GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: לא, זה היה במקביל ואז התחילו להקים גם את המט"שים וגם התחילו לטפל בסיפור הזה של המים, ואני חושב שזה הביא אותנו לנקודה אחרת היום במדינת ישראל.
דוד אמסלם: מדינת ישראל היום היא המדינה המתקדמת בעולם בנושא של טיפול במים.
דוד אמסלם: אתם לא מאמינים עם איזה מדינות אני נפגש, חברי פרלמנט שמציגים לי את בעיית המים, ויש להם מים במדינה, רק יש להם אזורים שמתייבשים להם ורק השינוע של המים זה אנרגיות עצומות והם שואלים מה אנחנו עושים.
דוד אמסלם: זה באופן כללי לגבי התאגידים.
דוד אמסלם: מה קרה לנו בתאגידים?
דוד אמסלם: כל גוף כזה בסופו של דבר הלך והתרחב והוא כבר שכח למה הוא קם, ובסופו של דבר הוסיפו עוד 20 משרות פה, עוד 15, ראש העיר כבר היה מתאים לו, שם שם מנכ"ל וכולי, הכל בסדר.
דוד אמסלם: אני אישית חושב שאין - - - גם אנחנו סיימנו את הסיפור של חוק המים, אני, לפני כשלושה חודשים.
דוד אמסלם: הורדנו את תעריף המים ב-14.5%, אני מדבר כרגע על התעריף הביתי והתעריף לחקלאות שהוא היה הבעייתי, הוא עיכב אותי כמעט שנה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להלאות אתכם, זה לא קשור אליכם, אבל שם עשינו את המאבק הקשה מאוד עם אגודות המים בעיקר של הקיבוצים, שהם מכרו לעצמם מים ב-60 אגורות, זה אני מספר לכם, ולמושבניקים הם מכרו ב-2.5 ולזה לא הסכמתי, ושם היה מדובר באיזה כמעט חצי מיליארד שקל שאנחנו לוקחים להם ומעבירים לפה, ובסופו של דבר חוקקנו את חוק המים.
דוד אמסלם: עכשיו סיפור של התאגידים.
דוד אמסלם: בוא נניח שיצמצמו קצת את התאגידים, יהיו 30, יש 56 תאגידים.
דוד אמסלם: אז יהיו 30 תאגידים.
דוד אמסלם: זה לא יבוא לידי ביטוי בכלל בתעריף המים.
דוד אמסלם: תבינו, אני מדבר איתכם על מסגרת של 10 מיליארד שקל.
דוד אמסלם: אז אתם יודעים מה, יש שם עוד 60, 70, 100 משרות מיותרות.
דוד אמסלם: נקרא לזה ככה.
דוד אמסלם: זה לא בא לידי ביטוי בעניין.
דוד אמסלם: זה כמו שאני אוריד מצה"ל עוד איזה 50 קצינים, אף אחד לא ירגיש את זה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה לא נכון ללכת לכיוון הזה, אפשר לאחד פה ושם כמו שמנסים לעשות בערים, אתה יודע, רצו עכשיו לאחד את בת ים וכולי, דבר שאני לא אוהב אותו, אני מתנגד לו גם.
דוד אמסלם: אבל בסופו של עניין אני לא רואה בזה רווח כלכלי עצום, גדול, ברמת המדינה, לכן אני לא הייתי נכנס לזה.
דוד אמסלם: אמרתי להם.
דוד אמסלם: אבל מה שהרגיז אותי זה למה נכנסו לזה?
דוד אמסלם: בגלל שערוץ 10 החליט, עשה כתבה, הלחיץ אותם.
דוד אמסלם: אני לא מקבל החלטות ככה ברמות האלה.
דוד אמסלם: אני כשאני לא מאמין במשהו, אני לא נכנס אליו גם אם כל הטלוויזיה תעמוד מהבוקר עד הלילה, ולכן כשבאו אלי אמרתי "חברה, אני לא אפריע, אבל לא אצלי.
דוד אמסלם: תקדמו את זה, תעשו עם מי שאתם רוצים, לא איתי.
דוד אמסלם: זה לא דבר שאני מאמין בו".
<אלי ברדה: מילה ברשותך, לדעתי איפה שאפשר וזה קרוב לאגד, לאגד, אבל לאפשר גם גמישויות.
<אלי ברדה: רשות שרוצה לנהל את זה, או תאגיד, אנחנו מורכבים ממגדל העמק, נצרת עלית ועפולה.
<אלי ברדה: זה תאגיד אחד שלנו פה.
<אלי ברדה: אם יגידו לנו תצרפו את רמת ישי, לא נגיד לא.
<אלי ברדה: זה לא הבעיה.
<אלי ברדה: אבל מצד שני אם התאגיד לא מתפקד טוב, כלומר הוא גרעוני והוא לא מבצע את תפקידו, אומרים לו "אדוני, איבדת את זכות הקיום שלך, נאגד אותך עם מישהו אחר כי אתה לא מצליח לתמרן לבד.
<אלי ברדה: אבל אם אתה תאגיד טוב, אתה מראה קבלות שאתה טוב ורשות המים מאשרת את זה,
דוד אמסלם: אני אגיד לך בנושא הזה.
דוד אמסלם: רוב התאגידים בארץ הם תאגידים מצוינים, בהיבט של החזקה שלהם.
דוד אמסלם: רק הטענה הייתה, הם לא באו מהזווית הזאת, הם באו מהזווית, אתם יקרים, התחילו לעשות פרופגנדה שהיא לא קשורה לעניין.
דוד אמסלם: גם אם עכשיו תעשה את כולם תאגיד אחד, נגיד תחליט עכשיו אין דברים כאלה, תעשה תאגיד אחד ארצי, זה לא ישפיע על תעריף המים בכלל.
דוד אמסלם: תראה בסופו של דבר מה קרה, הייתה לך פה מחלקת מים שטיפלה, אז היא עברה לשם, אז הוסיפו עוד בנאדם, אז בסדר, נו.
דוד אמסלם: זה הסיפור של המדינה.
דוד אמסלם: להיפך, לדעתי זה ייעל את משק המים ברמת הסדר.
דוד אמסלם: לכן מה שאתה אומר זה לא קשור, ברגע שיש היום גם בעיה בתאגיד הרגולטור מתערב בו, ישר.
<מנחם עוז: כן אבל כשהמים היו ברשות הם היו 6 שקלים, עכשיו הם בתאגיד עולה 12 שקלים מינימום, כפול.
<מנחם עוז: זה שערורייתי.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מנחם, אתה יודע מה קרה.
דוד אמסלם: אני אספר לך ובזה נגמור את העניין.
דוד אמסלם: גם זה, אתה יודע לפעמים אנשים לא נותנים לעובדות לבלבל אותם והציבור לא מודע למה שקרה פה.
דוד אמסלם: מדינת ישראל עד לפני 8 שנים, 7 שנים בערך הייתה מדינה שבעצם כל בוקר הייתה מתפללת לקב"ה שיוריד גשם.
דוד אמסלם: חוני המעגל.
דוד אמסלם: ומדינת ישראל הייתה מוכרת את המים האלה במחיר מופרז.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה הגזמת 6 שקלים.
דוד אמסלם: המים נמכרו גם ב-4 שקלים, 3.5 שקלים.
דוד אמסלם: ולחקלאות, אני אספר לך גם לערים להשקיה פה היית משלם 1.80 שקלים.
דוד אמסלם: בגלל שאף אחד לא השקיע בזה כלום, המחיר מה היה?
דוד אמסלם: קידוח, שאיבה, וזה המחיר.
דוד אמסלם: מה שקרה, המדינה בעצם באה ולקחה אחריות על נושא המים בגלל שאם היא לא הייתה עושה את זה היום לא היה לנו מים בברזים.
דוד אמסלם: היום יש שישה מתקני התפלה, המדינה מתפילה למעלה מ-600 מיליון קוב בשנה, כדי לסבר את האוזן.
<אלי ברדה: ברשותך, למה האזרח שצורך מים בבית שלו צריך לממן בשם הממשלה את מתקן ההתפלה?
<אלי ברדה: אתה אומר שעשירים כמו קורח.
דוד אמסלם: מה שקורה זה שהיום 60% מהמים שמגיע לנו בברז זה מים מותפלים.
דוד אמסלם: היא בעצם הקימה שישה מתקנים.
דוד אמסלם: היום חמישה עובדים, השישי עוד נכנס לפעולה.
דוד אמסלם: היום העלות ביציאה מהמפעל היא בין 2.30 ל-2.90.
דוד אמסלם: זה העלות של להפיק היום קוב.
דוד אמסלם: היום בייצור.
דוד אמסלם: עם כל האנרגיה, עם הכל, אתה משלם בבית גם את הטיפול של הביוב.
דוד אמסלם: תזכור, זו גם אגרת ביוב בפנים, שהיא גם לבד כמעט 3 שקלים.
דוד אמסלם: אז בסופו של דבר במשק הזה אין רווחים.
דוד אמסלם: המדינה עשתה את זה משק סגור, אמרה חבר'ה, זה העלות האמיתית של המים.
דוד אמסלם: לכן זה לא דומה, אז המדינה מכרה מים של גשם וגם היא הגבילה אותך ובאיזה שהוא שלב מסוים היה לנו גם בצורת, אמרו אסור להשקות, מכוניות אסור לשטוף, תתקלחו ביחד, רפול, הכל.
דוד אמסלם: היום אין את זה ברוך השם ואני אומר לך שיש מדינות שבאות לכאן אלינו ללמוד.
דוד אמסלם: באו אלי מדרום אפריקה לפני שבועיים משלחת, כדי שאני אחבר אותם עם נושא ההתפלה.
דוד אמסלם: אז תבינו, סוגיית המים היום היא כבר משבר עולמי, מדינת ישראל זו מדינה ש, בדרך כלל זה לא מתאים לנו.
דוד אמסלם: מה שעולה כסף אנחנו לא אוהבים להיכנס לשם, כמו הזבל.
דוד אמסלם: אנחנו לא אוהבים לבזבז איפה שאנחנו לא רואים מיידי משהו.
דוד אמסלם: אבל פה במקרה הזה בגלל, הייתה החלטה לדעתי אחת הדרמטיות שהיו במדינת ישראל, הנכונות, והיום אין לנו בעיה עם המים.
דוד אמסלם: שימו לב, אתם לא רואים את הילדה מתייבשת בפרסומות, נגמר.
דוד אמסלם: בגלל שכשהם המשיכו, תזכור תמיד, המחיר של המים כבר הגיע ל-14 שקלים.
דוד אמסלם: אתם זוכרים, לפני מתקני ההתפלה.
דוד אמסלם: ואנחנו שילמנו את זה בכיף.
דוד אמסלם: אף אחד לא פתח את הפה, למה?
דוד אמסלם: שכנעו אותנו שאין מים.
דוד אמסלם: אמרתי להם יום אחד 'תורידו כבר את הפרסומת למה יש לנו מספיק מים' מדינת ישראל מספקת היום גם לירדנים מים, בהסכמים.
<מנחם עוז: האקוויפרים התמלאו.
דוד אמסלם: אני אומר, בגדול היום אין לנו בעיית מים.
דוד אמסלם: ברגע שאתה מביא את זה לנושא הכלכלי, כל מוצר, אתה לא יכול להחזיק אותו בערך לא כלכלי לאורך זמן.
דוד אמסלם: אתה יכול לסבסד את המים האלה לתקופה מסוימת, עד שבסוף אתה אומר 'תשמע, יש לזה ערך כלכלי' אם הוא עולה שני שקלים, הבנאדם ישלם שני שקלים.
דוד אמסלם: ואז אתה יוצא מהמשחק.
דוד אמסלם: ערך המים היום מאזן את עצמו ואני חושב שבסך הכל, אחרי שאנחנו מורידים, למה הורדנו את זה?
דוד אמסלם: אני אספר לכם ממה זה נבע.
דוד אמסלם: אני רוצה שתבינו למה בעצם הורדנו את המים ב-14.5% סתם?
דוד אמסלם: אני אספר לך מה קרה.
דוד אמסלם: אני כשנכנסתי לא הבנתי, יש ערים שיש להן בארות של עצמן.
דוד אמסלם: לא ידעתי את זה.
דוד אמסלם: קחו למשל רעננה, כפר סבא, הן שואבות מים ומוכרות.
דוד אמסלם: המדינה באה בזמנו ואמרה להם "תשמעו, המים האלה זה מים שלי.
דוד אמסלם: אתם תשלמו לי היטל הפקה", והם שילמו למדינה.
דוד אמסלם: בסך הכל זה היה 350 מיליון שקל.
דוד אמסלם: לקחה את הכסף, קנתה בזה ופלים, מטוסים, מה שאתם לא רוצים, רק לא מים.
דוד אמסלם: כשאני עליתי על זה כשנכנסתי לכנסת, מיד, אחרי חודש וחצי הבנתי את הסיפור, קראתי להם אמרתי "חבר'ה למה לקחתם 350?' ואז התחיל המשא ומתן שלי איתם והחזרנו אותם וזה הסיפור של 14.5 אחוז.
דוד אמסלם: זה הכסף.
דוד אמסלם: אם לא היינו מחזירים את ההיטל חזרה למשק המים לא היינו יכולים להוריד את המחיר.
דוד אמסלם: זה כל הסיפור בסיפור של המים.
דוד אמסלם: אם אני מסכם את הכל, הסיפור של המים לדעתי במדינת ישראל הוא בערכים האמיתיים, אם אני מנקה את הביוב, אז זה בסביבות 4.5%.
דוד אמסלם: תזכור, הוא יוצא מהמפעל כמעט 3%, 1.5 שקל לוקח כמעט רק אנרגיה להביא אותו, תחשוב כמה עולה להביא.
<אלי ברדה: זה באחוזים או בשקלים?
דוד אמסלם: בשקלים.
דוד אמסלם: תחשוב קצת כמה עולה, נניח בירושלים אתה מקבל מהמעיינות של ראש העין.
דוד אמסלם: תחשוב כמה אנרגיה אתה צריך להעלות אותו ב-700 מטר גובה, באיזה לחצים, איזה אנרגיה וכמה תחנות בדרך אתה צריך כדי להעלות אותו לירושלים.
דוד אמסלם: לכן אני אומר לסיכומו של עניין, משק המים היום לדעתי נמצא בהתייעלות מצויינת.
דוד אמסלם: בסך הכל המחיר האמיתי האפקטיבי הוא בסביבות ה-4.5 שקלים לקוב מים, בבית, בממוצע.
דוד אמסלם: ואני חושב שזה מחיר נכון וטוב.
דוד אמסלם: דודי ברשותך, אני מחזיר אותך לעניין המצ'ינג.
דוד אמסלם: תראה, לבוא ולהגיד שהמדינה, לא יהיה מצ'ינג בכלל, נשמע לי לדעתי - - -
דוד אמסלם: רווחה וחינוך.
<אלי בקסיס: אני מדבר במיוחד רווחה, זה נשמע לי הזוי.
<אלי בקסיס: כי למה?
<אלי בקסיס: אני תיכף אתייחס, מדובר על עשרות מיליארדים שהאוצר, איך אומרים, אין את הכסף הזה.
<אלי בקסיס: אבל אם לא ילך בדרך הזאת מה שאני מבקש בכל אופן אפילו להעלות את זה נושא לדיון, לא ייתכן שעיר כמו מגדל העמק תשלם מצ'ינג כמו רעננה או כפר סבא.
<אלי בקסיס: לא יכול להיות מבחינה סוציו אקונומית שאני אשלם 25% ובכפר סבא גם ישלמו 25%.
<אלי בקסיס: לפחות זה, זה המינימום.
דוד אמסלם: זה הדיפרנציאלי.
<אלי בקסיס: נכון, זה הדיפרנציאלי.
<אלי בקסיס: לפחות זה - - -
דוד אמסלם: אם התחלת את הדיון, אני אגיד לך משהו.
דוד אמסלם: קודם כל כדי להגיע למשהו אז א.
דוד אמסלם: אתה מתחיל - - -
<אלי בקסיס: אה, אתה סוחר.
דוד אמסלם: דבר שני אמיתי, אני לא חושב שאין בעיה, אף אחד לא מבקש שהשנה הבאה זה יהיה אבל גודל ה-- - הוא לדעתי כמה מיליארדים ואפשר לפרוש אותו למשך שנים.
דוד אמסלם: אפשר לפתור את הבעיה בעשר שנים, 15 שנים, אבל אנחנו רוצים לראות כיוון.
דוד אמסלם: גם תשים לב מה קרה.
דוד אמסלם: כשבעצם, אתם עליתם לסוציו 5, ישר הורידו לכם את הכל.
דוד אמסלם: אבל כשאתם יורדים לסוציו 4, אומרים לכם בהדרגה.
<אלי בקסיס: כן אבל תשמע, כל שר שהיה פה מבחינת הרווחה, מהליכוד לא מהליכוד, לא משנה.
<אלי בקסיס: תמיד כולם תומכים בזה.
<אלי בקסיס: אבל תכלס אין כלום.
<אלי בקסיס: תכלס אני משלם 25% מצ'ינג היום מהתקציב שלנו.
<אלי ברדה: היינו בפגישה אצל חיים?
<אלי בקסיס: גם אצל חיים כץ, גם אצל כחלון כשהיה שר הרווחה, כולם.
<אלי ברדה: ביטון ביבס, אני ושדרות.
<אלי ברדה: היינו ארבע
<אלי ברדה: תנו בפגישה אצל חיים כץ בנושא המצ'ינג.
<אלי ברדה: הוא אמר "אני מתמודד עכשיו עם הנכים, מאיפה אני אביא כסף גם למצ'ינג".
דוד אמסלם: אתה צודק, אני יושב ראש ועדת הפנים, לא בממשלה.
דוד אמסלם: אני עושה דיונים עם הפקידים.
דוד אמסלם: עם הפקידות ואתכם ביחד.
דוד אמסלם: אני חושב, אני מאמין בזה, אם אני לא מאמין אני לא מעלה דיון כזה.
דוד אמסלם: אני מאמין שברמה הערכית המוסרית, מדינת ישראל לוקחת אחריות על נושא חינוך ורווחה, זה שלה.
דוד אמסלם: אתה יודע, איך אני תמיד אומר, יש מצוות שלי, לא רוצה שתהיה שותף איתי.
דוד אמסלם: אני חושב שזו אמירה של המדינה.
דוד אמסלם: אם המדינה חושבת שתל אביב צריכה לשלם קצת, אין לי בעיה עם זה.
דוד אמסלם: אבל אני אומר בגדול, אני מתכוון לעשות דיון כזה, להעלות אותו לשיח הציבורי, אני לא מקבל את ההחלטות.
דוד אמסלם: האוצר, אחרי זה נבין את היקף הבעיה ואנחנו נייצר להם פתרונות.
דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הדברים האלה מתחילים מדיונים כאלה.
דוד אמסלם: כשאתה בא עם השר ואומר לו 'תשמע אדוני', זה לא בעיה של השר בכלל.
דוד אמסלם: מה הוא יגיד לך, "אני אקח מהנכים אני אעביר את זה לפה?" זה בעיה של מדיניות כללית של הממשלה.
דוד אמסלם: בכלל, צריך להכניס את האוצר לאירוע הזה ואני מקווה ש, בואו נתחיל.
דוד אמסלם: אם לא, לא יהיה כלום.
דוד אמסלם: אלי, הייתי רוצה לתת את זכות ה דיבור גם לשרן כמה מילים.
דוד אמסלם: בבקשה שרן.
שרן השכל: קודם כל בוקר טוב לכולם, תענוג גדול בשבילי להגיע לפה.
שרן השכל: נכון שבדרך כלל חברי כנסת לא תמיד מצטרפים לסיורים למרות שהם אמורים להצטרף, והיו כמה סיבות שהיה לי חשוב גם לבוא ולהצטרף לסיור הזה.
שרן השכל: הסיבה הראשונה היא כמו שראיתם, דודי מגיע לא רק כיו"ר ועדת הפנים, דודי מגיע גם עם הרבה מאוד נסיון מוניציפלי שאותו קשה מאוד לקרוא בספרים ובכל פעם שאני מצטרפת לסיור יחד עם דודי אני מעשירה גם את הידע ובעצם את ההבנה שלי לגבי סוגיות מאוד מאוד חשובות ומהותיות שנוגעות לחיים של כל האזרחים במדינה בתחום המוניציפלי.
שרן השכל: הסיבה השניה היא באמת מגדל העמק, ראש העיר אלי ברדה שבאמת גם ממה שהראית לנו וגם מידע קודם אתם מתמודדים עם הרבה מאוד סוגיות ואתגרים שייחודיים ספציפית אליכם שהם לא פשוטים, וכמו שדודי אמר יותר קשה לעשות את זה במועצות או בעיריות שהן יותר קטנות.
שרן השכל: מהנתונים שגם הצגתם לנו במצגת, אני באמת נפעמת לראות איזו עבודה נהדרת אתם עושים, שבאמת מהווה מודל לדוגמה אני חושבת גם לרשויות אחרות שצריכות לבוא וללמוד, ואני באמת חושבת שזה מתוך מה שנאמר, שאמרת שחינוך מתחיל הכל והחלטת לקחת את זה לידיים שלך ולהוביל את התחום הזה.
שרן השכל: אז יישר כח, אני פה גם כדי לומר שאני פועלת בשיתוף פעולה דודי, כל דבר שצריך כמובן שאני גם פה ולך ראש העיר, אני פה לרשות
שרן השכל: כם גם כן בכל בעיה ובכל סוגיה.
<אלי ברדה: לפני שאתה סוגר את הישיבה אני רוצה כמה מילים.
<אלי ברדה: רבותי, אני רוצה לעדכן לפרוטוקול שבסך הכל הנסיון שאנחנו מביאים הוא גדול, גם בתפקידים שלי, אני יושב ראש מועצת הרשות לפיתוח הגליל וגם יו"ר האסיפה הכללית של מרכז השלטון המקומי ובסך הכל העשייה הזאת ובכנסת שא נחנו שומעים ונפגשים, ובמקומות האלה, בסופו של דבר אנחנו מעשירים אחד את השני בידע הרב שיש לנו.
<אלי ברדה: נגעתם בתאגיד והקדשנו פרק, אי אפשר לדבר פה על התאגיד ושהאורחים לא ישמעו כמה מסרים חשובים בהקשר של מים.
<אלי ברדה: שאתה נדמה לי שמעת לא מזמן.
<אלי ברדה: לכן אם ישאלו אתכם איך היה במגדל העמק, אני מדבר אל האורחים, תגידו דבש.
<אלי ברדה: דבש זה במובן של ראשי התיבות "די במה שיש".
<אלי ברדה: אנחנו חברים, מסתפקים מצד אחד במה שיש ומודים עליו ומצד שני שואפים ליותר ממה שיש כי זה לגיטימי וזה בסדר.
<אלי ברדה: ואז מי שעושה את זה הוא חכם, למה הוא חכם?
<אלי ברדה: כי הוא יודע להסתכל על חצי הכוס המלאה.
<אלי ברדה: וראשי תיבות של חצי כוס מלאה זה אותיות חכ"ם.
<אלי ברדה: לכן מי שיודע להסתכל על חצי הכוס המלאה מוצא בתוכה דבש.
<אלי ברדה: הוא מרוצה מהחיים שלו, הוא יודע להודות על מה שיש לו, הוא שואף ליותר ממה שיש לו, הכל טוב הכל לגיטימי, אז תזכרו דבש וחכם.
<אלי ברדה: תהיו תמיד חכמים, תמיד יהיה לכם דבש.
<אלי ברדה: דבר אחרון לך אני רוצה לומר אדוני היושב ראש, גם שני מושגים: אחד הוא מושג של מגדל השן והשני של חכמת ההמונים.
<אלי ברדה: אנחנו אומרים לפרופסורים באוניברסיטה וגם לשרים וגם לח"כים, צאו ממגדל השן שלכם, תרדו אל השטח שם תמצאו את חכמת ההמונים.
<אלי ברדה: תשמעו אנשים מה הם אומרים מבחינת "מכל מלמדיי השכלתי" ומפה אתה תופס מישהו שזרק הערה נכונה והפיל לך אסימון על טיפ שלא ידעת בכלל ולא חשבת, ומישהו אחר אתה שומע משהו ואתה לבד אמרת "הזהרו מבני עניים כי מהם תצא תורה" לא שיצא מהם רבנים, יצא מהם אנשים בעלי השפעה או בעלי מעמד או בעלי כאלה, שאחר כך תצטער שזילזלת בהם, במובן "תיזהרו מהם" לכן פה אנחנו אומרים, זה שבאת, ירדתם מהכנסת, מירושלים, זו ירידה, זה שירדתם לשטח ונפגשתם פה עם אנשים ושמעת כי גם מבחינת הפגישה הזאת עשינו איזו שהיא הכנה וכל אחד העלה נקודות שהוא רצה להעלות וזו הזדמנות גם טובה לראות את הדינמיקה, לפעמים זה לא צד אחד של העניין יש לזה השפעה, פתאום האוצר מביא את ה- - -שלו וזה מביא את זה, ובסוף זה מקבל החלטה.
<אלי ברדה: לכן הירידה ממגדל השן של האוניברסיטה, של הכנסת, אל השטח ולהפגש אל ההמונים ולשאוב מהם את חכמת ההמונים, היא מאוד משמעותית ואני אומר לך יישר כח על כל הפעילות שאתה עושה.
<אלי ברדה: תודה אחי.
<אלי ברדה: אנחנו בשלב הזה רוצים להעניק לך מזכרת קטנה.
<אלי ברדה: המזכרות שלנו הן תמיד צנועות והן תמיד בעלות שרידות גבוהה.
<אלי ברדה: תודה רבה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא בחינת היערכות רשות ההגירה במעבר לתיעוד ביומטרי והתמודדות עמם; והנושא השני הוא מעקב לגבי הקונסוליות בחוץ-לארץ.
דוד אמסלם: מי רוצה לתת דוח מצב?
דוד אמסלם: רשות ההגירה כאן?
<אמנון שמואלי: כן.
<אמנון שמואלי: תודה רבה.
<אריאל יעקובי: הוא הכי טוב שיש.
דוד אמסלם: כמה זמן אתה בתפקיד?
<אמנון שמואלי: חצי שנה.
דוד אמסלם: חצי שנה?
דוד אמסלם: לא פגשתי אותך.
<אמנון שמואלי: פגשת אותי.
<אמנון שמואלי: ההיערכות שלנו לביומטרי זו לא היערכות מהיום.
דוד אמסלם: בגלל זה אני מקיים את הישיבה.
דוד אמסלם: אם זה היה מהיום לא הייתי עושה אותה.
<אמנון שמואלי: אני אתן סטטוס למה שנעשה עד כה, ולמה שמתוכנן להיעשות בשנה הקרובה.
<אמנון שמואלי: פתחנו שבע לשכות חדשות עם 37 עמדות עבודה נוספות, שיפצנו והרחבנו 12 לשכות, משהו בסדר גודל של 207 עמדות, זו לא תוספת 207, אבל אלו 207 עמדות עבודה.
<אמנון שמואלי: סך הכול אנחנו היום עומדים עם 450 עמדות עבודה, ומתכננים להגיע ל-550 עמדות עבודה.
דוד אמסלם: עמדות עבודה חדשות?
<אמנון שמואלי: לא עוד 550.
<אמנון שמואלי: סך הכול 550 בכל הארץ.
<אמנון שמואלי: כרגע אנחנו מתכווננים לפתיחת 16 לשכות חדשות, ובעיקר הדגש הוא על הפריפריה, ו-12 לשכות אנחנו מתכננים להרחיב.
<אמנון שמואלי: הלשכות שנמצאות באזורים עמוסים, אותן אנחנו מתכננים להרחיב.
<אמנון שמואלי: כל זה באישורים התקציביים שלנו, אלו רק תהליכים ומכרזים, וכדומה.
דוד אמסלם: אמנון, תרשה לי להפריע לך?
דוד אמסלם: תראה, הרי לא יזמתי את הפגישה הזאת סתם, אני מקבל הרבה מאוד תלונות, אני גם שומע בתקשורת.
דוד אמסלם: אני מבין שמישהו שרוצה היום להזמין דרכון ביומטרי או תעודת זהות אז שולחים אותו לחזור עוד שלושה חודשים.
דוד אמסלם: אני מבין שהסיפור הזה בפיילוט כבר כמה שנים, ופתאום אתם מתעוררים היום בבוקר ומבינים שיש בעיה?
<אמנון שמואלי: אני אגע גם בזה, בסדר?
<אמנון שמואלי: אני לא אדלג על שום דבר.
דוד אמסלם: אני מבקש שתיגע רק בזה.
<אמנון שמואלי: רק בזה.
דוד אמסלם: כמה שפתחתם, לא פתחתם, מה עשיתם, לא עשיתם, זה פחות חשוב לי.
<אמנון שמואלי: מה מתוכנן.
דוד אמסלם: לי יותר חשוב הסיפור של השירות.
דוד אמסלם: מדינת ישראל החליטה ללכת על הביומטרי, זו החלטה של המדינה.
דוד אמסלם: התנהלו כאן עשרות דיונים שהייתי שותף לחלקם, העסק הזה כבר מתנהל בפיילוט כמה שנים טובות, אז מה?
דוד אמסלם: פתאום הפתיעו אותנו עכשיו שאנחנו צריכים ואין לנו לשכות ואין לנו עובדים?
דוד אמסלם: לא הבנתי, מה חשבתם שיקרה?
<אמנון שמואלי: ראשית, לפי הסיכום התקציבי השנה אנחנו אמורים לקבל 60 עובדים, כבר גייסנו חלק מהם.
דוד אמסלם: 60 עובדים זה מספיק לך?
<אמנון שמואלי: זה הסיכום התקציבי.
דוד אמסלם: שאלתי, תענה לי, אמנון, מה זה הסיכום התקציבי?
דוד אמסלם: מה, אתה לא ילד קטן.
<אמנון שמואלי: אני לא ילד קטן.
<אמנון שמואלי: אחרי הסיכום התקציבי קבענו שאחרי שנעלה לאוויר נעשה מדידות ולפי זה נקבע את כח-האדם.
דוד אמסלם: מדינה מתנהלת ככה?
דוד אמסלם: בעיקר עם דרכונים.
דוד אמסלם: אתה יודע, היה מישהו ששבוע שעבר הגיע אלי, נחת בארץ ורצה לעשות דרכון ביומטרי, אמרו לו שהוא צריך, ואמרו לו: תשמע, אתה תקוע פה כמה חודשים.
<אמנון שמואלי: לא יכול להיות, אנחנו מנפקים אותם.
דוד אמסלם: איש מבוגר.
<אמנון שמואלי: לא סביר.
דוד אמסלם: באיזו שעה אתם סוגרים את הלשכות?
דוד אמסלם: הרי הקדמתם את הסגירה בגלל שיש לכם כל כך הרבה אנשים בפנים שאתם לא יכולים לטפל בהם.
דוד אמסלם: העוזר שלי אמר שהוא רצה לעשות דרכון, אמרו לו: תבוא באוגוסט.
<אמנון שמואלי: יכול להיות שהדרכון שלו בתוקף.
<אמנון שמואלי: אני אענה על הכול.
דוד אמסלם: האם זה נראה לך סביר שמדינה שעושה פיילוט חמש שנים ורוצה להתקדם קדימה, נראה לך סביר שזה המצב שצריך לקרות לאזרחי מדינת ישראל?
דוד אמסלם: מה, זה הפתיע אתכם?
<אמנון שמואלי: אני אענה על הכול, לא אתחמק משום שאלה שתשאל.
<אמנון שמואלי: ראשית, על-פי התכנון שלנו ב-20 במרס היינו אמורים לעלות לזימון תורים, זה התעכב.
<אמנון שמואלי: זה התעכב בגלל אבטחת המידע, היה קשה לנו מאוד לעשות את האפליקציה.
<אמנון שמואלי: רק עכשיו הצלחנו לעלות לזימון תורים ממוחשב.
<אמנון שמואלי: היום תל-אביב תעלה לזימון תורים ממוחשב, הבן-אדם תוך שבוע-שבועיים מקבל את התור שלו.
<אמנון שמואלי: זה גם קשור.
<אמנון שמואלי: אני מזכיר שבצרפת ובבריטניה, מדינות מערביות, שלושה חודשים לוקח להנפיק.
<אמנון שמואלי: אצלנו קבענו לנו כלל של עשרה ימי עבודה.
<אמנון שמואלי: זו לא פרה קדושה עשרה ימי עבודה, אבל מבחינתנו חודש זה בסדר.
<אמנון שמואלי: קראנו בחורף לכל האנשים לבוא ולעשות דרכונים, ואכן הם נשמעו.
<אמנון שמואלי: אני עומד היום עם קרוב ל-600,000 דרכונים ביחס ל-500,000 שנה שעברה.
<אמנון שמואלי: כלומר, יחסית עשינו הרבה בטרום עלייה.
<אמנון שמואלי: לעלייה הזו יש משמעויות, יהיו לה משמעויות, ואת זה אנחנו צריכים לנתח, גם את התהליכים שלנו, גם את כמות כוח-האדם שלנו, גם את הפריסה שלנו, את הכול.
<אמנון שמואלי: אני מסכים שיש לחצים.
<אמנון שמואלי: אני מסכים.
דוד אמסלם: אבל, אמנון, תשמע, בשביל זה עשיתם פיילוט חמש שנים.
דוד אמסלם: בשביל מה עשיתם את הפיילוט?
דוד אמסלם: בסופו של דבר זאת מטרת הפיילוט.
דוד אמסלם: הרי אתה עושה פיילוט, אתה עוד לא מכניס את זה להילוך, אתה בודק איפה התקלות, איפה הבעיות, כמה כוח-אדם, מה סדרי העדיפויות, אתה סוגר את כל המעטפת.
דוד אמסלם: אחרי שאתה רואה שהכול מסודר אתה משלב את ההילוך.
דוד אמסלם: אבל לא יכול להיות שהכנסת כבר חוקקה את החוק לפני כמה חודשים, ואנחנו עכשיו מתחילים לעבוד על אפליקציה.
דוד אמסלם: אז מה עשינו פה?
דוד אמסלם: ככה עובדת המדינה?
<אמנון שמואלי: אני אומר עוד פעם, אחזור על זה פעם נוספת, כל מה שאתה אומר נכון.
<אמנון שמואלי: השאלה, כדי לקבל נתוני אמת ולדעת באמת מה קורה – אגב, ידענו, קבענו לעצמנו רבע שעה זמן הנפקה לדרכון.
<אמנון שמואלי: כל אלה שבאים בזימון תורים ממתינים רבע שעה, כולם, לא יותר מזה.
<אמנון שמואלי: כולם מגיעים.
<אמנון שמואלי: כלומר, ל-90% מהציבור נתנו שירות טוב.
<אמנון שמואלי: 10% עוד לא.
דוד אמסלם: אתה מרוצה מהסיפור הזה?
דוד אמסלם: אני שואל אותך, באמת.
<אמנון שמואלי: לא מרוצה.
דוד אמסלם: אני מקבל הר של תלונות.
דוד אמסלם: אני מבין שאתה מרוצה.
<אמנון שמואלי: לא.
<אמנון שמואלי: אני אמרתי שאני מרוצה?
<אמנון שמואלי: אני רוצה שכל בן-אדם שיגיע - - -
דוד אמסלם: לפי מה שאתה אומר לי, הבן-אדם מגיע, כמעט הכול בסדר.
<אמנון שמואלי: אני עובד תחת מסגרת אילוצים, את זה גם אתה יודע, כולם יודעים שאנחנו עובדים תחת מסגרת של אילוצים.
<אמנון שמואלי: ובמסגרת האילוצים הזו אנחנו עושים את הטוב ביותר.
<אמנון שמואלי: מהצד השני, אני לא יכול להרוג את העובדים, גם את זה צריך להבין.
דוד אמסלם: כמה תוספת כוח-אדם קיבלתם בתקופה הזו?
<אמנון שמואלי: עכשיו 60 עובדים.
דוד אמסלם: 60 עובדים.
דוד אמסלם: נראה לך שבמדינת ישראל בסדרי גודל הזה, גם בפיק, 60 עובדים זה נשמע לך סביר?
<אמנון שמואלי: זה יפה.
<אמנון שמואלי: 60 עובדים זה - - -
דוד אמסלם: זה יותר טוב מכלום, אבל זה נראה לך סביר?
<אמנון שמואלי: זה נותן, זה נותן איזשהו מסד.
<אריאל יעקובי: כרגע 60, אבל היו לנו 100.
<אמנון שמואלי: כי גייסנו.
<אריאל יעקובי: 100, ועכשיו קיבלנו עוד 60, זה 160.
<אמנון שמואלי: 160 סך הכול.
<אמנון שמואלי: כלומר, להערכתי, אחרי שנגמור את המדידות נצטרך תוספות נוספות.
<אמנון שמואלי: צריך, אבל עוד פעם, זה ההסכם עם האוצר, וגם הם מקבלים את זה שנעשה מדידות ונוסיף.
דוד אמסלם: אני כרגע, אמנון, לא בסיפור של ההסכם עם האוצר, אני לא צד להסכם.
דוד אמסלם: תסביר לי למה מי שמתקשר היום לזמן דרכון מזמינים אותו בעוד חודשיים-שלושה.
<אמנון שמואלי: קודם כול, כל מי שיש לו דרכון בתוקף מעל חצי שנה - - -
דוד אמסלם: ואם אין לו?
<אמנון שמואלי: ואם לא, מזמנים אותו מייד לימים הקרובים.
<אמנון שמואלי: יש לנו קצת פיגור קטן.
<אמנון שמואלי: נגמור לעלות, עד סוף החודש הכול מיושר.
<אמנון שמואלי: בחלק מהמקומות, כמו בבאר-שבע, זימנו את אלה של יום חמישי לתחילת השבוע, לאתמול והיום.
<אמנון שמואלי: יש לשכות מסוימות שקצת קשה.
<אמנון שמואלי: אני מקווה שעד סוף החודש נדביק את כל הפיגורים.
<אמנון שמואלי: זה לא שלושה חודשים, אלו ימים ספורים בלבד.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה קורה באופן מעשי.
<אמנון שמואלי: אני מדבר באופן מעשי.
<אמנון שמואלי: אתה מסתכל על החריגים, אני מסתכל על העיקר.
<אמנון שמואלי: בין 90% ל-95% זומנו בשבוע.
<אמנון שמואלי: יש לנו חריגים שקצת קשה.
<אמנון שמואלי: אגב, יש לנו בין 15% ל-25% שהגיעו ולא היה צריכים בכלל להגיע ללשכות, גם תקלה.
דוד אמסלם: בכמה אנשים טיפלתם עד היום?
דוד אמסלם: בעצם מה קצב הטיפול החודשי שלכם?
<אמנון שמואלי: קצב הטיפול החודשי שלנו נע בין 100,000 ל-110,000, והדרישה לדרכונים היא בערך מיליון.
<אמנון שמואלי: כלומר, יש לנו יתירות.
<אמנון שמואלי: מה שנצטרך לעשות זה פיזור על פני חודשי השנה.
דוד אמסלם: בעצם טיפלתם ב-100,000, כשבעצם אתה אומר שכרגע בקנה יושבות לכם מיליון בקשות.
<אמנון שמואלי: מיליון בקשות.
<אמנון שמואלי: עד עכשיו טיפלנו ב-600,000.
דוד אמסלם: ב-600,000?
<אמנון שמואלי: כלומר, בקצב שנתי אנחנו 1,200,000, אבל כרגע הקצב יואט.
<אמנון שמואלי: ביומטרי מאט את הקצב.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הסיפור של הביומטרי.
<אמנון שמואלי: ביומטרי מאט קצב, אבל נגיע למיליון.
דוד אמסלם: כמה זמן בעצם הביומטרי אמור יחסית לדרכון הרגיל, כמה זמן בעצם הוא אמור לעכב את התהליך באחוזים של זמן?
<אמנון שמואלי: באחוזים של זמן זה בערך נע בין פי שניים לשניים וחצי.
דוד אמסלם: אז המשמעות היא שהייתם צריכים לתגבר את כוח-האדם בהתאם לפחות בפיקים, לפחות בשנה-שנתיים הראשונות עד שהעסק הזה מתארגן.
<אמנון שמואלי: אין לי תשובה לנושא הזה.
<אמנון שמואלי: הייתי מעדיף שבאמת נעלה עם יתירות, אבל החוק הביומטרי ב-1 ביוני.
דוד אמסלם: מי אמור לענות על זה לדעתך?
<אריאל יעקובי: אני חושב שאגף התקציבים נעדר לאורך כל התקופה הזאת מהדיון, הוא רוצה אנשים, הוא לא מקבל.
<אריאל יעקובי: הוא יודע.
<אריאל יעקובי: אם הוא היה נולד היום הוא היה נהיה פסיכולוג עם השנים.
<אריאל יעקובי: הוא יועץ של העובדים, הוא מרגיע אותנו, הוא מרגיע את הקהל, אבל מי שצריך לתת לו אנשים זה אגף התקציבים, ואין.
דוד אמסלם: אני שואל אותך מבחינתך כמה אנשים אתה צריך כדי לתת שירות לעם ישראל בצורה סבירה?
<אמנון שמואלי: אני לא רוצה לענות תשובה לא בדוקה.
<אמנון שמואלי: תרשו לי לגמור, לסיים את החודש, את יולי, אני אתן לך תשובה בדיוק כמה אני צריך.
דוד אמסלם: מתי החוק של הביומטרי נכנס לביצוע?
<אמנון שמואלי: ב-1 ביוני.
דוד אמסלם: כמה דרכונים ביומטריים הנפקתם מה-1 ביוני ועד היום?
<אמנון שמואלי: 85,000.
דוד אמסלם: 85,000 הנפקתם מה-1 ביוני ועד היום?
<אמנון שמואלי: כן, עוד לא סיימנו את החודש.
דוד אמסלם: בשלושה שבועות 85,000?
<אמנון שמואלי: ועוד קרוב ל-55,000 תעודות זהות.
דוד אמסלם: ומה אתם מנפיקים בשוטף בלי קשר לביומטרי?
דוד אמסלם: מה הקצב החודשי הרגיל שלכם?
<אמנון שמואלי: זה בדיוק, הפיזור שלנו בעייתי.
דוד אמסלם: אני שואל, בלי קשר לביומטרי, כמה אתם מחליפים בחודש רגיל?
דוד אמסלם: אני צריך להשוות את זה למשהו, נכון?