GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר רוזנר: כיום המצב הוא שמנכים להם שליש ושני שליש בכל מקרה בו הם מקבלים שכר מהקופה הציבורית.
<תומר רוזנר: ההצעה כרגע היא לשנות ולהתאים את זה למצב שקיים לגבי עובדי המדינה ועובדי הרשויות המקומיות באופן שינוכה מקצבתם רק במצב בו הם חוזרים לעבוד באותה רשות מקומית או באותה מועצה דתית לפי העניין.
<תומר רוזנר: כלומר שאם הם חוזרים לעבוד בשכר מקופה ציבורית אחרת, קצבתם תשולם במלואה.
<תומר רוזנר: כמובן שההסדר הזה יחול רק מכאן ואילך על הקצבה שתשולם מכאן ואילך ולא אחורנית.
יעל גרמן: הרעיון שעמד מאחורי הנוהג הזה אמר שאם אדם יצא בגיל מוקדם, מדובר רק על אנשים שיצאו לפני שהם סיימו את עבודתם, אחרת זה לא רלוונטי.
יעל גרמן: אומרים אם אדם יצא לפני שסיים את מכסת עבודתו והוא מקבל מהמדינה פנסיה תקציבית, לא יכול להיות שהוא יקבל פעמים מהמדינה.
יעל גרמן: לא משנה אם המדינה אלה רשויות מקומיות, צבא, שב"כ, משרדי הממשלה.
יעל גרמן: זה היה רעיון נכון וזה היה רעיון שבא למנוע מקרים פיקטיביים, שאני מכירה אחד כזה ואני מתארת לעצמי שאם אני מכירה אחד, היו עוד כמה, בהם פטרו כביכול גזבר ומיד לאחר מכן הכניסו אותו בחזרה לעבודה.
דוד אמסלם: זה לא נכנס בקטגוריה.
דוד אמסלם: הוא חייב לעזוב את הארגון.
יעל גרמן: נכון, במקרה הזה זה באמת לא יקרה.
יעל גרמן: אבל זה היה פיקטיבי והוא אגב, קיבל גם פנסיה וגם את המשכורת.
יעל גרמן: יש בזה משהו לא נכון, משהו שאסור להסכים אתו ואתה בעצמך אמרת את זה.
יעל גרמן: לא הייתי קוראת לזה פלילי, מפני שברגע שהכנסת חוקקה את זה - - -
דוד אמסלם: לא כל חוק שעובר בכנסת הוא חוק חוקתי.
יעל גרמן: מסכימה לחלוטין.
דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי לא חוקים ברמות האלה, שזה עניין של טובות הנאה.
דוד אמסלם: שאלתי את עצמי איך יכול להיות ב-2012 עבר חוק שפתר את הקופה הציבורית רק מהתעשיות הביטחוניות וצה"ל?
יעל גרמן: השאלה היא בכלל איך החוק הזה עבר?
דוד אמסלם: איך החוק עבר זו שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אני יכול להשיב לך על זה, כי כשאתה בא מהסקטור הציבורי, אתה לא מקבל את אותו שכר כמו הסקטור הפרטי.
דוד אמסלם: אם יש לך אלטרנטיבה לעבוד בסקטור הציבורי או הפרטי אתה בוחר את מכלול ההטבות.
דוד אמסלם: לכן ברוב המקרים בסקטור הציבורי המשכורת נמוכה יותר בממוצע מהסקטור הפרטי, אבל יש את הדברים הנלווים, יותר ביטחון ועוד דברים כשחלק מזה זה גם הפנסיה התקציבית.
דוד אמסלם: לכן אני לא נכנס לזה אם זה נכון או לא נכון.
דוד אמסלם: אני חושב שלא נכון לקחת קופה ציבורית אבל אם נניח כבר הוחלט, אני מכבד.
דוד אמסלם: אבל איך יכול להיות שאתה פותר את הקופות הכי גבוהות והם יוצאים בגיל הכי נמוך?
דוד אמסלם: לזה התכוונתי שזה לא חוקי.
יעל גרמן: הבנתי.
יעל גרמן: אני מסכימה לחלק מהדברים, אני רק אומרת שזה לא היה נכון בכלל שקבעו את זה.
יעל גרמן: זה דבר לא נכון.
יעל גרמן: אין עוול אחד מתיר עוול אחר.
יעל גרמן: מכיוון שזה לא היה נכון אז, זה גם לא נכון היום.
יעל גרמן: בשום פנים ואופן אסור לנו להכשיר את זה לאותם אנשים שממילא מקבלים את המשכורת.
דוד אמסלם: לא הבנתי חברת הכנסת גרמן.
יעל גרמן: אני טוענת שמלכתחילה אסור היה לעשות את זה ואם עשו את זה, זה עוול.
יעל גרמן: היום אנחנו לא יכולים, בגלל שנעשה עוול, לומר שנעשה עוול, בואו נעשה עוד עוול.
יעל גרמן: זה היגיון שבעיני לא מתקבל על הדעת.
דוד אמסלם: אמרתי שאני לא חושב שהנושא כנושא הוא עוול.
דוד אמסלם: אני רואה משהו אחר.
דוד אמסלם: היום לדעתי, 99.9% מהסקטור הציבורי כבר פטור.
דוד אמסלם: יש כמה מסכנים שנשארו.
דוד אמסלם: בהצעת החוק המקורית שלי הייתי בטוח שגם הם נכנסו במסגרת עובדי מדינה.
<תומר רוזנר: בהצעת החוק המקורית זה נכלל, אבל הממשלה בקשה לצמצם את זה לחוק שירות המדינה בזמנו.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה בגלל הליך טכני.
דוד אמסלם: הרי בוודאי לא שייך לפטור את כל מדינת ישראל.
דוד אמסלם: נניח שאת צודקת, אני לא מתווכח עכשיו אם זה נכון או לא נכון.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, סוגיית הקופה הציבורית לא רלוונטית בכלל.
דוד אמסלם: אבל חוקקו אותה, אני מכבד את זה, אני גם מבין את הרציונל למרות שאני לא מקבל אותו, אני מכבד את השוויוניות.
דוד אמסלם: פתאום פטרו 99.9% והשאירו 20 מסכנים.
דוד אמסלם: את אומרת, נשאיר את ה-20 האלה, זה מה שהבנתי ממך.
יעל גרמן: אני אבהיר את דברי.
יעל גרמן: דבר ראשון שאני אומרת, זה פסול בכלל לדעתי, גם אז וגם היום.
יעל גרמן: אבל יש גם דבר שני, מכיוון שהיום באמת מדובר על בודדים, אנחנו שוב מחוקקים חקיקה פרסונלית.
יעל גרמן: דבר נוסף, הייתי רוצה לדעת על מי מדובר?
יעל גרמן: על כמה מדובר?
יעל גרמן: ובכמה הקופה הציבורית נפגעת?
יעל גרמן: בין אם זו קופה של רשות מקומית מסוימת או קופה של המדינה.
יעל גרמן: אני מבקשת לדעת בכמה היא נפגעת, אין לנו נתונים על כמה אנשים מדובר, באיזה סכומים מדובר?
יעל גרמן: אני מבקשת לדעת את הנתון הזה לפני שאנחנו בכלל ממשיכים הלאה.
דוד אמסלם: הבנתי מה שאת אומרת.
דוד אמסלם: לדעתי זה לא רלוונטי לחוק, אני מציע שנתקדם.
יעל גרמן: זה מאוד רלוונטי כמה זה יעלה.
דוד אמסלם: זה לא כסף שהרשות נותנת לאנשים.
דוד אמסלם: היא לוקחת.
יעל גרמן: היא תצטרך לתת עכשיו יותר.
יעל גרמן: זה יעלה יותר לקופה.
דוד אמסלם: היא נותנת ואחרי זה קונסת.
יעל גרמן: עכשיו היא לא תקבל את זה חזרה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שזה לא רלוונטי.
דוד אמסלם: אגב, כשיש משהו שהוא לא חוקי ולא מוסרי, זה לא רלוונטי כמה הוא עולה.
יעל גרמן: אז בעיני זה גם לא חוקי וגם לא מוסרי ואני גם רוצה לדעת כמה זה עולה.
דוד אמסלם: אין לי בעיה שהם יענו לך כמה זה עולה.
דוד אמסלם: זה לא רלוונטי.
יעל גרמן: דבר ראשון על כמה אנשים מדובר?
יעל גרמן: איך אתם מבקשים דבר כזה בלי להביא נתונים?
<ארז מלול: מקרים בודדים.
יעל גרמן: מה זה מקרים בודדים?
יעל גרמן: אחד, שניים?
יעל גרמן: שלושה?
יעל גרמן: אני רוצה לדעת בכמה מדובר.
<ארז מלול: ארז מלול, המשרד לשירותי דת.
<ארז מלול: במועצות הדתיות אין הרבה אנשים שהיו ראשי מועצות דתיות והמשיכו בשירות הציבורי שלא במסגרת אותה עבודה.
<ארז מלול: מדובר על בבודד עד בודדים.
יעל גרמן: אתה אומר שזה חוק פרסונלי.
יעל גרמן: פרסונלי זה כשמחוקקים חוק שרק שניים ייהנו מהם.
<ארז מלול: זה יכול להיות לעתיד.
<ארז מלול: אנחנו לא מסתכלים רק עכשיו.
יעל גרמן: בעתיד זה לא יכול להיות כי אין יותר פנסיה תקציבית.
<ארז מלול: אנשים שהיו ראשי מועצות, ילכו בקדנציה הבאה - - -
יעל גרמן: אדרבה, אני רוצה לדעת כמה אנשים עלולים או עשויים, תלוי בנקודת המבט, לקבל.
יעל גרמן: אין דבר כזה אי-אפשר לדעת.
<תומר רוזנר: השאלה היא כמה ראשי מועצות וסגנים מקבלים פנסיה תקציבית בכלל?
יעל גרמן: אם יש, בבקשה תביא את זה לפה.
יעל גרמן: אתה רוצה שנקבל החלטה כזאת בלי שאנחנו יודעים?
<ארז מלול: הנוכחות יותר גדולה לגבי הרשויות.
יעל גרמן: כמה מדובר שם?
<קריאה: המידע על הרשויות המקומיות נמצא אצל הרשויות, למשרד הפנים אין את הנתונים האלה.
יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, מבקשים מאתנו לקבל החלטה שיש לה משמעות תקציבית ואולי פרסונלית.
יעל גרמן: תאר לך שאנחנו יושבים כאן כדי להיטיב עם שני אנשים.
דוד אמסלם: נו, ו..?
דוד אמסלם: אני חושב שיש לך בעיה בתפיסה.
דוד אמסלם: זה לא שאנחנו מיטיבים עם שני אנשים.
דוד אמסלם: מה שקרה הוא ששחררנו את כל המדינה ואנחנו מענישים רק שני אנשים עכשיו, לא מיטיבים אתם.
דוד אמסלם: כל הראייה שלך הפוכה ממני.
דוד אמסלם: אמרתי שעיקרון השוויון במדינה דמוקרטית זה עיקרון יסוד.
דוד אמסלם: גם אם הכנסת תקבל חקיקה כזאת, מי שמרוויח למשל 50,000 שקלים, ישלם מס הכנסה 10% ומי שמרוויח 4,000 ישלם 50% מס.
דוד אמסלם: אני מצוי בעניין הזה הרבה זמן ולכן חוקקתי את החוק בחקיקה ראשית, בגלל שעיקרון השוויוניות אצלי מאוד חשוב, בניגוד לאנשים פה בכנסת שלא רואים את זה כך.
דוד אמסלם: אגב, החוק הזה בזמנו, אם הייתי כאן והצבא ומערכות הביטחון היו מבקשות אז לפטור אותם, לא הייתי מאפשר את זה.
דוד אמסלם: הייתי אומר, או כולם או אף אחד.
דוד אמסלם: היות והעסק מתנהל בכנסת בכללים שונים, שיש כנראה קבוצות לחץ שמעבירות את זה כדרך-אגב, לכן אני מצפה שהיועץ המשפטי למשלה יהיה ערני, זה התפקיד שלו ויגיד להם, לא.
יעל גרמן: אולי מדובר פה בעובדי ציבור ובנבחרי ציבור?
יעל גרמן: אולי הממשלה הייתה מוכנה לעשות את זה לעובדי ציבור ולא לנבחרי ציבור?
יעל גרמן: אז יש פה היגיון ואז בוודאי שאנחנו לא יכולים כי אנחנו נבחרי ציבור לא יכולים לתת עדיפות לנבחרי ציבור.
דוד אמסלם: אני מבין כל הזמן שאת מחפשת איפה לעשות את ההבחנות.
יעל גרמן: זו הנחה שגויה שלך.
דוד אמסלם: אני עונה לך בגלל שאני מכבד אותך, המצב פה הפוך.
דוד אמסלם: כשהגשנו את הצעת החוק לא אמרנו למדינה לפטור את הקופה הציבורית, לא נכנסתי לזה בכלל.
דוד אמסלם: הצעת החוק שלנו אמרה, תחליטו, אבל כולם אותו דבר.
דוד אמסלם: רוצים לפטור, אז כולם.
יעל גרמן: אולי הכוונה הייתה לעובדי מדינה ולא לנבחרי ציבור?
יעל גרמן: מה דעתך?
דוד אמסלם: נבחרי הציבור יושבים פה.
דוד אמסלם: הרי יש כאן היום אלוף בצה"ל, ראש השב"כ ממפלגתך מקבל פנסיה והוא נבחר ציבור.
דוד אמסלם: הוא פטור ולדעתך זה בסדר.
יעל גרמן: החוק בא - - -
דוד אמסלם: עכשיו פתאום זה החוק.
דוד אמסלם: אנחנו פה דנים על שינוי החוק.
יעל גרמן: למה לשנות אותו אם החוק במקור הוא לא טוב, למה לשנות?
יעל גרמן: הוא לא טוב?
יעל גרמן: תשנה אותו בכך שתמנע את זה.
דוד אמסלם: אני מצפה ממך חברת הכנסת גרמן להגיש חקיקה שונה ולהגיד שאנחנו מבקשים להכיל את הקופה הציבורית מחדש על כל המשק.
יעל גרמן: יכול להיות שנעשה את זה.
דוד אמסלם: זה לא "יכול להיות".
יעל גרמן: אנחנו לא דנים כרגע בחקיקה החדשה.
יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, יש פה הצעה מסוימת שמדברת על משהו שאני עד היום לא ירדתי לסופו.
יעל גרמן: אני לא יודעת באמת אם מדובר במעט אנשים או בהרבה.
דוד אמסלם: מה זה חשוב כמה?
יעל גרמן: זה מאוד משנה.
דוד אמסלם: את אומרת אם דופקים מאה איש זה לא בסדר, אבל אם דופקים אחד זה לא נורא.
יעל גרמן: אנא תן לי לדבר ואל תנסה לפרש אותי כל עוד אני נמצאת כאן כי אני יכולה לדבר בשמי וגם לפרש את עצמי.
יעל גרמן: אני מבקשת להבהיר את דברי.
דוד אמסלם: יש בינינו דו-שיח ואני יכול להפסיק אותו כי אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: את אומרת משהו ואני אומר לך מה הבנתי.
דוד אמסלם: את יכולה לתקן את הבנתי.
דוד אמסלם: זה לא שאני אומר לך מה אמרת.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה אני הבנתי.
דוד אמסלם: אצלך הכול הפוך.
דוד אמסלם: תסבירי לי מה הטענה שלך.
יעל גרמן: יש לי מספר טענות.
יעל גרמן: טענה ראשונה באה ואומרת שלהשוות את החוק לחוק שהוא לא ראוי מלכתחילה, זה לא ראוי.
יעל גרמן: אין מתקנים עוול בעוול נוסף.
יעל גרמן: הטענה השנייה אומרת שהייתי רוצה לדעת, אני לא יודעת, לכן אני חושבת שאנחנו לא יכולים לקבל החלטה היום, על מי מדובר?
יעל גרמן: אולי באמת הבחנה היא בין עובדי ציבור לנבחרי ציבור ואז אני יכולה לומר לך שאני אקבל את האבחנה הזו אבל אני אומר שאנחנו לא יכולים לקבוע לגבי נבחרי ציבור.
יעל גרמן: לא יעלה על הדעת ששוב ושוב נשב פה בכנסת וננצל את המעמד שלנו כדי לשפר את המעמד של עצמנו.
יעל גרמן: דבר שלישי, אני אומרת שהביאו לנו כאן
יעל גרמן: הצעת חוק בלי לומר לנו מה העלות הכספית שלה ואומרים גם שאין להם נתונים.
יעל גרמן: אני אומרת שאי-אפשר לקבל כך החלטה.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את השאלה ולתת דוגמה של חבר מהמפלגה שלך.
דוד אמסלם: ראש השב"כ לשעבר מהמפלגה שלך.
דוד אמסלם: הוא יצא עם פנסיה מכובדת בגיל צעיר, ולבריאות לו.
דוד אמסלם: הוא בא לכנסת והפך לחבר כנסת ומקבל עוד משכורת.
דוד אמסלם: נראה לך שהוא צריך לשלם קופה ציבורית?
יעל גרמן: אמרתי קודם - - -
דוד אמסלם: בגלל שהוא מהמפלגה שלך לא נוח לך לענות על השאלה?
יעל גרמן: אתה לא נותן לי להשיב.
יעל גרמן: אמרתי לך קודם שלה
יעל גרמן: ערכתי שום חוק לא יכול להיות פרסונלי.
יעל גרמן: אתה מביא לי מקרה פרסונלי ולכן זה לא יכול להיות.
יעל גרמן: בתור נבחרי ציבור אני חושבת שאנחנו לא צריכים לתת הטבות לנבחרי ציבור בין אם הוא מהמפלגה שלי או המפלגה שלך ובין אם זה אני.
דוד אמסלם: נבחר ציבור הוא עובד כמו כל אדם אחר.
יעל גרמן: הוא נבחר ציבור.
דוד אמסלם: כשהוא פרש לפנסיה, לרוב הפנסיה שלו נמוכה יותר מהרמטכ"ל.
יעל גרמן: אבל המשכורת שלו הייתה הרבה יותר גבוהה משלו.
יעל גרמן: בדרך-כלל בין פי חמש לפי עשר.
דוד אמסלם: יותר נמוכה ממפכ"ל המשטרה.
דוד אמסלם: אפילו פי שתיים.
דוד אמסלם: אותו נבחר ציבור שברציונל לא פרש אלא הציבור הפריש אותו מעבודתו.
דוד אמסלם: הוא לא בחר בזה.
דוד אמסלם: זה קורה לו בגיל צעיר.
דוד אמסלם: בדרך-כלל הוא יוצא עם פנסיה בין 5,000 ל-8,000 כי אלו הסכומים בגלל שפרש בגיל צעיר, בגלל שהציבור לא בחר בו וסביר להניח שאין לו הרבה שנים.
דוד אמסלם: הפרישו אותו והוא עכשיו הלך לעבוד כפקיד במקום אחר.
דוד אמסלם: לדעתך הוא צריך לשלם קופה ציבורית, אבל מפכ"ל המשטרה, ראש השב"כ, שבא להיות חבר כנסת, שיכול להיות שבמצטבר שיש לו עכשיו 100,000 הכנסות – הוא לא צריך.
דוד אמסלם: את מבינה את האבסורד שאת מובילה אותנו.
דוד אמסלם: נבחר ציבור הוא בן אדם שיש לו משפחה.
יעל גרמן: אמרתי שזה לא היה ראוי - - -
דוד אמסלם: אנחנו כרגע דנים בנבחרי ציבור שלא מכהנים כחברי כנסת.
יעל גרמן: אבל אתה אמרת שהחוק היה לא ראוי ואתה נגדו.
יעל גרמן: אז אתה רוצה להוסיף עכשיו חטא על פשע?
דוד אמסלם: אני אומר שנבחר ציבור זו לא מילה גסה.
יעל גרמן: נבחר ציבור לוקח על עצמו חובות ויש לו זכויות.
דוד אמסלם: נבחר ציבור זה בן אדם שיש לו משפחה, צריך לפרנס אותה, גם כשהוא לא נבחר וכשהוא יוצא לפנסיה, כמוך וכמו כולם.
דוד אמסלם: הוא לא שונה מאף בן אדם בכנסת.
דוד אמסלם: לכן הכללים שלו בפרנסה זה אחרי שהוא כבר פרש.
יעל גרמן: בגדול אין לנו נתונים.
יעל גרמן: עזוב את הוויכוח העקרוני.
יעל גרמן: אין כאן נתונים ואני חושבת שזו שערורייה שמביאים לנו הצעת חוק ויושבים ואומרים שאין להם נתונים.
יעל גרמן: איך אפשר לקבל כך החלטה?
יעל גרמן: נניח שהייתי מסכימה אתך עקרונית, איך אפשר לקבל החלטה בלי נתונים?
יעל גרמן: איזו מן החלטה זו?
יעל גרמן: זאת החלטה לא סבירה ולא אחראית.
דוד אמסלם: הרציונל אומר שקצין בצה"ל פורש בסביבות גיל 45.
דוד אמסלם: זה המבנה הצבאי.
דוד אמסלם: אני מניח שהגיע לדרגה גבוהה והוא מקבל בגיל 45 פנסיה של 25,000-30,000 שקל.
יעל גרמן: הרבה פחות.
דוד אמסלם: יש לי גיס שהשתחרר בדרגת אלוף משנה.
דוד אמסלם: אני מניח שהפנסיה שלו בסביבות 25,000 שקלים.
דוד אמסלם: אני יכול לברר את זה.
יעל גרמן: פי 2.5 מהשכר הממוצע במשק.
יעל גרמן: אני רק מציינת עובדה.
יעל גרמן: השכר הממוצע הוא פחות מ-10,000.
דוד אמסלם: את מסכימה עם מה שאני אומר.
דוד אמסלם: הוא מקבל פנסיה עד גיל 120 אבל הפער מגיל 45 עד גיל 67.
דוד אמסלם: זו פנסיית הגישור.
דוד אמסלם: בגיל 67 בכל מקרה מגיעה לך הפנסיה.
דוד אמסלם: רוב הפנסיות הגבוהות נמצאות במערכות הביטחון וגם גיל הפרישה הוא הכי צעיר.
דוד אמסלם: בעירייה לא מוציאים לפנסיה אדם בגיל 45.
דוד אמסלם: אומרים לו שבגיל 58, 60 תכנית הבראה, צא שנתיים לפני.
דוד אמסלם: בדרך-כלל אלה הפרמטרים, עם פנסיה של 5,000 שקלים.
דוד אמסלם: כשהייתי בעיריית ירושלים הוצאנו עובדים לפנסיה שרצו לפרוש בגלל תכנית הבראה.
דוד אמסלם: הם קבלו 2,500 שקל ובקשו שנחזיר אותם - - -
יעל גרמן: זה בדיוק, 2,500 ו-25,000 זה פי עשר.
דוד אמסלם: אני מכיר את הצדקנות שלך בעניין הנבחרים, שימי את זה רגע בצד.
דוד אמסלם: אני רואה את נבחר הציבור כבן אדם שיש לו משפחה ומגיע לו הכול כמו כולם.
יעל גרמן: יש לו משכורת של 25,000, הלוואי על כל עם ישראל.
דוד אמסלם: כשראש עיר יוצא לפנסיה אחרי שתי קדנציות, שהוא לא נבחר, הוא לא מקבל 25,000 שקל פנסיה.
דוד אמסלם: את יודעת את זה.
דוד אמסלם: הוא מקבל 7,000, 8,000.
יעל גרמן: תלוי אם זו פנסיה תקציבית.
דוד אמסלם: אמרתי תקציבית.
דוד אמסלם: אני מעריך, לפי 2% לשנה, המשכורת שלו בסביבות 40,000 בערים גדולות, או 25,000 בערים בינוניות.
דוד אמסלם: הוא עובד שמונה שנים ומרוויח 8,000-9,000 בברוטו.
דוד אמסלם: אבל מה, יש פה אלופים בצה"ל שמכהנים כחברי כנסת - - -
יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נסכים כנראה.
יעל גרמן: השאלה שלי היא האם אתה יכול לקבל החלטה כאשר יושבים לפניך אנשים שהביאו לנו את ההחלטה ולא יכולים לתת לך את המשמעויות הכספיות.
יעל גרמן: האם בכלל ניתן לקבל החלטה בצורה כזו?
דוד אמסלם: זה בטל בשישים יחסית לכל המשק.
דוד אמסלם: אנחנו מסירים פה חרפה ועוול נוראי.
דוד אמסלם: כך אני רואה את זה ובשה נגמר הוויכוח ואני רוצה להתקדם.
יעל גרמן: בוודאי שאתה רוצה להתקדם, מפני שהגיעה חברתך ועכשיו זה שניים מול אחד וקודם לא יכולת להצביע כי זה היה נופל.
יעל גרמן: בוודאי שאתה עכשיו רוצה להתקדם.
יעל גרמן: אבל עדיין לא ענית לי על השאלה האם אתה חושב שאתה ואנחנו כוועדה יכולים לקבל החלטה שאין לנו נתונים לפנינו.
יעל גרמן: האם זה נראה לך החלטה סבירה ואחראית?
דוד אמסלם: אני מבקש ממך לא להשתלט על הדיון.
דוד אמסלם: נתתי לך זכות דיבור הרבה זמן.
דוד אמסלם: הבהרתי את העמדה שלי.
יעל גרמן: חיכית, השהית, שמחת על הדיון.
דוד אמסלם: לא הבנתי מה את רוצה?
יעל גרמן: אני רוצה לקבל תשובה האם לדעתך ניתן לקבל החלטה סבירה, ראויה ואחראית כשאין לנו נתונים על כמה אנשים וכמה זה יעלה?
יעל גרמן: האם זה נראה לך אחראי?
יעל גרמן: אני מבקשת גם את חוות דעתו של היועץ המשפטי, האם אנחנו יכולים לקבל החלטה כזו?
יעל גרמן: בהתאם אגב, חוק ה- - - .
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, אני מבקש ממך לא להפריע לדיון יותר.
דוד אמסלם: נתתי לך את זכות הדיבור, שמענו את השאלות שלך ואנחנו מתקדמים.
דוד אמסלם: משרד הפנים בבקשה.
<פזית יצחק: פזית יצחק ממשרד הפנים, האגף לניהול הון אנושי ברשויות המקומיות.
<פזית יצחק: בחנו את ההצעה.
<פזית יצחק: לפי מה שהבנו, נכון להיום אין תיקון על נבחרי הציבור.
<פזית יצחק: ההערה היחידה שלנו היא להוסיף ולהתייחס לתאגידים, מאחר ותאגיד הוא גוף שבבעלות הרשות המקומית, אולי כן יש מקום להתייחס.
דוד אמסלם: להכליל אותו גם בהצעה.
<תומר רוזנר: היא רוצה שאם הוא חוזר לעבוד בתאגיד עירוני, אז יקזזו לו קופה ציבורית.
<פזית יצחק: החוק מתייחס גם ליחידות סמך.
<קריאה: רק אם הוא פרש וחזר לאותה יחידת סמך.
דוד אמסלם: אנחנו משווים את זה לכל עובד במדינה.
דוד אמסלם: גם כשחוקקנו את החוק בזמנו שאלנו את המדינה כמה זה עלה והם אמרו שזה לא הרבה, לכלל העובדים, לא רק לסקטור של הרשויות, שאנחנו יודעים בכמה אנשים מדובר, כמה עשרות בודדים.
דוד אמסלם: כשמדובר על כלל המשק בסקטור הציבורי דובר בסכומים לא גדולים ואני חושב שהמדינה העריכה את ה אז במספר מיליונים בודדים.
דוד אמסלם: את מציעה שאם הם יחזרו לעבוד בתאגידים, זה יהיה כאילו חזרו לאותו גוף?
<תומר רוזנר: זה מה שהיא אומרת.
<תומר רוזנר: במדינה זה לא כך.
דוד אמסלם: במדינה זה לא כך.
דוד אמסלם: נשאיר את זה כמו כל עובדי המדינה.
יעל גרמן: תאגיד נשלט על-ידי העירייה.
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, הבנו את העניין אני מבקש לא להפריע.
<קובי אייזדוף: אנחנו ממליצים שאם הולכים על עיקרון של השוואת תנאים של שתי הקבוצות לכל האוכלוסייה לפי החוק, יש גם לפי החוק הצמדה של גמלאים למדד.
<קובי אייזדוף: זה היה חלק ממהלך שהתחיל ב-2008 והתקדם ב-2012.
<קובי אייזדוף: אנחנו ממליצים, אם משווים את התנאים לחוק על העיקרון הזה, אז אפשר להיצמד לעיקרון הזה גם בהקשר של ההצמדה למדד.
דוד אמסלם: אני בעמדה של להביא את הכול לאותה מערכת שוויונית, כולל חברי כנסת.
דוד אמסלם: אני ויתרתי על השכר שלי.
דוד אמסלם: רוב חברי הכנסת, לא.
דוד אמסלם: הם באים לכאן ואומרים – מושחתים, אבל הם לא ויתרו כשהיה מדובר בהם.
יעל גרמן: ארבע שנים אני כבר מוותרת על השכר שלי ותורמת.
דוד אמסלם: לא אמרתי מי.
דוד אמסלם: אני לא תורם, אני מוותר.
דוד אמסלם: אני תורם משהו אחר בבסיסי.
דוד אמסלם: אתם לא משלמים לי כי חשבתי שכולם צריכים לשלם אותו דבר, שההצמדה שלי צריכה להיות כמו שלך בדיוק.
דוד אמסלם: יש לי משפחה כמו שלך, תנאים כמו שלך, אין שום הבחנה, בוודאי שלא בנושאי שכר.
דוד אמסלם: אתה מערבב דבר שלא מן העניין.
דוד אמסלם: תגיש הצעת חוק כזו ואני אקדם אותה.
<קובי אייזדוף: כל הגמלאים היום מקבלים לפי החוק שכר מוצמד למדד.
<קובי אייזדוף: כל הגמלאים במשק.
דוד אמסלם: הסיפור הזה מדבר על הקופה הציבורית, לא על ההצמדה.
<קובי אייזדוף: אמרתי שאם הולכים על מהלך של עיקרון של השוואת תנאים, אנחנו ממליצים.
דוד אמסלם: תגיש הצעה כזאת, אני אקדם.
דוד אמסלם: אני בעמדה שכולם יהיו אותו דבר, משופטים שצמודים לשכר הממוצע במשק וחברי כנסת.
דוד אמסלם: שרים לא.
דוד אמסלם: אני בעד להביא הצעת חוק שכולם יהיו אותו דבר.
דוד אמסלם: או שתצמיד לכאן או לכאן.
<שי סומך: שי סומך ממשרד המשפטים.
<שי סומך: אין לנו התנגדות להצעה.
<שי סומך: הקופה הציבורית בוטלה על כל השירות הציבורי, מה שנשאר זה באמת ראשי הרשויות המקומיות וראשי המוצעות ואין לנו התנגדות שהביטול יחול גם עליהם.
<שי סומך: אני מצטרף להצעה של משרד הפנים, שירות המדינה זה מקום יותר מסודר.
<שי סומך: שירות המדינה חשש שאדם יסיים עבודה במשרד ויחזור אחר-כך לאותו משרד היא הרבה יותר קטנה, וברשויות מקומיות דברים כאלה יותר אפשריים.
<שי סומך: ההמלצה היא שאדם עובר לתאגיד אז לא יחולו כללי הקופה הציבורית.
דוד אמסלם: בגדול זה דורש מאתנו לשנות את החוק המקורי.
דוד אמסלם: מה עשינו, לא נכנסתי כרגע לכל ההבחנות.
דוד אמסלם: אמרנו שנצמיד אותם לכולם.
יעל גרמן: מה הדין של חברה ממשלתית?
<תומר רוזנר: אני רוצה לשאול את גברת יצחק, עובד של רשות מקומית כיום, במצב החדש, שחוזר לעבוד בתאגיד עירוני, האם מקזזים לו קופה ציבורית או לא?
<תומר רוזנר: לפני שמציעים הצעה, צריך לבדוק.
<קריאה: זו אותה שאלה, אבל אם זה חל שם, זה צריך לחול גם פה.
<תומר רוזנר: לכן אני שואל.
דוד אמסלם: אני רוצה להשוות את העובדים שיהיו אותו דבר.
דוד אמסלם: אם זה חל, זה יחול, אם לא חל, זה לא יחול.
דוד אמסלם: גם המעברים במדינה ממשרד למשרד, עשינו הרבה דיונים בוועדת הרווחה ובסוף הגענו לאיונים האלה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר צריך להבין שלא מדובר בהרבה עובדים.
דוד אמסלם: אז זה היה בטל בשישים לכן קדמנו את זה והבאנו את כולם.
דוד אמסלם: רוב הסיפור של הקופה הציבורית נולד לא מהרשויות ולא מהמדינה.
דוד אמסלם: הוא נולד ממערכות הביטחון ששם המיליארדים.
דוד אמסלם: שם אתה משלם לאדם פנסיית גישור כמעט ל-20 שנה, פנסיה גבוהה מאוד.
דוד אמסלם: שם זה נולד, והם פטרו את עצמם.
דוד אמסלם: נשארו המורים והגנים המסכנים.
יעל גרמן: אנחנו לא יודעים מי נשאר כי לא קבלנו נתונים.
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן את אומרת את זה שוב ושוב.
יעל גרמן: אני מצפה שאתה כיושב-ראש, תבקש את הנתונים הנדרשים כדי לקבל החלטה ראויה.
דוד אמסלם: את תמיד אומרת לי, אל תגיד לי מה להגיד.
דוד אמסלם: אז אני אומר לך, אל תציעי לי מה לבקש.
<גליה קליין: גליה קליין, עורכת-דין במשרד לשירותי דת.
<גליה קליין: אני מכירה היטב את החלטת שירותי הדת היהודיים.
<גליה קליין: בהחלטת שירותי הדת היהודיים מצאתי לפחות שלוש התייחסויות לנושא של נבחר שיכול להיווצר מצב של כפל.
<גליה קליין: כיוון שאנחנו מתייחסים עכשיו רק לנדבך אחד, שזה סעיף 24 להחלטה, תכף אגיע לסעיף 25, חשוב לי לדעת האם יש כאן כוונה להחיל את זה על הקבוצות הנוספות.
<גליה קליין: תכף אומר על איזה קבוצות מדובר כי אני מניחה שהם יטענו שגם הם זכאים, או שהכוונה היא לסייג את זה רק לסעיף 24 מאחר והוא מתייחס לסעיף 35.
<גליה קליין: לגבי השאלה שעלתה כאן, הייתה הפחתה או צמצום של סעיף 35.
<גליה קליין: יש כאן החלטה שירותי דת יהודים, נדמה לי שגם ברשויות המקומיות, שמפנה לסעיף שלמעשה צומצם.
<גליה קליין: בין אם החוק ראוי או לא, זה לא עניין שכרגע אנחנו יכולים להתייחס אליו ומבחינתי זה לא רלוונטי, אבל אין ספק שהיה צמצום.
<גליה קליין: יכולה לכאורה לעלות טענה של אפילו הפרשים אם יבואו אותם אנשים ויגידו אבל ההחלטה עברה לסעיף - - -
<קריאה: רטרואקטיבי.
<גליה קליין: כן, כלומר זה מפנה בעצם לסעיף שצומצם.
<גליה קליין: איך זה משפיע עלינו?
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין מה ההערה שלך?
דוד אמסלם: תהיי ממוקדת.
<גליה קליין: ברגע שהחלטת שירותי הדת היהודיים מפנה לסעיף 35 שצומצם, אין ספק שאנחנו צריכים לתת על זה את הדעת.
דוד אמסלם: מה זה סעיף 35?
<גליה קליין: חוק הגמלאות שמבטל קופה ציבורית, מצמצם אותה.
דוד אמסלם: אנחנו אומרים הם יהיו כמו כל העובדים בשירות המדינה.
<גליה קליין: בהחלט, שצריך ליצור מצב של השוואה.
<גליה קליין: מאחר וההחלטה מפנה לסעיף שצומצם לכן השוויון בין הקבוצות הגיוני ביותר.
דוד אמסלם: זאת אומרת שאת תומכת בשוויון?
דוד אמסלם: לא יותר פשוט להגיד את זה כך?
<גליה קליין: אנחנו לא מדברים בסיסמאות, אנחנו משפטנים.
דוד אמסלם: אבל את מדברת אתי, דברי בעברית.
<גליה קליין: קבלתי את ההערה.
<גליה קליין: סעיף 24 מפנה לסעיף 35 שמדבר אותה קבוצה שאנחנו רוצים להשוות אליה, לכן מטבע הדברים זה בהחלט הגיוני שניצור פה שוויון.
<גליה קליין: דבר שני, יש סעיף נוסף שעומד על הפרק, שזה סעיף 25.
<גליה קליין: סעיף 25, לתקנות שירותי הדת היהודיים מדבר על מצב של כפל קצבאות עד לתקרה של 70%.
דוד אמסלם: גם בשירות המדינה לא שינינו.
<גליה קליין: יש פה שינוי שבקשו לעשות שלא היה - - -
דוד אמסלם: גם בשירות המדינה היום, לא התעסקנו עם זה.
דוד אמסלם: באנו רק לדבר אחד.
דוד אמסלם: להסדר שהקופה הציבורית תחול על כולם באותם כללים.
דוד אמסלם: זה מה שבקשנו.
<גליה קליין: זה דבר שלא ברור, שאחר-כך בפרשנות לא נעמוד מול שוקת שבורה.
דוד אמסלם: זה ברור, תודה.
<גליה קליין: דבר אחרון, יש את סעיף 16 להחלטת שירותי הדת היהודיים.
דוד אמסלם: גם הוא לא משתנה.
<גליה קליין: צריך להיות ברור שהוא לא משתנה.
דוד אמסלם: לא משנים הרבה דברים, גם מס הכנסה וביטוח לאומי לא משנים.
<תומר רוזנר: אני מבקש להבהיר שני דברים בעקבות ההערה האחרונה ולהשיב להערה של חברת הכנסת גרמן.
<תומר רוזנר: לגבי כפל קצבאות, המצב נשאר כשהיה.
<תומר רוזנר: גם בשירות המדינה ובשאר השירות הציבורי לא השתנה המצב לגבי כפל קצבאות.
<תומר רוזנר: במצב של כפל קצבאות יש תקרת קצבה מקסימלית שהיא מעט שונה לגבי נבחרים לעומת עובדים, אבל אנחנו לא משנים את המצב לגבי כפל קצבאות.
<תומר רוזנר: לגבי ראש רשות או סגן שחוזר לכהן כנבחר באותה רשות, הוא יפסיק לקבל את הקצבה באופן מלא, זאת אומרת שזה כמו המצב היום.
<תומר רוזנר: במצב שנבחר חוזר לכהן כנבחר באותה רשות, הוא מפסיק לקבל את הקצבה באופן מלא ובכך אין שינוי.
<תומר רוזנר: לגבי ההערה של חברת הכנסת גרמן על פרסונליות ההחלטה.
<תומר רוזנר: לדעתנו ההחלטה איננה פרסונלית לכלל ציבור בלתי מסוים כיוון שגם אם נכון לשעה זו היא חלה על קבוצה מסוימת, שאנחנו לא יודעים כרגע מהי - - -
יעל גרמן: אם היא חלה רק על שני אנשים?
<תומר רוזנר: כפי שנאמר, היא יכולה לחול מחר על 300 אנשים, כיוון שאם 300 אנשים יחליטו פתאום שהם חוזרים לעבוד בשירות המדינה - - -
יעל גרמן: 300 אנשים שמקבלים פנסיה?
<תומר רוזנר: זה נתון שאני יודע.
<תומר רוזנר: ברשויות המקומיות יש כ-700 נבחרים שמקבלים פנסיה תקציבית.
<תומר רוזנר: במועצות הדתיות אני לא יודע את הנתונים.
<תומר רוזנר: לגבי הרשויות המקומיות הנתון הזה נמסר לוועדה בדיון קודם.
יעל גרמן: ואם במועצות הדתיות מדובר בשני אנשים?
<תומר רוזנר: שמקבלים פנסיה תקציבית?
<תומר רוזנר: זה ברור שיש עשרות או מאות.
דוד אמסלם: גם אם יש בן אדם אחד.
דוד אמסלם: המצב הוא הפוך.
דוד אמסלם: זה לא שאתה נותן לו.
דוד אמסלם: זה דומה לזה שאם אנחנו יושבים בכיתה ויש 35 ילדים.
דוד אמסלם: 34 מקבלים סנדוויץ' ואחד לא מקבל.
דוד אמסלם: בא מישהו ואומר אולי ניתן לו.
דוד אמסלם: אז אומרים לו, לא, זה פרסונלי.
דוד אמסלם: אתה נותן לו בגלל שנתת לכולם.
דוד אמסלם: הכול פה עקום.
<תומר רוזנר: מעבר למה שגלעד יקריא, נבהיר שתחילתה של ההחלטה תהיה ב-1 בחודש שלאחר יום הפרסום, כפיש היה בהחלטה של שירות המדינה, כדי שיהיה ברור שזה חל מכאן ואילך.
<גלעד קרן: החלטת הרשויות המקומיות (גמלאות לראש רשות וסגניו) (תיקון), התשע"ז–2017 בתוקף הסמכות לפי סעיף 2 לחוק הרשויות המקומיות (גמלאות לראש רשות וסגניו), התשל"ז–1977, מחליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לאמור: תיקון סעיף 24.
<גלעד קרן: בהחלטת הרשויות המקומיות (גמלאות לראש רשות וסגניו), התשל"ז–1997, (להלן – ההחלטה העיקרית), בסעיף 24(א), אחרי "הכנסה" יבוא "כעובד", ובמקום הקטע החל במילים "מאוצר המדינה" ועד המילים "[נוסח משולב], תש"ל–1970" יבוא "מקופת הרשות המקומית שממנה פרש".
<גלעד קרן: בסעיף 25 להחלטה העיקרית, במקום "סעיף 35" יבוא "סעיף 32(א)(4)".
<גלעד קרן: אנחנו נוסיף פה סעיף 3.