GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: מעניין אותי המטופל שאנחנו רוצים בוודאי לא להרע את מצבו אלא רק להשביח.
דוד אמסלם: אז אנחנו לשם רוצים ללכת.
דוד אמסלם: לכן, קודם כל בדקתי שהוא לא מקבל משהו יותר גרוע מאשר היום קודם כל.
דוד אמסלם: אחרי זה נבדוק מה התועלת אבל אם הוא ממשיך להיות מטופל בנושא רווחה אצלה כפי שהיום, יכול להיות שצריך להשביח את זה אבל זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: וגם בבריאות, הוא מקבל את הטיפול במשרד הבריאות, אז אני רגוע שאנחנו הולכים אחורה בכלל.
<חגי ברוש: אני יכול רגע להתייחס?
<חגי ברוש: כי אתם עוסקים באמת בליבת התפקיד שלי, ואני שומע פה כל מיני דברים שהם לחלוטין לא משקפים את מה שבאמת קורה ואת מה שבאמת אנחנו עושים.
<חגי ברוש: אני ראש אגף טיפול ושיקום ברשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<חגי ברוש: נכון, אני לא מנהל מרכזי יום למכורים לסמים.
<חגי ברוש: ונכון, אני גם לא מנהל אשפוזיות לטיפול במכורים.
<חגי ברוש: אבל אני זה שברמה העקרונית ולאורך ההיסטוריה פיתח וממשיך לפתח בימים אלו מסגרות.
<חגי ברוש: אתה יודע, בעיית הסמים זו לא בעיה סטטית.
<חגי ברוש: זו בעיה דינמית שכל הזמן תוקפת אותך מכיוון אחר.
<חגי ברוש: אם למשל לפני שלוש שנים הסוגיה של גמילה מתרופות מרשם לא היתה באג'נדה שלנו.
<חגי ברוש: בארצות- הברית הגדיר את הנושא הזה הנשיא האמריקאי אובאמה כמגיפה.
<חגי ברוש: והיום אנחנו, כרשות לאומית, מקדמים יחד עם משרד הבריאות כמו שאם היתה לי סוגיה דומה עם הטיפול ברווחה, היינו עושים את זה יחד עם הרווחה, ואנחנו עושים דברים אחרים עם הרווחה, אבל העסק הזה הוא דינמי.
<חגי ברוש: הוא לא כל הזמן נכנס לאיזו שהיא ישורת וככה זה מתנהל.
<חגי ברוש: אם היום 30% מאוכלוסיית הקהילות מגיעים על רקע של סמי פיצוציות לדוגמה ומחליפים את ההרואין, אני מודיע לך שעוד חמש שנים ההרואין יחזור וישלוט בשוק.
<חגי ברוש: העסק הזה כל הזמן משתנה.
<חגי ברוש: תן לי שתי דקות.
<חגי ברוש: כשהרשות הלאומית פונה בשנתיים האחרונות למשרד לביטחון פנים במסגרת אישור התקציב השנתי שלה ואומרת: אנחנו צריכים תקציב לטיפול ושיקום, הם נזרקים מהשולחן.
<חגי ברוש: בואו תהיו הוגנים לייזר.
<חגי ברוש: תהיה הוגן אתי.
דוד אמסלם: חגי, תרשה לי לשאול שאלה, אני פשוט לא מכיר: הרשות למלחמה בסמים היום זה גוף?
דוד אמסלם: איפה הוא יושב?
דוד אמסלם: למי הוא שייך?
דוד אמסלם: הוא גוף ממשלתי?
<חגי ברוש: אני אסביר: הוא גוף ממשלתי - -
דוד אמסלם: חבר'ה, אני אולי שואל כמה שאלות אפיקורסיות אבל זה בגלל שאני לא יודע.
<איתן גורני: זה תאגיד סטטוטורי שפועל על פי החוק.
<חגי ברוש: אני אסביר: אני ראש אגף טיפול ושיקום אצל איתן ואיריס.
<חגי ברוש: עכשיו, כשאנחנו היום באים, יש לנו אתגרים על בסיס יום יומי.
<חגי ברוש: אני רוצה לומר לך משהו, שאם כרגע אנחנו נכנסים לסוגיה לדוגמה של תחלואה כפולה אצל בני נוער.
<חגי ברוש: בני נוער משתמשים בסמי פיצוציות, יש שם מרכיבים פסיכוטיים בתוך התמהיל של החומרים האלה ואנחנו פתאום מגלים ילדים בגיל 15 עם פסיכוזות, עם נטיות לאובדנות.
<חגי ברוש: אנחנו פונים למשרד הבריאות, ואז אנחנו ביחד עם עוד איזה בית חולים שאנחנו מוצאים מפתחים מערכת.
<חגי ברוש: דרך אגב, התקציבים שם מגיעים נטו, בהתחלה, כסטארט-אפ, כאיזה שהוא תהליך שאמור לבנות ולייצר מענה, מגיעים מהרשות, מהתקציב הקטן שלה.
<חגי ברוש: כשאני עכשיו נאבק יחד עם איתן על אשפוזית נשית – אתה יודע?
<חגי ברוש: אין לנו בארץ מסגרות לנשים, גם משרד הרווחה מודה בזה.
<חגי ברוש: הם כרגע מפתחים אבל אין מענה לנשים במדינת ישראל.
<חגי ברוש: זה משליך באופן ישיר על היקף - -
דוד אמסלם: יש הבדל בין נשים וגברים בעסק הזה?
<חגי ברוש: בוודאי.
<חגי ברוש: המדינה בנתה את - -
<חנה אמסלם: - - -
תמר זנדברג: זה שונה.
תמר זנדברג: נשים צריכות מסגרות נפרדות כי הרבה מהן נפגעות תקיפה מינית ולא יכולות להיות באותה מסגרת עם גברים.
<חגי ברוש: כשאנחנו עכשיו נלחמים על בסיס יום יומי כדי לקיים אשפוזית מדהימה של שמונה מיטות שנפתחה ביהוד, ומשרד הבריאות מודיע שהוא יסייע רק אם הרשות הקטנה שלנו תיתן את החלק שלה ודרך אגב, אתמול עדכנו אותי שגם אחרי שאישרנו מצ'ינג לאותה אשפוזית נשים שלא תיסגר, משרד הבריאות לא מוכן לשים כסף, רק שתדעו.
<חגי ברוש: מחפשים עכשיו איזה שהוא מקור, אני לא יודע מה יהיה אבל המנכ"ל חוזר בו ממה שהוא הבטיח לנו.
<חגי ברוש: תשמע, אם אני כרשות, לא חגי, אני ואיתן ואיריס וכל האנשים שיושבים פה, אם אני לא אדאג שהמסגרת הזאת לא תיסגר, היא תיסגר.
<חגי ברוש: ומחר לנשים לא - -
דוד אמסלם: חגי רק שניה, ברשותך.
<אליעזר רוזנבאום: ולמה שאנחנו - - -
<איתן גורני: - - - כיוון שאתם לא בנויים לזה.
<איתן גורני: גם הפרויקטים - - -
<חגי ברוש: אפשר עוד משפט אחד?
<איתן גורני: אני לפני פרישה.
<איתן גורני: עוד חודשיים, עוד שלושה אני הולך אבל בדרך להתמנות מנהל חדש.
<איתן גורני: זאת אומרת, הדברים האלה כבר לא כל כך רלוונטיים לי כי אני פורש אבל אני אומר לכם שזו בכיה לדורות ואני נלחם כאן מלחמת נפש כי אני חושב שזאת פגיעה גדולה לבטל את הרשות כמות שהיא היום.
<איתן גורני: לא שלא צריך אולי להכניס בה שינויים אבל העצמאות של היותו גוף שעומד מעל, מתווך, עושה פרויקטים יחד.
<איתן גורני: אני יכול לעשות רק את רשימת הפרויקטים.
<איתן גורני: מי שיסת
<איתן גורני: כל בדוח השנתי שלנו יראה את הפרויקטים שאנחנו יוזמים.
<איתן גורני: את כל הנושא של תחלואה כפולה בארץ אנחנו התחלנו.
<איתן גורני: את המחלקה הראשונה לתחלואה כפולה בבאר-שבע אנחנו בנינו גם כספית וגם מקצועית.
<איתן גורני: היום אנחנו תומכים בשמונה בתי חולים, אנחנו משלמים את התקציב של מדריך קהילתי בשמונה בתי חולים, לא משרד הבריאות.
<איתן גורני: אבל עם משרד הבריאות אנחנו עושים דברים אחרים.
<איתן גורני: אנחנו דוחפים ביחד.
<איתן גורני: וכל הרעיון שלנו הוא רעיון הביחד, וזה שאנחנו מעל ואנחנו מתווכים ומגשרים ומסדרים.
<איתן גורני: אם מכניסים אותנו לתוך משרד אז אנחנו כבר המשרד לביטחון פנים.
<איתן גורני: גם בהצעה שקיבלנו על עקרונות העבודה, אנחנו חלק מהמערך האכיפתי.
<איתן גורני: ואנחנו לא חלק מהמערך האכיפתי.
<איתן גורני: אנחנו גוף אזרחי שמטפל בנוער, שמטפל בהסברה - -
מירב בן ארי: וזה שאת אומרת שיש להם את התקציב עדין – עד כמה תיפגע העצמאות שלהם זה קריטי כי זה שהתקציב אצלכם, אחלה.
מירב בן ארי: אבל ההבדל הוא שאם את תחברי אותו עם עוד שישה ארגונים, עד כמה הוא יוכל להיות עצמאי?
מירב בן ארי: האשפוזית הזאת שפתחנו ביהוד, נכון, והיינו שם עם פאולה.
מירב בן ארי: כל האשפוזית הזאת, הכל פילנטרופי דודי.
מירב בן ארי: שתבין, אם לא הכסף הזה, אני תוהה אם אתה פוגע לו בעצמאות.
תמר זנדברג: אתה לא צריך לתת כסף לאשפוזית.
תמר זנדברג: זה לא העניין, זה גם לא התפקיד שלך.
תמר זנדברג: זה התפקיד שלהם.
<אליעזר רוזנבאום: גם אנחנו - - -
מירב בן ארי: הם צריכים את הכסף - - -
איתן ברושי: יואל, זה לא נכון.
איתן ברושי: התקציב שלנו בא דרככם אבל אתם מעבירים הכל, מקבלים עבורנו.
דוד אמסלם: איתן, אני הבנתי.
דוד אמסלם: אני מרגיש מין מצוקה מסוימת בדיון.
דוד אמסלם: אני גם שומע את איתן, באמת, הוא מדבר מנהמת ליבו ובאמת, הוא בן אדם שאני מניח שרואה את מפעל חייו מבחינתו, מה שנקרא.
דוד אמסלם: תראה, לפעמים ארגונים מסויימים באים מאטמוספירה אחרת, מ-DNA אחר של לחבר, לעשות אצלם הכל מרובע, הכל מקובע במסגרות בגלל שהמשאית צריכה לנוע.
דוד אמסלם: אני מרגיש הוא אומר: תשמע, החיבור הזה מקצועית לנו, הוא יפגע בנו מקצועית.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו אם אתה צריך עוד מנהל או פחות.
דוד אמסלם: הוא אומר: אם אני מסתכל למטה, למשתמש, למתמכר, שאני צריך לתת לו, בסוף הוא הבן אדם שלנו, לו אנחנו צריכים לעזור.
דוד אמסלם: לא מעניין אותנו כל התהליך.
דוד אמסלם: התהליך עצמו לא מעניין אם אין לנו מתמכרים.
<אליעזר רוזנבאום: יש גם מניעה.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הסיפור של ההתמכרות, שזה לב העניין.
דוד אמסלם: הוא אומר: תראה, אם אתה מחבר אותי שם, אתה לוקח את הנשמה של הארגון.
דוד אמסלם: אני לא מבין בזה כל כך הרבה, באמת, אני לא עוקב אחרי הנושאים האלה ברמת היום יום אבל אני מרגיש שיש פה איזו מצוקה אמתית שלהם בקטע המקצועי, שהם מפחדים שעל הדרך שה"שופל" נוסע, אז יכול להיות שעשינו אחלה ר-ארגון אבל פשוט לא עוזר כל כך לחבר'ה.
דוד אמסלם: אז זה מה שאני מפחד שיקרה בתהליך.
<אליעזר רוזנבאום: תראה, כשאנחנו עשינו את עבודת המטה ישבנו גם בלמפות את המצב ואת תמונת המצב במצב הקיים.
<אליעזר רוזנבאום: ישבנו עם כל האנשים, ישבנו עם משרדי הממשלה כולל נושא של אמנות בינלאומיות, כולל שיתופי פעולה.
<אליעזר רוזנבאום: כשנכנסנו פנימה לראות איך אנחנו מיישמים בסוף את העשייה, אז ישבנו עם אנשי המקצוע ווידאנו שאנחנו בונים את האגף שנקרא סמים ואלכוהול, שימשיך לתת את המענים שעליהם הם מדברים.
<אליעזר רוזנבאום: זה שהוא רואה את עצמו כרשות סטטוטורית עצמאית, אז זה לא תפוחים ותפוחים.
<אליעזר רוזנבאום: זה משהו אחר שאנחנו הגענו למסקנה - -
דוד אמסלם: לייזר תראה, מה שאומר איתן – איתן, תקן אותי אם אני שוגה בפרשנות שאני מפרשן אותך.
<איתן גורני: אתה לא שוגה.
דוד אמסלם: עזוב אותי דודי עם המבנים הארגוניים.
דוד אמסלם: בגילי כבר לא מעניין אותי.
דוד אמסלם: אני מסתכל על המהות.
דוד אמסלם: אנחנו פה בנינו איזה משהו בגלל שזו ההתמקצעות שלנו.
דוד אמסלם: בנינו נשמה לארגון שלנו.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו שומרים על - -
דוד אמסלם: אי אפשר להסביר אותו במילים.
דוד אמסלם: זה משהו שנקרא: התנהגות של DNA ארגוני.
<אליעזר רוזנבאום: אז אנחנו משמרים את זה.
דוד אמסלם: הוא אומר: במתווה הזה, שאתם מכניסים אותנו למדמנה הזאת, ציר הזמן, הארגון שלנו מאבד את הנשמה שלו.
דוד אמסלם: הוא הופך להיות חלק מארגון אחר אבל זה כבר לא אנחנו.
דוד אמסלם: עד עכשיו זה פחות חשוב.
דוד אמסלם: מה שחשוב זה שהוא אומר שבסוף זה יפגע בחבר'ה של ההתמכרות, ששם הם ישלמו את המחיר.
דוד אמסלם: אז הוא אומר: עשינו אשפוז ככה וככה.
דוד אמסלם: איך עשינו?
דוד אמסלם: לא היה לנו כסף, הלכנו ואספנו תרומות.
דוד אמסלם: יש פה נשמה - -
<יואל הדר: יש להם שולי שבשולי זה תרומות.
<יואל הדר: הכסף הגיע מהמשרד לביטחון פנים.
<איתן גורני: לא תאמין כמה לפעמים תרומות הן לא כל כך שוליות אבל - - -
<יואל הדר: אל תספר דברים שהם לא נכונים.
<יואל הדר: הכסף הגדול זה המשרד לביטחון פנים.
דוד אמסלם: יואל, אני רוצה להציע.
דוד אמסלם: תשמע - -
<יואל הדר: יש דברים שאתה יכול להגיד, ויש דברים שהם לא נכונים.
תמר זנדברג: יואל, אתה נוגע בנקודה הלא נכונה.
תמר זנדברג: זה לא העניין של כמה הם גייסו תרומות.
דוד אמסלם: תני לו לסיים.
<יואל הדר: המטרה של כל הדבר הזה הוא לא כדי לפגוע באנשים שלמטה ולא במוכרים.
<יואל הדר: יש כוונה לייעל את כל הטיפול.
<יואל הדר: המשרד לביטחון פנים בשנים האחרונות, ממש בשבע או שמונה השנים האחרונות עלה בנושא של עיר ללא אלימות.
<יואל הדר: כל הנושא של מציל"ה.
<יואל הדר: למה הנושאים האלה חשובים למשרד לביטחון פנים?
<יואל הדר: זה לא נושא של אכיפה אלא להיפך, זה בא מהכיוון החברתי.
<יואל הדר: גם פה אנחנו רואים איזה שהוא כיוון חברתי, גם כשאנחנו רוצים להגדיר את הנושא של עיר ללא אלימות, ליצור איזה שהוא מנגנון לשליטה הרבה יותר טוב בעניין הזה וגם בנושא של סמים ואלכוהול, שיש חפיפה בין הגופים.
<יואל הדר: יש בעיות גם ברשות למלחמה בסמים.
<יואל הדר: לא סתם נדרשנו לנושא הזה כי לדעתנו יש הרבה מקום להתייעלות בכל מה שקשור ברשות למלחמה בסמים.
<יואל הדר: מועצה של 43 אנשים שלא יודע מתי ישבו שם.
<יואל הדר: לא, זה קשור לזה.
דוד אמסלם: יואל, הבנתי.
תמר זנדברג: יואל, על זה אין לנו בכלל ויכוח וכידוע לך – סליחה - -
<יהודה סוויסה: סליחה, כל המועצה הזאת בהתנדבות.
<קריאות: מה זה קשור?
<יהודה סוויסה: זה כן קשור.
<יהודה סוויסה: אנחנו עובדים 25 שנה במקום הזה.
דוד אמסלם: יהודה, אתן לך זכות דיבור עוד מעט.
דוד אמסלם: אני מבקש רבותי, אי אפשר לנהל דיון כך למרות שאני באמת באמת מבין אתכם.
דוד אמסלם: אני מבין את הרגשות כאן.
דוד אמסלם: בכל אופן, איך אמרתי?
דוד אמסלם: מדובר במפעל חיים של אנשים.
דוד אמסלם: הם לא באים לעבודה, זה לדעתי הנשמה שלהם שם אז אני מבין למה הם סוערים.
דוד אמסלם: רצית לשאול אותו משהו.
תמר זנדברג: האמת שפחות רציתי לשאול אותו כמו שרציתי להעלות נקודה שבעיניי התשובה לא נמצאת דווקא, ואני אשמח מאוד להעביר את הדיון הזה – שמענו קצת על קצה המזלג ממשרד הרווחה וגם משרד הבריאות כי תראו, אתם יודעים שההיסטוריה שלי, האישית עם הרשות היא ידועה.
תמר זנדברג: היו לי אתם המון ויכוחים, המון חילוקי דעות, עדין יש לי בחלק מהדברים.
תמר זנדברג: כל מה שאתם אומרים על מציל"ה ועל עיר ללא אלימות ועל המועצה – באמת שאין לנו ויכוח.
תמר זנדברג: ליבת העבודה בטיפול בהתמכרויות היא קודם כל עוד לפני רווחה היא בריאות כי זה רפואת התמכרויות, ואני ממש אשמח שאנחנו נשמע כאן את אנשי המקצוע.
<גלי גלילי קרן: זה יישאר.
תמר זנדברג: איפה זה יישאר?
<גלי גלילי קרן: בבריאות.
תמר זנדברג: כאן יש לנו בעיה.
תמר זנדברג: אני רוצה לתת את המצע לדיון, וזה חשוב שאתה תבוא מהמקום הזה אדוני היושב ראש.
תמר זנדברג: המצב הוא כזה: יש יחידה לטיפול בהתמכרויות, תכף נשמע אותה, במשרד הבריאות, יש גם במשרד הרווחה.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה ממש בעדינות, בלי לפגוע באף אחד: עד היום התחום הזה בישראל נמצא מאחור.
תמר זנדברג: הוא לא התקדם כמו שמתקדם בעולם גם לא מבחינת התקציבים שניתנו לזה וגם לא מבחינת ההבנה המקצועית של מה זה רפואת התמכרויות.
תמר זנדברג: זו היום הדרך הכי טובה שאני יכולה להגדיר את זה, ותכף יגידו אנשי המקצוע, זה ענף ברפואה פסיכיאטרית, ברפואת הנפש כי זאת מחלה, וזאת מחלת נפש.
תמר זנדברג: היא קשורה המון פעמים לפוסט-טראומה ובמקרה של נשים לטראומות מהילדות וכל מיני דברים.
תמר זנדברג: עכשיו, החשש שלנו הוא, ובאמת אני רוצה לדעת.
תמר זנדברג: נגיד משרד הבריאות, אני הפניתי אליכם את השאלה הזאת בדיונים הקודמים שהיו אצלי: אתם נעמדתם על הרגליים האחוריות כתוצאה מהשינוי הזה, דרשתם תוספת תקציב.
תמר זנדברג: האמת שהייתי רוצה להגיד שאנחנו לא רוצים לגרום למצב שנתכנס כאן עוד שנה ונגלה שהמשרד לביטחון פנים לא טיפל במכורים, וואלה, הוא לא צריך, הוא לא אמור.
תמר זנדברג: לכן, אין לנו טענה אליו.
תמר זנדברג: אני רוצה לדעת באמת, והחשש שלי זה ששאר משרדי הממשלה, ספציפית בריאות ורווחה, לא ערוכים לשינוי הזה.
תמר זנדברג: והם ימשיכו עסקים כרגיל, ובהיעדר הגורם שעם קצת כסף ועם הרבה בעיות ועם הרבה תפיסות שגם אני לא הסכמתי אתם וכל מה שנאמר כאן ובלי תרומות, אני מסכימה שיכול להיות שהיה אפשר לעשות יותר אבל בלי שהוא יהווה את החלוץ שנותן איזה שהוא "סיד מאני" פה למרפאת תחלואה כפולה ולמרפאה להתמכרות לתרופות מרשם ולאשפוזית לנשים וכולי, הדברים האלה פשוט לא יקרו.
<אליעזר רוזנבאום: אבל למה את אומרת שלא יקרה?
<אליעזר רוזנבאום: יש בעלי תפקידים.
<אליעזר רוזנבאום: זה אותם אנשים שעשו שם עוברים לכאן.
מירב בן ארי: השאלה אם תהיה להם סמכות.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני אתחיל להוציא אנשים החוצה.
דוד אמסלם: זה לא שוק.
דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג מדברת, תנו לה לדבר.
דוד אמסלם: אתה רוצה אחרי זה לענות לה, תבקש את רשות הדיבור ואתן לך.
תמר זנדברג: עכשיו, אני לפני חצי שנה שאלתי אותם.
תמר זנדברג: שאלתי את הנציגים של משרד הבריאות: הבאתם לשר, למנכ"ל?
תמר זנדברג: אמרתם: חבר'ה, יש פה שינוי, אנחנו צריכים להיערך, יהיו פה דברים שאנחנו נצטרך לקחת לתוכנו.
תמר זנדברג: משרד הרווחה אותו דבר.
תמר זנדברג: אני אישית באתי עם האחראי על ההתמכרויות במשרד הרווחה לשר בדיוני תקציב 17-18 והשגנו איזו שהיא תוספת שנכנסה לתוך המשרד וחלקה לנשים.
תמר זנדברג: נעשתה עבודה אבל אני מרגישה, כמי שעוסקת בנושא הזה כל שבוע בוועדה – אני מרגישה שייווצר כאן ואקום שכרגע משרדי הממשלה לא ערוכים למלא אותו, לא מקצועית ולא תקציבית.
דוד אמסלם: את אומרת שנניח שזה יתקדם, בעצם גם משרד הבריאות ומשרד הרווחה לא מושקים לעניין ואז הם יתפקדו כאילו הם לא קיימים - -
תמר זנדברג: תיווצר איזו שהיא התרחקות טקטונית, כל אחד ימשיך לעשות את שלו, והממשק שהיה קיים היום בתוך הרשות פשוט לא יהיה קיים, ומי שיפגעו זה המכורים.
דוד אמסלם: עבדאללה ואני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: רק הערה: אנחנו מתווכחים שעה וחוזרים לנקודת האפס שאנחנו מדברים עליה.
עבדאללה אבו מערוף: הרשות עובדת והכל בסדר.
עבדאללה אבו מערוף: מה הסיבה שאתם רוצים לפרק ולעשות משהו תחת חסותכם?
עבדאללה אבו מערוף: אתה אומר שכל התקציב שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: אז תשאירו אותה - - - אבל תשמעו את האנטומיה שלה, איך שהיא עובדת ומבחינה מקצועית תשאירו אותו דבר.
עבדאללה אבו מערוף: זה קשה?
<אליעזר רוזנבאום: אני חושב שזה לא נכון.
עבדאללה אבו מערוף: לא, זה היה נכון.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו חוזרים על אותה נקודה כמו שפת חרשים, סליחה על הביטוי.
דוד אמסלם: משרד הבריאות, מי ממשרד הבריאות?
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, משרד הבריאות היה מוכן לקחת את זה תחת חסותו.
דוד אמסלם: אולי ברשותכם, משרד הבריאות, אני רוצה שתתייחסו להערה של חברת הכנסת זנדברג.
דוד אמסלם: היא אמרה שאתם בעצם לא מסונכרנים לנושא.
דוד אמסלם: זה לא רק טכנית לא מסונכרנים אלא כנראה שאם אנחנו מטייבים פה משהו אז גם אתם אצלכם צריכים לטייב משהו ואז להתחבר ביחד אתם כדי להביא תועלת יותר גדולה.
דוד אמסלם: אני סתם אתן דוגמה, אני מקווה שאני מפרש אותה נכון: בואו נניח שהיום, לשיטתם, נניח שהעסק הזה עובד ב-80% תפוקה.
דוד אמסלם: יותר נוח לי לתת את ההמחשה הזאת.
דוד אמסלם: ולכן, אתם התאמתם את עצמכם ל-80% תפוקה שלהם ואז הנגזרת אליכם היא שני עובדים למשל.
דוד אמסלם: והיום, למשל, מהחיבור הזה, הם יעלו ל-100% תפוקה אז זה משפיע עליכם באופן מעשי מידי.
דוד אמסלם: השאלה היא האם אתם בכל העסק הזה שותפים, ודבר שני: האם אתם ממשיכים לנהוג כמוהם כאילו כלום לא קרה או שיש לזה משמעות לגביכם?
<שרונה עבר הדני: אני דווקא ביקשתי עדכון לקראת הדיון הזה ולצערי, בגלל נושאים בהולים אחרים שמתנהלים במשרד, לא קיבלתי עדכון לדברים.
<שרונה עבר הדני: אני כן יכולה לציין שהצעת החוק הזאת לא נולדה היום, היא מתגלגלת תקופה ארוכה.
<שרונה עבר הדני: התקיימו דיונים בין-משרדים, כפי שציינה חברת הכנסת זנדברג.
<שרונה עבר הדני: הם היו דיונים לא פשוטים בוועדה למאבק בנגע הסמים, והנושאים בהחלט הוצפו לדרג המנכ"ל והשר, שלמיטב ידיעתי היו בקשר עם העמיתים שלהם במשרד לבט"פ וקיבלו את ההבטחות שהניחו דעתם בעניין הזה.
<שרונה עבר הדני: צריך להדגיש כמה דברים: משרד הבריאות מעריך מאוד את הרשות למלחמה בסמים ואת פועלה אבל צריך לשים את הדברים בקונטקסט הנכון: הרשות לא עובדת במקום משרד הבריאות או במקום משרד הרווחה.
<שרונה עבר הדני: יש לה את התשומה הייחודית שלה של ייזום דברים, תכלול דברים אבל היא לא מבצעת במקום המשרדים.
<שרונה עבר הדני: אכן יש לנו חשש שהדברים האלה, התוספת הזו, שהיא תוספת אולי בפרופורציות, במשקולות – ניקח לדוגמה תקציבית.
<שרונה עבר הדני: התקציב של המשרד, שהמשרד מפעיל בעצמו ולבדו בלי עזרה מאף אחד לעומת התקציב שמתקבל מהרשות, אז כשאתה משווה אחד לשני אז אולי אחד נראה קטן והשני נראה גדול.
<שרונה עבר הדני: אנחנו חושבים שיש כאן תוספת סגולית משמעותית אבל עדין, בסופו של יום האחריות לטיפול בהתמכרויות הוא במשרד הבריאות, ומשרד הבריאות פועל בעניין.
<שרונה עבר הדני: גם נאמר לא אחת בוועדה שהמשרד צריך לשפר את התפקוד שלו עצמו אבל זה לא קשור לקיומה או אי קיומה של רשות.
<שרונה עבר הדני: הרשות לא יכולה לבוא כתחליף למשרד הבריאות - -
תמר זנדברג: לא, אף אחד לא אמר כתחליף.
תמר זנדברג: השאלה שלנו היא כזאת: את אומרת שזה מתגלגל הרבה זמן.
תמר זנדברג: במהלך הזמן הזה, מה נעשה במשרד הבריאות כדי שעבודת המשרד תהיה – ברור שמבחינת המשקולות התקציב שלכם הוא גדול אבל בדיוק אותה עבודת איזון וחלוף לפני המחנה להוביל את תחום רופאת ההתמכרויות, אצלכם, סליחה, זה עסקים כרגיל, עולם כמנהגו נוהג.
תמר זנדברג: לכן, אנחנו מודאגים שאותו ראש חץ לא תקציבי אלא מקצועי לא יהיה אז אתם – במהלך כל הזמן הזה, מה נעשה בתוך המשרד בתחום רפואת ההתמכרויות כדי להיות ערוכים לזה?
<שרונה עבר הדני: אז כמו שאמרתי, הטיפול בהתמכרויות היה גם לפני הרשות, וימשיך להתקיים גם אחרי הרשות.
<שרונה עבר הדני: צר לנו מאוד אם הפלטפורמה הזאת, שהתוספת הסגולית שלה היא רבה יותר מהמשקל האובייקטיבי או הנטו שלו, מאוד צר לנו שזה יעלם אך ישנם דיונים ברמה של הנהלות המשרדים, שהובטח שהדברים ימשיכו להתקיים ואני, כמשפטנית - -
מירב בן ארי: כמו שהם מתקיימים היום.
מירב בן ארי: עזוב נו, באמת.
מירב בן ארי: יש שם את פאולה ממשרד הבריאות.
דוד אמסלם: אני מבין מכם שגם התשובה של משרד הבריאות וגם של משרד הרווחה זה שהמערכות שלכם ימשיכו לעבוד כמו שהן היום רק עד היום עבדתם נניח – אני פשוט לא מצוי, אני מניח שעבדתם גם מולם וגם מול מציל"ה - -
<קריאות: לא מציל"ה - - -
דוד אמסלם: לא חשוב, עבדתם מולם אז עכשיו תעבדו מול גוף שהוא - - - יכול להיות שזה גם מולם אבל כאילו בפלטפורמה אחת ומבחינתכם זה השינוי.
<שרונה עבר הדני: להבנתנו זה מה שיהיה וההבטחה היא שהפעילות שהיתה תמשיך להתקיים רק באכסניה אחרת.
<שרונה עבר הדני: דוקטור רושקה, מנהלת המחלקה, מעוניינת להוסיף.
דוד אמסלם: רגע, את ממשרד הבריאות?
<פאולה רושקה: אני דוקטור רושקה, האחראית על המחלקה לטיפול בהתמכרויות.
<פאולה רושקה: מה שאני רוצה לומר קודם כל זה שיש לנו שיתופי פעולה מדהימים עם הרשות, גם בתחום הכשרות כוח אדם, גם בתחום ייזום מסגרות חדשות.
<פאולה רושקה: מה לעשות?
<פאולה רושקה: אצלנו, אפילו אם יש תקציב, עד שהוא יוצא לפועל אנחנו צריכים את העזרה של הרשות כדי להתחיל ליזום את הדברים.
<פאולה רושקה: זה משרד ממשלתי ויש בירוקרטיה ארוכה ולכן, זה מאוד מאוד חשוב שהרשות תמשיך לתת את החלק הזה.
<פאולה רושקה: אני לא רואה איך אנחנו נוכל לקדם תכניות חדשות כל כך מהר כמו שהיום אנחנו עושים.
<פאולה רושקה: זה מדאיג.
<פאולה רושקה: דבר נוסף, זה פרויקטים שונים.
<פאולה רושקה: למשל, בשיתוף פעולה עם הרשות אנחנו עושים איזה פרויקט מיוחד שזה על בדיקות שיער לנשים שנפגעות תקיפה מינית.
<קריאות: סם האונס.
<פאולה רושקה: בלי העזרה של הרשות, לא היינו יכולים להתחיל דבר כזה.
<פאולה רושקה: זאת אומרת, אני אומרת שהדברים הבסיסיים, הטיפול נגיד - -
דוד אמסלם: פאולה, אני אחתור למטרה.
דוד אמסלם: בגדול, אם הם מטפלים במכורים, שהמכורים האלה בסוף צריכים אחד בריאות ואחד רווחה, למה הם יושבים בבט"פ?
דוד אמסלם: אז הם היו צריכים לשבת או אצלם או אצלכם.
תמר זנדברג: כי הם ישבו במשרד ראש הממשלה והיה השר - -
עבדאללה אבו מערוף: על זה היה מדובר מלכתחילה.
תמר זנדברג: זה עבר בתקופת השר אהרונוביץ, הוא רצה להעביר את זה אליו ומאז זה נשאר שם.
<גלי גלילי קרן: זה היה יכול כאן, כאן, כאן או כאן.
תמר זנדברג: היא צודקת, זה מאותה סיבה.
תמר זנדברג: זה עבר ב-2009, בתקופת השר אהרונוביץ וזאת הסיבה.
דוד אמסלם: אין לנו הרבה זמן, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: אני אענה לך: בסוף אנחנו ערוכים לתת מה שנקרא שירותים - - - שאתה עובד מול מספר גורמים.
דוד אמסלם: אבל לפעמים, בסוף, אתה שואל את השאלה: תגיד, איפה אני ממקם אותו?
דוד אמסלם: זה לטעמי פונקציה מזווית הלקוח.
דוד אמסלם: אני, לפחות בעיניים שלי, הלקוח מכתיב לי איפה אני ממקם אותו.
תמר זנדברג: איפה זה בעולם?
תמר זנדברג: או בבריאות, או ברווחה או - -
<גלי גלילי קרן: הלקוח יכול להיות - - - שאתה רוצה למנוע ממנו מלכתחילה להשתמש בסמים אז יש לו הרבה לקוחות - - -
דוד אמסלם: גלי, איפה הבעיה?
דוד אמסלם: הבעיה המרכזית לטעמי בכל הסיפור הזה, שאם אני צריך לטפל גם במניעה וגם באכיפה וגם בטיפול אז אני חושב שהעסק המורכב זה הטיפול.
<גלי גלילי קרן: אבל את הטיפול עושה היום וימשיך לעשות משרד הבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: אז שימשיכו אותו דבר.
עבדאללה אבו מערוף: למה אתם רוצים את זה?
עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו אין תשובה למה אתם רוצים.
<אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים שהרשות עובדת לא נכון.
דוד אמסלם: את יודעת, תמיד אני אומר:
דוד אמסלם: ברכב יש לך את המנוע, יש לך גלגלים, יש לך הגה וכל אחד זה מחלקה אחרת.
דוד אמסלם: בסוף אתה צריך לשאול מי זה פה הדבר המרכזי בכל הסיפור הזה, ולשם אני מתכוונן.
דוד אמסלם: יהודה, ביקשת לדבר.
<יהודה סוויסה: אני גם יושב ראש ועדת העובדים של הרשות במלחמה בסמים.
<יהודה סוויסה: לי חשוב פה הבן אדם שהעיר לנו שם, והוא כבר הלך וזה כואב.
<יהודה סוויסה: כמו שאמרת, אנשים רוקחים כל מיני דברים פוליטיים, ובאו והחליטו לא משנה מאיפה שהם חוסכים וכולי אבל בשום פנים ואופן אתם לא יכולים להכפיש את האנשים של הרשות.
<יהודה סוויסה: הרשות הזאת זה רשות של מדינת ישראל והיא מפוקחת על ידי מבקר המדינה, על ידי כל הדברים.
<יהודה סוויסה: לא יכולים לבוא ולהגיד פה שיש 43 חברי מועצה שהם - כל חברי המועצה האלה הם בהתנדבות ונציגי משרדים ממשלתיים, צריך להדגיש פה, מכל משרד.
<יהודה סוויסה: משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד המשפטים, המשטרה.
<יהודה סוויסה: כל זה אתם צריכים להדגיש פה.
<יהודה סוויסה: אתם לא יכולים לבוא ולהגיד שהעובדים שנתנו את דמם פה, זה משרד מופקר.
<יהודה סוויסה: המשרד הזה הוא משרד שמבוקר על ידי מדינת ישראל ומתוקצב על ידי מדינת ישראל, והעובדים שלנו הם ברמה מקצועית מהטובים ביותר במדינת ישראל.
<גלי גלילי קרן: אף אחד לא אמר אחרת.
<יהודה סוויסה: לא, זכותי להגיד את זה.
דוד אמסלם: תודה יהודה.
דוד אמסלם: הדוברת האחרונה – אביבה, בבקשה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד משהו למירב: שימו לב כמה ח"כים יש כאן.
דוד אמסלם: לא כל ח"כ מ תחבר לנושא ואני רוצה להודות להם.
דוד אמסלם: זה לא טריוויאלי.
דוד אמסלם: היא לא חברת ועדה והיא באה לכאן, הקפידה לבוא לכאן ועבדאללה, כל הישיבות הוא מלווה אותי אבל מה שאני רוצה להגיד לכם זה שאני רוצה להגיד להם תודה רבה בשמכם בגלל שזה לא טריוויאלי שהם מלווים את הדיונים מהסוג הזה.
<אביבה וולף: אני כמזכ"לית "אילסם".
<אביבה וולף: "אילסם" זה ארגון של עובדים שמאגד בתוכו את כל האנשים שעוסקים במלאכת טיפול במכור ובמכורה.
<אביבה וולף: זאת אומרת, גם הפסיכיאטרים, גם המדריכים, גם העובדים הסוציאליים, כולם ביחד.
<אביבה וולף: אין אג'נדה של משרדים ובהתנדבות.
<אביבה וולף: הדבר היחיד שמפעיל אותנו זה לעשות את המקסימום כדי לייעל את הטיפול ואת האבחונים, את הנגישות, להעלות את המודעות וכולי וכולי.
<אביבה וולף: במקביל, אני פיתחתי לפני הרבה שנים את כל הנושא של תחלואה כפולה והיום, אנחנו עושים את זה בבית החולים שאני עובדת בו בנס ציונה-באר יעקב.
דוד אמסלם: אתם עמותה פרטית?
<אביבה וולף: לא, לא, בית חולים.
<אביבה וולף: אנחנו מסונפים להסתדרות הרופאים.
תמר זנדברג: "אילסם" זה חברה של ההסתדרות הרפואית.
תמר זנדברג: הם כאילו הסניף של ההסתדרות הרפואית.
דוד אמסלם: והסתדרות הרופאים זה גוף ממשלתי?
תמר זנדברג: הר"י – זה ההסתדרות הרפואית.
תמר זנדברג: זה הארגון המקצועי של הרופאים.
<אביבה וולף: אני רוצה להגיד שלאורך כל השנים, ואני עובדת במשרד כל חיי, מאז שאני עובדת כרופאה פסיכיאטרית - -
תמר זנדברג: רק שתבין שהשפה הזאת, הר"י וכולי, זה אנשים שהם בני בית בוועדת העבודה והרווחה והבריאות.
תמר זנדברג: זה לא תחום העיסוק של המשרדים שמפוקחים בוועדה הזאת.
תמר זנדברג: אתה מבין עד כמה זה זר?
תמר זנדברג: עד כמה זה לא קשור?
דוד אמסלם: אתם מבינים שבקטע המקצועי אני מסכים עם תמר.
דוד אמסלם: זה חונה לא בוועדה הנכונה גם.
דוד אמסלם: אני לא מבין את המושגים.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אנחנו כאן.
<אביבה וולף: אני רוצה להגיד שכשאני שומעת אותך, אני מקבלת קצת תקווה כי אני מקווה שזה אולי בסוף ילך לאיזו שהיא הבנה שמדובר פה בנושא קריטי, לטעמי לפחות.
<אביבה וולף: אני רוצה להגיד שאם לא הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, אני לא יודעת אם בכלל הייתי מצליחה לפתוח את התחלואה הכפולה.
<אביבה וולף: זה לא דובר לפני עשר שנים, כשאני פתחתי את זה, הפוש שקיבלתי היה מהרשות.
<אביבה וולף: היום, בבית החולים אנחנו עושים פרויקט מאוד מאוד גדול והוא לא התחיל בלי הרשות, וזה דברים קטנים שמובילים לדברים עצומים.
<אביבה וולף: אז אני שומעת – אני לא הייתי כל כך מעורבת בכל הצעת החוק הזאת כי אני רפואה.
<אביבה וולף: וכששמעתי שזה מה שהולך לקרות, זה כמו להפסיק לנשום בערך, זה נגמר מבחינתי.
<אביבה וולף: אני שומעת פה שיש תכניות עבודה.
<אביבה וולף: אני לא מכירה אתכם והלוואי שהכל יהיה בסדר אבל השיח והדיבור והמילים שמשתמשים בהם זה לא הנשמה של הרשות.
<אביבה וולף: חגי עובד 24/7 עם פאולה, איתי, עם תמר ועם כל החבר'ה.
<אביבה וולף: אנשים בשטח מתקשרים ב-2:00 בלילה ואין עניין לא של משכורת ולא אני לא זמין ולא ולא ולא.