GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: לא מאריכים, לא משפצים, לא מחליפים לו מקום אחר בתל אביב אם הוא צריך או כל מקום אחר, אלא פשוט אומרים לו יאללה, צא.
זאב אלקין: זה כלי שהוא צריך לבוא יחד עם כלים נוספים, כי אחרת תהיה הופעה הזאת שהוא אומר אז אל תאריכו, אני נשאר פה, תפנו אותי בכוח.
זאב אלקין: בואו נראה אתכם מפנה אותי כיחידה ממשלתית בכוח.
זאב אלקין: לכן זה צריך לבוא עם הכלים הנוספים, אבל עדיין אני חושב שהקפדה על מימוש הכלי הזה היא מאד חשובה.
דוד אמסלם: בינתיים בכוח מפנים רק יישובים יהודים בארץ ישראל.
זאב אלקין: למה זה לא נותן מענה מלא?
זאב אלקין: כי הרבה מאד יחידות לא יושבות בחוזה שהוא מסתיים בשנים הקרובות.
זאב אלקין: יש יחידות שיש להן חוזה לטווח ארוך, יש יחידות שיושבות בדיור שהוא בבעלות ממשלתית, אז זה אף פעם לא יגיד התאריך הזה, ולכן זה לא מספיק.
זאב אלקין: אבל לגבי חלק מהיחידות, זה בהחלט כלי שהוא יעיל, אם הוא מתוקף על ידי עוד דברים.
זאב אלקין: הדבר השלישי שהוא יותר דרקוני, אדוני יושב הראש, שהעלינו כאופציה, זה אמירה של הדיור הממשלתי למשרד הרלבנטי – עד שאתה לא מתחיל לשתף פעולה לגבי המעבר של מה צריך לעובר, אל תבוא אלינו עם בקשות לגבי דיור, כלל משרדי, לא רק על היחידה הספציפית הזאת.
זאב אלקין: אתה מבקש מאיתנו אחת, שתיים, שלוש, ארבע, אנחנו בכלל לא נכנסים איתך לדיון כי אתה מפר החלטת ממשלה ולא עובד איתנו על המימוש שלה.
זאב אלקין: זה בהחלט כלי יעיל.
דוד אמסלם: אבל למה אתה הולך על הכלים האלה?
דוד אמסלם: למה אתה הולך על זה?
דוד אמסלם: הרי אם החלטת ממשלה אמורה להתממש ואנחנו נעביר את זה זה בעיה משמעתית, אז יש מנכ"ל שהוא עובר עבירת משמעת.
דוד אמסלם: ברגע שאני עובר עבירת משמעת אני לא דואג לשר שלי, אני דואג לעצמי.
זאב אלקין: זה מאד פשוט, אדוני יושב הראש.
דוד אמסלם: אני לא מבין למה ללכת ככה.
זאב אלקין: אדוני יושב הראש, מאד פשוט לברוח מהטענה של עבירת משמעת, כי כמו שאמרתי כל מעבר הוא משא ומתן עם העובדים.
זאב אלקין: ואפשר לנהל, אם לא רוצים לסיים אותו, תאמין לי, כשאני נכנסתי לנתיב לא התחלתי את המשא ומתן, הוא התחיל הרבה לפני.
זאב אלקין: אם לא רוצים לעבור, אפשר לא להיות בעבירת משמעת, להפיל את זה על משא ומתן עם העובדים וזה משא ומתן שיכול להימשך כנצח, כי העובדים לא רוציםל עבור.
זאב אלקין: הם לא מזרזים את זה המשא ומתן הזה.
זאב אלקין: ולכן אם ההנהלה לא מזרזת, אז אין.
זאב אלקין: ואתה לא תוכל להוכיח שהוא לא מזרז את המשא ומתן עם העובדים.
זאב אלקין: ולכן אם אין כלים נוספים, אפילו עבירה משמעית, גם אם תצליח לשכנע את הנציבות שיש פה עבירת משמעית, זה לא יעזור, כי יהיה לו תירוץ – זה מישהו אחר אשם.
זאב אלקין: אז זה אשם, זה אשם וזה אשם, והוא יפיל את זה מעצמו.
זאב אלקין: לכן צריכים פה כלים נוספים.
זאב בנימין בגין: האמצעי השלישי שדיברת עליו – הפסילות ההדדיות – יש נכונות של החשבות הכללית להשתמש בו?
זאב אלקין: הדיור הממשלתי לא פסל את זה.
זאב אלקין: יותר מזה, אני יכול להגיד לכם, ואני לא רוצה לדבר בשמו - - -
זאב בנימין בגין: אבל הוא לא - - -
זאב אלקין: אבל בצורה לא פורמאלית הוא עושה את זה גם היום.
זאב אלקין: היום כשמגיעים אליו משרדים הם מקבלים ממנו שאלות על ירושלים לפני שמתדיינים איתם על כל השאר.
זאב אלקין: אז הוא לא עושה את זה עם ברזל ולא אומר אני לא דן איתך על שום דבר ולא תקבל שום דבר, כי ברור שזה מייצר בסוף פגיעה בשירות.
זאב אלקין: שלא נשלה את עצמנו.
זאב אלקין: ברור שהכלי הזה יפגע ביכולת של משרד ממשלתי לתת שירות ולכן יש כאן התלבטות.
זאב אלקין: הכלי הרביעי זה כמובן פגיעה תקציבית במשרדים.
זאב אלקין: הרי למשרדים יש תקציבים כאלה ואחרים ויש גם סעיפים שונים.
זאב אלקין: אז יש משרדים שכבר היום משלמים כפול.
זאב אלקין: יש יחידה במשרד הכלכלה שיש לה מקום בירושלים ומשלמים בשעה טובה ומוצלחת גם על ירושלים וגם על תל אביב, כי היא לא עוברת.
זאב אלקין: אבל זה נדיר.
<קריאה: חמור.
זאב אלקין: זה חלם, נכון.
זאב אלקין: אבל זה למשל מצב שהיה בנתיב, שאני מצאתי והוא נוצר הרבה לפני שהגעתי ליחידה, שמשלמים כפול.
זאב אלקין: אני הזדעזעתי ואמרתי לא מוכן לזה יותר, אבל אפשר להמשיך.
זאב אלקין: אצל רוב המשרדים זה לא המצב, אבל אתה יכול לייצר מעין קנס תקציבי על המשרד, אם הוא לא עובר.
זאב אלקין: אגב, הממשלה עושה דברים כאלה.
זאב אלקין: למשל על צעדי התייעלות, אם לא ממצים אותם, יש קנס.
זאב אלקין: בהחלטה של חוק ההסדרים, אני כשר יודע שאם אתה לא עומד ברף מסוים של צעדי התייעלות, אז מורידים לך תקנים או לא מוסיפים לך תקנים שצריכים להוסיף.
זאב אלקין: זאת אומרת יש כל מיני דברים תקציביים שפוגעים בך, אם אתה לא עומד ביעדים שהממשלה קבעה.
זאב אלקין: יש לממשלה יכולת לעשות את זה.
זאב אלקין: אפשר לעשות את זה גם כאן.
זאב אלקין: אגף התקציבים מתנגד כמובן, כי הוא טוען שזאת לא סיבה לפגוע בתקציבי המשרדים, בכלי הזה.
זאב בנימין בגין: גם בלוח הזמנים שאתם מציינים זה תמיד יושבת על השר הבא, הבא, לא על השר המכהן.
זאב בנימין בגין: כי זה לוקח שמונה שנים, אתה אומר.
זאב אלקין: זה לא לוקח שמונה שנים.
זאב אלקין: אם אתה עובר לשכירות זה לא צריך לקחת שמונה שנים.
דוד אמסלם: טוב, בואו נתכנס.
זאב אלקין: נושא נוסף, כלי נוסף שאפשר להפעיל.
זאב אלקין: תקנים כבר הזכרתי, הקפאת כוח אדם.
זאב אלקין: עוד פעם, זה בידי הנציבות ואגף התקציבים.
זאב אלקין: אין תקנים חדשים עד שאתם לא מתחילים את תהליך המעבר ולא נכנסים לתך התהליך.
זאב אלקין: אחר כך כמה זמן מתכננים לך זו כבר שאלה אחרת, אבל רוב היחידות לא בתוך התהליך.
זאב אלקין: אתה יכול להתחיל לגבות שכר דירה מוגבר במצבים כאלה שלא עוברים, כדי לייצר תמריץ כלכלי למשרד לעבור, שהוא ישלם על זה.
זאב אלקין: ואתה יכול להשתמש בכלי של שיימינג.
זאב אלקין: גם את זה הצענו, שכל רבעון, כל המנכ"לים ושרים של משרדי ממשלה שלא ביצעו, לפחות לא נכנסו לאיזה שהוא תהליך סדור וברור עם לוחות זמנים, יתייצבו בממשלה וידווחו למה.
זאב אלקין: מה הקשיים, מה העניין.
זאב אלקין: לדעתי אם תפעיל את זה כמה פעמים, כל שלושה חודשים, אז גם אז הדברים יזוזו, כי זה לא נעים.
זאב אלקין: כששמנו את הדו"ח, כולל היחידות והשרים התחילו לדפדף ולמצוא את עצמם, מיד בישיבת הממשלה התחילו לקפוץ שרים ולהגיד זה לא נכון, זה לא ככה, זה לא בגללי, זה פה.
זאב אלקין: לא אוהבים את הדבר הזה.
זאב אלקין: זאת אומרת שעצם הדו"ח כבר זירז.
זאב אלקין: ואם תעשה את זה בדיון בממשלה כל שלושה חודשים, ואגב אדוני, אני כדי לעשות את זה צריך החלטת ממשלה.
זאב אלקין: אתה כדי לעשות את זה כל שלושה חודשים לא צריך אף אחד.
זאב אלקין: אתה יכול לעשות את זה ביוזמתך.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה.
דוד אמסלם: אני אמליץ משהו אחר.
דוד אמסלם: תראה, כבוד השר, אני באמת רואה את ההמלצות שלך.
דוד אמסלם: אתה יודע, לפעמים אני משתהה מי מנהל את העסק.
דוד אמסלם: אנחנו אולי נשלח להם זרי פרחים ואולי בכל זאת, ואולי באמת ניתן לכם טיסה לחוץ לארץ, תיסעו קצת.
דוד אמסלם: כשרצו להעביר את רשות השידור בהחלטה העבירו את כולם ומי שלא רצה התפטר.
דוד אמסלם: יש ממשלה.
דוד אמסלם: אנחנו ממשלה, מנהלים את העסק.
דוד אמסלם: אז בוודאי, אני בא מתחום העובדים, אפשר לדבר איתם ולתת להם את הפיתרונות והכל בסדר.
דוד אמסלם: גם אני עברתי מקום עבודה פעם בחיי, מתל אביב לירושלים.
דוד אמסלם: אני לא רואה את הבעיה בכלל בעובדים בסוף.
דוד אמסלם: יוצרים את החבילה, מי שרוצה עובר, מי שלא רוצה, נפרדים ממנו, מוצאים לו אלטרנטיבה מקומית ואם לא, נותנים לו פנסיית גישור ושולחים אותו הביתה.
דוד אמסלם: אבל זה לא עובד ככה.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לבוא ולנהל איתם משא ומתן ולהגיד להם חברה, אנחנו לא ניתן לכם שכירות, אנחנו לא ניתן לכם?
דוד אמסלם: זה לא ילך לאף מקום.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני גם מזהה שאין אחראי לתהליך עם סמכויות.
דוד אמסלם: מישהו צריך לנהל את האירוע הזה.
דוד אמסלם: אז אתה אין לך סמכויות.
דוד אמסלם: אתה אומר תשמע, אני רק עוקב ובא מדווח.
זאב אלקין: לא, כבר לא.
זאב אלקין: כמו שאתה רואה אני מנסה לדחוף את זה, אבל בלי סוף ברור.
דוד אמסלם: כן, אין דבר כזה.
דוד אמסלם: האוצר לא יעשה כלום וההוא לא יעשה כלום וכמו שאתה אומר כל אחד שאתה דורך לו על האצבע, כבר הוא מפסיק.
דוד אמסלם: אירוע כזה לא מתנהל ככה.
דוד אמסלם: אז או שמורידים אותו מהפרק ולא מקבלים החלטות, אבל אם מקבלים החלטה מיישמים אותה.
זאב אלקין: רק משפט אחרון מה הוחלט בישיבת הממשלה, או יותר נכון מה ההנחיה של ראש הממשלה כשהצגנו את התמונה הזאת ואני אמרתי שאני לא מוכן להמשיך במצב הזה.
זאב אלקין: כי זה צריך להשתנות.
זאב אלקין: אפשר להתווכח למי לתת סמכויות, איזה סמכויות, איזה כלים, אבל אם לא יהיה שינוי ברמה אפילו של החלטת הממשלה, עם הכלים, אז אנחנו עובדים על עצמנו.
זאב אלקין: נגיע לשנת 2019, נאריך את זה ל-2025 וגם עד אז זה לא ייגמר.
זאב אלקין: גם שייבנה כל הדיור הממשלתי הנדרש, גם אז זה לא ייגמר, כי חלק מהסיבות למעבר בכלל לא קשורות, כמו שאמרתי ב - - -
דוד אמסלם: ההיפך.
דוד אמסלם: זה מטריד אותי יותר.
דוד אמסלם: בסוף יישארו אלה בתל אביב וייקחו עוד עובדים בירושלים, כי צריך למלא את המשרדים.
דוד אמסלם: או שהם יישארו ריקים פה.
זאב בנימין בגין: האם יש בתוך הרשימה הזאת איזה מיפוי פנימי של מועמדים יותר סבירים, מועמדים שיותר קל יהיה להביא אותם?
זאב אלקין: יש, אבל - - -
זאב בנימין בגין: במקום לעבוד על 60-70, נתחיל עם 12.
זאב אלקין: יש, אבל אני חולק על הגישה הזאת, כי אני חושב שזו חובה של כולם.
זאב בנימין בגין: לא, מבחינת יכולת.
זאב בנימין בגין: עזוב מבחינת - - -
זאב אלקין: יש יכולת.
זאב אלקין: יש לו יכולת על כולם.
זאב אלקין: כל מי שברשימה הזאת יש לו יכולת.
זאב אלקין: זה ייקח חצי שנה, ייקח שנה, יש לו יכולת.
דוד אמסלם: תראו, אני מציע בדיון הזה הסיפור הזה לא נגמר בשעתיים.
דוד אמסלם: בני הרזולוציה הקטנה הזאת היא פחות חשובה לי.
דוד אמסלם: אנחנו הבנו מהשר איך זה עובד בגדול.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים שזה לא עובד - - -
זאב בנימין בגין: אבל זה לא עובד.
דוד אמסלם: אני מבין שזה לא עובד וזה גם לא יעבוד.
דוד אמסלם: אחרי זה נחליט מה נעשה.
זאב אלקין: כן, בצורה כזאת זה לא יעבוד.
דוד אמסלם: כן, מה נעשה.
זאב אלקין: רק משפט אחרון מה הנחה ראש הממשלה בישיבת הממשלה שמסרנו את הדיווח הזה ושגם ראש הממשלה הבין ואני גם התעקשתי על זה שאני לא מתנגד להשאיר את זה במצב כמו שזה היום.
זאב אלקין: מה שהוא קבע, כך: הוא הקים צוות של מספר גורמים ממשלתיים ברשותנו הפעם, כי הוא ראה שאיכפת לנו ואנחנו מנסים לדחוף את זה קדימה.
זאב אלקין: בצוות הזה אמורים להיכלל מנכ"ל משרד ראש הממשלה או נציגו כמובן.
זאב אלקין: מנכ"ל משרד האוצר, הממונה על הדיור הממשלתי במשרד האוצר ואנחנו כצוות צריכים לגבש - - -
דוד אמסלם: מי יושב הראש, אתה?
זאב אלקין: אני או מנכ"ל המשרד.
זאב אלקין: אנחנו אמורים עד סוף שנת 2017 להביא תיקון להחלטת הממשלה, לגבש את הכלים והצד השני של המטבע, להגיד את האמת.
זאב אלקין: כי עד 2019 לא יעברו כל משרדי הממשלה.
זאב אלקין: צריך פה יעד אמיתי, ברור, עם כלים חדשים הרבה יותר משמעותיים ממה שהיו קודם, שאפשר לעמוד ביעד הזה ולא נעשה מעצמנו צחוק שנחכה עד שנת 2019 ואז נתקן כי פשוט הגענו לשנת 2019 וזה לא קרה, אז לא נעים.
זאב אלקין: כשמישהו ישלח שאילתה עיתונאית למה לא ממלאים את זה, אז הממשלה תתחייב בעוד כמה שנים ובזה יסתיים העניין.
זאב אלקין: אז זאת המשימה שלנו, עד סוף השנה הזאת להביא את ההחלטה ואני אשמח מאד לעשות את תהליך עבודת המטה שאנחנו נעשה, לעשות גם בשיתוף פעולה ודו-שיח עם הוועדה, לשמוע את הרעיונות שלכם, כדי שנביא החלטה אמיתית, כמו שצריך.
דוד אמסלם: קודם כל אני שמחה לגבי ההחלטה הזאת.
דוד אמסלם: זה הדבר היחיד שעודד אותי בכל מה שאמרת.
דוד אמסלם: לפחות איזה שהוא כיוון, שאולי ייצא משהו בשנים הקרובות.
דוד אמסלם: כפי שאתה אמרת, במתכונת הנוכחית אי אפשר לעשות שום דבר.
דוד אמסלם: תודה באמת על הסקירה.
דוד אמסלם: כבוד ראש העיר, אני מניח שאתה רק תחריף את כל מה שאמרו פה.
ניר ברקת: קודם כל אני רוצה להודות על עצם הדיון, לך דודי ולחברי הכנסת וכמובן לשר.
דוד אמסלם: רק הערה, ברשותך, רק בגלל השר.
דוד אמסלם: בתחושה שלי, מכל הממשלה, השר היחיד שבאמת זה מעניין אותו זה השר אלקין.
דוד אמסלם: ואם זה לא היה מעניין אותו, גם את הדו"ח הזה לא היינו מקבלים.
דוד אמסלם: וזה לא בגלל שהוא השר לענייני ירושלים.
דוד אמסלם: זה מדגיש את זה, אבל הוא רואה את זה בדיוק כמוני.
דוד אמסלם: זה סיפור שבנשמה שלו ובאמת שאפו על כל המאמץ הזה.
ניר ברקת: מבייש.
ניר ברקת: המצב מבייש.
ניר ברקת: מה שמבייש אותנו – ואני חושב שכולנו צריכים להתבייש פה – זה לא רק שזה לא מומש, שלא אכפת.
ניר ברקת: מבחן הנוחות גבר על מבחן החשיבות.
ניר ברקת: והמדינה מגדירה שחשוב לחזק את ירושלים וירושלים מתועדפת על פי חוק יסוד ובפועל קורה בדיוק הפוך.
ניר ברקת: לא ירחק היום שאתם תראו את הכנסת זולגת לתל אביב ולמרכז.
ניר ברקת: בפועל, אם לא תופסים מנהיגות ופיקוד ומוודאים שהחוק, והחוק הזה לא סתם חוקק.
ניר ברקת: הוא חוקק כי המדינה והממשלה ראתה בחיזוקה של ירושלים יעד אסטרטגי.
זאב אלקין: - - - על המעבר - - -
ניר ברקת: לא, חוק יסוד על בסיס ירושלים, ועל בסיס חוק יסוד בסיס ירושלים, החלטה לשים את משרדי הממשלה בירושלים, זה בא מעצם חשיבותה וחיזוקה של העיר ירושלים.
ניר ברקת: והנה, פעם אחר פעם ושנה אחרי שנה, אנחנו שואלים ומבקרים.
ניר ברקת: הקמנו גוף בתוך המערכת החינוך, יחד עם הרשות לפיתוח ירושלים כבר לפני כמה שנים.
ניר ברקת: המידע הזה, לשמחתי הרבה היום ובזכות ההירתמות של השר, היום הנושא הזה מגיע למקום שאמור להגיע ואני תקווה שזה יזיז לנו את הדברים יותר מהר.
ניר ברקת: אבל אני רוצה כאן למחות בתוקף.
ניר ברקת: למחות בתוקף על עצם חוסר האכפתיות של האנשים וחוסר האכפתיות שהם נכנעים למאזן הנוחות במקום ללכת ולעזור ולעשות את הדברים הנכונים.
ניר ברקת: אני רוצה לתת פרספקטיבה.
ניר ברקת: זה לא 50,000 מ"ר.
ניר ברקת: זה למעלה מרבע מיליון מטר מרובע של משרדי ממשלה וגופים ממשלתיים, שלא נמצאים בירושלים.
ניר ברקת: אני אתן לכם כמה דוגמאות.
ניר ברקת: הרשות הלאומית לחדשנות ולטכנולוגיה יושבת באייר-פורט סיטי.
ניר ברקת: למה באייר פורט סיטי?
זאב אלקין: לצערי הכנסת החליטה כך.
ניר ברקת: מה קשור הנושא של חדשנות לאייר-פורט סיטי?
זאב אלקין: לצערי הבית הזה החליט.
ניר ברקת: ירושלים, במיוחד עכשיו, בהייטק ובחדשנות, מתקדמת התקדמות ניכרת.
ניר ברקת: איזו סיבה בעולם יש לשים אותה בכלל שם?
ניר ברקת: רשות המים, רשות המיסים.
ניר ברקת: יחידות סמך משמעותיות וגדולות של המדינה.
ניר ברקת: הרשות להגבלים עסקיים.
ניר ברקת: למה הרשות להגבלים עסקיים – כמעט 20,000 מ"ר בעצמם, יושבים בתל אביב.
ניר ברקת: יחידת החקירות שלהם.
ניר ברקת: איזה סיבה בעולם יש למשטרת התנועה הארצית להיות בבית דגן?
ניר ברקת: ויש לנו דוגמאות רבות שכאלה, שאתה שואל את עצמך מה ההיגיון?
ניר ברקת: אפילו יש היגיון רב לרכז את כל היחידות האלה במקום אחד, כי הסינרגטיקה והיכולת לעבור וללמוד אחד מהשני ולשתף פעולה בין משרדים.
ניר ברקת: יש היגיון עסקי רב.
ניר ברקת: זה לא חיסכון.
ניר ברקת: זה לא רק שירושלים חשובה.
ניר ברקת: יש היגיון בריכוז של כל המאמצים האלה ביחד.
ניר ברקת: אני אגיד לכם יותר מזה.
ניר ברקת: אחרי היחידות הללו יש את המעגל השני של חצי ממשלתי, תוסיפו עוד רבע מיליון מטר עסקי לפחות לגופים, שברגע שיעברו המשרדים, יש גם היגיון להעביר יחידות סמך נוספות, שהן חצי מדינה.
ניר ברקת: כמו ערוץ 2 וערוץ 10, שאנחנו נלחמנו והגשנו בג"צים.
ניר ברקת: אין סיבה בעולם, גם הם.
ניר ברקת: אנחנו מדברים על עשרות אלפים רבים של אנשים שפעם שההחלטה הזאת תמומש ואנשים יבינו גם את חשיבות העניין ועם הסנקציות המתאימות הדברים האלה יקרו.
ניר ברקת: פשוט מבייש.
ניר ברקת: אני רוצה להודות לשר שמרים את הנושא הזה.
ניר ברקת: אנחנו נמשיך לעקוב.
ניר ברקת: יש פה טבלאות על גבי טבלאות שהוכנו בעירייה שאנחנו מציגים לכם ולשר ולשמחתי השר לקח את זה לשלב הבא.
ניר ברקת: אני רוצה רגע לדבר על הפרקטיקה, דודי, בנושא הזה.
ניר ברקת: אנחנו הולכים להרים רובע עסקי חדש בכניסה לעיר.
זאב בנימין בגין: אני רוצה לשאול לגבי הנתונים, לפני שאתה ממשיך.
זאב בנימין בגין: נדמה לי שיש פער לא קטן או פערים בין הערותיכם לבין הנחות הממשלה.
זאב בנימין בגין: אפשר לפחות להתיישר על הנתונים.
דוד אמסלם: אבל בני - - -
זאב אלקין: אני אסביר - - -
דוד אמסלם: לא, לא כבוד השר, אין לנו הרבה זמן.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לשם, בני.
דוד אמסלם: גם אם יש פער של 20% - - -
ניר ברקת: אין פערים גדולים.
דוד אמסלם: ו - - - דרמטי.
דוד אמסלם: בני, אני לא רוצה לבזבז זמן.
זאב בנימין בגין: בסדר אדוני יושב הראש.
זאב בנימין בגין: כדבריך.
דוד אמסלם: בואו נתחיל לזוז את המטר הראשון, אחרי זה נתחיל להתווכח מה עושים הלאה.
ניר ברקת: אז אנחנו מקיימים ישיבות בפרקטיקה, איך אנחנו מסייעים, איך עיריית ירושלים, הרשות לפיתוח ירושלים, איך אנחנו יכולים לסייע לתהליך הזה, כי הוא תהליך מורכב.
ניר ברקת: אנחנו מבינים שהוא תהליך מורכב.
ניר ברקת: אז מצד אחד יש לנו את המיפוי יחידה, יחידה בכל המדינה, בתיאום עם כולם.
ניר ברקת: מה גודלה, אם וכאשר היא תעבור כמה נפח היא תצטרך, פעם ראשונה.
ניר ברקת: פעם שנייה, אנחנו מניחים היום רובע עסקי חדש בכניסה לעיר.
ניר ברקת: זה התחיל במיליון.
ניר ברקת: אנחנו מדברים על 1.6 מיליון מטר מרובע עסקי.
ניר ברקת: בולע את כל ה-270 מעגל ראשון ועוד ה-250 מעגל שני של גופים ציבוריים ותכפיל פי שלושה, אנחנו יודעים היום להכניס אותם לרובע העסקי החדש בכניסה לעיר.
ניר ברקת: אגב, זה רובע נגיש, עם רכבת מהירה, עם שתי רכבות קלות, עם תחנה מרכזית.
ניר ברקת: הוא יושב על האב תחבורתי.
ניר ברקת: אנחנו חייבים לנצל את ההזדמנות הזאת.
דוד אמסלם: ליד קריית הממשלה?
ניר ברקת: חייבים לנצל את ההזדמנות הזאת ובבניית המערך הזה לוודא שכולם, ללא יוצא מן הכלל, כל מי שצריך לעבור, עובר.
ניר ברקת: אני רוצה לומר שזה מגדיל את הכדאיות העסקית גם של עסקים מסביב.
ניר ברקת: כי ברגע שעסקים – עורכי דין, רואי חשבון, בנקאים, ברגע שהמקצועות החופשיים, שעם הזליגה של משרדי הממשלה גם הם זולגים, למה?
ניר ברקת: כי חלקם רוצים להיות קרוב למשרדים השונים.
ניר ברקת: אז הפגיעה היא לא רק במעגל הראשון, היא גם במעגל השני.
ניר ברקת: וההזדמנות שיש לנו היום מולנו מחייבת את הממשלה לעשות את הפאזל הזה, לסיים את הפאזל.
ניר ברקת: אז הנה, אנחנו עכשיו מרימים בג'נרי 2 כמעט 40,000 מ"ר.
ניר ברקת: איזה משרדים מעבירים לג'נרי 2?
ניר ברקת: פנימית בתוך העיר ירושלים.
ניר ברקת: רובו זה פנימית בתוך העיר ירושלים.
ניר ברקת: אז אני שואל את הפאזל הזה איך זה יכול להיות שאם יש לנו עכשיו שטח פנוי, או לחליפין, אם משרדי המשפטים שפזורים ברחבי העיר מרוכזים בכניסה לעיר, אז תעבירו יחידות אחרות לתוך העיר ירושלים.
ניר ברקת: אבל גם זה לא בדיוק אופטימאלי.
ניר ברקת: אנחנו רחוק מלהיות באופטימום.
ניר ברקת: לכן הפאזל הגדול הזה, של מי הולך לאן, יש הזדמנות פז שלא הייתה לנו בעבר.
ניר ברקת: למען האמת, אחד השיקולים לבנות את הרובע העסקי, היה בדיוק זה.
ניר ברקת: אם יש כל מיני תירוצים למה לא, נגמרו התירוצים.
ניר ברקת: יש לנו מקום יותר טוב מהמקום שהם נמצאים בו היום.
ניר ברקת: יותר נגיש, יותר נגיש לקריית הממשלה הקיימת.
ניר ברקת: ברצף גם באיכות החיים, מרחק הליכה ברגל משוק מחנה יהודה מהמוזיאונים או ממשרדי הממשלה הקיימים, מהאוניברסיטה העברית.
ניר ברקת: במרחק של להגיע לכל מקום.
ניר ברקת: אין רובע עסקי יותר אטרקטיבי ממנו ואנחנ ומחויבים לעשות את כל המאמץ לוודא שעכשיו זה הזמן.
ניר ברקת: עכשיו זה הזמן, אדוני השר, להניע את כל הסנקציות.
ניר ברקת: אנחנו יודעים להביא גזרים.
ניר ברקת: אתם צריכים לסייע לנו עם המקלות ולוודא שהמהלך הזה קורה.
ניר ברקת: גזרים, תודה לאל, יש על מה לדבר.
ניר ברקת: ואם אנחנו נראה שכולם נכנסים לרובע העסקי במהלך התקופה הקרובה ויש סימון לכל אחד לאן הוא הולך, דיינו.
ניר ברקת: גם אם זה ייקח עוד יום, יומיים, זו לא הבעיה.
ניר ברקת: אבל התכנון של מי הולך לאן, לתוך הרובע העסקי ולהרחבת קריית הממשלה, אנחנו יודעים להכיל את כולם ואז אתם תראו גם דבר נוסף.
ניר ברקת: יש לנו לצערי, אתם יודעים את זה חברי הכנסת, השר יודע, יש לנו מאבק מאד עיקש על תקציב לעיר ירושלים.
ניר ברקת: על התקציב השוטף, סל השוטף של שירותים, שהיום לצערי הרב אנחנו 70% מהממוצע הארצי.
ניר ברקת: תושב ירושלמי, סל השירותים שהוא מקבל בחינוך, ברווחה, בתרבות, בניקיון – 70% מהממוצע הארצי.
ניר ברקת: 60% מפורום ה-15, פחות מחצי משלושת המטרופולינים הגדולים במדינה.
ניר ברקת: והאוצר בא אלינו מצד אחד ומבקש מאיתנו להראות מקורות תקציב, מקורות - - -
דוד אמסלם: מקורות.
ניר ברקת: המשרד בא אלינו מבקש מאיתנו להראות מתווה, מקורות תקציב.
ניר ברקת: משרד האוצר, אתם בעצמכם יש לכם יחידות שלא נמצאות בירושלים.
ניר ברקת: יחידת תגמול תמרוץ לאגף שכר, רשות המיסים – מטה למעברי גבול יבשתיים, ממש חשוב שזה יהיה בתל אביב, בקריית הממשלה בתל אביב.
דוד אמסלם: יש שם מעברים.
ניר ברקת: רשות המיסים כמכלול, יחידת היעדים ועוד וכהנה וכהנה יחידות של משרד האוצר שלא יושבות בירושלים.
ניר ברקת: מעבר של היחידות הללו, יכול להיות סדר גודל של 100 מיליון שקלים לשנה לתקציב העיר ירושלים.
ניר ברקת: שלא לדבר על העובדים והמעגל השני וכיוצא בזה.
ניר ברקת: אז אני דוגמא איך המדינה יכולה במקום לשאול אותנו למה ומדוע יש לנו קושי בהכנסות, בואו שימו כתף והדבר הזה מייצר לנו 100 מיליון שקלים בשנה.
ניר ברקת: רק תעמדו בחוק.
ניר ברקת: רק תחייבו את משרדי הממשלה ובסופו של דבר אתם תראו שזה גם ייעל את עבודת הממשלה.
ניר ברקת: אז לסיכום אני אומר דודי, אני חושב שהדבר הנכון זה במקביל לעבודת השר בתוך הממשלה, כי אני קצת הרגשתי, אתה יודע, אנחנו היינו ואנחנו עדיין לפני הגשת עתירה לפני המדינה.
ניר ברקת: זה אחד הדברים שאמרתי לשר.
ניר ברקת: אם נראה מאמץ שנעשה בתוך הממשלה, אז זה הדבר הכי נכון לעשות.
ניר ברקת: אבל לא נהסס.
ניר ברקת: אם נגיע למסקנה שגם זה לא יעזור, לא נהסס ללכת לעתירה, שזה דבר הכי מבייש בעולם, אבל אני חושב שכן צריך לעשות.
ניר ברקת: אם השר דיבר קודם על תהליך של בקרה, לעשות פה בוועדה מעקב.
ניר ברקת: אנחנו נציג.
ניר ברקת: שיבואו כל המשרדים, שיראו לאן הם נכנסים.
ניר ברקת: אין בעיה לעשות את המעקב הזה ולראות שזה קורה בפועל.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני אציע בסוף.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע קודם כל את האוצר, בשתי דקות.
דוד אמסלם: השר נפרד בגלל שיש לו דיון אחר.
זאב אלקין: המנכ"ל שלנו נשאר.
זאב אלקין: תודה לך זאב, באמת, על כל מה שאתה עושה פה בסיפור הזה.
זאב אלקין: משרד האוצר, תגיד, אתם יודעים כמה כסף אתם משקיעים בלשכות כפולות, משרדים כפולים, בירושלים?
זאב אלקין: משרד האוצר אני מדבר.
<ערן הראל: לא, אנחנו לא יודעים.
<ערן הראל: אנחנו נמצאים בצמתים רק מסוימים.
<ערן הראל: מתי המשרדים פוגשים אותנו?
<ערן הראל: הם פוגשים א ותנו כשיש להם צורך.
<דניאל דוד מלצר: לא, לא, אני לא דיברתי על הדיור הממשלתי.
<דניאל דוד מלצר: אני מדבר עם אגף התקציבים.
<דניאל דוד מלצר: הרי אגף תקציבים כל שקל במדינה אמור לדעת.
<דניאל דוד מלצר: אם לא, יש בעיה.
<דניאל דוד מלצר: אני רוצה לדעת אם אתם יודעים כמה כסף מושקע, זאת אומרת כסף כפול שמושקע בלשכות בירושלים, תל אביב ובשאר הארץ.
<דניאל דוד מלצר: אין לי את הנתונים הזה כרגע.
דוד אמסלם: אין לכם את הנתון הזה?
<דניאל דוד מלצר: כרגע בשלוף אין לי.
<דניאל דוד מלצר: אני יכול לעשות - - -
דוד אמסלם: טוב, בואו נחזור חזרה לדיור הממשלתי.
דוד אמסלם: איך אתם רואים את הסיפור הזה?
דוד אמסלם: איך אתה רואה?
<קריאה: כמה שרים מחזיקים לשכות - - -
<ערן הראל: אני גם אעזור לאגף התקציבים.
<ערן הראל: באישור הפרוגראמה, הרי כל יחידה שרוצה מטר נוסף, עוברת אותנו ועוברת את אגף תקציבים.
דוד אמסלם: רק החדש?
<ערן הראל: כל פרוגראמה של כל יחידה, גם קיימת.
<ערן הראל: אם יש יחידה קיימת שמבקשת תוספת שטח, היא עוברת אותנו ועוברת את אגף תקציבים.
דוד אמסלם: ואם היא לא מבקשת?
דוד אמסלם: אז אתם לא יודעים מה קורה?
<ערן הראל: אם היא לא מבקשת זה בתוך המשרד ואז אין לנו מושג.
<ערן הראל: זה המנכ"ל, זה ה - - -
דוד אמסלם: אינוונטר כל המבנים, השכירויות במדינת ישראל, לא מרוכז במקום אחד?
<ערן הראל: אנחנו יודעים, יש לנו את הכל.
דוד אמסלם: אז אם אתם יודעים ויש לכם את הכל ואתם מכירים את המטראז', אז האינוונטר אצלך.
דוד אמסלם: אז אתה יודע מה קורה בכל מקום.
<ערן הראל: האינוונטר קיים.
<ערן הראל: אם אני אעשה הצלבה בין מה שאנחנו אישרנו לבין מה שקיים בפועל, כנראה שיש פער ואת זה עושה המשרד לבד, בלעדנו.
דוד אמסלם: זאת אומרת יש מצב שהמשרד שוכר מבנים בלי שאתם יודעים?
דוד אמסלם: בלי לקבל את האישור שלכם?
<ערן הראל: לא, זה לא קורה.
דוד אמסלם: אז איך הפער נוצר?
<ערן הראל: כשאנחנו מאשרים אנחנו מאשרים חדרים ספציפיים, לפי כמות העובדים.
<ערן הראל: אם נעשים שינויים אחר כך זה לא אצלנו.
דוד אמסלם: אז יש פער אתה אומר והיות ואתם לא אישרתם את הפער, אז אני מניח - - -
<ערן הראל: לא בכמות המטרים, בחלוקה הפנימית בתוך המטרים.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על החלוקה הפנימית.
דוד אמסלם: אני מניח שאתה - - -
<ערן הראל: ואני מדבר רק על זה.
דוד אמסלם: כן, אבל ערן, אתה מחליט עכשיו, אני מניח שאתה לא נכנס לרזולוציה איזה פקיד יישב איפה, באיזה חדר ומה הגודל של אותו חדר.
<ערן הראל: אנחנו נכנסים לרמת הרזולוציה כמה עובדים נכנסים בחדר, עד רמת המטר הבודד.
דוד אמסלם: זה בקטע הפרוגראמטי.
<ערן הראל: נכון.
דוד אמסלם: בסדר, אבל עזוב את זה שנייה.
דוד אמסלם: תראה, אני רוצה באמת ברמת המקרו.
דוד אמסלם: תן לי את התחושה שלך או מה אתה חושב ברמת המקרו.
דוד אמסלם: תראה, שמעת את העיר, שמעת את השר.
דוד אמסלם: אתה מכיר את העסק.
דוד אמסלם: אתה מבין שמשהו פה לא בסדר.
דוד אמסלם: יש החלטת ממשלה.
דוד אמסלם: יש חוק יסוד ירושלים, שלא נכנס לנושא, אבל הוא מגדיר את חיזוק ירושלים במעטפת הכללית והוא מתכוון גם לזה.
דוד אמסלם: ראש העיר גם הסביר את זה כאן.
דוד אמסלם: זה לא שאתה מביא את העובדים לכאן, רק את העובדים.
דוד אמסלם: יש לזה משמעויות לעיר במעגלים הרבה יותר רחבים, הרבה יותר משמעותיים.
דוד אמסלם: זה התושבים שגרים בעיר, זה לא אלה שרק עובדים פה.
דוד אמסלם: זה כלכלת העיר וזה מכפיל שיש לו גם מה שנקרא מכפיל כוח נוסף.
דוד אמסלם: זאת אומרת אוכלוסייה חזקה תבוא לעיר.
דוד אמסלם: הרי למה אוכלוסייה חזקה עוזבת את העיר?
דוד אמסלם: ופעם זה לא היה.
דוד אמסלם: לפני 30 שנה זה לא היה.
דוד אמסלם: אני אספר לך, בשנות ה-70 כשהקימו את רמות וגילה, זה היה בשביל פקידי ממשלה בהחלטת הממשלה להביא את העובדים מהארץ לירושלים.
דוד אמסלם: ואז השכונות האלה קמו והממשלה סייעה אז במשכנתאות וכו'.
דוד אמסלם: אז אם הממשלה לא רוצה, שתבוא ותאמר.
דוד אמסלם: אבל אם היא בעצם הכתיבה את ההחלטה בחוק יסוד ירושלים ובהחלטות ממשלה, איך הלכה למעשה אתה מתרגם את זה, או שאתה אומר אם לא שואלים אותי, אני מתקדם.
<ערן הראל: ממש לא.
<ערן הראל: אני יושב בכיסא שבעה חודשים, לוקח את ההחלטה הזאת מאד ברצינות ואני משתדל לעשות את זה בכל תפקיד.
<ערן הראל: לכל החלטת ממשלה אני מתייחס אליה מאד ברצינות.
<ערן הראל: לצערי הרב, כשאני מתכלל את עבודת המטה ואני יודע לעשות עבודת מטה, הרבה פעמים אנחנו יושבים עם עצמנו.
<ערן הראל: למעשה החלטת הממשלה קבעה תהליך שהוא מאד סדור.
<ערן הראל: אנחנו אמורים לקבל את הצורך ואנחנו נדע לגזור משמעויות.
<ערן הראל: גם להגיד אנחנו לא מסוגלים לתת את זה ב-2022 או ב-2019, זה יכול לקרות ב-2023 - - -
דוד אמסלם: ערן, זה פחות חשוב לי.
דוד אמסלם: אני אגיד לך, פחות חשוב לי כאן כרגע אם זה יהיה עוד שנה או עוד שנתיים.
דוד אמסלם: חשוב לי לראות תהליך.
דוד אמסלם: אני לא רואה אותו.
<ערן הראל: אז התהליך - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת אנחנו מתווכחים על משהו, אבל בינתיים כלום לא קורה.
<ערן הראל: אני אתן דוגמאות מהמעבר שדיברתם עליו.
<ערן הראל: ג'נרי 2 שנבנה עכשיו, יימסר לכל המאוחר ב-15 בדצמבר 2017.
<ערן הראל: אני כבר מתכנן את המעגל השני.
<ערן הראל: ברשות המיסים ו - - -
דוד אמסלם: בבניין ג'נרי, כמו שאמר ראש העיר, בדרך כלל התנועה היא פנים ירושלמית.
<ערן הראל: אני נותן דוגמא.
דוד אמסלם: ג'נרי מאוכלס פנים ירושלמית או מה שמבחוץ פנימה?
<ערן הראל: גם וגם.
<ערן הראל: ג'נרי נבנה למיניסטריוני, מתוך התפיסה שהשרים רצוי שיישבו אחד ליד השני ושם אנחנו מכניסים את כל מי שצריך.