי מראש שאני לא נוכחת פה כל הזמן.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין פה שאלה בכלל איפה נמצאים חברי הכנסת.
שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת גילאון, אני חושבת שזה היה מאוד לא ראוי.
שולי מועלם-רפאלי: אני גם חושבת שזה לא ראוי לדבר על פקידי הציבור.
שולי מועלם-רפאלי: בסוף, הם פקידי ציבור.
שולי מועלם-רפאלי: מי שיש לו טענה, יבוא בטענה לשרים ולח"כים.
שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, לא להשתלח בהם.
שולי מועלם-רפאלי: יושבים פה אנשי ציבור שהם אלה שנבחרים, הם בסוף מוציאים לפעולה את העמדה של השרים שלהם.
שולי מועלם-רפאלי: ואם השרים שלהם התחייבו לנו למשהו אחד, ופה נאמרים דברים אחרים, אז זה מה שאני מנסה ל עשות עכשיו במקביל עם שני השרים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אני מציעה לא להשתלח.
דוד אמסלם: רוצה לומר משהו לפני שאני מסיים?
דב חנין: אני מנסה להיות שקט ככל שאני יכול, למרות שבאמת אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, נשבר לי הלב, באמת נשבר לי הלב.
דב חנין: המצוקה של האנשים פה היא מצוקה מאוד קשה, ואני יודע, אדוני, שזה לא קל, אני לא בא אליך בטענות.
דב חנין: אני רק אומר לך שאתה נמצא פה מול אנשים פצועים, אנשים שמרגישים שהולכים לפנות אותם מהבית.
דב חנין: ואנחנו בכנסת, חובתנו לעשות את מה שאנחנו יכולים לעשות כדי לעזור להם.
דב חנין: הסיפור הזה נמשך הרבה זמן, ואנחנו הגענו לנקודת הסכמה מהותית שמאפשרת לנו באמת להתקדם.
דב חנין: יכול להיות שיש עוד נושאים לוויכוח, אדוני היושב-ראש, בהחלט, אבל לכן אנחנו הרי לא מסיימים את החוק היום.
דב חנין: אנחנו מדברים על העברה שלו בקריאה ראשונה במתכונת שעליה הסכימו שני השרים - - -
דוד אמסלם: יש לך את זה כתוב פה?
דב חנין: יש לי את זה כתוב.
דוד אמסלם: תראה לי, איפה הם הסכימו?
דב חנין: אה, הם לא הסכימו בכתב.
דב חנין: אם אדוני אומר לי שהשרה איילת שקד והשר כחלון רק בכתב, אז אני בסדר, אני הבנתי - - -
דוד אמסלם: דב חנין, רק שנייה - - -
דב חנין: אני אסיים בדקה.
דוד אמסלם: אתה מבלבל את הציבור פה.
דוד אמסלם: הרי כל יום אני מחוקק כאן חוקים.
דוד אמסלם: השרים לא פה.
דוד אמסלם: הוא מייצג את עמדת משרד האוצר והוא מייצג את שר המשפטים.
דוד אמסלם: מעולם שר האוצר ושר המשפטים לא באים לפה.
דוד אמסלם: אף יום.
דוד אמסלם: כל יום אני מחוקק פה חוקים.
דוד אמסלם: כשהוא אומר, אני מתנגד, הוא מדבר בשם שרת המשפטים.
דב חנין: הוא לא אומר שהוא מתנגד.
דב חנין: הוא לא מתנגד.
דוד אמסלם: אתה הרי עכשיו זורה חול בעיניהם.
דוד אמסלם: הם חושבים שהשרים מסכימים ושני הפקידים האלה לא.
דוד אמסלם: לא, הם השרים לטובת העניין.
דב חנין: אני זורה חול בעיניהם או שהשרים זורים?
דוד אמסלם: השר דיבר איתך?
דוד אמסלם: נתן לך מכתב?
דוד אמסלם: אז מאיפה אתה יודע?
דוד אמסלם: איך אתה מצטט משהו?
אילן גילאון: יש לי מצולם את זה on camera.
דוד אמסלם: למה אתה צועק משם?
אילן גילאון: היום אני במקומך מרים טלפון - - -
דוד אמסלם: אבל למה אתה מפריע?
דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אוציא אותך גם מהחדר השני?
אילן גילאון: אתה רוצה להוציא אותי מהכנסת?
אילן גילאון: מה?
דוד אמסלם: לא, מהוועדה.
אילן גילאון: אני כבר לא יושב בוועדה.
דוד אמסלם: לא, אז אני מבקש ממך לצאת החוצה.
אילן גילאון: כמה זמן אפשר להיות שקרנים?
דוד אמסלם: אתה רואה, שמואל, למה אסור לתת לו לשבת פה?
דוד אמסלם: טוב, רבותי, אני צריך ללכת עכשיו לוועדת החוץ והביטחון, אבל בלי קשר, לא בגלל זה אני מסיים את הדיון.
דוד אמסלם: זה הסיכום שלי, כפי שאמרתי.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון אחרי שאנחנו נבוא לתחילת המושב הבא, דיון סטטוס אצלי, ואני אראה אחרי זה איך אנחנו מתקדמים.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: תקנות התכנון והבניה (הקמת מכון בקרה ודרכי עבודתו) (אגרות), התשע"ז-2016, פרוטוקול מס' 477.
דוד אמסלם: רוני, איך את רוצה שזה יתנהל?
דוד אמסלם: את רוצה לפתוח או שנעביר ישר למירי?
<רוני טיסר: אני רק אפתח בקצרה ואזכיר את תקציר הפרקים הקודמים:
<רוני טיסר: התקנות שמונחות לפנינו הן חלק מסט רחב מאוד של תקנות שעוסקות בפעילותם של מכוני בקרה והקמתם.
<רוני טיסר: אני אזכיר מאוד בקצרה, קיימנו כבר דיון ארוך בנושא: מכוני בקרה הוקמו על רקע דוח ועדת החקירה הממלכתית שהוקמה בעקבות אסון ורסאי, ובעקבות המלצות ועדת החקירה הזאת הוחלט והוסדר במסגרת תיקון 101 לחוק התכנון והבניה, את הקמתם של מכוני הבקרה.
<רוני טיסר: מכוני הבקרה האלה עוסקים בשני תחומים: בקרה תכן, שזה בקרה על התאמת הבקשה להיתר, להוראות ודרישות התכן, ולהכרת ביצוע, שזה בקרה על ביצוע הבניה, על מנת לוודא שהבניה מתבצעת בהתאם להוראות ודרישות התכן.
<רוני טיסר: במכוני הבקרה יועסקו גם בקרי מבנים וגם בקרים שהם מוסמכים על ידי הגורמים המאשרים, שהתייעצות או אישור נדרשים כתנאי למתן ההיתר.
<רוני טיסר: התקנות שמונחות בפנינו, כמו שאמרתי, זה סט מאוד רחב של תקנות.
<רוני טיסר: סמכות ועדת הפנים והגנת הסביבה היא לעניין האגרות והחזר האגרות.
<רוני טיסר: עם זאת, בגלל שהתקנות לעניין האגרות מתייחסות להיבטים אחרים בסט התקנות האלה, במהלך הדיונים עם הממשלה אנחנו הערנו על דברים נוספים, ובעקבות הערותינו תוקנות הדברים.
<רוני טיסר: בדיון הקודם היתה מחלוקת אחת מאוד מאוד גדולה שבעקבותיה הסתיים הדיון והממשלה נשלחה לעשות חושבים - -
דוד אמסלם: כיבוי אש.
<רוני טיסר: נכון, לעניין שיעור האגרות של מבנים מעל 29 מטר אשר בשלב הראשון לא אמורים להיכנס למכוני הבקרה ויש גם מחלוקת האם כל הגורמים המאשרים, בעיקר הכבאות, ישבו במכון הבקרה לעניין מבנים אלה.
דוד אמסלם: מעל הם לא רצו, מתחת.
<רוני טיסר: מעל הם כן, מתחת ל-29 - -
דוד אמסלם: אז בואי נעצור רק שניה.
דוד אמסלם: הגעתם לסיכום בנושא הזה?
דוד אמסלם: מה הסיכום?
דוד אמסלם: תאירו את עינינו קצת.
<חיים תמם: הגענו לסיכום.
<חיים תמם: מכון הבקרה יפעל מול כל בנייני המגורים, משש יחידות דיור עד 29 קומות.
דוד אמסלם: ומעל 29?
<קריאות: 29 מטר, סליחה.
דוד אמסלם: ומעל 29 מטר?
דוד אמסלם: עד עכשיו לא חידשת לי כלום, זו אותה נקודה שהגענו.
<חיים תמם: כרגע זה ירוץ למשך תקופה שדובר, של כשנתיים.
<חיים תמם: לאחר שנתיים נבחן את הפעילות הזאת, איך היא התבצעה ובמידה - -
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי, התשובה היתה צריכה להיות פשוטה וברורה.
דוד אמסלם: אתה אומר לי: הסכמנו ללכת איתם לפיילוט לשנתיים.
<חיים תמם: נכון.
דוד אמסלם: מעל 29 מטר.
<מירי כהן: היושב ראש, מה שחשוב להדגיש אבל זה שאנחנו הסכמנו יחד עם זאת שבתוך התקנות עכשיו אנחנו כן נכניס את האגרות של ה-29 מטר כדי שאם השרים, ככל שהם יסכימו בעוד כשנתיים להכניס, שלא נצטרך - -
דוד אמסלם: זה לא מוכנס מהיום?
דוד אמסלם: אומר לי חיים שאנחנו הסכמנו – הרי על מה היה הוויכוח?
דוד אמסלם: עד 29 מטר אין בעיה.
דוד אמסלם: הם טענו שבגבהים האלה הם רוצים את השליטה.
דוד אמסלם: אז אני מניח שיהיו עוד דין ודברים, בגלל זה גם התעכבנו כמה חודשים.
<רוני טיסר: מדויק.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אומר חיים לפי הבנתי, אולי לא הבנתי, תראה: אנחנו מסכימים לתת למכון גם לטפל מעל 29 מטר - -
<מירי כהן: לא, היום הם מסכימים עד 29 מטר מגורים.
<מירי כהן: יש בינינו הסכמות שבעוד כשנה, שנתיים, בהסכמת שני השרים, השר לביטחון פנים ושר האוצר, יחליטו מתי מכניסים מעל 29 מטר.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו נשארים כרגע בקטע של עד 29 מטר, מה שהיה לפני ארבעה חודשים.
<מירי כהן: נכון, רק מה?
<מירי כהן: איזה עוד הסכמות יש בינינו?
<מירי כהן: שלעניין האגרות עצמן, תקנות האגרות, אנחנו כן נכניס מה גובה האגרה - -
דוד אמסלם: אז הם יגבו את האגרה.
<מירי כהן: שוב, רוני תסביר.
דוד אמסלם: לא הבנתי, שניה.
דוד אמסלם: מה שאת אומרת לי זה כזה דבר: תשמע דודי, אנחנו נכניס גם את התעריפים עכשיו, מעל 29 מטר - -
<מירי כהן: נכון, מדויק.
דוד אמסלם: - - לא נגבה אותם כי עוד מעט נשאל מה יהיה מעל 29 מטר.
דוד אמסלם: הרי עכשיו יש לנו שני מסלולים שאנחנו פועלים.
דוד אמסלם: הכיבוי, כידוע לך, לא עובד חינם.
דוד אמסלם: הוא יבוא ויגבה את האגרה שלו פלוס אגרה פוטנציאלית שתהיה בעתיד.
דוד אמסלם: לי אין שום בעיה לשים כל מיני תעריפים שהם לא ממשיים.
דוד אמסלם: אני רואה את הסיפור היותר ממשי והבעייתי בהסכמה בין השר לביטחון פנים לשר האוצר.
דוד אמסלם: הרי הבעיה, כמות שהיא היום, תהיה קיימת גם בעוד שנתיים ושלוש ועוד חמש שנים.
דוד אמסלם: הרי להיפך, שני שרים שיגיעו להסכמה, זה דבר שאתה צריך ניסי ניסים שזה יקרה.
דוד אמסלם: אז לכן, בגדול, אין לי בעיה להגיד: תשמעו חבר'ה, הם תקעו אותנו, אנחנו רוצים לקדם את העניין בגלל שהעסק הזה הרבה יותר רחב מאשר הסיפור שלהם?
דוד אמסלם: אז בואו, רבנו אתם ארבעה חודשים, לא זזנו, נוותר להם עכשיו, אלוהים גדול.
<מירי כהן: אבל אני אגיד לך מה העניין של האגרות: אני מאמינה שעוד שנתיים נגיע להסכמות.
דוד אמסלם: למה לדעתך?
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אוהב אנשים מאמינים, את יודעת, זה דבר טוב אבל למה נראה לך סביר שזה יקרה?
<מירי כהן: כי מישהו צריך אופטימיות באזור הזה אחרת קשה לפעול פה.
דוד אמסלם: פה נסתתמו טענותינו.
<מירי כהן: אני רוצה להגיד לך: המכונים האלה, אני מבינה גם את הכבאות, כמה שהיה בינינו דין ודברים, אני מבינה אותם כי זה משהו חדש.
<מירי כהן: הם לא מכירים, הם עוד לא יודעים את הרמה של הבקרים.
<מירי כהן: עכשיו, בסדר, נכון, צריך עוד שנה, שנתיים.
<מירי כהן: כולי תקווה שבעוד שנתיים הם יראו שהמערכת הזאת פועלת טוב, אני מקווה שזה אכן מה שיקרה ואז יהיה להם יותר קל להסכים לזה.
<מירי כהן: אני לא רוצה שאז נתחיל "להתבחבש" ולחזור על מה יהיה גובה האגרות.
<מירי כהן: אני רוצה שלפחות הנושא הזה יהיה מסוכם.
דוד אמסלם: אני חושב שגובה האגרות זאת הבעיה האחרונה שיש לכבאות.
<רוני טיסר: הבעיה היא שהוועדה רצתה למנוע מצב של כפל אגרה, שילכו וישלמו לכבאות ובמקביל יהיו מכוני בקרה בלי כבאות, שייקחו אגרה.
<רוני טיסר: ואז בעצם אדם שמבקש היתר יצטרך ללכת למכון הבקרה ולשלם את האגרה הלא נמוכה, ובמקביל ללכת לכבאות ולשלם אגרה.
<דרור לוינגר: לא, זה לא מה שיקרה.
<דרור לוינגר: אני מנהל אגף תקנות של מינהל התכנון.
<דרור לוינגר: הסיכום אומר שכרגע מכוני הבקרה לא מטפלים בכלל בבניינים שהם מעל 29.
<דרור לוינגר: כלומר, אין מצב של כפל אגרה.
דוד אמסלם: אז זה מה שרוני אומרת.
דוד אמסלם: בגדול, אנחנו מדברים שמכוני הבקרה, יש להם שני צירי פעולה: אחד מתחת ל-29, אחד מעל ל-29.
דוד אמסלם: אחד מתחת ל-29 הם עושים.
דוד אמסלם: ולכן, הבן אדם הרגיל יבוא וישלם ויגמור את כל הסיפור אצלם.
דוד אמסלם: מעל 29 תהיה לו עוד תחנה - -
<דרור לוינגר: לא תהיה לו עוד תחנה.
<דרור לוינגר: תהיה לו רק תחנה אחת כי הוא לא ילך למכון הבקרה בכלל.
דוד אמסלם: לא הבנת, הוא בא למכון הבקרה כי יש לו עוד צרות.
<דרור לוינגר: לא, כרגע יש הקלה מדורגת - -
דוד אמסלם: רגע, אני רוצה להבין: הוא בא למכון הבקרה רק בנושא הכיבוי?
<דרור לוינגר: לא.
<דרור לוינגר: מכון הבקרה, מעבר לסוגיה של הכיבוי יש צו מדורג של שר האוצר, שכרגע גם אנחנו, גם מינהל התכנון רוצה להכניס באופן מדורג את סוגי המבנים לפעילות מכון הבקרה.
<דרור לוינגר: בשלב ראשון, באותן שנתיים ראשונות שאין הסכמות עם הכבאות, מי שמגיש בקשה לא ילך למכון בקרה בכלל, לא לעניין כבאות ולא לאף עניין.
דוד אמסלם: מעל 29 מטר?
<דרור לוינגר: נכון, מעל 29 מטר.
<דרור לוינגר: הוא לא ישלם בכלל אגרה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאתה אמרת, תראה מה עשיתם: הרי היה ויכוח, אני עצרתי את הדיון אז אלא שביקשתי שתגיעו להסכמה.
דוד אמסלם: אז מה אתה אומר לי עכשיו?
דוד אמסלם: עשיתם משהו מרחיק לכת.
דוד אמסלם: אתם אומרים: תשמע, אנחנו התווכחנו עם הכיבוי בדיון הקודם ואם הם היו מסכימים זה היה מעל 29 מטר ולא היה צריך שום דירוג.
דוד אמסלם: אתם, בגלל שהם תקעו אתכם, אז אתם אומרים: רק רגע, אם ככה אנחנו עושים את כל הקומפלט עד 29 מטר, ומעל כמו היום.
דוד אמסלם: אז מה עשית בזה בעצם?
<דרור לוינגר: נכון.
<דרור לוינגר: אני אומר שאנחנו לא רוצים לאפשר מצב שבו מי שמגיש לא ישלם פעמיים ולא ילך לאותם הגורמים.
דוד אמסלם: אני אסביר: תראה מה עשית עכשיו?
דוד אמסלם: אתה עכשיו התווכחת אתו על הגוזו'נים ואמרת: האוטו לא ייצא מהחניה.
דוד אמסלם: הרי במכון הבקרה יש לך הרבה גורמים שהוא נותן להם טיפול.
דוד אמסלם: המון דברים שהוא עושה במקום כל מיני רשויות מדינה היום.
דוד אמסלם: עכשיו, הכיבוי בא ומבחינתו, בצדק, הוא בא בטענה מקצועית: אנחנו מעל 29 מטר, יש מערכות שונות.
דוד אמסלם: יש סיפורים אחרים, אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים לקחת את האחריות על עצמנו כי בסופו של דבר אם תהיה שריפה, בסוף אנחנו נצטרך לבוא ולטפל בשריפה.
דוד אמסלם: זה ברור שמכון הבקרה לא יבוא לטפל בשריפה.
דוד אמסלם: אז הוא אמר: תראה, אם האחריות שלי לגבי השריפה, אז אני רוצה לתת...
דוד אמסלם: עכשיו, אני אתכם, אני משתדל.
דוד אמסלם: אז עד 29 מטר נראה לי שגם אם קרתה תקלה, יותר קל לנו להשתלט, הרי הוא בא מזווית השריפה, לא מזווית ועדת החקירה.
דוד אמסלם: מעל 29 מטר זה כבר בניינים גבוהים מאוד ששם אם יש תקלה במכון, אני בבעיה קשה ככיבוי.
דוד אמסלם: אני לא יודע איך לטפל בזה.
דוד אמסלם: לכן, אני שם מבין שהבעיה מאוד חמורה, אני רוצה להיות אחראי.
דוד אמסלם: אז אני רוצה לראות שהספרינקלרים תקינים, אני רוצה לראות שכל מערכות השאיבה והסניקה עובדות.
דוד אמסלם: נשמע לי מאוד הגיוני בגלל שמדובר בסוף בסוף מבחינתם בדבר שהוא בטיחותי פר-אקסלנס.
דוד אמסלם: זה חיי אדם אמתי, זה לא בדיחה.
דוד אמסלם: זה לא חיי אדם פוטנציאליים וזה קורה להם יום ביומו.
דוד אמסלם: כל יום יש להם שריפות בבניינים.
דוד אמסלם: אז לכן, זה נשמע לי מאוד הגיוני, מאוד סביר הבקשה.
דוד אמסלם: היות ואתם רבתם, אמרתי: חבר'ה, תסתדרו.
דוד אמסלם: אני ציפיתי שאתם תבואו ותגידו: תראו, אנחנו את סוגיית הכיבוי, החרגנו אותה.
דוד אמסלם: למה באמת?
דוד אמסלם: זה סיפור אחר מאשר האחרים.
דוד אמסלם: וכל השאר הולכים למכון, עד 29 מטר וכל הקומפלט.
דוד אמסלם: מעל 29 מטר הם הולכים כל הקומפלט חוץ מכיבוי.
דוד אמסלם: עכשיו, יהיה תעריף.
דוד אמסלם: הרי גם המכון לא גובה תעריף סתם, גובה את ה-1,000 שקל ומה שנכנס.
דוד אמסלם: הוא הולך לפי בדיקה.
דוד אמסלם: הוא אומר לך: זה ככה, זה ככה, במצטבר ככה.
דוד אמסלם: ברור שאם הוא לא גובה את אגרת הכיבוי אז הוא לא יגבה אותה.
דוד אמסלם: הוא ילך לכיבוי והוא ישלם בכיבוי והוא לא ישלם במכון את אגרת הכיבוי.
דוד אמסלם: הוא ישלם על דברים אחרים שהוא מקבל שירות.
דוד אמסלם: זה בהיגיון שלי, זה מה שהייתי הולך אבל אתם עכשיו באתם – תראה, אגיד לך משהו: דרור, אני מוכן ללכת עם הרבה דברים.
דוד אמסלם: אני לא יכול ללכת עם דבר שהוא לא הגיוני כי אז אני משתתף במשהו שהוא דבילי ואני לא מוכן.
דוד אמסלם: זה לא נשמע לי סביר ברמת הבקשה אפילו.
<דרור לוינגר: אני אסביר: גם אנחנו רוצים לראות את מכוני הבקרה בהדרגה.
<דרור לוינגר: הרעיון של צו השר שעושה הדרגה הוא במנותק מהכבאות.
דוד אמסלם: אז אני אגיד לך: אם אתה רוצה ללכת למשהו מדורג, אתה תיתן תחנות יציאה.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד: רבותי, אני לא יודע לאן זה ילך.
דוד אמסלם: בואו נעשה את זה כתקנות זמניות לשנתיים ונבחן את זה.
דוד אמסלם: אם זה לא עובד, חוזרים חזרה, מה שנקרא: הכן היכון לירי, לא קרה כלום.
דוד אמסלם: שנתיים או שנה, לפי התקופה שאתה מחליט ששם אתה יכול עוד להגיב על האירוע אם יש תקלה.
דוד אמסלם: הרי לכאורה, מה אתה צריך בזמן?
דוד אמסלם: שאם יש תקלה וזה לא עובד אתה יכול ללכת אחורה.
דוד אמסלם: בינתיים קמו מכונים.
דוד אמסלם: אתה הרי מפעיל מערכות למטה.
<מירי כהן: אבל בגלל זה אי אפשר לעשות הוראת שעה.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, היות ומדובר בדברים בטיחותיים אז יכול להיות שאתם תספקו את הדברים הבטיחותיים ותגידו: רבותי, את הנושאים האלה הבטיחותיים, בואו נבחן.
דוד אמסלם: ואם זה לא עובד אנחנו נצטרך להוציא את זה מהעסק הזה, כל שאר הדברים זה פחות מעניין אותנו.
<דרור לוינגר: יש מעבר ללא עובד.
<דרור לוינגר: יש עניין שהמכונים יצברו את הניסיון, יתחילו בעבודה.
<דרור לוינגר: יש חבלי לידה לכל תהליך ולכן, האמירה שאנחנו נתחיל עם בניינים עד 29 מטר לכל דבר ועניין, ואחרי שנתיים אנחנו נתקדם בתקווה גדולה בצוותא עם הכבאות ונשחרר את הכל, זה התכנית.
<חיים תמם: אני מבקש להגיד כאן שאנחנו, מהסיבה שגבלנו את זה ל-29 מטר, כמו שהיטבת להציג את העניין הבטיחותי, צריך לזכור את האירוע של לונדון, שם זה היה בניין שנבדק על ידי מכון בקרה ונהרגו שם - - -
דוד אמסלם: אתה לא צריך לתת לנו דוגמאות.
<חיים תמם: ההיגיון ברור, שאנחנו רוצים לראות שזה יעבוד כי לא רק זה, כי ברגע שיכנסו מכוני בקרה לכל, אנחנו את האנשים שלנו - -
דוד אמסלם: את זה הבנתי חיים.
דוד אמסלם: שניה, אני חוזר חזרה לדרור: תראה, יש שני מצבים שאתה רוצה לעשות מדרג: או שאתה רוצה לבדוק האם התהליך שאתה הולך אליו הוא נכון, אז אתה אומר: בוא נעשה את זה בצורה מדורגת או שאתה אומר: תראה, המערכות למטה לא יכולות לתת שירות מלא אז לכן, אני עכשיו מחליט באיזה שהוא מקום לחתוך את זה ולעשות את זה בצורה מדורגת.
דוד אמסלם: סתם, רנדומלית.
דוד אמסלם: יכולת להחליט עד ארבע קומות.
דוד אמסלם: נכניס לארבע קומות, אחר כך שמונה ונראה איך זה עובד.
דוד אמסלם: כרגע, מה שמפריע לי וזה מתחבר לדיון הקודם, הרי אני ראיתי מה קרה בדיון הקודם - אם הכיבוי לא מדברים, 29 מטר נכנס פנימה.
דוד אמסלם: הרי אני ביקשתי וכמעט אנסתי אותם כדי שישבו לדבר.
דוד אמסלם: אז פתאום הדירוג הזה של התהליך פתאום צץ אצלכם?
<מירי כהן: כן, חשבנו מחדש.
<מירי כהן: מותר לשנות עמדות, היושב ראש.
דוד אמסלם: זה נכון, אבל אני חושב – דרך אגב, 29 מטר כמה קומות זה?
<קריאות: תשע קומות.
דוד אמסלם: אם אתם הולכים היום לציפוף בינוי, רוב הבניינים יהיו שם אז אתם מחריגים את רוב הבניינים במדינת ישראל.
<דרור לוינגר: עד 29 מטר, אני מסכים.
דוד אמסלם: הרי אם אני עכשיו מנהל התכנון, אני אומר לך שאני לא מאפשר בניינים פחות מ-15 קומות בכלל.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר הבעיה של מדינת ישראל זה קרקע, אין קרקע.
דוד אמסלם: אז לכן צריך להשתמש בשום שכל, לא חשוב שאני הבעלים.
דוד אמסלם: אז לכאורה, זה רק בחיזוק מבנים של שלוש קומות.
<מירי כהן: לא רק.
<דרור לוינגר: יש גם מעבר.
דוד אמסלם: כל זה אתם עושים בשביל כמה בניינים?
<דרור לוינגר: לא, אנחנו רואים את זה בתור שלב ראשון של התהליך.
<מירי כהן: תראה, להגיד שאנחנו מכניסים עכשיו הכל וילכו לכבאות במקביל, יש בזה גם חוסר היגיון.
<מירי כהן: אנחנו באנו לייעל תהליכים.
<מירי כהן: בסוף במגורים יש שני גורמים מאשרים עיקריים: זה כבאות ופיקוד העורף.
<מירי כהן: אם הוצאת גורם מאשר משמעותי מתוך התהליך - -
<מירי כהן: כי במגורים זה - -
<דרור לוינגר: מבין הארבעה.
דוד אמסלם: לא, הרי כדי להגיש תכנית יש הרבה גורמים שאתה צריך אותם.
דוד אמסלם: אתה צריך משרד בריאות לפעמים אם זה לא מגורים.
דוד אמסלם: יש לך עוד גורמים נוספים - -
<מירי כהן: אנחנו מדברים על מגורים.
<מירי כהן: במגורים בקושי יש משרד בריאות, רק במקומות.
<מירי כהן: ..
דוד אמסלם: אז בעצם מדובר על כיבוי ופיקוד העורף.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כל הסיפור הזה של המכונים בא לטפל רק בשניהם?
<דרור לוינגר: זה בעניין המגורים.
<דרור לוינגר: הכוונה שמכוני הבקרה יעסקו בכל הנושאים - -
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על מגורים כרגע.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בטופס הטיולים אנחנו צריכים כרגע את פיקוד העורף בנושא של המקלט?
<אתי פלר: לא צריך אותו.
דוד אמסלם: באופן פוטנציאלי היום.
<מירי כהן: היום כן, צריך את הכבאות - -
דוד אמסלם: ואנחנו צריכים את הכיבוי.
<מירי כהן: כן, חוץ מזה שיש עכשיו עולם שלם של בקרת ביצוע.
<מירי כהן: בעקבות ועדת - -
דוד אמסלם: אם את שואלת אותי מה חשוב?
דוד אמסלם: זה בכלל לא אלה.
דוד אמסלם: אני חושב שחשוב מאוד שכל הסיפור של המכון שאז הרשויות יודעות שיש מכון, הן יכולות לבקש לראות את כמות הברזל לפני היציקות כדי שלא ייפול הבניין.
דוד אמסלם: לראות את עובי היציקות ואז הן מכריחות את אות מהנדס לבוא ולראות.
דוד אמסלם: אתה עוקב אחרי הביצוע שהוא המהותי פה בעניין הזה.
דוד אמסלם: זה לא סיפור אחר.
<דרור לוינגר: נכון, אין ספק.
<סטפן אבו חדרה: יש 17 תחומי תכן, אני מנהל אגף מכוני הבקרה במינהל התכנון.
<סטפן אבו חדרה: אני רוצה לחדד כמה נקודות: קודם כל, מכון הבקרה לא בודק רק שני תחומים, הוא בודק כ-17 תחומי תכן לפי התקנון.
<סטפן אבו חדרה: העלויות של עבודת המכון מורכבות גם מהתשומות, מהזמן שצריך להשקיע בבדיקה של כל תחום ותחום וגם מעלויות נוספות, שאני לא יודע להגיד את זה באחוזים אבל זה אחוז לא מבוטל מעלויות המכון הוא מזה, לא רק מהזמן שצריך להשקיע בבדיקה עצמה.
<סטפן אבו חדרה: ההיבט המבצעי לא קשור.
<סטפן אבו חדרה: הוויכוח לגבי מתחת ל-29 מטר או מעל 29 מטר, ההיבט המבצעי איך מטפלים בבניין גבוה יותר - -
דוד אמסלם: לא, לא התכוונו שהמכון יבוא לכבות את השריפה אבל היות והוא מעל 29 מטר, יש לו בעיות מבצעיות מורכבות אחרות ולכן, הוא בשלב הזה אומר: רבותי, אני רוצה לדאוג שאותו אחד עושה בדיוק מה שאני אומר.
דוד אמסלם: זה ההנחיות שלי ולכן אני גם משנה אותן בהתאם.
דוד אמסלם: כל הזמן אני לומד ואני משתנה.
דוד אמסלם: אני נוסע לעולם, רואה דברים חדשים, לומד מתקלות ומשנה את הסטנדרטים.
<סטפן אבו חדרה: אז כולנו כאנשי מקצוע יודעים, אני גם נכנסתי לתחום של הכבאות מתוקף תפקידי.
<סטפן אבו חדרה: ההבדל בבדיקה עצמה, בבקרה ההנדסית של מתחת ל-29 או מעל 29 היא מאוד קטנה.
<סטפן אבו חדרה: ולכן, אין הבדל מהבחינה הזאת.
<סטפן אבו חדרה: אני אדלג על הנקודה הזאת רק לחדד את הסיבה המקצועית למה אנחנו מבקשים שגם מעל 29 מטר, האגרות של מעל 29 מטר ייכנסו גם לתקנות עכשיו - -
<חיים תמם: סטפן, יש הבדל משמעותי בין עד 29 למעל 29.
<חיים תמם: מעל 29 קודם כל נכנס כיבוי בחלק מהמקומות בבניין.
<חיים תמם: נכנסים פחות גלאים בשטחים הציבורים.
<חיים תמם: מעל 42 מטר נכנס מתזים בכל הבניין.
<חיים תמם: יש כאן הבדל מהותי.
<סטפן אבו חדרה: - - - אין לנו מחלוקת.
דוד אמסלם: חיים, אתה לדעתי בדיון הזה סיימת.
דוד אמסלם: אתה לא צריך להתאמץ כי אני מסכים אתך, אתה לא צריך לשכנע אותי.
<דרור לוינגר: אין מחלוקת.
<דרור לוינגר: אנחנו מסכימים שכרגע לא ייכנסו המבנים האלה מעל 29.
<סטפן אבו חדרה: אני רק מחדד את הנקודה שנבין במה מדובר, מה היקף הבקרה הזאת אבל רוב הבניינים, אני לא יודע להגיד רוב או – לגבי מבנים מעל 29 מטר, רוב הבנייה היום היא מעל 29 מטר.
<סטפן אבו חדרה: עשינו סטטיסטיקה, הגענו למספרים מסוימים אבל מבחינת העבודה של המכונים, אם אנחנו מדברים רק על המבנים שמתחת ל-29 מטר, אנחנו צריכים לקחת בחשבון שמכון הבקרה בודק את הכבאות גם אם יש גורם מאשש ובודק, מכון הבקרה נכנס לתחום הזה.
<סטפן אבו חדרה: אם הוא בודק נספח תברואה, הוא רואה שם את הספרינקלרים, הוא בודק את כל ההיבטים שקשורים לכבאות.
<סטפן אבו חדרה: ולכן, מכון הבקרה, גם אם לא יגבה כסף מעל 29 מטר, הוא יצטרך לעשות עבודה - -
דוד אמסלם: אז לכן אתה אומר שהוא לא ייכנס בכלל עד 29 מטר.
<סטפן אבו חדרה: לא, אני אומר שמעל 29 מטר מכון הבקרה - -
דוד אמסלם: מה שאתה אומר: היות וחלק מהבדיקות האחרות, שלא קשורות לכיבוי, הן גם נשענות על הכיבוי קצת, יש מה שנקרא דברים משיקים, אז ממילא הוא צריך לעשות את זה, אז לכן אנחנו מוציאים אותו מכל התחום.
<דרור לוינגר: לא בגלל זה.
<דרור לוינגר: אנחנו מוציאים אותו מהתחום כי אנחנו רוצים לעשות כניסה מדורגת של מכוני הבקרה לטובת כולם.
דוד אמסלם: דרור, הבנתי את ההיגיון, אני מבין מה שאתה אומר ואמרתי לך קודם מה עמדתי בעניין אבל, וזה "אבל" יותר חשוב - מירי, אני אפסיק את הדיון.
דוד אמסלם: באתי לפה בגללכם אז אם יש לך עיסוקים בואו נדחה את הדיון.
<מירי כהן: אני מצטערת.