GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צבי שטג: בקיץ 2016 הוספנו את מערכת ה-SCR וממש בסוף השבוע האחרון הוספנו את מערך ה-FGD, כך שמבחינתנו כרגע יחידה 5 היא יחידה נקייה, יחידה שמורידה כרגע את כל אחוז הפחתת הפליטות הדרמטית שדיברנו.
<צבי שטג: יחידה 6, היא עברה השבתה לטובת ההתקנה עצמה וממש לפני פסח אנחנו מתכוונים לסנכרן אותה, להכניס אותה לרשת, ועד הקיץ הקרוב אנחנו מתכוונים להתקין גם ולחבר ולהפעיל את כל האמצעים, אם זה אמצעים ראשוניים, שיתחילו לעבוד החל מחודש הבא.
<צבי שטג: אחרי זה פרויקט ה-SCR שיתחיל לעבוד ביוני ובקיץ הקרוב נשלים גם את נושא הסולקנים ביחידה 6, כך שבקיץ הקרוב האתר הזה יכיל שתי יחידות שהן נקיות וארבע יחידות נוספות שדיברנו עליהן.
<צבי שטג: אני רק אגיד על קצה המזלג שהפרויקט הוא פרויקט מורכב ביותר, זה פרויקט של תחנות קיימות, תחנות שהן עובדות ואנחנו שילבנו אמצעים חדשים בתוך אמצעים שהם קיימים.
<צבי שטג: אתם תראו פה, אם זה כלונסאות, אם זה יסודות ואם זה מבני פלדה, שנבנו תוך כדי העבודה של היחידות עצמן.
<צבי שטג: אנחנו נראה את העוצמה הזאת.
<צבי שטג: את זה היה צריך לבוא ולתכנן ולהקים פה בחברת חשמל.
<צבי שטג: אנחנו מאוד גאים להגיד שהתחלנו מדף נייר, דרך התכנון, דרך הביצוע ודרך ההכנסה לניצול, הכול נעשה פה כחול לבן, בחברת חשמל, ואנחנו מאוד גאים בזה.
<צבי שטג: והציוד עצמו הוא ציוד סטייט אוף דה ארט, אם לוקחים את הציוד בעולם, רואים שאנחנו פה בשורה הראשונה.
<צבי שטג: אני לא אכנס לטכנולוגיות המפורטות, אני רק אגע בדבר אחד שהוא דבר מאוד ייחודי, זה הנושא של הארובה עצמה.
<צבי שטג: יש לנו את היחידות עצמן, עם המשקעים, יש לנו פה את כל מה שקשור לסולקנים.
<צבי שטג: הארובה היא ארובה כזאת שהחלק התחתון שלה הוא חלק שמכיל מפעל כימי, שבעצם הוא חלק מהסולקנים, הכנסנו לחלל התחתון של הארובה את המתקנים הכימיים, באמצעות זה חסכנו סדר גודל של בין 30% ל-40% בשטח על חוף הים.
<צבי שטג: זה מאוד סביבתי, כל הסילוסים וכל המסועים וכל הדברים נמצאים בתוך חלל סגור ולא פתוחים לאטמוספירה, לכל מיני זיהומים ודברים אחרים.
<צבי שטג: יש פה קצת תמונות מההקמה, הדמיות.
<צבי שטג: זה המצב היום, נראה אותו.
<צבי שטג: אני לא אכנס פה לתוך הארובה והטכנולוגיות, אבל מבחינתנו רואים שהחלק של אמצעים ראשוניים הושלם בסוף 2015 וביולי 2016 הכנסנו את ה-SCR וממש בעבודה את ה-FGD, זה כרגע ממש בשבוע האחרון.
<צבי שטג: יחידה 6 בדרך.
<צבי שטג: זה הפרויקט עצמו ואנחנו גאים בו.
דוד אמסלם: תודה, צביקה.
דוד אמסלם: מנהל התחנה פה?
דוד אמסלם: שייתן לנו כמה דקות מה אנחנו הולכים לראות ונצא לסיור.
דוד אמסלם: רק שאלה ממחלקת המחקר של הכנסת.
<שירי ספקטור בן ארי: כמה ריאלי לוח הזמנים של הקמת המחז"מים החדשים, ואני רוצה לדייק, מה קורה עם שנת 2022 אם המחז"מים החדשים לא מוכנים לפעולה?
<עופר בלוך: ברשות יושבי הראש, אני אהיה טיפה בוטה.
<עופר בלוך: אם חברת החשמל תקבל את המשימה להקים אותם פה אנחנו נעמוד בלוחות הזמנים חד משמעית, אפילו נקדים אותם.
<עופר בלוך: אנחנו יכולים לפי דעתנו, יהרגו אותי תיכף החברים שלי, אבל בחצי שנה להקדים את הלו"ז.
<עופר בלוך: אם זה ייעשה מחוץ לתחנה הזאת, אני בספק אם זה יהיה ב-2024.
<שירי ספקטור בן ארי: העמדה של המשרד להגנת הסביבה, לפחות באחד מהניירות העמדה שלהם, הייתה שבמידה שמדינת ישראל עומדת ביעדי ההתייעלות האנרגית באנרגיות מתחדשות אפשר גם, יכול להיות איזה שהוא פער בין סגירת 1-4 לבין - - -
<עופר בלוך: אני אתן את זה בצורה מאוד פשוטה, שוב, כמי שאחראי על זה שיהיה חשמל.
<עופר בלוך: אם לא יהיו פה ארבע תחנות עובדות או בין 1,200 ל-1,400 מגה ואט עובדים במקום הזה, יש סכנה גדולה, כי מערכת ההולכה לא מתוכננת ולא בנויה למצב שהן לא עובדות.
<עופר בלוך: הסכנה הגדולה היא שבמקרה של תקלה יהיה נתק בין הצפון לדרום, רוב האנרגיה היום מגיעה מדרום ואז בצפון פשוט לא יהיה אנרגיה.
<עופר בלוך: לכן צריך את היחידות האלה עובדות פה, באזור הזה.
<עופר בלוך: כל מי שאומר משהו אחר הוא פשוט לא אומר את האמת, כי להקים קווי הולכה בסדר גודל כזה בסטטוטוריקה הקיימת עד שנת 2022, בלתי אפשרי ולא יקרה.
דוד אמסלם: אני אמרתי, אני אעשה איזה שהוא דיון עם השר, אני אתניע מהלך כדי לשבת עם שר האנרגיה על הנושא הזה.
<בנצי קוגן: שלום, שמי בנצי קוגן, אני מנהל התחנה.
<עופר בלוך: מאתמול וראוי לאחל לו מזל טוב.
דוד אמסלם: קודם כל מזל טוב ובהצלחה.
<עופר בלוך: הרבה שנים הוא עובד פה בתחנה, אתמול הוא מונה למנהל התחנה.
<בנצי קוגן: אני אתן סקירה קצרה, את הדברים אנחנו נשלים תוך כדי סיור.
<בנצי קוגן: אנחנו מדברים על אתר הייצור הגדול ביותר במדינת ישראל, הוא מייצר גם בפחם, יש לנו פה שש יחידות ייצור, יש פה ארבע יחידות ותיקות, שכולם כבר מכירים אותם, ושתי יחידות הייצור החדשות, שצביקה דיבר עליהן, שבהן בוצעה הפחתת פליטות.
<בנצי קוגן: יש לנו אתר פחם שבו אנחנו מפיקים את הפחם, תראו אותו בשטח, יש לנו גם אתר הדלקים הנוזליים, כי כל תחנות הכוח במדינת ישראל הן דו דלקיות, בגלל שאנחנו אי חשמלי חייבים לשמור על יכולת ייצור בכל המצבים, אז בתפיסה כל תחנות הכוח הן דו דלקיות, אנחנו עובדים על פחם ולגיבוי זה מזוט.
<בנצי קוגן: אנחנו גם שומרים כמה מתקנים של סולר, שהוא משמש להתנעת היחידות.
<בנצי קוגן: כמה מילים על התחנה עצמה.
<בנצי קוגן: קודם כל יחידות הייצור 1-4 הוקמו בסוף שנות ה-70, ההקמה שלהם תוכננה בדלק נוזלי.
<בנצי קוגן: בסוף שנות ה-70, משבר האנרגיה, מדינת ישראל קיבלה החלטה תוך כדי בניית התחנות להסב את זה לפחם, ככה נכנס פחם למדינת ישראל.
<בנצי קוגן: מאז, כמו ששמעתם, נבנו עשר יחידות בייצור פחם.
<בנצי קוגן: פה באתר, לאור ההצלחה של הפחם, נבנו עוד שתי יחידות בשנות ה-80.
<בנצי קוגן: כמה מילים על, בכל זאת אנחנו נסתובב ביחידות, איך זה עובד, אומר בכמה מילים.
<בנצי קוגן: אנחנו עובדים על פחם, הפחם מגיע באוניות, מגיע לאתר הפחם, משם משונע ליחידות הייצור.
<בנצי קוגן: מממגורות פחם אנחנו מספקים את הפחם לתוך דוד הייצור, בתוך הדוד הזה אנחנו שורפים את הפחם.
<בנצי קוגן: החום הזה מחמם את המים שנמצאים במעטפת של הדוד, המים רותחים והופכים לקיטור הם עוברים גם שיהוי נוסף בתוך חלל הדוד, אנחנו מגיעים לפרמטרים של כ-540 מעלות ב-175 אטמוספירות והקיטור הזה מגיע לטורבינה שבקצה שלה נמצא גנרטור שמספק את החשמל לרשת הארצית.
<בנצי קוגן: מה שמעניין אתכם יותר זה החצי השני, כל תוצרי השריפה זה גזים עם החלקים שלא נשרפו, הם נעים כלפי מעלה, עוברים דרך הסולקן, SCR, צביקה דיבר עליו, אחרי ה-SCR זה מגיע למשקע אלקטרוסטטי, זה מתקן שעובד במתח גבוה והוא קולט את כל חלקיקי האפר.
<בנצי קוגן: תוכלו לראות את הארובות, הן נקיות כי 99.9% מהאפר נקלט כאן.
<בנצי קוגן: בהמשך הגזים עוברים דרך הסולקנים שמוציאים את כל הגופרית ומגיעים לארובה.
<בנצי קוגן: זה על רגל אחת כל הסיפור של ייצור החשמל.
<בנצי קוגן: כמו שאתם יכולים לראות, יש שונות מאוד גדולה בכמויות פחם שאנחנו צרכנו בשנים השונות, ולא במקרה 2012 הייתה שנת השיא.
<בנצי קוגן: זה אפרופו מה שדיברנו על תחנות דו דלקיות, זו השנה של משבר הגז, שלא היה גז בכלל, אז למעשה כל המדינה הסתמכה על פחם וסולר.
<בנצי קוגן: אז אנחנו צרכנו מעל 7 מיליון טון פחם, פה אנחנו כבר הגענו ל-5 מיליון וזה פחות או יותר המספר שאנחנו מתייצבים עליו כרגע, אולי אפילו קצת פחות, וזה בעקבות המגבלות שהוטלו על ייצור בפחם.
דוד אמסלם: רק שאלה קטנה, הפחם מייצר מוצר לוואי שיותר כבד מעצמו?
דוד אמסלם: אם אתם מפנים, נגיד יש לך צריכת פחם, נגיד ב-2015, 5.1 ופינוי אפר שנתי זה 5.9, זאת אומרת מה?
<יפתח רון טל: זה באלפי טונות וזה במיליוני טונות.
דוד אמסלם: קיבלנו תשובה מהיושב ראש.
<יפתח רון טל: מדינת ישראל מייבאת בשנה בערך 10 מיליון טון מכל העולם.
<בנצי קוגן: זה הנושא העיקרי.
<בנצי קוגן: אנחנו נצא לסיור, אני מאוד מבקש, אנחנו מסתובבים, כמו שהבנתם, יש פה לחצים, טמפרטורות, אז להיצמד אליי, בבקשה, לא להתפזר.
<בנצי קוגן: יש גם את הנושא של גובה, אנחנו נעלה למעלה, אז מי שחושש קצת מהגובה, הפטנט שלו, רק תסתכלו קדימה, לאופק, אל תסתכלו מתחת לרגליים.
דוד אמסלם: (בסיור)
<צבי שטג: תוכלו לראות פה את חדר הפיקוד.
<צבי שטג: החברה מצוידת בשלושת האמצעים, ראשוני, משני ו-FGD, כרגע היא עובדת סביב ה-500 מגה ואט, ויחידה 6 נמצאת כרגע בהליכים של הנעה, כמו שאמרתי, ועומדת להסתנכרן לרשת לפני פסח.
<צבי שטג: אנחנו נכנסים פה לחדר פיקוד.
<צבי שטג: מבחינתנו זה חדר פיקוד של שתי היחידות, הצד הימני זה יחידה 6, הצד השמאלי זה יחידה 5.
<צבי שטג: אני יכול רק להגיד שכל מערכת הבקרה פה עברה שדרוג מאוד מאוד רציני לפני שהתקנו פה את כל המתקנים.
<צבי שטג: התחנה, כל תחנה יצאה לסדר גודל של שנה השבתה לטובת חיבור של כל המתקנים וכל הדברים, כולל מערכת בקרה וכל התצוגות, ואת זה תראו בפנים.
<צבי שטג: אנחנו נכנסים לחדר פיקוד, זה מקום שהוא תפעולי, מקום שצריך להתרכז בו.
<צבי שטג: מבחינתנו, להיכנס בצורה מסודרת ביחד ולהשתדל להיות כמה שיותר בשקט.
<צבי שטג: (בהמשך הסיור)
<בנצי קוגן: אז אנחנו בחדר פיקוד.
<בנצי קוגן: לפני שנה חדר הפיקוד הזה נראה אחרת, זו מהפכה שעברנו.
<בנצי קוגן: כמו שאתם רואים, כל ההפעלה זה צג ומקלדת, זה חדש לגמרי.
<בנצי קוגן: כמו שצביקה אמר, הצד הזה זה יחידה 5, שם זה יחידה 6 שנמצאת כרגע בתהליכי הטמעה.
<בנצי קוגן: עשינו לכם הדגמה, איך אנשים יכולים פה לדעת מה קורה?
<בנצי קוגן: יש פה כמה סוגי אמצעים, אחד זה לוחות התראה.
<בנצי קוגן: שמעתם, היה עכשיו זמזום, כשיש משהו שהוא לא תקין אז התורן מקבל פה צלצול התראה, יש חלון שמהבהב ואז הוא יודע למקד אותו, באיזה אזור יש לו בעיה.
<בנצי קוגן: בנוסף לכך יש לו מסך ששם כל שורה זה איזה שהיא התראה של משהו לא תקין.
<בנצי קוגן: אלה דברים שיכולים להגיד לו בשגרה, אז מה שעומד לרשותו, אתם יכולים לראות, יש מסכים עם סכמות שמראות לו את כל המעגלים שיש בתחנת הכוח וגם - - - שזה האמצעי הכי חשוב.
<בנצי קוגן: התורן רואה שכל עוד ההתנהגות של הציודים תקינה, הקווים הולכים בצורה אחידה פחות או יותר, אז הוא יודע שהכול בסדר.
<בנצי קוגן: אם יש לו סטייה, זה מדליק לו נורה אדומה והוא יודע להגיב.
<בנצי קוגן: למעשה, כמו שאתם רואים, יש פה הרבה אנשים, על כל העסק הזה עובד בן אדם אחד, אחד ליחידה 5, אחד ליחידה 6.
<בנצי קוגן: כרגע, בגלל שאנחנו נמצאים בהכנסה לפעולה אז יש פה הרבה אנשים שכרגע מתעסקים בהכנסה של ציוד לעבודה.
<בנצי קוגן: אבל בשגרה יושב בכל מקום תורן אחד, מעליהם יש תורן ראשי, מהנדס משמרת, ויש מספר אנשים שמסתובבים בשטח וזה כל האנשים שמופקדים פה על הייצור 24 שעות, 7 ימים, כולל יום כיפור, גם בפסח.
דוד אמסלם: כמה אנשים עובדים פה?
<בנצי קוגן: בתחנה כולה עובדים היום 615 איש.
<בנצי קוגן: במשמרות עובדים בסביבות 150 איש, כל השאר זה תומכי לחימה, מה שנקרא, אחזקות וכוח הנדסי וכיוצא בזה.
איתן ברושי: איפה יושבת הבקרה הארצית של חברת חשמל?
<בנצי קוגן: הבקרה הארצית של חברת חשמל יושבת בחיפה.
<בנצי קוגן: כל הנושא של להעלות עומס, להוריד עומס, הכול ממוחשב.
איתן ברושי: ואם תחנה יוצאת מכלל פעולה, מסיבות כאלה או אחרות?
<בנצי קוגן: אם תחנה יוצאת מכלל פעולה, יש הפרעה, התחנה מתנתקת מהפיקוח של חיפה ועוברת לרשותו של התורן ואז הוא מטפל בה.
איתן ברושי: ויש יכולת גיבוי?
<בנצי קוגן: בוודאי, אבל זה לא כאן, זה בחיפה.
<בנצי קוגן: זה התפקיד שלהם, לשמור על מספיק רזרבה, כשיחידה אחת יוצאת, שיחידות אחרות יגיבו.
<בנצי קוגן: יש אמנה בין תחנות הכוח לפיקוח ארצי, מה המחויבות שלנו ואיזה רזרבה הוא חייב לשמור בכל רגע ורגע.
<בנצי קוגן: היו זמנים, לפני מספר שנים מועט, שהרזרבה בייצור חשמל הייתה מאוד קטנה, אתם זוכרים?
איתן ברושי: אם עכשיו 30% זה ייצור אנרגיה אחרת, אז כאילו גדלה הרזרבה של חברת חשמל?
<בנצי קוגן: לא רק של חברת חשמל, הארצית, היא גדלה מאוד והיום אנחנו במצב אחר לגמרי.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה המשמעות של הרזרבה?
דוד אמסלם: היא הולכת לאיבוד, מה אתם עושים איתה?
איתן ברושי: זה המחיר.
<בנצי קוגן: אתה משלם את מחיר ה - - - אף אחד לא עובד כבר עם רזרבה.
<בנצי קוגן: היום אנחנו רק הגענו לסטנדרטים מקובלים בעולם של 30% רזרבה.
<בנצי קוגן: קודם כל יש שינויים בעומס, לא יודע אם אתם יודעים, אבל מדינת ישראל בקטע הזה היא חריגה, הזכרתי את זה, שאנחנו אי בודד, אין לנו גיבויים ואנחנו לא מדינה של רק תעשייה שהיא צורכת חשמל לאורך כל שעות היממה, בגלל זה השונות בין פיק העומס, שזה בדרך כלל צריכה ביתית, בקיץ זה ביום, בחורף זה בערב, שזה חימום בבית, אז ההבדלים בין שפל בלילה לשיא העומס הם כמעט 100%.
דוד אמסלם: אבל אתה מווסת את הייצור בהתאם.
<בנצי קוגן: כן, אבל זה במשך היום.
דוד אמסלם: אין בעיה, זה לא קשור לרזרבה של ה-30%.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה זמן התגובה שלך?
דוד אמסלם: מהרגע שאתה - - -
<בנצי קוגן: יש חלוקה.
<בנצי קוגן: ברגע שיש הפרעה, על מה אנחנו עובדים?
<בנצי קוגן: אנחנו שומרים על תדירות הרשת, המטרה היא שהתדירות תהיה יציבה כל הזמן.
<בנצי קוגן: ברגע שאיזה שהוא אמצעי ייצור שיצא מפעולה, זאת אומרת יש אי איזון בין מה שאתה מספק לבין מה שאתה צורך, ואז התדירות נופלת ואז היחידות מגיבות לתדירות.
<בנצי קוגן: אז ה - - - נפתחות, אתה מספק יותר, אז יש תגובה מיידית ואחר כך יש תגובה משנית, שאתה משלים את הייצור.
<בנצי קוגן: ואתה צריך את הרזרבה כי אתה מוציא יחידות לשיפוצים.
<בנצי קוגן: גם ככה אנחנו, לא בקיץ ולא בחורף, לא מוציאים יחידות לשיפוצים, כי רוצים את הרזרבה הזו לתקלות.
<בנצי קוגן: עכשיו יש לך תקלה, אותך מעניין שיש לי תקלה ביחידה?
<בנצי קוגן: אתה רוצה חשמל כל הזמן, בשביל זה אנחנו צריכים לשמור רזרבה.
עבדאללה אבו מערוף: והרזרבה כל הזמן, באופן קבוע, 30%?
<בנצי קוגן: יש רזרבה שהיא מיידית ויש רזרבה מותקנת.
<בנצי קוגן: עכשיו יש תקלה, יחידה יצאה מפעולה, אני מביא מיחידה אחרת.
אברהם נגוסה: אני מבין שאתם סוגרים את זה, למה סוגרים את זה?
<בנצי קוגן: את מה?
אברהם נגוסה: את החלק הזה שבנו עכשיו.
<בנצי קוגן: לא, את זה לא סוגרים, סוגרים את יחידות 1-4 הישנות.
דוד אמסלם: רבותיי, אני אגיד כמה מילים ואחרי זה אני אעביר, כי זו ישיבה רשמית של הוועדה.
דוד אמסלם: ועדת הפנים יוצאת מדי פעם בפעם, לא הרבה, אין לנו הרבה זמן לזה, לסיורים בארץ, וכאן באמת נעניתי לבקשתו של מוטי, שאני מכיר אותו גם ברמה האישית ומאוד מעריך אותו, וקבענו סיור לוועדה כאן.
דוד אמסלם: לכן אני גם מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה היום פה במועצה האזורית הגליל התחתון.
דוד אמסלם: מכאן אני מעביר אליכם את רשות הדיבור וההובלה של כל היום הזה.
דוד אמסלם: בגדול אנחנו כאן גם לשמוע, גם להתרשם וגם לבדוק מה אנחנו יכולים לסייע, אז זה בסדר לבקש מאיתנו, בגלל שזה התפקיד שלנו, מוטי, בשביל זה אנחנו גם באים.
דוד אמסלם: אם יש בעיה כזו או אחרת זה הזמן.
<מוטי דותן: אני תמיד, הפחד שלי שלא יפריעו לי.
דוד אמסלם: זה נכון, אבל מדי פעם צריך גם לסייע, יש דברים ברגולציה שמפריעים, לא רק לך, מפריעים.
דוד אמסלם: אתה יכול להיות כדוגמה למה קורה בכלל בנושא הזה בארץ, אז בשביל זה אנחנו מגיעים, מתרשמים ובסך הכול אני מאוד שמח להיות כאן בגלל שאני מאוד אוהב את מוטי.
<מוטי דותן: תודה.
דוד אמסלם: בבקשה, מעכשיו זכות הדיבור שלכם.
<מוטי דותן: אני אגיד, אל"ף, ועדת הפנים ואיכות הסביבה היא ועדה שנוגעת באמת בחיים השוטפים של כל אזרח במדינת ישראל.
<מוטי דותן: לצערי לא אפשרו לי מספיק זמן, אני רציתי לצאת לשטח, קצת חם, אבל אני מקווה שמהטעימה הקטנה יהיה לכם חשק לעשות פה עוד פעם את הוועדה אצלנו, אנחנו נשמח.
<מוטי דותן: לפני שאני מציג אני אשתדל להיצמד לסדר היום, אני אתחיל בהצגת המועצה, מפה נצא לכפר הנוער כדורי, לא נעשה סיור בכפר, בגלל חוסר זמן, אבל אני כן רוצה שתראו בית ספר לאוטיסטים שהמועצה הקימה לפני שלוש שנים.
<מוטי דותן: זה בא בעקבות כתבה שהייתה בטלוויזיה, שבהרצליה התושבים זעמו שרצו לפתוח שם, אמרתי 'לא בבית ספרי', פניתי למשרד החינוך, כי אני יודע שיש חוסר וכל השאר היסטוריה.
<מוטי דותן: בנינו בית ספר לתפארת, יש שם ילדה אחת מגליל תחתון, כל השאר מכל הגליל, מבית שאן עד רמת ישי, כשגם השגנו לשם תרומה מאוד גדולה ממשפחה מארצות הברית.
<מוטי דותן: אתם תראו את הפסיליטיז, מכל אירופה באים לראות את בית הספר הזה.
<מוטי דותן: אנחנו משם נמשיך לעוד מקום שנקרא כפר נופש לילדים חולים במחלות מסכנות חיים.
<מוטי דותן: אתם מכירים את זה ודאי דרך חיים טופול.
<מוטי דותן: בדרך נדבר, אני אספר לכם על ההרחבות, כי אנחנו לא נספיק לראות הכול, ומשם נגיע למקום מדהים, שזו פנימייה לנוער חרדי נושר, מוסד שמשנה את המציאות של החברה החרדית אצלנו.
<מוטי דותן: אתם תראו מקום מרגש מאוד, נדבר על זה, הוא כבר עובד מעל שמונה שנים, לא מדברים על זה כל כך כי יש רבנים שעדיין, אתם מכירים את זה, החבר'ה שם זה משפחות חרדיות, שמתגייסים לצבא, אבל מתחילה להיות פתיחות.
<מוטי דותן: אם יהיה זמן ויהיה לכם חשק נלך גם לקבר יתרו, שזה גם בתחום המועצה.
<מוטי דותן: בלי לפגוע בעפיף, יתרו בכלל הוא יהודי, הדרוזים גנבו לנו אותו.
<עפיף עמר: לפחות דבר אחד גנבנו.
<מוטי דותן: זה המקום המקודש ביותר לדרוזים ואני תמיד אומר שאני מתקנא, הלוואי שאנחנו היינו יודעים לשמור על מקומות קדושים כמוהם.
<מוטי דותן: אז יש לכם מסכי טלוויזיה ואנחנו נציג את המועצה.
<מוטי דותן: כמו שאתם יודעים, מועצות אזוריות בארץ נבנו בתחילת שנות ה-50 על פי מפתח פוליטי, לא על פי שום מפתח הגיוני.
<מוטי דותן: אתם תראו את המועצה המשוגעת, למה אנחנו מועצה מושבית, אמרו מושבים, אז לקחו, אין שום היגיון.
<מוטי דותן: זה בערך כמו הגבול שלנו עם מצרים, מי שמכיר, אם היו מסיטים את הגבול עוד קילומטר דרומה יש לנו גבול טבעי, ואדי טיראן, אבל בגלל אגו הגבול נקבע איפה שהוא נקבע.
<מוטי דותן: הגבול עם מצרים מאוד קשה לשמירה ולהגנה ואני אומר לכם, אם היו מסיטים אותו קילומטר היה צריך פחות שתי חטיבות ופחות גדר, אבל ככה זה עובד.
<מוטי דותן: ככה גם המועצה.
<מוטי דותן: תחום השיפוט, אחרי שגזלו לנו כמה דונמים, זה תחום השיפוט של המועצה.
<מוטי דותן: אני אדבר הרבה, כי אני גם קצת מתפרנס מלדבר, אבל אם אתם רוצים לעצור אותי, להפסיק, אני אשמח.
<מוטי דותן: יישובי המועצה הם בעיקר מושבים, קיבוצים, יש לנו שלושה יישובים קהילתיים, כפר נוער, אבל יש התפלגות מעניינת בגלל ההרחבות.
<מוטי דותן: יש לנו גם במרחב הכפרי, שתדעו, דודי, עושים הרבה ילדים.
<מוטי דותן: המועצה אצלנו מעל 50% דתיים, ציונים לאומיים, אבל גם החילוניים עושים ילדים.
<מוטי דותן: בתי הבכורה, שתהיה בריאה, היא לא דתייה ולא מוסלמית ויש לה 5 ילדים, ואם זה היה תלוי בה היו לה גם 8, אבל בעלה מאיים.
<מוטי דותן: אם אנחנו מסתכלים פה, כמו שאמרתי לכם, בקעת בית נטופה, על הרכס למעלה זה מין מובלעת כזאת שיש להם שם יישוב שנקרא בית רימון, בצד השני מצפה נטופה, שמשני הצדדים זה יישובים לא יהודיים, צומת כפר כנא למטה.
<מוטי דותן: באירועי 2000 חסמו את הצומת ואז בכדי להסיע את הילדים לבית הספר יצרנו דרך מילוט, או מין כביש בורמה, שהיום הוא דרך נוף למטיילים, דרך מדהימה, אנחנו נזמין אתכם לנסוע שם.
<מוטי דותן: צומת גולני, רק למקם את האנשים, זה צומת מחלף גולני, בעיגולים, בתוך השטח הגיאוגרפי של גליל תחתון יש שני יישובים מוניציפליים, כפר כמא, היישוב הצ'רקסי, וכפר תבור.
<מוטי דותן: אם אתם רואים את כפר קיש, יישוב קצה שלנו, שממש צמוד אליו יש שני קיבוצים, אלדור וגזית, שהם בכלל של מועצה אזורית יזרעאל, יש את כפר מיסר, של בוסתן אל מרג'.
<מוטי דותן: כמו שאמרתי לכם, רק להבין איך קבעו את הגבולות המוניציפליים.
<מוטי דותן: למה זה לא השתנה?
<מוטי דותן: כי אין לאף אחד, לא אומץ ולא כוח פוליטי לשנות את זה.
<מוטי דותן: אשתי אומרת שאני מאוד מגלומן, אז היום אני דבר קצת עם אגו.
<מוטי דותן: אני הגעתי למועצה לפני כ-15 שנים, הגיל הממוצע היה פה 56 - - -
<יוסי יצחקי: כמעט 60.
<מוטי דותן: קרוב ל-60, היום הגיל הממוצע הוא 33, מהפכה אמיתית.
<מוטי דותן: מגיעים אלינו גם משפרי דיור מהערים הסמוכות, בעיקר טבריה, אבל מכל הארץ מגיעים.
<מוטי דותן: הייתה תקופה, היום המועצה גדלה, לפני 15 שנים היא הייתה 6,000 תושבים, היום היא יותר מהכפילה את עצמה.
<מוטי דותן: יש ועדות קבלה.
<מוטי דותן: הייתה תקופה שכל משפחה, הייתי פוגש אותה ושואל 'מה הביא אתכם?' הרבה מיש"ע באו, הרבה מתל אביב, מכל מיני מקומות, אז בעיקר מערכת החינוך.
<מוטי דותן: מערכת החינוך היא גאוותנו.
<מוטי דותן: זה מצחיק אותי, אני אומר 15% מעל גיל 66 כשלפני 15 שנים גני הילדים היו סגורים פה והייתה בעיקר אוכלוסייה מבוגרת.
<מוטי דותן: יש בעיה בקליטה מסיבית כמו שלנו, יש לנו חוסר אמיתי, דודי, במבני ציבור.
<מוטי דותן: אין מי שיתקצב את זה, אין מי שמתקצב תשתיות כמו כבישים, בעיה קשה מאוד.
דוד אמסלם: כשאתה אומר מבני ציבור, מה הכוונה?
<מוטי דותן: גני ילדים, מועדוני נוער.
<יוסי יצחקי: היום בערב יש בטלוויזיה תכנית על עפולה, על רובע יזרעאל, ששם הייתה בנייה מסיבית ממש, בלי מבני ציבור לגמרי.
<מוטי דותן: בעיה קשה.
<מוטי דותן: האזור שלנו מאופיין בהרבה היסטוריה.
<מוטי דותן: אתם צריכים לדעת שהאזור שלנו חשוב לארבע דתות, למוסלמים, כי פה נערך הקרב החשוב בין סלאח א-דין והצלבנים, ב-1138, קרב שלצערי סלאח א-דין ניצח, אבל יש לי התחייבות שזו פעם אחרונה שהאיסלם כדת מנצח דת אחרת.
<מוטי דותן: אבל הוא מאוד חשוב, אנחנו כל קיץ, לא אנחנו, יש איזה עמותה שעושה את שחזור הקרב.
<מוטי דותן: הדרוזים, המקום המקודש ביותר לדרוזים, קבר יתרו, אצלנו, יש להם פטור מארנונה.
<מוטי דותן: למה הוא חשוב כל כך?
<מוטי דותן: כי בקרב הגדול ב-1138 סלאח א-דין חלם בלילה שהוא מנצח את הצלבנים ואז הוא נדר שהוא יבנה אחוזת קבר ליתרו, כנראה, על פי המסורת היה שם קבר של יתרו והוא באמת בנה את המבנה ההיסטורי שקיים עד היום ומאז זה המקום המקודש ביותר לדרוזים.
<מוטי דותן: לנצרות, ישו הלך מהר הקפיצה בנצרת לכנרת, לכפר נחום.
<מוטי דותן: שני שליש מהדרך עוברים אצלנו, יש כאלה שקוראים לזה דרך הבשורה, Jesus Trail, זה מסומן, משרד התיירות סימן יחד איתנו ועם קרן קיימת, עוברים שם כ-300,000 איש, בעיקר משפחות, כל שנה.
<מוטי דותן: תיירות לא עשירה, אבל היא משאירה פה - - - והיהדות, הייתה פה התיישבות יהודית מפוארת בתקופת המשנה.
<מוטי דותן: כתוב במשנה, וההלך העולה בציפורי לטבריה וראה גדי שחוט, יכול לאכלו.
<מוטי דותן: עכשיו את אומרת, רגע, משרד הבריאות לא פיקח על זה, הבדואים אז לא גנבו, אז מה זה?
<מוטי דותן: הייתה התיישבות מפוארת יהודית, שגם אם מישהו ראה גדי זרוק, שחוט, זה כשר.
<מוטי דותן: לא של הרב אוירבך, אבל זה כשר.
<מוטי דותן: זאת אומרת האזור חשוב לארבע הדתות.
<מוטי דותן: החינוך.
<מוטי דותן: חינוך זה הדבר שעליו גאוותנו.
<מוטי דותן: נכון שאתם תראו היום יותר חינוך בדגש על צרכים מיוחדים, כי אנחנו עשינו פה מהפכה, אנחנו מאמינים שחברה חזקה היא חברה שבראש ובראשונה מטפלת בחוליות החלשות.
<מוטי דותן: כשאני הגעתי לפה הייתה כיתה אחת של חינוך מיוחד, תיכף תראו מה יש.
<מוטי דותן: כמובן אם תשאלו את הגזבר אז הוא יגיד לכם שאני ראש מועצה רע כי אני עושה לו הוצאות, התקציב קפץ לשמים, בעיניי זאת גאווה גדולה.
<מוטי דותן: מעונות יום, גני ילדים.
<מוטי דותן: לפני 15 שנה היו פה 13 גני ילדים.
<מוטי דותן: יש לנו ארבעה בתי ספר, עלי גבעה בתוך היישוב הקהילתי, ממלכתי דתי - - - בית ספר יסודי, בית הספר האזורי כדורי הוא יסודי, שמזינים אותו כמה יישובים.
<מוטי דותן: אני לא מדבר על התיכון פה.
<מוטי דותן: בית ספר חדש שנפתח לפני שנה, עוד בית ספר לציבור הדתי, שגם יוצר תחרות, אבל נותן מענה לציבור שהולך וגדל.
<מוטי דותן: בתי הספר התיכוניים שלנו, יש לנו את כפר הנוער כדורי, שנבקר שם.
<מוטי דותן: הוא לא של המועצה, הוא בית ספר של המינהל לחינוך התיישבותי, שמזינים אותו ארבע רשויות מקומיות, ובפנימייה אתם תמצאו מוסלמים, דתיים, נוצרים וגם ילדים ששלפו אותם ממתקן חולות, אריתריאים.
<מוטי דותן: לומדים ביחד, אין שם שום בעיות, לא של לאומנות ולא של גזענות, בתנאי פנימייה.
<מוטי דותן: זאת החברה האמיתית שלנו.
<מוטי דותן: לצערי כשהם גדולים הם נהיים כמו ההורים שלהם, אבל זה סיפור אחר.
<מוטי דותן: יש לנו ישיבה סביבתית, אורות הזורעים.
<מוטי דותן: מושב הזורעים זה המושב שהגזבר גר בו, מושב לא מעניין.
<מוטי דותן: כשאני הכרתי את המושב חצי היו מרוקאים, אבל מה זה 'שלוחים', חבל על הזמן, החצי השני, אשכנזים גלותיים, כמו הסבתא שלי שנרצחה בשואה, אבל מתפללים באותו מניין.
<מוטי דותן: זאת אהבת חינם.
<מוטי דותן: היישוב הזה, בתקופה ההיא היו 30 בתים ריקים, הילדים עזבו, ואז חשבנו איך עושים, איך ממנפים, דרך מיזם חינוכי.
<מוטי דותן: הקמנו מיזם, יש עוד שניים כאלה בארץ, במצפה רמון, לא כל כך מצליח, אבל בדרום הר חברון, בסוסיא, הצלחה בלתי רגילה.
<מוטי דותן: אני באתי לשם, ראיתי, התלהבתי, הקמנו את הישיבה, היום אין מטר פנוי במושב, הרחבה שכולה תפוסה.
<מוטי דותן: רק מה שמלמד שמוסד חינוכי, לא משנה איזה, ממנף יישוב וממנף אזור.
<מוטי דותן: ישיבת אורות הזורעים, אנחנו נבקר שם, אז לא נדבר עליה עכשיו.
<מוטי דותן: יש לנו עוד שלושה כפרי נוער עם סמל מוסד, שזה הודיות, כדורי, שנהיה שם, ונהר הירדן שאנחנו נבקר שם.
<מוטי דותן: למרות שאתם יודעים שלראש הרשות אין שום קשר לאחוז זכאי הבגרות, אבל אני מנכס את זה לעצמי, אז כמו שאתם רואים, הנתונים מאוד מרשימים.
<מוטי דותן: כל שנה מנכ"ל המועצה יושב עם קצין חינוך של צה"ל, בודק ילד ילד, אם יש ילד שלא התגייס, אנחנו רוצים לדעת למה, אם צריך לעזור לו אנחנו עוזרים.
<מוטי דותן: הרבה חבר'ה, אצלנו, 38% הולכים לשנת שירות ולמכינות קדם צבאיות.
<מוטי דותן: זאת הגאווה שלנו.
<מוטי דותן: זכאות לבגרות פחות מעניין, יותר מעניין הערכיות.
<מוטי דותן: פה, אמרתי לכם על החינוך המיוחד.
<מוטי דותן: אם ב-2007 היו שתי כיתות, ב-2016 כבר 16, עוד 15 כיתות PDD.
<מוטי דותן: בקיצור, תראו את ההבדלים, מה קרה.
<מוטי דותן: זה לא שנהיו יותר ילדים עם צרכים מיוחדים, הם היו כל הזמן, אבל לא טיפלו בהם.
<מוטי דותן: היום אני מקווה שאנחנו מטפלים בהם בצורה נאותה, בטוח שיש עוד הרבה מה לעשות.
<מוטי דותן: יש לנו מגוון של חוגים.
<מוטי דותן: מאיפה שאתם רוצים להתחיל, יש לנו שתי תנועות נוער שפועלות פה, בני המושבים ובני עקיבא, אנחנו מעודדים שנת יציאה לחו"ל.
<מוטי דותן: יש פה קורסים, חוגים של הכנה לצה"ל.
<מוטי דותן: זה פשוט מדהים לראות את החבר'ה הצעירים, אנחנו משתדלים לתת מענה לחיילים, בקשר איתם וגם אחרי זה.
<מוטי דותן: השכלה גבוהה.
<מוטי דותן: את המחלקה הזאת הקמנו בתוך אגף החינוך כי לפני כמה שנים ראיתי שיש פער בין אלה שזכאי בגרות ושהולכים ללימודים אקדמאים.
<מוטי דותן: אמרתי, זה לא יכול להיות, ואז הקמנו את המחלקה הזאת ולאט לאט הפערים הולכים ומצטמצמים.
<מוטי דותן: מה לעשות, היום בחברה שלנו, אני בקושי סיימתי כיתה ח', אני לא בטוח שאני יודע לכתוב את השם שלי, אבל היום זה לא עובד.
<מוטי דותן: היום ילד צריך לקבל כישורים, כי אחרת יהיה לו קשה מאוד.
<מוטי דותן: אז המחלקה הזאת עושה דברים מדהימים.
<מוטי דותן: במקביל אליה הקמנו מרכז צעירים.
<מוטי דותן: אנחנו מאמינים בשיתופי פעולה אזוריים, לא חיכינו לאשכול שעפיף עכשיו מקים, לפני זה אנחנו בנינו אשכולות מקומיים, בעיקר שיתוף הפעולה שלנו עם כפר תבור, עם טורעאן, עם שבלי, אום אל גנם, עם כפר קמא הצ'רקסי כמובן וקצת עם דבורייה, כשאוכלוסיית היעד, ראיתם.
<מוטי דותן: מחלקת הספורט, לא בכדי שאתם רואים את טניס השולחן.
<מוטי דותן: החבר'ה האלה לקחו את אליפות הארץ כמה פעמים, הם בדרך לאליפות אירופה.
<מוטי דותן: למה טניס שולחן ולא כדורגל?
<מוטי דותן: כי בשנים 2001 ו-2002, בזמן המשבר הגדול חיפשנו מה לתת בספורט ואז גילינו שהכי זול זה טניס שולחן, קונים כמה שולחנות, מאז גליל תחתון, מועדון טניס השולחן, הפך לשם דבר.
<מוטי דותן: יש שם אולי 1,000 ילדים, מגיל גן משחקים וכמובן מגיל יסודי ועדיין זה זול, נכון, שמוליק?
<מוטי דותן: כמובן ליד זה יש לנו עוד.
<מוטי דותן: על הפנימייה בכפר זיתים נדבר שם, על נהר הירדן גם נדבר שם.
<מוטי דותן: יש לנו פארק תעשיות, אזור מדהים שהמנהלת משותפת לטבריה ולטורעאן, אנחנו יזמנו יחד עם המועצה המקומית בועיינה נוג'ידאת, למרות שאני לא רוצה שהם יתרחצו בבריכות השחייה, רציתי להגיד לזוהיר, הוא לא פה, אבל יש המון שיתופי פעולה.
<מוטי דותן: אזור תעשייה משותף עם בועיינה נוג'ידאת, על אדמות פרטיות שלהם, וכרגע יחד עם משרד הכלכלה אנחנו יוזמים אזור תעשייה לשבלי אום אל גנם, כפר קמא וכפר תבור.
<מוטי דותן: אני רוצה גם עם יבנאל, אבל אני מחכה שיתחלף ראש המועצה.
<מוטי דותן: תיירות.
<מוטי דותן: אנחנו אזור יפה, אבל לא הצלחנו לגרום שתיירים יעצרו אצלנו.