GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: לא חייב, הם עשו פה שתי קטגוריות שאני חושב שזה בסדר.
<דרור לוינגר: זה עדיין בשלב ההיתר.
<דרור לוינגר: אלף - - - הוא יכול לעבור מכון - - -
אביגדור יצחקי: לא, אבל מה שהוא שואל למה לא לחייב אותו – זו שאלה טובה.
אביגדור יצחקי: למה לא לחייב אותו לתכן במידה והוא יקבל היתר לביצוע?
<מירי כהן: אבל למה - - -
<מירי כהן: נותן יותר כוח למכון הבקרה.
דוד אמסלם: נכון, למה?
דוד אמסלם: הוא יכול לבחור איזה מכון שהוא רוצה.
דוד אמסלם: נניח שההוא לא התנהג אליו טוב, לא קיבל שעות, הוא יכול לעבור לצרכי הביצוע, הוא הולך ומזמין ממכון אחר.
דוד אמסלם: להיפך, אני חושב שזה יותר טוב.
דוד אמסלם: עצם העניין שיש לך את האופציה, המכון רוצה להשאיר אותך אצלו, ולכן הוא נותן לך שרות יותר טוב בהתחלה, עד שהוא יגבה ממך את המחיר השני, ואז הוא יזלזל בך.
: כשאתה אומר למכון בקרה לתת שירות יותר טוב ללקוח שהוא הקבלן, זה קצת מסוכן גם כן.
<דן רוטשילד: חשבתי דווקא להיפך.
<דן רוטשילד: אם אתה נותן לו תחנות יציאה, זה בסדר גמור, זה מיטיב עם הלקוח.
<דן רוטשילד: אם אתה רואה את שני ההסכמים מול העיניים, ואתה אומר, או.
<דן רוטשילד: קיי.
<דן רוטשילד: זה אופציה להמשך, אתה, הרי בסופו של דבר מי שכבר עשה לך את כל בקרת תכן, הוא מכיר את הבניין, אתה רוצה שהוא ימשיך אתך בתור הלקוח.
<דן רוטשילד: יכול להיות שפתאום בשלב השני של הבקרה של ביצוע - - - הסכם חדש עם סעיפים חדשים.
<דרור לוינגר: הדברים מעוגנים פה.
דוד אמסלם: אני אתן את התשובה לדן.
דוד אמסלם: סיפור הבדיקות, כל מה שנקרא מתודיקה היא סגורה, אומרים לו, אתה עושה ככה וככה, אלה הבדיקות.
דוד אמסלם: לכן זה דברים שהם נתונים, בגלל זה יש מחיר פיקס.
דוד אמסלם: אנחנו אומרים לו, עבור הבדיקה הזאת זה המחיר, זה מה שאתה עושה זה המחיר.
דוד אמסלם: לכן, זה לא שיש הסכמים חדשים, אני חושב שזה טוב עם תחנות יציאה, בגלל שאתה מקבל שרות יותר טוב.
דוד אמסלם: שרות יותר טוב זה לא בהכרח שהוא עושה לך הנחות בגלל שלמכון יש אחריות מקצועית, צריך להבין.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש ביטוח לגבי הנושא הזה של אחריות מקצועית?
: אני דווקא חושב שיש כן היגיון בהמשכיות של תכן ובקרה.
: גם כשאתה בא אחר כך עם הבקרה לחברה אחרת, מתחילים עכשיו לומר לך מי אמר לך לעשות את זה כך?
: הם מתחילים לבדוק את הביצוע של ההחלטות של מישהו אחר.
: אז זה נכון שיש רגולציה, ונכון שהדברים מאוד ברורים.
: אתה יודע שהרבה מאוד אנשים מתפרנסים מהדברים הכי ברורים שהם לא ברורים בסוף.
: תחנות יציאה כן, אבל לא תחנות כאלה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שבגדול מטבע הדברים זה מה שיקרה, שבן-אדם מתחיל אתו את כל הבדיקות ויסיים אתו.
דוד אמסלם: אבל, כאן אנחנו רק מוודאים, ואני דווקא מסכים עם מה שמירי אמרה פה בעניין, שבמידה ואתה לא מקבל שירות טוב אז זכותך.
דוד אמסלם: להיפך, עכשיו גם המכון נלחם על השירות לפחות בטקט הראשון שהוא רוצה להשאיר אותך אצלו, אז הוא נותן לך שירות יותר טוב, יחס יותר טוב.
דוד אמסלם: אחרי שתכנס לצעד השני, כבר סיפור אחר לגמרי.
<חמוטל בן יעקב: בחישוב האגרות בין אם זה למטרים או למבנה, אין התייחסות למבנים חוזרים.
<חמוטל בן יעקב: יש הרבה מאוד פרויקטים שקבלן בונה את אותו בניין חמש פעמים, יש הרבה מאוד פרויקטים.
דוד אמסלם: שהוא הורס ובונה?
<חמוטל בן יעקב: הוא בונה פרויקט זהה, בעצם אין פה שום התייחסות לזה.
דוד אמסלם: אין בקרת ביצוע בכולם?
דוד אמסלם: ,
<חמוטל בן יעקב: אבל בקרת תכן היא אותו הדבר.
<חמוטל בן יעקב: הוא בודק את התכנית פעם אחת לחמש מבנים.
אביגדור יצחקי: אבל האחריות שלו לכל המבנים היא זהה, לכן הוא צריך לעשות את כל הבקרות הנדרשות בכל המבנים אותו דבר, ואם הוא לא יעשה בכל המבנים את אותו דבר - לא נעים להגיד.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה הפרופורציות בתשלום נניח על 3,000 בין התכן לבין הביצוע?
<בני ארביב: 65% מול 65%.
דוד אמסלם: צודקת, אבל נתקדם.
<דרור לוינגר: זה בא לידי ביטוי בתחשיבים - - -
דוד אמסלם: כן, היא התכוונה במודלים לא במטראז' לגובה.
דוד אמסלם: בגדול, חמוטל, את צודקת, בל אנחנו יכולים להתחכם עוד ועוד, ובסוף נגיע למצב שכבר לא נדע מה לעשות עם החוק הזה.
דוד אמסלם: אז לפעמים אתה הולך על מה שנקרא לאפרטו, אתה מתקדם, אתה אומר לפעמים ההוא מרוויח, לפעמים זה מפסיד.
דוד אמסלם: אבל בגדול בממוצע זה יושב טוב.
דוד אמסלם: את יודעת, זה כמו שעשיתי דיון פה על החזקת רכב, על זקיפת רכב עם מס הכנסה וכו'.
דוד אמסלם: יש אחד נוסע בשבת, אחד לא נוסע, אחד רחוק ממקום העבודה שלו, אחד לא - עושים פארטו ונגמר העניין.
<חמוטל בן יעקב: הערה כללית לגבי מתי מחזירים את האגרה ממכון בקרה וכן הלאה.
<חמוטל בן יעקב: אין היום תחרות, באמת אין כרגע אופציה אם מישהו רוצה לעזוב את מכון הבקרה, זאת אומרת, היזם בכל מקרה הפסיד.
<חמוטל בן יעקב: עוד יותר גרוע, אם מכון הבקרה פשט רגל או הפסיק לעבוד, בעצם היזם לא מקבל שום תמורה לזמן שהוא הפסיד, שזו יכולה להיות אפילו משך זמן מאוד גבוה של חודשים.
דוד אמסלם: את מדברת על זמן.
<חמוטל בן יעקב: על הזמן שהלך לאיבוד.
: גם הכסף.
<בני ארביב: יש ערבות שאפשר - - - במצבים מסוימים.
דוד אמסלם: היות והמכון הוא בעצם בסך הכול בסופו של דבר, אני מניח שההון המרכזי שיש שם זה כוח אדם וכמה משרדים ומחשבים.
דוד אמסלם: אבל מצד שני, פוטנציאל הנזק, כפי שאומרת חמוטל, הוא יכול להיות גדול בעיכובים וכו'.
דוד אמסלם: אז לכן בוודאי ובוודאי כמו כל שירות, הלקוח יש לו אופציה לתבוע את המכון.
דוד אמסלם: אם זה עירייה, יש בניינים יש הכול, יש ארנונה לעוד 30 שנה, יש מקורות.
דוד אמסלם: אם הבן-אדם הזה תפס את עצמו, סגר ונסע, מה שנקרא קנה למברטה ונסע לאיטליה, אז אנחנו צריכים לעגן את זה שיש מה לתפוס.
דוד אמסלם: לכן השאלה היא במסגרת הרישיונות, יש שם סכום מסוים שהוא אמור להפקיד.
<בני ארביב: שלושה מיליון.
<חמוטל בן יעקב: מה התנאים לקבל אותם, כלומר, יש תקנות.
דוד אמסלם: הרי בסוף אתה הולך לבית-משפט ותובע את הנזק שלך.
דוד אמסלם: אבל כן הם שירינו שיש איזשהו סכום שאתה יכול, מה שנקרא, מוקפא לטובת העניין.
<עינב בר נס: אני מעיריית תל אביב.
<עינב בר נס: סעיף 41 חותמים הסכם עם מכון בקרה.
<עינב בר נס: אני חושב שההסכם, למשל, אם אתה מעכב חוזה שכירות, כל אחד מכניס מה שהוא רוצה בחוזה שכירות.
דוד אמסלם: לא, זה חוזים סטנדרטיים.
דוד אמסלם: ההסכם סטנדרטי.
<סטפן אבו חדרה: חשבנו שהמקום המתאים יותר הוא ההנחיות.
דוד אמסלם: לא משנה, הנחיות, תקנות.
דוד אמסלם: אבל בסוף אני מבין שיש קיט שהוא כולל גם סוג של הסכם סטנדרטי, אחרת מה, כל עירייה או כל מכון יעשה לו איזה הסכם שהוא רוצה?
דוד אמסלם: אז תכניסו את זה במסגרת שר האוצר.
אביגדור יצחקי: אתה צודק, נעשה חוזה גנרי.
דוד אמסלם: זה חייב להיות נושא גנרי.
דוד אמסלם: הערה מצוינת.
דוד אמסלם: עינב, הערה מצוינת.
<דרור לוינגר: יש עוד נושאים שצריך עוד לחדד שלא קשורים לאגרות, אנחנו באיזשהו דין ודברים עם משרד להגנת הסביבה, משהו קטן ומינורי.
<רוני טיסר: איזה דברים?
<דרור לוינגר: לדוגמה, איך להגדיר את הנספח הסביבתי.
<דרור לוינגר: איך לתת לו שם כזה או אחר, כך שזה יכלול את מה שאנחנו רוצים שיהיה בתקנה.
דוד אמסלם: לא קשור לתקנות שלנו.
דוד אמסלם: שר האוצר אמור להתקין תקנות.
דוד אמסלם: אני מניח שכל הפרוצדורה היא יושבת שם בגלל שהיא דינמית, משתנה – היום זה כך, מחר זה כך, מחר למדנו שעשינו ככה, אז לא משנה, לא צריך חקיקה ראשית בעניין.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של הסכומים, בגלל זה, זה פה.
דוד אמסלם: אני מתחבר עם מה שאמרה מירי, בסופו של דבר יש לך פה ניסוי ותהייה שאתה מתקן ומתקדם.
אביגדור יצחקי: אנחנו בשנתיים וחצי האחרונות, מנסים לשפר את תהליכי התכנון וההיתרים.
אביגדור יצחקי: בסך הכול, אנחנו מטפלים ברוב הנושאים שקשורים לאטמוספרה של בנייה במדינת ישראל, זה גם הנושא של תכנון, אנחנו היום בקצב של מעל 111 אלף יחידות דיור בשנה, וגם השנה נעבור את המספר הזה.
אביגדור יצחקי: גם בשיווקים - כל מה שיש לנו מתוכנן ומאושר אנחנו משווקים.
אביגדור יצחקי: גם בנושא אשראי, גם בנושא התשתיות למעט תחבורה ציבורית, שבאמת, היום היינו בכנס תשתיות שדיברו, אז כל הדברים האחרים שקשורים לתשתיות דיי מאורגנים ומסודרים.
אביגדור יצחקי: עובדים, אנחנו בתהליך, יש לנו בעיה עם הסינים, אבל אני מניח שנתגבר עליה בסוף, ואנחנו נדאג שיהיו מספיק עובדים, גם בפלסטינים אנחנו מגדילים.
אביגדור יצחקי: בנושא הזה של היתרי בנייה, אנחנו נעשה כמה מהלכים ועשינו כמה מהלכים, גם הרישוי הזמין, הממוחשב שהוא מקרטע, ואנחנו עושים את כל מה שאפשר.
אביגדור יצחקי: באמת, אנחנו רוצים להיות מדינה מתוקנת שתהליכי התכנון בהם באמת לא עוזבים שום דבר, והם מאפשרים לגשת, וזה חלק מהרפורמה הגדולה של קיצור הזמנים, גם קיצוב של זמנים, גם ועדות נוספות כולל במסגרת המועצה הארצית.
אביגדור יצחקי: אחד הדברים שגיליתי באמריקה, ובסוף החלטתי שהמרכיב העיקרי הוא טבע האדם, וטבע האדם המטפל, או טבע הפקיד המטפל בצרכי הציבור.
אביגדור יצחקי: שם פקיד ציבור, זה נראה הרבה יותר שאכפת לו, והוא מעוניין ותורם, אז אצלנו, חלקם כאלה, לא כולם כאלה.
אביגדור יצחקי: אבל אני חושב שהיום, בסך הכול במינהל התכנון גם בוועדות המחוזיות הדברים נעשים הרבה יותר אבל צריך לשפר אותם.
דוד אמסלם: אתה מתכוון ששם תודעת השרות יותר גבוהה.
אביגדור יצחקי: כן.
אביגדור יצחקי: חבל לראות את זה, אבל זה ממש נוגע לכולנו, וצריך לשפר את העניין הזה.
אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר שאנחנו גם צריכים לשנות תהליכים.
אביגדור יצחקי: תודה לך, אדוני היושב ראש, אתה מאוד עוזר לנו בדברים האלה, ובאמת, אנחנו מתקדמים, ואני מקווה שאנחנו נסיים את כל הדברים שעוד נשארו לנו, והם לא עוד הרבה.
אביגדור יצחקי: אני רוצה בעיקר להודות.
אביגדור יצחקי: אני חושב שהתאחדות בוני הארץ, במסגרת ההערות שלה, גם צריכה לברך על הדבר הזה, כי זה מסייע.
אביגדור יצחקי: אנחנו עשינו מהלך מאוד ארוך מול המשרדים השונים.
אביגדור יצחקי: שעות שהשקענו בנושא כבאות, בסופו של דבר נשאו את הפרות.
אביגדור יצחקי: משרד הבריאות, אנחנו כל הזמן דופקים את הראש בקיר, אבל אני מאמין שגם שם למרות הבטחות השר – בטח, תיק, תק, אבל אני מקווה שגם שם אנחנו נגיע למקומות שבהם בסוף כל ארבעת הנושאים יהיו במכון בקרה אחד.
אביגדור יצחקי: במשרד הבריאות אפילו לא פתחו קורס.
אביגדור יצחקי: בכבאות פתחו קורס.
דוד אמסלם: משרד הבריאות, אתם מדברים יותר בנושאים של רישוי עסקים?
אביגדור יצחקי: כן, גם בתעשייה.
: לא מגורים.
דוד אמסלם: אנחנו פה הולכים לזרז בעיקר מגורים, אני מניח שאתה קם בבוקר, רושם מגורים.
<מירי כהן: אנחנו רוצים לתת אינסנטיב אחר.
אביגדור יצחקי: בעניין הזה, אנחנו נגיע גם למשרד הבריאות לאותם מוקדים.
אביגדור יצחקי: אני רוצה להודות לכל הצוות שעסק בעניין הזה.
אביגדור יצחקי: אתם רואים איזה עבודה זאת.
אביגדור יצחקי: אני בטוח שיהיו באגים, אבל כל מה שצריך - - - מאחר ואני הסתובבתי במסדרונות האלה לא מעט, וגם הייתי יושב ראש קואליציה, יש לי הערכות משלי.
אביגדור יצחקי: וגם רוצה להודות גם לצוות, גם למכוני הבקרה שמחכים לעניין הזה.
אביגדור יצחקי: תאריך היעד שלנו, אני מבין, הוא ה-1 בינואר 2018.
אביגדור יצחקי: בעזרת השם, אנחנו באמת נגיע לרגע הזה.
אביגדור יצחקי: תודה רבה גם לאנשי מינהל תכנון, בטח למירי שמרכזת את העניין הזה, וכמובן לכל הגורמים האחרים - ובא לציון גואל.
דוד אמסלם: אביגדור, תודה רבה.
דוד אמסלם: אני מסכים כמעט עם כל מה שאמרת בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני באמת חושב שהשרות הזה הוא שרות חיוני וחשוב, אבל צריך לסגור אותו בתקנות של שר האוצר, ושם ראוי לשים קצת דגש ואת תשומת הלב, זה כבר לא דורש כנסת, זה יותר פשוט, בגלל שכפי שאמרתי קודם, מהרגע שזה יוצא החוצה, הגולם יכול לקום על יוצרו, ואז אנחנו מקבלים משהו לגמרי הפוך.
דוד אמסלם: גם עצרנו את הקיים, ואין לנו פתרונות בכלל.
דוד אמסלם: לכן אני סומך שתעשו את הפיין-יוניק הנדרש.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, בגדול זו בשורה משמעותית לעם ישראל.
דוד אמסלם: באמת, לתושבים, לדיירים, שהרבה פעמים הביורוקרטיה חונקת אותם, ובאמת הורגת אותם, וזה באמת חשוב.
דוד אמסלם: גם אם זה עולה כמה לירות, והזמן זה כסף.
דוד אמסלם: צריך להבין אפילו במונחים של דירה, אם הוא מתעכב לו בשנה, אז הוא משלם שכירות אז הוא כבר הרוויח.
דוד אמסלם: אולי פה שילם 3,000 שקלים, שם חסך 20,000.
דוד אמסלם: אני לא מדבר על המחלות, העצבים וכו'.
דוד אמסלם: שאפו לכם גם על החשיבה, גם שאפו לשר האוצר על הקידום של הנושאים האלה.
דוד אמסלם: גם לך מירי, ואביגדור, שמירי לקחה את זה ברמה האישית כמעט, וקידמה את זה עם כל הנשמה.
דוד אמסלם: וכמובן לכל הצוות המשפטי, באמת, וכל מי שעסק במלאכה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה מאוד מסובך כאן וקשה לעסוק בחוק הזה בגלל שהוא גם משעמם והוא גם מלא פרטים.
דוד אמסלם: וכמובן אני רוצה להודות לרוני שלנו, שבסוף היא גם צריכה להיכנס לכל הפרטים.
דוד אמסלם: אצלכם, זה עוסק בזה, וההוא עוסק בזה, וההיא עוסקת בזה, והיא עוסקת בכל.
דוד אמסלם: באמת, זו הזדמנות בשבילי גם להודות לה, ולהגיד לה שאני מאוד אוהב אותה על העבודה שהיא עושה, באמת, בן-אדם מיוחד.
דוד אמסלם: וכמובן למנהלת הוועדה שלנו לאה, שגם עובדת קשה ועם כל הנשמה והלב.
דוד אמסלם: אחרי שהודיתי לכולם, כמובן בסוף אני אודה גם לחברי הוועדה על ההצבעה שלהם.
דוד אמסלם: אני רוצה להביא את התקנות להצבעה.
דוד אמסלם: מי בעד התקנות כפי שהוקראו, כולל כל התיקונים שהוכנסו שירים את ידו?
דוד אמסלם: נמנעים – אין <תקנות התכנון והבניה (הקמת מכון בקרה ודרכי עבודתו) (אגרות), התשע"ו-2016, אושרו.
דוד אמסלם: המשך יום טוב לכולם.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק מגבלות על השעית עובדים בטרם הגשת כתב אישום התשע"ז-2017 (פ/4378/20) של חבר הכנסת דוד ביטן, הכנה לקריאה ראשונה.
דוד אמסלם: ביקשתי לדון בהצעת החוק הזאת, ואני גם אספר לכם למה, ואני אגיד לכם לאן אני רוצה לקחת אותה.
דוד אמסלם: לפני כעשר שנים כשלא הייתי חבר כנסת הגעתי לכנסת כדי לשנות את חוק רשויות מקומיות בעיקר בנושא השעיית עובדים.
דוד אמסלם: לפי תפיסתי סנקציית ההשעיה היא סנקציה חריפה ביותר.
דוד אמסלם: אם אני משווה אותה למאסר זאת פונקציה של כמה שנים אתה משעה אותי לעומת כמה ימי מאסר אני מוכן לקבל כדי שלא תשעה אותי.
דוד אמסלם: זאת אומרת עובד רגיל מן המניין שמשעים אותו זה דבר חמור ביותר מבחינתי.
דוד אמסלם: לכן סנקציה כזאת לא יכולה להיות מנהלית.
דוד אמסלם: זה כמו שאנחנו לא אומרים למישהו, אנחנו נותנים לך סמכות לעצור מישהו על דעת עצמך.
דוד אמסלם: לכן סברתי שהסנקציה הזאת חייבת להידון בטריבונל שהוא לא צד בעניין.
דוד אמסלם: מישהו טוען את מה שטוען, אתה בא מול הטריבונל ומבקש להשעות פלוני-אלמוני כמו שמתנהל דיון בכל סוגיה וסוגיה.
דוד אמסלם: ואז העובד בא וטוען את טיעוניו כמו בכל בית משפט רגיל.
דוד אמסלם: אם השופט מחליט שצריך להשעות אותו הוא משעה, ואם הוא מחליט שלא אז לא.
דוד אמסלם: כך צריך לנהוג בסוגיית ההשעיה.
דוד אמסלם: סוגיית ההשעיה זה לא עוד סוגיה.
דוד אמסלם: זה לא קנס, וזה לא נזיפה, וזה לא הורדה בדרגה.
דוד אמסלם: לכן תיקנתי את החוק אז באמצעות גדעון סער או גלעד ארדן – אני לא זוכר בדיוק מי – ואמרנו שעובד שרוצים להשעות אותו מעבר להשעיה דחופה אז דיברנו על השעיה.
דוד אמסלם: נניח שמדובר במישהו שפגע במישהי בעבודה, ובית משפט לא עצר אותו, והבחור חוזר למחרת לעבודה זה ברור שזה לא בא בחשבון.
דוד אמסלם: צריך לעצור את זה עד שנערער על העניין.
דוד אמסלם: לכן קראנו לזה השעיה דחופה.
דוד אמסלם: קבענו אז ברשויות 45 יום.
דוד אמסלם: מבחינתי זה פחות עניין אם זה 30 יום או 45 יום.
דוד אמסלם: אבל הרעיון הוא שמערכת תתארגן, וזה גם נשמע לי מאוד מדתי והגיוני.
דוד אמסלם: אבל מעבר לזה תיקנו שזה בא לבית דין למשמעת, ובית הדין למשמעת של הרשויות דן בעניין.
דוד אמסלם: לומד את התיק כמו בכל משפט, העירייה באה וטוענת את טיעוניה, והעובד טוען את טענותיו, וככה הדברים צריכים להתנהל במדינה מתוקנת.
דוד אמסלם: להפתעתי, הייתי משוכנע שהחוק תוקן בכל המדינה.
דוד אמסלם: אני לא כל כך התייחסתי ולא כל כך הבנתי את הווריאנטים.
דוד אמסלם: חשבתי שאם אנחנו מתקנים בעיריות אז זה מתוקן בכל המדינה.
דוד אמסלם: מסתבר שלא.
דוד אמסלם: אז המצב העירוני הוא כזה, כפי שתיארתי אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, ברגע שהמשטרה או הפרקליטות מגישות כתב אישום אז הסיפור הוא אחר, ועובד כמעט אוטומטית - - - אז בזה אין בעיה.
דוד אמסלם: גם פה, לדעתי, זה נכון.
דוד אמסלם: אבל אנחנו מדברים כרגע על השלב שבין החקירה לבין כתב האישום, אם קיים בכלל.
דוד אמסלם: יש סוגיה שגם אז לא תיקנו אותה, ובהזדמנות הזאת אני ארצה לתקן אותה.
דוד אמסלם: אני אומר את זה כרגע לכל מי שעוסק בנושא משמעת עיריות, קרי משרד הפנים.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מדברים על הנושא הפלילי.
דוד אמסלם: אני אז לא נכנסתי לליבת העניין וסרקתי את כל החוק, אבל חשבתי שסוגיה פלילית היא הכי חמורה, ובגלל זה אפשר להשעות.
דוד אמסלם: מסתבר שגם בנושא משמעת יש קובלנה.
דוד אמסלם: זאת אומרת אם ראש העיר קובל עליך בקובלנה אז הוא גם יכול להמשיך להשעות אותך בלי קשר לבית הדין.
דוד אמסלם: הוא יכול להשעות אותך 5 שנים.
דוד אמסלם: אז גם את זה נרצה לתקן.
דוד אמסלם: אני אומר את זה כחומר מחשבה למשרד הפנים.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים להשיג על העניין זה הזמן.
יעל כהן-פארן: שלא יהיו קובלנות?
יעל כהן-פארן: זה התיקון?
דוד אמסלם: אנחנו נכניס את זה.
דוד אמסלם: תיקנו את המישור הפלילי שבדרך כלל זאת העבירה המהותית יותר והחריפה.
דוד אמסלם: אבל כאילו לכאורה אתה לא יכול להשעות אותו על עבירה פלילית, אבל בעבירה משמעתית, אם למשל הוא התחצף אליך, אתה יכול.
קארין אלהרר: עדיין יהיה הליך השימוע?
קארין אלהרר: אז גם את זה - -
דוד אמסלם: שזה יהיה באותו מסלול שהולכים לבית הדין.
דוד אמסלם: סוגיית ההשעיה היא דרמטית, וצריך להביא אותה מול גורם אובייקטיבי ששומע את הטענות.
דוד אמסלם: לכן לשם אנחנו רוצים לקחת גם את הנושאים של מדינת ישראל, קרי ברשויות נסדר את זה עד הסוף בהיבט הזה.
דוד אמסלם: אנחנו נרצה לתקן באותה דרך בחוק גם את נושא המשמעת של עובדי המדינה.
דוד אמסלם: היום נציב שירות המדינה יכול להשעות אותך על אותם פרמטרים.
דוד אמסלם: ההקבלה היא שם כאילו הוא ראש העיר, וגם יש בית דין למשמעת של המדינה.
דוד אמסלם: מה שהפתיע אותי שבחברות הממשלתיות: תאגידים וכולי, אין כלום.
דוד אמסלם: כל אחד עושה מה שהוא רוצה.
דוד אמסלם: יש לו הכללים שלו וכולי.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש להביא את הכול.
דוד אמסלם: כל מדינת ישראל צריכה להיות בכללים אחידים.
דוד אמסלם: זה לא משנה איפה אתה עובד.
קארין אלהרר: סליחה, חברות ממשלתיות - - -
דוד אמסלם: אם אתה חברה ברשות החברות או תאגיד.
דוד אמסלם: תאגיד השידור הציבורי למי הוא שייך?
דוד אמסלם: יש לו בורד?
קארין אלהרר: עוד פעם התאגיד?
דוד אמסלם: תאגיד זה מונח משפטי.
דוד אמסלם: לא עולה לי בראש.
דוד אמסלם: אולי תאגיד המים העירוני.
דוד אמסלם: יש לו מין כללים משלו.
דוד אמסלם: לא יודע איך זה עובד שם.
יעל כהן-פארן: בחוק אתה רוצה להכליל גם את החברות?
דוד אמסלם: בחוק הזה אני רוצה להביא את כל מדינת ישראל, כולל זרועותיה.
יעל כהן-פארן: כולל חברות פרטיות?
דוד אמסלם: לא, ציבוריות.
דוד אמסלם: חברות פרטיות זה חברות פרטיות.
דוד אמסלם: זה לא קשור למדינת ישראל.
יעל כהן-פארן: ציבוריות או ממשלתיות?
דוד אמסלם: ממשלתיות.
יעל כהן-פארן: רק הציבוריות - - - שהן נסחרות בבורסה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על חברות שנסחרות בבורסה, זאת הכוונה.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על זרועותיה של מדינת ישראל השונים – ברשויות, בעובדי המדינה ועם זה עובדי התאגידים של המדינה והחברות הממשלתיות, וגם אם יש דברים שלא חשבתי עליהם ונכנסים להגדרה הזאת.
דוד אמסלם: למדינת ישראל יש בסופו של דבר אחריות-על שלה.
דוד אמסלם: צריך להביא אותם לאותם כללים.
דוד אמסלם: את כולם.
דוד אמסלם: אלא אם כן וריאנט שהוא ספציפי למערכת הביטחון למשל או משהו דומה לזה כמו המשטרה שיש להם הכללים שלהם.
דוד אמסלם: אותם אנחנו מחריגים.
דוד אמסלם: אבל העובדים הרגילים הסטנדרטים בעיסוק הסטנדרטי – אני רוצה להביא אותם לאותם כללי משחק, לאותם סטנדרטים כפי שהצגתי כרגע בתפיסת העולם שלי.
דוד אמסלם: זאת הצעת החוק שאני מבקש לקדם כרגע.
דוד אמסלם: היות ששיניתי הרבה דברים אז במקום לעשות את ההקראה אני דיברתי עם אפרת, והיא תנסח לישיבה הבאה את החוק.
דוד אמסלם: בישיבה הזאת לא נעשה הצבעה, אלא נפתח לדיון את הרעיון שהצגתי כרגע, ואנחנו ננסח את החוק הזה, ונעשה לו את התיקונים המתאימים.
דוד אמסלם: אנחנו נפיץ לכם.
דוד אמסלם: אני ביקשתי תוך שבוע, אבל אם זה יהיה תוך שבוע ויום, לא נורא.
דוד אמסלם: בפעם הבאה נקיים את ההצבעה.
דוד אמסלם: זה הרציונל פחות או יותר.
דוד אמסלם: קארין אלהרר, בבקשה.
קארין אלהרר: לגבי התנאים להשעיה או לא השעיה.
קארין אלהרר: יש קורלציה בין העבירה לכאורה לבין התפקיד של העובד?
קארין אלהרר: או שמתעלמים מזה?
דוד אמסלם: בעיקרון בחוק אני לא מניח שזה מפורט.
דוד אמסלם: הרי לא כתוב, מנהל אגף – כן, גנן – לא.
קארין אלהרר: אבל אפשר להגיד את הדעה הכללית.
דוד אמסלם: הרי בחיים שלנו זה ברור שאנחנו גם מתייחסים ככה להיבטים הציבוריים.
דוד אמסלם: זה נורא תלוי אם אתה עובד זוטר או עובד בכיר.
קארין אלהרר: לא סוג - -
דוד אמסלם: לא, ההתייחסות לאותה עבירה.
קארין אלהרר: נגיד, אם החשד הוא לעבירה כלכלית, האם חשוב שהוא הגזבר?
קארין אלהרר: האם זה חלק מהעניין?
דוד אמסלם: אנחנו לא נכנסים לרזולוציה מהסוג הזה.
קארין אלהרר: זה לא רלוונטי?
<אפרת חקאק: אם הולכים לכיוון הזה אז בית הדין יחשוב שזה רלוונטי.
דוד אמסלם: אני בא לטכניקה, לא למהות.
קארין אלהרר: אתה לא מתערב בשיקול הדעת של בית המשפט.
דוד אמסלם: אני אומר שמה שחשוב לי, כפי שאמרתי בתחילת הטיעון, ואני אסיים אותו כי זאת אבן הראשה של כל העניין.
דוד אמסלם: שאלתי את אחד היועצים המשפטיים מה הוא מעדיף: להיות מושעה 4 שנים או להיות במאסר 15 יום?
דוד אמסלם: אמר לי, להיות במאסר 15 יום.
דוד אמסלם: השעיה זה דבר נפשי קשה מאוד.
דוד אמסלם: אתה גם לא למעלה ולא למטה.
דוד אמסלם: אתה לא יודע מה לעשות.
דוד אמסלם: אתה אומר לעצמך, אולי מחזירים אותו מחר.
דוד אמסלם: בסופו של דבר הסיטואציה שאתה מצוי בה היא כמעט בלתי אפשרית.
קארין אלהרר: להשעיה אין הגבלה?
דוד אמסלם: בוודאי בשנים.
דוד אמסלם: שנית חלק מהמערכות רואים בזה כמעט כלי עבודה.
דוד אמסלם: הם משתמשים בזה - -
יעל כהן-פארן: יש לזה נתונים?
דוד אמסלם: אני מכיר את זה ממערכות שעבדתי בהן.
יעל כהן-פארן: אבל זה יכול להיות אנקדוטיאלי.
יעל כהן-פארן: השאלה אם יש מידע, והאם הוועדה יכולה לבקש מידע כמה השעיות יש, כמה השעיות של יומיים וכמה של שנתיים.
יעל כהן-פארן: כדי להבין על מה אנחנו מדברים פה.
דוד אמסלם: אני מדבר על העיקרון, לא על הכמות.
יעל כהן-פארן: זה חשוב להבין.
דוד אמסלם: לי זה לא חשוב.
דוד אמסלם: את יכולה לפנות אליהם, וכל אינפורמציה הם ייתנו לך.
דוד אמסלם: אבל בגדול אני מדבר על הנושא הערכי ותפיסת העולם.
דוד אמסלם: גם אם זה עובד אחד הייתי עושה מלחמת עולם על זה.
דוד אמסלם: זה לא צודק.
דוד אמסלם: זה לא כמות.
דוד אמסלם: כל בן אדם הוא עולם ומלואו.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, כמות?
דוד אמסלם: אז מותר לעשות עוול לבן אדם אחד?
יעל כהן-פארן: טוב, את היית בזכות דיבור.
דוד אמסלם: אנחנו מנהלים דיאלוג.
קארין אלהרר: אנחנו חבוטים מוועדות אחרות.
יעל כהן-פארן: אנחנו נותנים לך את הכבוד.
דוד אמסלם: אל תגזימי.
דוד אמסלם: זאת התייעצות כזאת.
דוד אמסלם: סך הכול אנחנו רוצים להביא את זה למקום טוב.
יעל כהן-פארן: בסדר, בהתייעצות.
יעל כהן-פארן: מדוע הצעת החוק הזאת לא בוועדת העבודה והרווחה?
יעל כהן-פארן: אנחנו בוועדת הפנים לא עוסקים כאן בזכויות עובדים.
דוד אמסלם: את פשוט איחרת.
דוד אמסלם: אני פתחתי בזה.
דוד אמסלם: אני ביקשתי לדון בהצעה הזאת כיוון שכשלא הייתי חבר כנסת, אלא עבדתי בעיריית ירושלים שיניתי את החוק של הרשויות לפני כשמונה שנים.
יעל כהן-פארן: זה הבנתי.
דוד אמסלם: אז נכנסתי לנושא.
דוד אמסלם: אני חי את זה יותר.
דוד אמסלם: אני גם בא ממקום שאני מרגיש את זה יותר.
דוד אמסלם: אני מכיר את הדינמיקה במערכות האלה, ואני גם מכיר את הסיבות שבגללן משעים את פלוני ולא את אלמוני, כשאלמוני עבר עבירה יותר קשה מפלוני.
דוד אמסלם: זאת טכניקה להיפטר מעובדים.
דוד אמסלם: כל מיני מתנגדים שלך, ולפעמים זה ועדים שמקשים עליך, ואתה מחפש סיבה איך להיפטר מהם, ואז אתה נכנס לנישה הזאת.
דוד אמסלם: לא משנה שאין כלום בסוף, אבל בינתיים בן אדם על הכף 5 שנים.
דוד אמסלם: לכן אני מכיר את זה וביקשתי לדון בזה.
דוד אמסלם: אבל אני מניח שזאת לא הבעיה שלך בחיים, איפה הפלטפורמה.
יעל כהן-פארן: אני שואלת כי פה אנחנו לא עוסקים בזכויות עובדים.
יעל כהן-פארן: ברור שיש פה סוגיה של זכויות עובדים.
יעל כהן-פארן: זה קודם כול בראש מעיינינו.
יעל כהן-פארן: אבל אנחנו לא עוסקים בסוגיה.
יעל כהן-פארן: אני מניחה שהגיעו לכאן כולם, אבל בוועדת העבודה בטח יש להם רשימה יותר ארוכה של בעלי עניין שונים שמוזמנים לכל הוועדות שעוסקות בעובדים.
יעל כהן-פארן: אני שואלת אם נשמע אותם, אם נזמין אותם.
יעל כהן-פארן: כי אני מרגישה שאנחנו מגיעים לדיון הזה בעמדה חלשה.
יעל כהן-פארן: לא שאנחנו לא מבינות עניין.
יעל כהן-פארן: אבל ועדה שעוסקת בוקר, צהריים וערב בנושא עובדים יותר בנויה לעבוד על זה.
יעל כהן-פארן: אז אני מעריכה את הניסיון שיש לך.
יעל כהן-פארן: לא שאין לי הערכה לכך, אבל כולנו פה בוועדה פחות עוסקים בזה.
דוד אמסלם: זה אמנם לא קשור לדיון, אבל העלית טענה.
דוד אמסלם: אני לא מקבל את ההבחנה שלך.
דוד אמסלם: אני דן כאן בעשרות סוגיות שקשורות לעובדים בשלטון המקומי.
דוד אמסלם: לא מזמן עשיתי כאן דיון על מתחם ירקונים רק על העובדים.
דוד אמסלם: את לא היית.
יעל כהן-פארן: אני זוכרת שהיה.
דוד אמסלם: רק פה.
דוד אמסלם: אני עושה דיונים על דיונים על עובדים.
דוד אמסלם: זה נושא שמרתק אותי, מעניין אותי, ואני לא צריך לבקש מאף אחד רשות.
דוד אמסלם: בכנסת יש כללים.
יעל כהן-פארן: נכון, ו - - - את זה.
דוד אמסלם: אני פתחתי בזה, לא שאלו אותי.
דוד אמסלם: אני אמרתי בתחילת דברי למה רציתי את החוק אצלי כי אני ביקשתי להביא את העבודה אלי.
דוד אמסלם: יש לי מספיק עבודה, אבל את הנושא הזה אני מכיר וחי.
דוד אמסלם: לא שהשעו אותי, אבל אני מכיר.
דוד אמסלם: אני מכיר את הדינמיקה בארגונים אז אני יודע איך זה עובד.
יעל כהן-פארן: עוד שאלה.
יעל כהן-פארן: בגלל שאני מבינה שהחוק מאוד השתנה מהקריאה הטרומית בעצם ההקמה של בית דין מיוחד זה בחוק הזה?
דוד אמסלם: בית דין משמעת לעיריות יש, בית דין משמעת לעובדי מדינה ישנו - -
קארין אלהרר: חברות ממשלתיות - - -
דוד אמסלם: חברות ממשלתיות ותאגידים אין.
דוד אמסלם: זה נצטרך לבקש מהמדינה להקים.
דוד אמסלם: בתקופת הביניים עד שהמדינה תקים נתייחס לאן זה ילך.
דוד אמסלם: היום לכל ארגון יש הכללים שלו.
יעל כהן-פארן: בגלל ההסכמים שלו.
דוד אמסלם: הסכמים זה משהו אחר.
דוד אמסלם: אני לא נכנס להסכמים.
דוד אמסלם: תארי לך שעכשיו לבית המשפט המחוזי בחיפה יש כללים, ולבית המשפט בירושלים יש כללים - -
יעל כהן-פארן: לא, אני מדברת על ארגון שיש בו עובדים מאורגנים או לא מאורגנים.
יעל כהן-פארן: זה יותר בחברות פרטיות, וגם במדינה יש הבדלים בין עובדים ותיקים יותר לעובדים חדשים.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על סוגיות זכויות העובדים, אני לא מדבר כרגע על דרגות.
דוד אמסלם: בהסכמי שכר ובכלל בהסכמי עבודה יש הרבה מרכיבים.
יעל כהן-פארן: אבל יש כאן סעיף ששם בצד.
יעל כהן-פארן: אם יש כך וכך בחוזה או בהסכם הקיבוצי הוא שם את זה בצד.
דוד אמסלם: בחוק הזה נביא את כולם למכנה משותף כך שאלה יהיו הכללים שיהיו בכל מוקדי המדינה בזרועותיהם השונים.
דוד אמסלם: זה הרציונל שלי.
דוד אמסלם: משהו מהותי יש פה?
דוד אמסלם: את רוצה להעיר משהו על מה שאמרתי באופן מהותי?
דוד אמסלם: עזבי את החוק עכשיו.
דוד אמסלם: דברי על הרציונל.
קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין, נראה הצעה מסודרת?
קארין אלהרר: סליחה, אני יוצא לפגישה.
דוד אמסלם: תודה שבאת.
<אפרת חקאק: דווקא אני רוצה לציין שזה שינוי דרמטי.
<אפרת חקאק: בגלל זה הדיון הזה הוא הדיון ללבן את הנושא.
דוד אמסלם: אפרת ביקשה ממני לא להצביע.
דוד אמסלם: אמרתי לה, בסדר.
דוד אמסלם: נגבש את זה.
<אפרת חקאק: יש כאן המון סוגיות, ואני לא בטוחה - - -
יעל כהן-פארן: אנחנו נעבור עכשיו על השינויים או רק לשמוע?
דוד אמסלם: החוק שנעביר הוא בפלטפורמה של העקרונות שדיברתי עליהם עכשיו.
דוד אמסלם: עכשיו אפרת כתבה את כל מה שאני אומר, והיא תנסח את החוק, ובשבוע הבא זה מה שיפורסם פחות או יותר ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: לכן הייתי רוצה התייחסות ברמה העקרונית.