GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה של הנהג מירושלים שתקפו אותו והוא אמר במפורש, לא רציתי להגיב כי הוא ראיתי את האקדח של השוטר וחששתי שיהרוג אותי ויגיד שתקפתי אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה לניצב חכרוש, האם אנחנו צריכים לצאת בקריאה לכל התושבים הערבים והאזרחים הערבים בכל מפגש עם שוטר, לתעד את המפגש הזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: כי בסופו של דבר תקבל את המכות, תותקף ויהיה נגדך תיק של תקיפת שוטר?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שקורה.
אכרם חסון: חבר הכנסת חאג' יחיא, תודה רבה לך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: משפט אחרון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרים האלה פוגעים, תוקפים ולפעמים הורגים ומי שאשם זה האזרח הערבי והאשמה היא תקיפת שוטר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני פונה מפה להתחיל לתעד כל מפגש, כי יש שקר של המשטרה ויש גם חיסיון ותמיכה של מח"ש.
אכרם חסון: נשמע את גברת אידלמן, נציגת מח"ש.
אכרם חסון: עלו כאן האשמות קשות מאוד, עם תחושת תסכול מאוד קשה.
אכרם חסון: אני מבקש ממך לתת לנו תשובות, מדוע האזרחים האלה שמתלוננים ומגישים תלונות לא מקבלים תשובות?
<הלה אדלמן: בוקר טוב, קשה להתמודד עם הדברים הלא קלים ששומעים מהמשפחות ובאמת שום דבר לא יכול לתת מענה למשפחה שאיבדה את היקר שלה.
<הלה אדלמן: אנחנו מדברים שפה שהיא יותר טכנית ומשפטית, אז גם אם אני אענה מבחינה משפטית, זה כמובן לא לקוח מהקושי של לשמוע את הדברים שאמרו בני המשפחה.
<הלה אדלמן: אני אתחיל מכך שכל המקרים שהוזכרו פה, גם אום אל חיראן, גם המקרה ברהט, גם מקרה נוסף שהוזכר על-ידי חברת הכנסת רוזין - - -
מיכל רוזין: יש לי עוד, פשוט לא הגעתי לכל המקרים.
<הלה אדלמן: אלה מקרים שנחקרו.
<הלה אדלמן: המשמעות שהם נחקרו, בניגוד לאותו מקרה שהזכרת שאולי נכון לפברואר ועדיין לא הייתה תשובה לגביו, מאז הוא כבר נחקר.
<הלה אדלמן: נחקרו, זה כאשר אנחנו מבצעים הרבה פעולות חקירה ופעולות לעומק.
<הלה אדלמן: דווקא כאשר מדובר בתיקי ירי ותיקי הריגה אנחנו בוחנים הרבה מאוד היבטים של התיקים האלה והדברים האלה לוקחים זמן.
<הלה אדלמן: גם אותו תיק שהוזכר לגבי אדם שנהרג במהלך מרדף משטרתי, גם התיק של רהט והמשפחה יודעת כי היא קבלה את חומרי החקירה.
<הלה אדלמן: הוזכרו כמה פעולות חקירה ובכמה אמצעים השתמשו על מנת להגיע למיצוי החקירה.
<הלה אדלמן: הזכיר האב את הנושא של האזנות סתר לשוטרים, שהיה בתוך החקירה.
<הלה אדלמן: זה רק מראה עד כמה אמצעים ואמצעים חריגים יחסית בתוך התיק הזה הושקע על מנת להגיע לממצאים.
<הלה אדלמן: הבחינה של הממצאים נעשית בסופו של דבר בכלים הפליליים ועל מנת להגיש כתב אישום פלילי צריך סיכוי סביר להרשעה והתיקים האלה הם תיקים מורכבים.
<הלה אדלמן: אבל ההתייחסות שלנו כמח"ש היא התייחסות מאד רצינית.
<הלה אדלמן: האירוע ברהט, כמוה אירוע באום אל חיראן מנחקר מהרגע הראשון, בסמוך מאוד להתרחשותו.
<הלה אדלמן: גם אותו אירוע של אבו מרזוק נחקר באותו לילה.
אכרם חסון: מה המסקנות שלכם מהמקרה של אום אל חיראן.
<הלה אדלמן: באום אל חיראן החקירה הסתיימה.
<הלה אדלמן: אחת הסיבות שהחקירה נמשכה היא בגלל שבמסגרת החקירה נבחנו היבטים שונים שחלקם הוזכרו פה.
<הלה אדלמן: אני לא יכולה למסור אותם כרגע כי כל עוד לא התקבלה החלטה - - -
מיכל רוזין: למה לא התקבלה?
מיכל רוזין: ולמה לא יוצא?
מיכל רוזין: למה חצי שנה?
מיכל רוזין: מה יש לכם עוד לבדוק?
ג'מעה אזברגה: סמי ג'עאר נהרג שנתיים לפני זה.
ג'מעה אזברגה: יש מסקנות?
ג'מעה אזברגה: יש כתב אישום?
מיכל רוזין: ירו באוויר.
<הלה אדלמן: מבחן התוצאה, אם היא לשביעות הרצון או לא כפי שציפו והתיק נמצא כרגע בבחינה של ערר אצל היועץ המשפטי לממשלה לאחר שהתקבלה החלטה והמשפחה גם הייתה מיודעת ונפגשה אתנו, נפגשה עם מנהל מח"ש, הוצגו בפניהם הראיות.
<הלה אדלמן: אנחנו לא מתעסקים רק בחקירה שלנו, אנחנו בהחלט רואים גם את הצד השני.
<הלה אדלמן: אבל צריך לזכור שחקירה פלילית ובעיקר באירועים כאלה, היא מורכבת.
<הלה אדלמן: בתיק של אום אל חיראן החקירה הסתיימה, היא כללה - - -
מיכל רוזין: למה זה מתעכב?
<הלה אדלמן: נבחנו היבטים שונים.
<הלה אדלמן: הוזכרו כמה היבטים של האירוע הזה.
<הלה אדלמן: נעשו בדיקות רבות באמצעים שונים.
מיכל רוזין: ונסגרה החקירה.
מיכל רוזין: מתי תתפרסם?
<הלה אדלמן: אני מניחה שבימים הקרובים זה יעבור לפרקליט המדינה שיפרסם את הדו"ח.
<הלה אדלמן: אבל התמשכות התהליכים לא הייתה, כפי שנאמר פה, מניסיון לטיוח או מישהו שניסה להשפיע עלינו, ההפך הוא הנכון.
<הלה אדלמן: התושבים יודעים שביצענו פעולות חקירה רבות והדבר עוד יתבטא בדו"ח.
<הלה אדלמן: אין פה שיהוי.
<הלה אדלמן: האינטנסיביות שבה בוצעה החקירה הזאת - - -
מיכל רוזין: מה התשובה לעניין השחזור?
מיכל רוזין: שלא מביאים לשחזור כי מפחדים על השוטר.
מיכל רוזין: אני שואלת את זה כטענה כללית, לא לגבי חקירה מסוימת.
אכרם חסון: בנוסף הוא אמר גם שהמשטרה הגיעה לפני מח"ש ולקחה אתה הקלטות.
אכרם חסון: האם הדבר הזה נבדק?
<הלה אדלמן: אמר לגבי החלטה של המשטרה, לא לגבי החלטה של מח"ש לביצוע שחזור או לא.
<הלה אדלמן: מי שאחראי על הסדר הציבורי ועל האפשרות לאירועים כאלה היא משטרת ישראל, גם כשאנחנו מבצעים פעולות, אנחנו חייבים לעשות את זה - - -
מיכל רוזין: ברור לכם שהמשטרה לא רוצה לקיים שחזור.
<הלה אדלמן: באום אל חיראן בוצעו שחזורים.
<קריאה: למה ברהט לא בוצע השחזור?
<הלה אדלמן: כל מקרה עם נסיבותיו וגם עם הצורך המבצעי.
<הלה אדלמן: לא בכל מקרה יש צורך מקצועי.
<הלה אדלמן: אבל באום אל חיראן בוצעו שני שחזורים.
<הלה אדלמן: כל עניין של הראיות שהגיעו, הממצאים שלנו בשני המקרים להגיע לראיות ובכלל זה סרטים וצילומים היו אמיתיים.
<הלה אדלמן: הרצון שלנו הוא להגיע לממצא ככל שניתן.
אכרם חסון: אז הדבר הזה נבדק?
<הלה אדלמן: זה אחד היעדים של מח"ש.
אכרם חסון: מה הייתה התוצאה?
<הלה אדלמן: יש אצלנו את המצלמות של מגן דוד אדום, זה היה בתוך חומר חקירה לא לקחו את זה ולא הייתה כל טענה כזאת - - -
מיכל רוזין: לא לגבי סמי, לגבי אבא שלו והאלימות שהופעלה נגדו.
<הלה אדלמן: לגבי רהט.
<הלה אדלמן: האירוע היה בינואר 2015, היו לנו את מצלמות מד"א.
<הלה אדלמן: גם שם הייתה חקירה מאוד מקיפה עם שימוש בממצאים ובחינת כל ההיבטים, גם של הירי וגם של האלימות בתחנת המשטרה.
<הלה אדלמן: גם ההיבט הזה נבחן ונחקר.
<הלה אדלמן: שני האירועים האלה נחקרו ולגבי שניהם היו ממצאים ולגבי שניהם הם נמצאים כרגע בבחינה - - -
מיכל רוזין: יש לי שאלה אחת קטנה.
מיכל רוזין: האם יש מקרה אחד בו יש פענוח בו שוטרים הועמדו לדין או אפילו הוציאו אותם מהמשטרה בשל אלימות בחרה הבדואית?
מיכל רוזין: האם קיים מקרה כזה?
מיכל רוזין: הפרט מעיד על הכלל.
<קריאה: מה גרוע מזה שבג"צ הורה על הגשת כתב אישום אחרי שמח"ש סגרה את התיק?
<הלה אדלמן: כיוונתי לדעת גדולות כי בדיוק זו התוספת שרציתי להוסיף.
<הלה אדלמן: שבניגוד למה שנאמר פה, למרות שבסופו של דבר חבר הכנסת חאג' יחיא כן הוסיף, היו בהחלט מקרים ששוטרים עמדו לדין על ירי ועל הרג.
<הלה אדלמן: שוטרים שנכנסו לכלא.
<הלה אדלמן: יש שוטר מחדרה, שחר מזרחי השוטר בתל-אביב.
מיכל רוזין: אני שואלת על החברה הבדואית.
מיכל רוזין: השאלה מאוד פשוטה.
מיכל רוזין: מתוך שבעה צעירים שנהרגו האם מישהו מהם נענש?
<הלה אדלמן: אני לא יודעת לומר אם כולם מדובר על אנשי משטרה, אני מתייחסת לשלות המקרים האלו.
מיכל רוזין: אני מדברת רק על אנשי משטרה.
<הלה אדלמן: לגבי שלושת המקרים שעכשיו בחנו.
<הלה אדלמן: כשאנחנו בוחנים במח"ש את האירועים האלה אנחנו עוורי צבעים ובוחנים את הדברים לפי הראיות שנאספו ועושים מאמצים גדולים, ככל שמדובר בתיקים עם תוצאות חמורות, עושים מאמצים עוד הרב יותר גדולים כדי להגיע לממצאים.
<הלה אדלמן: ההחלטה היא החלטה משפטית וראייתית.
אכרם חסון: חברת הכנסת תמר זנדברג.
תמר זנדברג: יש בכנסת דיונים מאוד ארוכים על האלימות המשטרתית באופן כללי, כלפי מיעוטים באופן ספציפי.
תמר זנדברג: על הגזענות הממוסדת והמובנית בתוך גופי אכיפת החוק לצערי והחברה הבדואית, בראש או בתחתית – תלוי מאיזה כיוון מסתכלים על זה.
תמר זנדברג: לגבי האמירות מצד המשטרה על הניסיונות ושזה תמיד קיצוני משני הצדדים.
תמר זנדברג: אתם לא יודעים מה גורם לגזענות הזאת?
תמר זנדברג: הרי אתה יודע את זה בעצמך.
תמר זנדברג: היעדר שיטור והיעדר משילות, זה הכול שטויות.
תמר זנדברג: יש פה אזרחים ויש את בעלי הכוח, במקרה הזה כוח רב וכוח גם להפעלת אלימות וזו המשטרה.
תמר זנדברג: אותו דבר לגבי מח"ש, אני מפנה אלינו ככנסת, אני שואלת מה אנחנו יכולים וצריכים לעשות אל מול המריחות והטיוח המתמשכים והאין סופיים האלה?
תמר זנדברג: אני מציעה, לגבי נושא הדיון הספציפי אום אל חיראן.
תמר זנדברג: אום אל חיראן הפך לסמל ואנחנו צריכים להשתמש בטרגדיה הזו הלאה כדי להפוך אותה גם לסמל חיובי.
תמר זנדברג: אני מציעה שתגישו את הדו"ח, אנחנו נשמח לקראות אותו ואנחנו כאן בכנסת נחקור אותו בשימוע ציבורי בכנסת, כדי לחקור כל שורה בו ולקבל את העדויות מהתושבים ומהשוטרים.
תמר זנדברג: בואו נהפוך את המקרה הזה למקרה לדוגמה שינוהל כאן בכנסת, כדי שנוכל אחת ולתמיד בשם הציבור לרדת לחקר האמת כי גם לנו ככנסת אין אמון בתהליכים שמתרחשים ושאנחנו רואים אותם כושלים פעם אחר פעם.
אכרם חסון: חבר הכנסת ג'מעה בבקשה.
ג'מעה אזברגה: כל מה שדברו וכל מה שקרה ביום ההוא ב-18 לחודש אנחנו מדברים על לתופעה של 13 אנשים שנהרגו בשנת 2000 ומאז ועד עכשיו 54 אנשים נהרגו על-ידי המשטרה ועד עכשיו אין אפילו עצור או נאשם אחד.
ג'מעה אזברגה: רוצחים מסתובבים חופשי.
ג'מעה אזברגה: אני רוצה לעבור ישר למסקנות, לדעתי זו מדיניות של המשטרה, גם אלימות של המשטרה.
ג'מעה אזברגה: המשטרה מחנכת לאלימות, פשוט מאוד.
ג'מעה אזברגה: אם מישהו לא אלים, הוא לא ייקלט למשטרה.
ג'מעה אזברגה: לצערי אני אומר את זה בכאב.
ג'מעה אזברגה: ההמלצה הראשונה שלי היא לפרק את מח"ש ולהקים ועדת חקירה שלא תהיה במשטרה.
ג'מעה אזברגה: לא יוכל להיות ששוטרים חוקרים שוטרים.
<הלה אדלמן: מח"ש הם לא שוטרים.
ג'מעה אזברגה: מח"ש הם שוטרים.
ג'מעה אזברגה: אל תספרי לי סיפורים.
ג'מעה אזברגה: שוטר שיצא לפנסיה זה מה שהוא עושה.
ג'מעה אזברגה: שוטרים חוקרים שוטרים זה לא הוגן ולא ייתכן.
ג'מעה אזברגה: המפכ"ל לצערי וגם השר לביטחון פנים כבר שפטו את הבן אדם בשטח, שהוא רוצח, שהוא מדעאש ובסוף התברר שגם השוטר נהרג על-ידי השוטרים.
ג'מעה אזברגה: האלימות של המשטרה היא זו שעושה את ההבדל.
ג'מעה אזברגה: היעדר ענישה זה מה שעושה את ההבדל בין עמונה לאום אל חיראן.
ג'מעה אזברגה: דבר חשוב נוסף, יש יחידה במשטרה, יחידת מואב, שהוקמה אך ורק בשביל המגזר הבדואי ואנחנו מבקשים ודורשים שיפרקו את היחידה הגזענית הזאת.
ג'מעה אזברגה: זו בושה וחרפה למדינת ישראל שהיא בונה יחידה מיוחדת אך ורק למגזר כדי להרוס את הבתים ולאמלל את האנשים.
אכרם חסון: חבר הכנסת אחמד טיבי בבקשה.
אחמד טיבי: אני חושב שהדברים שנשא האבא של סמי ג'עאר לא רק שנגעו ללבנו, הם ציירו תמונה של מה שמתרחש בשטח כאשר יש מפגש קשה, לעומתי, בין שוטרים לאזרחים ערביים בסיטואציה של משבר.
אחמד טיבי: הבדואים שהוא השתמש בהם, מכיר אותם כל אזרח ערבי.
אחמד טיבי: איך לעיתים שוטרים מקללים ערבים והצורה שבה מאימים על ערבים.
אחמד טיבי: כאשר הדבר הזה נעשה נגד אבא ששכל את בנו, זה גובל בשערורייה, הן חוקית והן מוסרית.
אחמד טיבי: נקודה שנייה שלא הוזכרה הרבה בדיונים, משפחתו של השוטר שנהרג באום אל חיראן, עדיין, למרות הפשלה של המשטרה, עדיין מתייחסת ליעקוב אבו אלקיעאן כאל מחבל דעאש.
אחמד טיבי: השאלה האם המשטרה ישבה עם המשפחה?
אחמד טיבי: מתכוונת לשבת עם המשפחה כדי להגיד לה מה האמת, שהייתה פשלה ושתפסיק להשמיץ את הקורבן, את המשפחה של אבו אלקיעאן, גם את אום אל חיראן באופן כללי.
אחמד טיבי: צריך לרחם על המשפחה הזו שעדיין שקועה בקונספציה השקרית שהמשטרה הלעיטה בה את הציבור.
אחמד טיבי: עדיין בדיון הזה שיזמו חברי הכנסת אבו עראר ורוזין, לא קבלנו תשובות אמיתיות על המקרים הספציפיים שהיו.
אכרם חסון: חבר הכנסת איימן עודה בבקשה.
איימן עודה: בואו נחשבו למה יש חשיבות ציבורית כולל במח"ש במקרה אום אל חיראן.
איימן עודה: יש ממד שאני חשוב שחשוב לראות אותו טוב בגלל שיש הרוג יהודי, זו המילה.
איימן עודה: בגלל שארז לוי נהרג, פתאום מדברים בודקים עוד.
איימן עודה: אני רוצה להזהיר גם מגזענות בממד הזה.
איימן עודה: כלומר בגזענות שמח"ש תטפל בעיקר, בסיפור של ההרוג ארז לוי, יותר מאשר בשאר המקרים של אום אל חיראן.
איימן עודה: כלומר, אני מצביע ניצב ג'מאל חכרוש, זו עוד גזענות, בגלל ארז לוי פתאום יש התעניינות בקרב המשטרה ומח"ש, יותר מכל מקרה אחר.
איימן עודה: שמעתי בתקשורת שדובר שם על בדיקה.
איימן עודה: האם זו בדיקה או חקירה?
איימן עודה: אני רוצה להבין?
<הלה אדלמן: כשיצאו הממצאים יהיה את הדבר הזה.
<הלה אדלמן: כרגע, כל עוד אין החלטה ואין ממצאים סופיים אנחנו לא יכולים - - -
איימן עודה: את זה את אומרת אחרי ששה חודשים?
אכרם חסון: אנחנו נתייחס לזה בסוף.
מיכל רוזין: התשובה לא ברורה.
מיכל רוזין: אין חקירה?
איימן עודה: ניצב חכרוש, זו לא היסטוריה, זה היום.
איימן עודה: דברת על אמון בין המשטרה לבין האוכלוסייה הערבית.
איימן עודה: כשערבי רואה במו עיניו איך טפלו באום אל חיראן לעומת עמונה.
איימן עודה: כשערבי רואה איך השר לביטחון פנים משקר במצח נחושה, איך המפכ"ל משקר.
איימן עודה: האם זה מחזק את האמון או מחזיר אותו אחורה?
אכרם חסון: אחרון הדוברים, יושב-ראש המועצה האזורית, בבקשה.
<עטיה אלאעסם: תודה אדוני היושב-ראש, שמי עטיה אלעאסם, יושב-ראש המועצה האזורית לכפרים הלא מוכרים.
<עטיה אלאעסם: אני רוצה להדגיש מעל כל ספק שהמשטרה רואה בנו כאויב ולא כאזרחים.
<עטיה אלאעסם: זה מראה היחס האלים והקשה של המשטרה כלפי האזרחים הערבים בנגב.
<עטיה אלאעסם: אנחנו יודעים שאנחנו לא יכולים לשנות את זה בדיבורים, צריך תרבות שקציני המשטרה מסיתים נגד האוכלוסייה הערבית בנגב, שחברי כנסת מסיתים נגד אוכלוסייה ערבית בנגב, כשראש הממשלה ושרים מסיתים נגד אזרחים ערבים בנגב, זאת התוצאה הישירה מכל ההסתות האלה.
<עטיה אלאעסם: אני רוצה להגיד שאני כאזרח מפחד מאוד מהמשטרה.
<עטיה אלאעסם: המשטרה שהייתה אמורה להביא לביטחון, כשאני רואה שוטר אני מפחד.
<עטיה אלאעסם: כל האזרחים הבדואים מפחדים לפגוש שוטר במקרה או לא במקרה.
<עטיה אלאעסם: אנחנו בטוחים שמח"ש היא מחלקה לסנגור לטובת השוטרים.
<עטיה אלאעסם: התפקיד שלה יהיה להעלים ראיות כשהשוטרים מבצעים פשע.
<עטיה אלאעסם: מח"ש עובדת להוציא כל שוטר זכאי בכל פשע שעשה נגד האזרחים.
אכרם חסון: אני מסכם.
אכרם חסון: אני אמליץ ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה לקיים דיון אחרי הפגרה בנושא הזה, אחריש נקבל דו"ח ממח"ש.
אכרם חסון: נציגת מח"ש תדאג שתוך ימים היועץ המשפטי יקבל את המסקנות.
<הלה אדלמן: זה עבר לפרקליטות המדינה - - -
אכרם חסון: אנחנו כוועדה נפנה ונקבל את המסקנות האלה ונקיים דיון בוועדת הפנים.
אכרם חסון: אחרי זה אני מציע לידידתי תמר זנדברג שהעלתה את הנושא, אולי כל חברי הכנסת נעלה דיון במליאת הכנסת, כדי ללמוד מהאירוע המצער הזה שקרה לנו.
אכרם חסון: תודה רבה לכולכם שבאתם, הישיבה נעולה.
אכרם חסון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
אכרם חסון: על סדר יומה של הוועדה "הירידה בביטחון האישי של האזרחים הוותיקים במסגרת ציון יום האזרחות והאזרחים הוותיקים".
אכרם חסון: כמובן, שני חברי כנסת הציעו את ההצעה הזאת, ולצערנו הרב, עד עכשיו לא הגיעו.
אכרם חסון: אבל מתוך כבוד לכל מי שנמצא כאן ומחכה, אנחנו נתחיל.
אכרם חסון: נשמע חלק מהאנשים שנמצאים כאן עד שיגיעו חברי הכנסת ויציגו את ההצעה שלהם.
אכרם חסון: אתנו כאן נציג המשטרה שניתן לו בסוף לסכם, והוא יענה על כל השאלה; אתנו גם יהודה מ"יד עזרה לישראל", ארגון שמלווה את האזרחים הוותיקים ואת ניצולי השואה ועושה עבודת קודש במשך השנים כדי להקל על מצוקתם של האזרחים המבוגרים, הוותיקים, ניצולי השואה ומשפחות עניות.
אכרם חסון: אנחנו נשמח לשמוע ממך, יהודה, על הנושא הזה בשתי דקות, אם אפשר.
<יהודה דוידוב: אני לא תכננתי את זה, אבל לדעתי, צריך לברך את כל האנשים שעסוקים בעשייה על היום המיוחד הזה בכנסת שהוא כולו למען אזרחים ותיקים.
<יהודה דוידוב: על מצבם של האזרחים הוותיקים במדינת ישראל, ובעיקר של ניצולי שואה בישראל דיבר מבקר המדינה בביקורת חריפה.
<יהודה דוידוב: הוא ציין את מצבם הקשה.
<יהודה דוידוב: אנחנו כמדינה לא דואגים מספיק.
<יהודה דוידוב: פה אני רוצה להתייחס גם לנושא הביטחון האישי.
<יהודה דוידוב: עיקר הבעיות שאתייחס אליהן הוא מצד אחד מצבם הכלכלי – העוני.
<יהודה דוידוב: 20% מהאזרחים הוותיקים במדינת ישראל, סך הכול 920 אלף הם עניים.
<יהודה דוידוב: 50% מתוך 20% האלה הם עולים חדשים ניצולי שואה שעלו בשנות ה-90.
<יהודה דוידוב: אלה מספרים קשים מאוד.
<יהודה דוידוב: בכל הוועדות אני מדבר על זה במשך שנתיים, אבל מדבר על דבר לא פחות חשוב מהעניין הפיזי – בדידות ופעילות חברתית.
<יהודה דוידוב: כי בעצם הבדידות והמצב הכלכלי מורידים מהביטחון האישי של אותם קשישים.
<יהודה דוידוב: זה מביא לדיכאונות, למחלות ולדברים חריגים שגורמים למצבם להיות עוד יותר גרוע.
<יהודה דוידוב: היום יש הרבה מאוד המלצות לבניית תכנית אב לאומית.
<יהודה דוידוב: אנחנו כמדינה מתוקנת אנחנו צריכים משרד לאזרחים ותיקים.
<יהודה דוידוב: בזמנו יצאו עם תכנית "חיים בגיל" – הכנת תכניות אסטרטגיות של הרשויות המקומיות לטווח הארוך ולטווח הקצר על מצבם של הקשישים ולקידום הנושא של אזרחים ותיקים ביישובים.
<יהודה דוידוב: לצערי, בשלב מסוים זה נעצר עקב בעיות תקציביות.
<יהודה דוידוב: בנוסף לכך יש חשיבות רבה בדוח מבקר המדינה שמציין שמצבם של ניצולי שואה הולך ומידרדר.
<יהודה דוידוב: כל חודש במדינת ישראל הולכים לעולמם כ-1,000 ניצולי שואה, ובשנה כ-12,000.
<יהודה דוידוב: אלה מספרים מאוד קשים.
<יהודה דוידוב: כאזרחים וגם כמדינה יהודית אנחנו צריכים לחשוב מה אנחנו משאירים לדור הבא שצריך לדאוג לו היום, ויפה שעה אחת קודם.
אכרם חסון: אולי תסביר לנו בקצרה, יהודה, מה אתם עושים בעמותה?
<יהודה דוידוב: אני אתייחס לשני ארגונים: ארגון שציינת – "יד עזרה לישראל" – שזה ארגון וולונטרי שמתנהל היום בלי שקל אחד מהמדינה, אלא רק מתרומות מהעולם, כולל הסיוע האינדיבידואלי, שזה אחד הנושאים הכי חשובים; נושא של פעילויות חברתיות; סיוע; טיולים ודברים אחרים.
<יהודה דוידוב: היום חברים בגוף הזה כמעט כל ההתאחדויות – גם ארגוני עולים, גם התאחדות מרוקו, גם התאחדות ארצות ערב, גם התאחדות דרוזית כגלובל פורום.
<יהודה דוידוב: אז אנחנו עושים מה שאפשר.
<יהודה דוידוב: אבל לצד זה יש ארגון אחר בשם "תנועת חזית הכבוד" שהוא ארגון גג שכבר 12 שנים פועל ומייצג את כל הגמלאים דוברי השפה הרוסית.
<יהודה דוידוב: אנחנו מדברים בכל הוועדות על מצבם; חברי כנסת ושרים מנסים לשנות.
<יהודה דוידוב: אבל עדיין אנחנו כמדינה מתוקנת לא עומדים בקריטריונים.
<יהודה דוידוב: מדינה שלא דואגת לאזרחים הוותיקים, לחולים ולילדים - -
אכרם חסון: מה הסיבה?
אכרם חסון: למה לא עומדים בקריטריונים?
<יהודה דוידוב: לפי דעתי, הבירוקרטיה המיניסטריאלית.
<יהודה דוידוב: נכון להיום עשרות גופים וכמה משרדי ממשלה מטפלים בנושא: המשרד לאזרחים ותיקים, משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד הקליטה והעלייה – המון גופים מתעסקים, ואין תכלול וניהול, אלא יש כפילויות.
<יהודה דוידוב: אנחנו באנו גם עם המלצות שצריך להקים ועדת היגוי בין-משרדית.
<יהודה דוידוב: הדעה שלי היא שארגונים ועמותות מישהו צריך להוביל יחד עם אנשי מקצוע.
<יהודה דוידוב: שזה יהיה איש מוכר, דמות ציבורית ומקצועית אבל בלי שייכות למפלגה כזאת או אחרת.
<יהודה דוידוב: ברגע שזה מגיע למפלגה כזאת או אחרת אז אנחנו תקועים ולא יכולים להתקדם בנושא.
<יהודה דוידוב: שתהיה הכנת תכנית לאומית.
אכרם חסון: אנחנו מברכים אתכם על כל העשייה.
אכרם חסון: תמשיכו לתרום ולקדם.
אכרם חסון: אני מקווה שהרבה אנשים יצטרפו אליכם ויסייעו באותה מידה.
אכרם חסון: האם יש לנו כאן נציגים ממשרד הרווחה?
<יהודה דוידוב: הייתה פה תמי מרוז.
אכרם חסון: רשומים אצלנו כאן, אבל אני לא רואה שמישהו הגיע.
אכרם חסון: המפקחת הארצית ממשרד העבודה והרווחה גברת ורד נמצאת כאן?
אכרם חסון: גברת תמי, מפקחת ארצית בקהילה, נמצאת?
<יהודה דוידוב: תמי הייתה פה.
<יהודה דוידוב: היא יצאה.
אכרם חסון: מהמשרד לשוויון חברתי נמצא פה מישהו?
אכרם חסון: תציג את עצמך, בבקשה.
<שמוליק מזרחי: אני יושב-ראש הסתדרות הגמלאים בישראל.
אכרם חסון: ברוך הבא.
<שמוליק מזרחי: אני מקווה שזה שנמצאים כאן מעט משרדים בדיון הזה לא מצביע על אדישות או על חוסר הבנה שהנושא הזה מאוד קריטי ומאוד חשוב.
<שמוליק מזרחי: אנחנו יודעים שהיום האלימות כלפי קשישים יכולה להיות גם על-ידי אנשים חיצוניים, אבל לעתים זה גם על-ידי בני משפחה ולעיתים על-ידי המטפלים שלהם.
<שמוליק מזרחי: אנחנו רואים גם מה קורה בבתי האבות.
<שמוליק מזרחי: החוליה החלשה הנפגעת ביותר היא הקשישים שאין להם יכולת פיזית להגיב, ואין להם אפילו יכולת להתלונן ולהציג את המצוקה ואת הבעיה שלהם.
<שמוליק מזרחי: זה נושא שוודאי משטרת ישראל וגם בתי המשפט צריכים להיות בחוד החנית כדי להגן עליהם.
<שמוליק מזרחי: לצערנו הרב, מתוך סטטיסטיקות שאנחנו נחשפנו אליהם, הרבה פעמים לא מעמידים לדין אנשים שהכו קשישים.
<שמוליק מזרחי: לא באתי עם הנתונים עכשיו, אבל אנחנו ראינו סטטיסטיקה שמצביעה על כך שמוותרים להם או מזהירים אותם, ובזה נגמר כל העניין הזה.
<שמוליק מזרחי: אני לא מדבר על מקרים קשים של אלימות קשה.
<שמוליק מזרחי: אפילו באלימות קלה יש חוסר הקפדה ליישם את מה שנדרש ליישם.
אכרם חסון: אז מוותרים להם בגלל חוסר בראיות או בגלל סלחנות יתרה?
<יהודה דוידוב: גם וגם וגם.
<יהודה דוידוב: כלומר גם חוסר היכולת של אדם לבטא את הבעייתיות שלו.
<יהודה דוידוב: במשטרה היום אתה צריך להתלונן.
<יהודה דוידוב: זה לא מצב שהמשטרה באה ומתערבת.
<יהודה דוידוב: בדרך כלל היא לא מתערבת.
<יהודה דוידוב: יושבים כאן קציני משטרה שיוכלו אולי להתייחס לעניין הזה.
<יהודה דוידוב: אתה צריך ללכת להתלונן שפגעו בכך ולא כל אחד יכול להביא את זה לידי ביטוי.
<יהודה דוידוב: יש אנשים שלא מסוגלים להגיע פיזית למשטרה כדי להגיש תלונה.
<יהודה דוידוב: הבעיה השנייה קשורה למשטרת ישראל, לעיריות ולרשויות המקומיות – נושא התאונות של הקשישים.
<יהודה דוידוב: השאלה, האם זה הנושא שלנו, אדוני.
אכרם חסון: זה לא, אבל אנחנו נשמח לשמוע אותך.
אכרם חסון: אנחנו מדברים על הירידה בביטחון האישי, ולכן אם זה חלק וזה גורם לתחושה הזאת אז אפשר.
<יהודה דוידוב: גם פה במרחב הציבורי הקשישים הם הנפגעים הגדולים ביותר, גם הם וגם הילדים.
<יהודה דוידוב: כאשר קשיש צריך לחצות מעבר חצייה, יש לו בעיות שמיעה וגם פיזיות של הליכה והוא איטי, ויש לו גם בעיות ראייה.
<יהודה דוידוב: הייתה הצעה בכנסת שמשום מה לא קידמו אותה, שבאותם אזורים שאנחנו יודעים שיש מועדונים של קשישים או יש ריכוז של קשישים – לתת יותר זמן גם בזכות למעבר החצייה לאנשים.
<יהודה דוידוב: הדבר הזה משום מה לא נעשה.
<יהודה דוידוב: הייתה הצעה כזאת של חבר הכנסת נחמן שי, וזה לא קודם ולא נעשה דבר.
<יהודה דוידוב: אנחנו יודעים שהקשישים היום נפגעים מאוד וצריך להגביר גם את הדרכים ליד מעברי חצייה כדי לצמצם את הפגיעה בקשישים.
<יהודה דוידוב: לצערנו, הקשישים – אלה שבנו את המדינה, הקימו את המדינה, לחמו בשבילה ופעלו בשבילה - -
<יהודה דוידוב: - - דווקא בתקופה שהיא זקוקה למדינה ולהגנה אנחנו לא נמצאים שם מספיק.
אכרם חסון: בעניין הדברים שאמרת בהתחלה יש לכם סקר נתונים?
אכרם חסון: אתם ערכתם סקר.
אכרם חסון: יש לכם נתונים כתובים?
<יהודה דוידוב: לא אנחנו.
<יהודה דוידוב: היה סקר שהגיע אלינו מאחד הגורמים, נדמה לי שמאש"ל.
<יהודה דוידוב: יש סקרים כאלה שבמידת הצורך נוכל להעביר אותם.
אכרם חסון: בבקשה, אדוני, תציג את עצמך.
<יצחק לייסט: שמי יצחק.
<יצחק לייסט: אני סגן יושב-ראש הגמלאים בראשון לציון.
<יצחק לייסט: באותו נושא שמר מזרחי דיבר – בעיר גדולה כמו ראשון לציון מעברי חצייה מחוקים לגמרי.
<יצחק לייסט: בתור תושב אני מכיר את המקום, ואני - - - מה קורה עם בן אדם זר?
<יצחק לייסט: אנשים שלא גרים במקום?
<יצחק לייסט: הם חולפים שם, ויש שם תאונות בלי סוף.
<יצחק לייסט: אז אפשר ללחוץ על העיריות שיסמנו יותר את מעברי החצייה.
אכרם חסון: אתנו גברת תמי מרוז, מפקחת ארצית בקהילה מטעם משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
אכרם חסון: אנחנו כאן מדברים על הירידה בביטחון האישי של האזרחים הוותיקים, ונשמח לשמוע גם ממך.
<תמי מרוז: אני ביקשתי רשות דיבור?
אכרם חסון: אנחנו מבקשים שתדברי כי את מייצגת פה משרד ממשלתי, והנושא הזה חשוב מאוד לכולנו.
<תמי מרוז: בשירותי הרווחה לקשישים אנחנו מודעים לסכנות ולקשיים.
<תמי מרוז: אנחנו משתדלים מאוד להנגיש את השירותים על-ידי הסעות או ליווי ושירותי רווחה שניתנים לאזרחים הוותיקים.
אכרם חסון: זה הכול?
<תמי מרוז: אם עולה פה משהו ספציפי שנוגע למשרד העבודה והרווחה אני אגיד.
אכרם חסון: אנחנו שואלים אותך, איך אתם נערכים?
אכרם חסון: מה עשיתם?
אכרם חסון: האם אתם מכירים בכך שבאמת יש ירידה בביטחונם האישי של האזרחים הוותיקים כתוצאה מכל מיני דברים שמשפיעים עליהם בחברה?
אכרם חסון: מה התרומה שלכם?
אכרם חסון: מה אתם עושים?
אכרם חסון: האם יש תקציב ואתם עושים סדנאות ומגיעים לבתי האבות?
אכרם חסון: האם העיריות מעורבות?
אכרם חסון: בסופו של דבר יש אוכלוסייה שבנתה את המדינה ותרמה רבות, והיום היא מרגישה לא נוח, לא טוב.
<תמי מרוז: בשירותי הרווחה כל פנייה שמגיעה על איזושהי מצוקה של אזרח ותיק מטופלת עניינית בין אם עניין של ביטחון אישי או משפחתי או מצוקה כלכלית כמו כל השירותים שאנחנו נותנים או צורך באיזשהו שירות בקהילה שאנחנו נותנים.
אכרם חסון: אנחנו אולי נחזור אלייך.
אכרם חסון: נמצאת אתנו סגן ניצב בלה?
<בלה גילנברג: כן.
אכרם חסון: את מהמשרד לביטחון הפנים.
<בלה גילנברג: אני מהמשטרה.
<בלה גילנברג: אני לא מייצגת את המשרד, אלא את המשטרה.
אכרם חסון: לביטחון הפנים.
אכרם חסון: ככה כתוב לי.
אכרם חסון: אנחנו נשמח לשמוע התייחסות.
<בלה גילנברג: אוקיי.
<בלה גילנברג: קודם כול אני מייצגת את המשטרה בהיבט מסוים ולא את כל המשרד לביטחון הפנים.
<בלה גילנברג: אני ראש מדור שותפויות באגף המבצעים של המשטרה בתוך המחלקה לשיטור קהילתי.
<בלה גילנברג: אחד הנושאים המטופלים על-ידינו הוא הנושא של אזרחים ותיקים.
<בלה גילנברג: זה בדרך כלל באמצעות שוטרים קהילתיים.
<בלה גילנברג: במשטרה יש כ-450 מרכזי שיטור קהילתי שאותם מאיישים כ-700 שוטרים.
<בלה גילנברג: הרעיון הוא להנגיש את שירותי המשטרה לשכונות.
<בלה גילנברג: זאת אומרת זה נקודת קצה של המשטרה.
<בלה גילנברג: הם מצויים בתוך הקהילה.
<בלה גילנברג: אחד הנושאים שהשוטרים הקהילתיים מטפלים בהם הוא מול האוכלוסייה המבוגרת יותר, האוכלוסייה הוותיקה.
<בלה גילנברג: זה באמצעות כמה פעולות.
<בלה גילנברג: אחת מהם זה שוטר קבוע שמכיר את הקהילה ונמצא באותו אזור.
<בלה גילנברג: הוא מכיר את המועדוניות של האזרחים הוותיקים ועושים שם הרצאות גם כדי להנגיש את שירותי המשטרה וגם כדי לכוון את האוכלוסייה הרלוונטית שכמו שראינו כאן היא אוכלוסייה שיש לה יחסית אלמנטים מוחלשים.
<בלה גילנברג: כדי להעצים אותה עוזרים בנושא של מוגנות ומתן כלים לשמור על עצמם.
<בלה גילנברג: הכנו גם סרטונים בשיתוף המשרד לשוויון אזרחי.
<בלה גילנברג: הסרטונים מדמים סיטואציות בקליפים קצרים מאוד שמראים תרחישים כמו כניסה של זרים הביתה – למי לפתוח, למי לא לפתוח, עם מי להתייעץ, עם מי לדבר, איך לדבר, איך להסתובב ברחוב בצורה בטוחה.
<בלה גילנברג: כל הדבר האלה מודגמים בסרטונים האלה והרבה מאוד פעולות כאלה נעשות מול הריכוזים האלה במועדוניות.
<בלה גילנברג: אחת החוויות המעצימות שיש לנו הן "סדנאות אביב".
<בלה גילנברג: איש משטרה בשם חקני שיזם סדנאות לעניין של מוגנות אישית.
<בלה גילנברג: הסדנאות נקראות "סדנאות אביב" על שם הבן שלו שנהרג בתור קצין במנהרות.
<בלה גילנברג: הוא עובר בדרך כלל באוכלוסיות מוחלשות יותר כמו נערות במצוקה, נשים ואוכלוסייה מבוגרת יותר, ונותן להם כלים להתמודדות עם המוגנות האישית שלהם במקרה של תקיפה בדרך כלל.
<בלה גילנברג: כל הנושא של שרשראות בולטות ותיקים פתוחים – כלים להתמודד בעניין הזה.
<בלה גילנברג: זאת אחת הסדנאות המעצימות יותר שיש עליה משובים מדהימים.
<בלה גילנברג: בנוסף לכך יחידות המשטרה מאמצות מועדונים ואוכלוסייה ותיקה.
<בלה גילנברג: אנחנו מתייחסים לעניין של ניצולי שואה וגם לאוכלוסייה הוותיקה בכלל של אנשים מבוגרים יותר בביקורים אישיים שלהם.
<בלה גילנברג: רק בשבוע שעבר היה אצלנו במכללה לשוטרים מועדון "עמך" מרחובות מפגש שני של 50 אזרחים ותיקים שבאו לבקר במכללה לשוטרים בבית שמש.