GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן גל-און: ועשינו רפורמה משמעותית במערכות המחשוב, והכול עובד אחרת.
<קרן גל-און: תוך כדי תקופת הרצה אנחנו מגלים שאנחנו צריכים כמה תיקונים נוספים.
<קרן גל-און: בעצם התיקון שפה הוא תיקון בתקנות ההנחה מאגרה מבצעית.
<קרן גל-און: האגרה המבצעית שנשארה היום זה חילוץ ממעלית או פריצת דלת או חייגן.
<קרן גל-און: אלה שלושת - - - היחידים שנשארו החל מינואר 2017.
<קרן גל-און: ומה שאנחנו מבקשים זה עוד יותר להקל על הציבור.
<קרן גל-און: היום אנחנו יכולים לתת הנחה או פטור בנסיבות האלה, כאשר נמצא אדם ללא רוח חיים.
דוד אמסלם: כן, ביקשנו אז גם לפתור את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אלה גם חלק מהאגרות היותר משמעותיות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, חילוץ ממעלית וכו', אני חושב שזה דבר שגם הציבור השתמש בכיבוי בצורה די תדירה.
<קרן גל-און: כל האגרות היום משמעותיות מאוד, ואת כולן ביטלנו בסיוע של האוצר.
דוד אמסלם: לא, השירות.
<קרן גל-און: ואני מזכירה שאת האגרות האלה השארנו, כי פה למעשה יש שירותים אזרחיים בשוק, ולא רצינו שהשמיכה המבצעית שלנו תהיה קצרה מדי.
<קרן גל-און: מה שאנחנו מבקשים פה זה לבוא לטובת הציבור, ולתת הנחה מאגרה גם בכל מקרה שאדם נזקק לטיפול רפואי מיידי.
<קרן גל-און: זאת אומרת, בכל מקרה שהקריאה בעצם הייתה מוצדקת, כי הייתה איזושהי סכנה או בעיה בריאותית.
<קרן גל-און: זה מצב אחד.
<קרן גל-און: מצב נוסף שאנחנו מבקשים להרחיב את - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם בן אדם בסופו של דבר מאושפז בבית-חולים או משהו מהסוג הזה, אז הוא יכתוב לכם מכתב, ואז אתם תוכלו לדון בבקשה.
<קרן גל-און: נכון.
<קרן גל-און: ואז יינתן לו פטור מאגרה.
דוד אמסלם: באיזה אגרות מדובר עוד?
דוד אמסלם: חילוץ ממעלית - - -
<קרן גל-און: פריצת דלת.
דוד אמסלם: פריצת דלת.
<קרן גל-און: וחייגן, שזה לא רלוונטי.
דוד אמסלם: אז בוא נישאר על שני אלה.
דוד אמסלם: מה בעצם גובה האגרות שאתם גובים במהלך השנה בשני הסעיפים האלה?
<קרן גל-און: עוד אין לנו נתונים מינואר, להגיד למה זה מצטבר.
<קרן גל-און: אנחנו יודעים מה גובה האגרה שקבוע - - -
דוד אמסלם: לא, לא, חשוב לי לדעת כמה אתם גובים.
דוד אמסלם: יכול להיות שכל הדיון הזה בשביל 5,000 שקל.
<קרן גל-און: פה המניע הוא לא הכסף.
<קרן גל-און: ולכן גם אין פה איזשהו שיח מן האוצר.
<קרן גל-און: אנחנו לא מסתכלים על הכסף.
<קרן גל-און: המטרה היא להקל על הציבור.
דוד אמסלם: לא, לא הבנת, קרן.
דוד אמסלם: הרי אישרתם את האגרות האלה.
דוד אמסלם: אז בזמנו שאלתי מדוע ולמה.
דוד אמסלם: סיפור האגרות, אז בזמנו, מי שהוביל אותו, כשהגעתי לכנסת, זה אני.
דוד אמסלם: וישבתי עם השר שלכם, והבהרתי לו שזה לא הגיוני.
דוד אמסלם: הרי האנשים, נשרף להם הבית, נשרף להם הארנק, הם בטרגדיה עצומה, אתה שולח לו עוד מכתב שהוא חייב לשלם 5,000 שקל בגלל ששלחת כבאית?
דוד אמסלם: משהו הזוי פה.
דוד אמסלם: בשביל מה הוא משלם את כל המיסים?
<קרן גל-און: אנחנו מברכים על זה.
<קרן גל-און: ולכן פתחתי - - -
דוד אמסלם: אבל מה לעשות, ועניין כזה בסוף מדברים בכסף, אומרים: תקשיב, אתה צודק, אבל חסר כך וכך.
דוד אמסלם: אז לכן אני שואל כאן, היות שבעצם אנחנו מדברים על חילוץ ממעלית ועל פריצת דלת.
<קרן גל-און: אזכיר לאדוני למה מלכתחילה נשארו שתי האגרות המבצעיות הללו.
<קרן גל-און: האגרות הללו נשארו בגלל שיש שירות אזרחי בשוק.
<קרן גל-און: כל אדם שרוצה לפרוץ דלת יכול להתקשר למנעולן, וזה עולה לו איקס כסף.
<קרן גל-און: אותו דבר חברת מעלית צריכה לתת את השירות של החילוץ.
<קרן גל-און: אנחנו רוצים שיקראו לנו רק במקרי חירום, שאין אפשרות.
<קרן גל-און: עכשיו, כדי לוודא שבאמת אנחנו לא גובים כסף במקרי חירום, אנחנו מבקשים פה להרחיב את ההנחה למקרה של טיפול רפואי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאת אומרת, קרן – זה עלה אז, נכון, אני עכשיו נזכר, אחרת היינו כבר מורידים את זה אז.
דוד אמסלם: אמרת: תראה, היות שבעצם לא כל אחד רק ישכח איזה משהו, יתחילו להזעיק אותנו כל הזמן לפתוח דלתות, כשיש לו איזה שירות אלטרנטיבי בשוק, אז בוא נשאיר את זה ככה.
דוד אמסלם: וזה בעיקר, את אומרת, זה לא בא מזווית הכסף, אלא מזווית זו שאנשים לא יטרידו אתכם סתם, כשיש שירות אחר.
<קרן גל-און: - - - המבצעי.
דוד אמסלם: תמיד אנחנו יודעים שזה בא על חשבון משהו אחר.
דוד אמסלם: אז בגלל זה בעצם אישרנו את שתי – עכשיו, מה שבאת וכאן אמרת, שבמקרי קיצון, שבאמת זה ממש הצלת חיים, אז כאן אנחנו רוצים - -
<קרן גל-און: אז לא לגבות אגרה.
דוד אמסלם: - - שתהיה את האופציה שהבן אדם יגיש בקשה, ואני מניח שתהיה איזו ועדה שתבחן את העניין, בסוף תוכל לתת לו את ההנחה.
<קרן גל-און: יש לנו ועדה היום שפועלת לפי החוק ומתכנסת אחת לתקופה, יש לה מנגנון.
<קרן גל-און: ופה אנחנו מבקשים להרחיב את הנסיבות, שנוכל לתת את הפטור בכל מקרה שאדם נזקק לטיפול רפואי מיידי.
<קרן גל-און: אפילו לא הגבלנו את זה לאשפוז.
<עידו בן יצחק: היא אפילו, אגב, יכולה להחליט בעצמה בלי שמוגשת הבקשה.
<קרן גל-און: אם המידע מצוי בידינו, לדוגמה אם ראה מפקד בשטח שהאדם פונה באמבולנס, אז אפילו האדם לא צריך להגיש בקשה, הוא יודע להזין את זה אוטומטית במערכות שלנו.
<קרן גל-און: אז זו בעצם הרחבת הפטור.
<קרן גל-און: וסעיף נוסף שאנחנו מבקשים להרחיב פה זה עוד דבר, שהיה עד היום בתקנות כתוב, שאם נקראנו למקום על ידי לא מי שנדרש לו השירות, נגיד שכן ראה מישהו אחר נתקע במעלית, ולא נדרשנו לפעול, אז גם יש אפשרות להנחה.
דוד אמסלם: שמח מאוד שהתעוררתם באיזה בוקר והחלטתם להיות ידידותיים לאזרח.
<קרן גל-און: זה מה שפתחתי ואמרתי, שמינואר אנחנו - - -
דוד אמסלם: אני שמח על החשיבה הארגונית החדשה.
<קרן גל-און: זה היה כל הזמן ניסיון.
<קרן גל-און: היה צריך את הסיוע שלך ואת האוצר, כדי שזה יקרום עור וגידים.
דוד אמסלם: מקריא?
<עידו בן יצחק: רגע, רק אעיר בקשר לעניין השני שהיא הזכירה.
<עידו בן יצחק: בעצם אנחנו מוחקים את הסעיף שאומר שהוא מאפשר לתת הנחה בנסיבה הזאת, מהטעם שהם ממילא לא גובים מלכתחילה את התשלום.
<עידו בן יצחק: הבנתי שכרגע זה מצוי בהנחיות שלהם, הבנתי מקרן שבסט הבא של התקנות הם גם יעגנו את זה בתוכן.
<קרן גל-און: אלה בעצם התקנות שעוסקות בהנחות מאגרה מבצעית.
<קרן גל-און: אלה שני התיקונים שהזכרתי, להרחיב רגע את ההנחה.
<קרן גל-און: אותו סט של תקנות שעודכן, ובאישור הוועדה, בינואר 2017, גם אחרי תקופת הרצה של חצי שנה מזהים כבר כמה תיקונים שאנחנו צריכים לעשות.
<קרן גל-און: לדוגמה, באגרה עבור אירועים חד-פעמיים נשקל עוד פעם, וכל מיני דברים כאלה.
<קרן גל-און: וגם שם נתקן ונבהיר, שאם הוא לא נדרש לשירות, הוא לא יצטרך לשלם.
דוד אמסלם: תבהירו את זה שם.
<קרן גל-און: ונביא את זה כמובן לוועדה אחרי הפגרה.
דוד אמסלם: היות שיש לכם עוד תיקונים שם, אז לכן לא נתקן את זה גם עכשיו על הבסיס הזה.
דוד אמסלם: אז בוא נגיד, את ה-reshuffle נעשה שם, כשתביאו את כל המכלול.
דוד אמסלם: מישהו רוצה להעיר משהו?
דוד אמסלם: טוב, רבותי, מי בעד התקנות, כפי שהוקראו?
דוד אמסלם: שמתם לב, זה רק אני.
דוד אמסלם: בעד אישור התקנות – פה אחד
דוד אמסלם: אני קובע שהתקנה עברה.
דוד אמסלם: היות שאני בשידור, אז אני רוצה להתנצל בפני העיתונאים, שהרבה פעמים הם כותבים שרק אני מעביר את התקנה לבד.
דוד אמסלם: אז באמת, אני מתנצל שבאתי היום לעבודה, רק אני, וקידמנו עוד משהו לטובת מדינת ישראל.
דוד אמסלם: שיהיה המשך שבוע טוב.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא פרק ז' כולו (מים וביוב), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 (מ/1083) – הכנה לקריאות שנייה ושלישית.
<תומר רוזנר: אנחנו קיימנו דיון ראשון בשבוע שעבר בנושא הזה, ובדיון הזה התקדמנו, פחות או יותר, עד כדי מחצית הסעיפים בחוק.
<תומר רוזנר: יחד עם זאת, התבקשנו, גם על ידי נציגי השלטון המקומי וגם על ידי יושב ראש הישיבה, לעבור מחדש על הסעיפים השונים ולראות אם יש לנו הערות גם בסעיפים שכבר נידונו.
<תומר רוזנר: בגלל קוצר הזמן לא הספקנו.
<תומר רוזנר: וכפי שאמרתי בישיבה הקודמת, אנחנו מעירים על פני הדברים.
<תומר רוזנר: בעקבות הישיבה אנחנו קיימנו בעצם ישיבה מקדימה הבוקר, שאני לא השתתפתי בה, אבל היועצת המשפטית רוני טיסר, שייצגה אותי נאמנה, ישבה בישיבה הזו.
<תומר רוזנר: בחלק מהדברים יש התקדמות, בחלק עדיין עוד לא הספיקו לעבור על חלק מההערות, וחלק מהדברים עדיין יש בהם פערים, אני מבין.
<תומר רוזנר: אני מציע שהיועצת המשפטית רוני טיסר תעדכן לגבי הדברים שהוסכמו או דברים שנשארו בפערים.
דוד אמסלם: בבקשה, היועצת המשפטית רוני טיסר.
<רוני טיסר: הועבר נוסח מעודכן לוועדה לפני כשעה, נוסח שכולל מספר תיקונים עליהם הסכמנו, שמבטאים את ההסכמות עליהם הגענו לוועדה.
<רוני טיסר: כמו שהיועץ המשפטי תומר רוזנר אמר, על הרבה מההערות שלנו טרם הספקנו לעבור יחד – אנחנו והממשלה, ונצטרך או לעשות את זה בישיבה הזאת או במועד אחר, ככל שינחה היושב ראש.
<רוני טיסר: יש כמה שאלות שנותרו פתוחות ואנחנו נרצה להעלות אותן במסגרת הישיבה ולקבל את התייחסות חברי הכנסת אליהן, כמובן, מעבר למה שהם - - -
<רוני טיסר: הנושא הראשון של נושא של שאילת עובדים.
יעל גרמן: היועצת המשפטית רוני טיסר, אולי, קודם כל, תעדכני אותנו לגבי ההסכמות שהגעתם ולשינויים שעשיתם, כדי שלא נתחיל לחפש ועד שנמצא?
<רוני טיסר: אני מציעה שנציגי הממשלה יעברו על הנוסח ויצביעו על התיקונים שנעשו.
יעל גרמן: על התיקונים.
יעל גרמן: בעיקר על התיקונים שנעשו.
אוסאמה סעדי: ההסכמות.
<דודי קופל: בסדר גמור.
<דודי קופל: עורך הדין דודי קופל, הלשכה המשפטית, משרד האוצר.
<דודי קופל: וכפי שהיועצים המשפטיים תומר רוזנר ורוני טיסר יאמרו, אנחנו מדברים על תיקונים שנעשו בעקבות הישיבה היום.
<דודי קופל: אז ככה, אני אצביע על התיקונים רק עד למקום שבו הקראנו עד עכשיו.
<דודי קופל: יש גם תיקונים נוספים, שתראו בהמשך, שנקריא אותם בהמשך כאשר נתקדם עם החוק.
יעל גרמן: תפנה אותנו לעמוד ולסעיף.
<דודי קופל: ודאי, ודאי.
<דודי קופל: אנחנו בהגדרה "חברה" בעמוד הראשון.
<דודי קופל: ההגדרה "חברה" – אנחנו כוללים בתוכה חברת ביוב, למעט לעניין סעיפים מסוימים.
<דודי קופל: בעקבות הערות שקיבלנו, ביצענו כאן מספר תיקונים.
<דודי קופל: מחקנו מספר סעיפים שקודם לכן הוחרגו מהגדרת "חברה" לעניין חברת ביוב.
<דודי קופל: כלומר שהחברה כן תהיה חברת ביוב באותם סעיפים, והוספנו החרגות אחרות, כולל החרגות ספציפיות לגבי חברת ביוב שהיא איגוד ערים.
<דודי קופל: זה באשר להגדרה - - -
<תומר רוזנר: תפרט.
<תומר רוזנר: אפשר לחזור לזה שוב בהמשך.
<תומר רוזנר: כדי שכל חברי הכנסת יהיו מרושתים על מה שאנחנו מדברים – חלקה העיקרי של ההצעה בעצם מטרתו לתקן את חוק תאגידי מים וביוב, כך שיתאפשר לחלק את הארץ לאזורים.
<תומר רוזנר: בפועל, זה יהיה ל-12 אזורים, כשבכל אזור כזה אפשר יהיה לבחור.
<תומר רוזנר: רשות המים תבחר חברה אחת או ספק אחד, שהוא יהיה ספק הביוב המרכזי באותו מרחב ביוב, ובעצם אליו יוכלו להצטרף ספקים שונים באותו מרחב, בין אם על ידי כך שהספק הזה הוא ספק שקיים.
<תומר רוזנר: למשל: במרחב הביוב של גוש דן יש לנו ספק ידוע שנקרא איגודן, שהוא כאילו ספק גדול שעושה את כל שירותי הביוב ל-23 רשויות במרחב הזה.
<תומר רוזנר: הוא ייחשב חברת ביוב לצורך העניין, ואפשר יהיה להצטרף אליו באותו מרחב ביוב.
<תומר רוזנר: מי שעדיין לא מצורף אליו יוכל להצטרף אליו ולקבל ממנו שירותי - - -
אוסאמה סעדי: יכול?
<תומר רוזנר: לא חייב.
<תומר רוזנר: זה חשוב מאוד להדגיש.
<תומר רוזנר: כל המהלך שמוצג כאן הוא מהלך וולונטרי, לפחות לפי ההצעה.
<תומר רוזנר: כרגע, ברמה המשפטית הוא וולונטרי.
<תומר רוזנר: אם באמצעים אחרים, שהם לא משפטיים, יעשו - - -
<קריאה: הדגשה לחוק.
יעל גרמן: לא שמעתי.
<תומר רוזנר: אמרתי שברמה המשפטית, המהלך הוא וולונטרי לחלוטין.
<תומר רוזנר: יכול להיות שבאמצעים אחרים, שאינם משפטיים, כלומר באמצעים תקציביים, בתמריצים כאלה או אחרים או בגריעת הטבות כאלה או אחרות, יגרמו למהלך הזה לקרות גם בדרך - - -
יעל גרמן: אמצעים שכתובים בחוק?
יעל גרמן: שיאותרו בחוק?
דוד אמסלם: הוא מתכוון שאולי יכולים להביא עליהם במנופים אחרים – כלכליים, כאלה ואחרים.
<תומר רוזנר: זה עיקר המהלך.
<תומר רוזנר: המהלך הזה מאפשר בעצם שתי אופציות עיקריות לאותה חברה שתהיה החברה המרכזית, חברת הביוב המרכזית בכל מרחב ביוב.
<תומר רוזנר: כי בכל מרחב ביוב יש אחת כזו.
<תומר רוזנר: יכולה להיות או חברה קיימת, ואז היא צריכה להקים חברת בת שתהיה חברת הביוב; או איגוד ערים, כמו שאמרתי; או אופציה שנייה: זה שכמה ספקי ביוב שקיימים באותו אזור מתאחדים לכדי חברה משותפת, שהיא בעצם תהיה חברה חדשה שתטפל בהקשר הזה.
<תומר רוזנר: החוק בעצם מפרט את כל המהלכים שצריכים לקרות כדי שהמהלך הזה יקרה.
<תומר רוזנר: כלומר, קודם כל חלוקת הארץ לאזורים, הליך של בחירת אותה חברת ביוב, ההליך של הצטרפות אליה או בקשה לקבלת שירותים ממנה וכל ההסדרים הנובעים מכך.
<תומר רוזנר: זה חלק אחד של ההצעה – החלק העיקרי שלה.
<תומר רוזנר: החלק השני של ההצעה, שבעינינו עדיין, לפחות כרגע, נמצא בשלבים שלא כל כך אפשר, לדעתנו, לקדם אותו, הוא בעצם יצירת רגולציה חדשה על כל ספקי הביוב באשר הם: בין אם הם קיימים, בין אם הם יהיו חדשים, להחלת כל מיני הוראות על ספקי ביוב, בלי קשר למהלך, כפי שאמרתי, של האיחוד הזה שדיברתי עליו.
<תומר רוזנר: למשל: נגיד מועצה אזורית שהיום מספקת שירותי ביוב, תוחל עליה רגולציה שלא קיימת עליה היום.
<תומר רוזנר: במהלך הזה יש לנו קצת בעיה יותר קשה, לפחות בשלב הזה.
<תומר רוזנר: עד שלא ליבנו אותו עם נציגי הממשלה, יש עדיין פערים ניכרים.
<תומר רוזנר: אבל המהלך הראשון, שהוא בעצם המהלך שיותר בשל, לדעתנו, הוא המהלך, כפי שאמרתי, על הוולונטריות של יצירת חברות ביוב וולונטריות אזוריות, המכונות מרחביות.
<תומר רוזנר: הנושא הראשון, כפי שאמר עורך הדין דודי קופל, זה בעצם הנושא של איזה בעצם הוראות יחולו על אותה חברת ביוב, והטכניקה שנבחרה היא בעצם לקבוע בתוך ההגדרה איזושהי רשימה של סעיפים שכן יחולו וסעיפים שלא יחולו מתוך החוק הרגיל, שחל על תאגידי מים וביוב.
<תומר רוזנר: וכאן התחיל עורך הדין דודי קופל לפרט בעצם את השינויים שמבקשת הממשלה.
יעל גרמן: אז אולי עוד דבר אחד, היועץ המשפטי תומר רוזנר: אתה אמרת שישנם חילוקי דעות רציניים בנושא של הרגולציה.
יעל גרמן: אולי תעמיד בפנינו את חילוקי הדעות השונים?
<תומר רוזנר: תראי, אני לא רוצה, אלא אם כן תבקשו, אבל חלק גדול מהדברים עוד לא הצגנו אפילו בפני הממשלה.
<תומר רוזנר: אני לא חושב שזה יהיה הוגן ונכון להציג אותם לראשונה כאן.
<תומר רוזנר: אפשר אם תרצו, אבל אני חושב שהמהלך הנכון יותר הוא שאנחנו ננסה ללבן את הדברים - - -
יעל גרמן: בממשלה קודם.
<תומר רוזנר: אני חושב.
אוסאמה סעדי: יש לי הצעה לסדר.
אוסאמה סעדי: מאחר והדברים האלה באמת לא לובנו, אני מציע שאת הפרק הזה, שאפילו עוד לא דנו בזה, קודם ילבנו את הדברים.
<תומר רוזנר: נכון, כשנגיע.
<תומר רוזנר: פשוט עוד לא הגענו.
דוד אמסלם: אני אסביר: אנחנו, בישיבה הקודמת, שלחנו אותם לשבת וללבן.
אוסאמה סעדי: ליבנו עד x.
<קריאה: ליבנו.
אוסאמה סעדי: עד שלב x.
<תומר רוזנר: חלק גדול לובן.
<תומר רוזנר: חלק גדול.
אוסאמה סעדי: שנשמע את זה, נדון בזה.
דוד אמסלם: אז יפה.
דוד אמסלם: אז אני אומר: בואו נתחיל.
דוד אמסלם: אנחנו בינתיים רק בפרומו.
דוד אמסלם: אנחנו כבר בפרומו הרבה זמן.
דוד אמסלם: אני מציע: בואו ניכנס, אין לנו הרבה זמן, נתחיל בהקראה, ולפי זה, לפי העניין נתחיל - - - בבקשה.
<תומר רוזנר: הגדרת חברה.
<דודי קופל: אז שוב: אנחנו מדברים כאן על הגדרת חברה והאם הגדרת חברה כוללת גם חברת ביוב, שזה, כפי שתיאר היועץ המשפטי תומר רוזנר, אותו גוף מרחבי שייתן שירותי הולכה וטיפול לכלל המרחב ואלו סעיפים יחולו לגביו.
<דודי קופל: אז, בהקשר הזה מה שמוצע, בנוסף להגדרה שהייתה מונחת בפניכם, להחריג מההגדרה חברה, כלומר לא להחיל את ההוראה הזאת גם לעניין סעיף 3(ב), שזה סעיף שהוא לא רלוונטי לעניין הזה, והסעיף שנוגע לתאגוד של רשויות מקומיות.
<דודי קופל: התאגוד בתאגידי מים וביוב – זה לא רלוונטי בהקשר הזה.
<דודי קופל: מוצע למחוק את ההחרגה מסעיף 8(ב).
<דודי קופל: כלומר שיחול סעיף 8(ב) לחוק שעניינו הסכמי עבודה אפשריים בין חברת הביוב לבין הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של - - -
דוד אמסלם: אתה עכשיו מדבר עם עצמך.
דוד אמסלם: תסביר לנו במהות, במילים, בעברית.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו 8(ב), 8(ד).
דוד אמסלם: מה אתה מתכוון פה במהות?
דוד אמסלם: הגדרת חברה – עד היום יש חברה, יש הגדרת חברה בחוק.
דוד אמסלם: מה אתה רוצה לשנות?
<דודי קופל: אז אני אסביר: הטכניקה שבה החוק הזה עבד קודם והמשכנו לעבוד גם עכשיו, זה שיש הגדרת חברה.
<דודי קופל: עכשיו, יש לנו כל מיני סוגים של גופים בחוק הזה.
<דודי קופל: יש תאגיד מים וביוב רגיל שאנחנו מכירים.
<דודי קופל: זו החברה הקלאסית, בסדר?
<דודי קופל: בכל מקום שיש חברה, ודאי שזה גם תאגיד מים וביוב.
<דודי קופל: בזמנו, כשהיה את התיקון של תאגידים אזוריים, אז הוסיפו.
<דודי קופל: אמרו: בחלק מהמקומות שמתכוונים לחברה, הכוונה גם לחברה אזורית.
<דודי קופל: בסדר?
<דודי קופל: עכשיו, אנחנו אומרים: בחלק מהמקומות שכתוב בהם חברה, הכוונה גם לחברת ביוב.
<דודי קופל: והסעיפים שמתייחסים - - -
דוד אמסלם: מה ההבדל בין חברה אזורית לחברת ביוב לחברה רגילה?
דוד אמסלם: יש חברה?
דוד אמסלם: כתוב חברה?
דוד אמסלם: יש חברת ביוב?
דוד אמסלם: יש חברת אוכל?
דוד אמסלם: לא משנה מה.
דוד אמסלם: חברה זו חברה.
<דודי קופל: - - -
דוד אמסלם: מה ששם נכנס לתכולת החברה – חברה.
דוד אמסלם: יש הגדרה של חברה.
דוד אמסלם: מה אנחנו צריכים - - -?
דוד אמסלם: מה, עכשיו נמציא הגדרות?
<דודי קופל: אני לא משנה הגדרות, אלא בגלל שיש הבדלים מהותיים בין סתם תאגיד מים וביוב לבין חברת ביוב, ולו רק מבחינת התפקידים; למשל: תאגיד מים וביוב נותן שירותי מים.
<דודי קופל: חברת ביוב נותנת רק שירותי ביוב.
<דודי קופל: אז כל ההוראות שחלות לגבי מים לא רלוונטיות לחברת ביוב.
<אודי אדירי: זה איזה הוראות בחוק תאגידי מים וביוב חלות על חברת ביוב.
<שירה ברגמן: ויותר מזה: יש גם הרבה הוראות שחלות על תאגידים אזוריים שהן לא וולונטריות, שאנחנו רצינו בפירוש להגיד: זה לא חל.
<שירה ברגמן: לכן, היה חשוב לעשות את ההבחנה הזאת בין חברה אזורית רגילה לבין חברת ביוב, שזה משהו חדש וולונטרי.
<אודי אדירי: - - -
יעל גרמן: שאלה: מה עם אשכול שדנו בו?
יעל גרמן: ניהול חברה כולל גם אשכול?
דוד אמסלם: לא, לא, לא, לא, עזוב אשכול.
יעל גרמן: אתה בטוח שאתה לא - - -?
דוד אמסלם: אשכול זה אשכול.
<חנה פרנקל: אשכול זה בעולם של רשויות מקומיות - - -
דוד אמסלם: חבר'ה, לא לענות.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם ולא להיתקע על החברה הזאת שבועיים.
<דודי קופל: הדבר הבא זה סעיף 26(ד).
<דודי קופל: זה תיקון טכני.
<דודי קופל: זה סעיף משלים לעניין של השאלת עובדים, שזה הוחרג מהוראות החוק.
<תומר רוזנר: פה תעצור, כי פה נבהיר שיש מחלוקת שלא נפתרה עדיין.
<תומר רוזנר: חברה רגילה, תאגיד מים וביוב – יש הסדר בחוק שמאפשר שאילת עובדים מהרשות המקומית לצורך תפעול החברה.
<תומר רוזנר: ויש תנאים: איך יכולים לשאול, איך לא יכולים לשאול.
<תומר רוזנר: לגבי חברת הביוב מבקשת הממשלה שאותו הסדר שמאפשר שאילת עובדים לא יחול.
<ניר וילנר: כי תהיה רק העברת עובדים.
<ניר וילנר: שיהיה רק העברת עובדים ולא שאילת עובדים.
: אבל סיכמנו את זה בישיבה הקודמת, היועץ המשפטי תומר רוזנר.
<תומר רוזנר: לא סיכמנו - - -
דוד אמסלם: עכשיו התחלנו את החוק.
דוד אמסלם: איזו ישיבה קודמת?
דוד אמסלם: לא הקראנו כלום.
<תומר רוזנר: לא, לא, הקראנו - - -
: הקריאו את מה שרוצים לעבוד עליו.
<אודי אדירי: לא, הקריאו.
<אודי אדירי: אדוני היושב ראש, חצי חוק הקריאו.
: חצי חוק הקראנו כבר.
<תומר רוזנר: כן, כן, כן.
: לא קיבלנו את ההסתייגות הזאת.
דוד אמסלם: למה אנחנו חוזרים אחורה?
: לא קיבלנו את ההסתייגות הזו בישיבה הקודמת.
<דודי קופל: כיוון שאלו הערות - - -
דוד אמסלם: אני אסביר, אני אסביר.
<תומר רוזנר: - - - אמרת להם: לכו, תשבו.
: כן?
: היועץ המשפטי תומר רוזנר מזכיר לי שיכול להיות שאמרתי להם בסוף: תשבו, תנסו להגיע.
: אבל הדעה שלנו הייתה לתת את המנגנון - - -
דוד אמסלם: ההיגיון הוא מאוד פשוט: יש מה שנקרא תקופת מעבר.
דוד אמסלם: למה הייתה השאלה?
דוד אמסלם: מפני שכשעברנו, בעצם העברנו את העסק הזה מהעירייה לתאגיד, אלה היו עובדי עירייה.
דוד אמסלם: אז היו שתי אופציות: או שמשאירים אותם בעירייה או שמעבירים אותם לתאגיד.
דוד אמסלם: אבל הם עובדי עירייה, הם לא רוצים להיות עובדי תאגיד.
דוד אמסלם: בעירייה יש זכויות של הקביעות ומה שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: אז אמרו: תקשיבו, אנחנו נשאל אותם לעשר שנים.
דוד אמסלם: למה עשר שנים?
<קריאה: עד אז יפרשו.
דוד אמסלם: הנחת העבודה הייתה: הם, בין כה וכה, 20-15 שנה כל אחד עובד.
דוד אמסלם: עוד עשר שנים הם כבר יגיעו כמעט לפנסיה.
<תומר רוזנר: כשייצאו לפנסיה.
<קריאה: זו הפנסיה.
דוד אמסלם: עכשיו, אני מספר לך מה ההיגיון בהשאלה.
דוד אמסלם: עכשיו, כאן אנחנו עושים בקטע הטכני אותו דבר.
דוד אמסלם: לכאורה, זה אצל העיריות - - -
<שירה ברגמן: לא, אבל זו בדיוק הנקודה.
<שירה ברגמן: כי במרבית המקרים האחריות היא אצל התאגיד.
<שירה ברגמן: כלומר, זה בין תאגיד לתאגיד.
<שירה ברגמן: אז כאן, הרציונל הזה של המעמד כעובד עירייה הרבה פחות חזק, מכיוון שאין לך עובד - - -
דוד אמסלם: עכשיו, נניח שעכשיו הוא עובד תאגיד.
<שירה ברגמן: אז הוא יעבור.
<שירה ברגמן: אנחנו מאפשרים לעבור.
<קריאה: מה זה, עובד במועצה אזורית?
<קריאה: עובד במועצה אזורית?
דוד אמסלם: הוא עובד תאגיד ונניח שיש לו זכויות בתאגיד.
דוד אמסלם: הרי גם בתאגיד נוצר איזשהו גולם.
דוד אמסלם: עכשיו, הוא גם פיתח לעצמו תרבות ארגונית וכל זה.
דוד אמסלם: הרי גם הבחור לא רצה לעזוב את העירייה.
דוד אמסלם: התפתה.
דוד אמסלם: הוא נמצא בסביבה ארגונית כבר.
דוד אמסלם: יש לו תנאים.
דוד אמסלם: הוא יודע, קם בבוקר, יודע איפה הכיסא שלו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להסביר לכם משהו אמיתי: לפעמים, כדי להזיז עובד שלי, באותה עמדה, מהכיסא הזה לכיסא הזה, הייתי מדבר איתו שבועיים.
<שירה ברגמן: נכון - - - במגזר ציבורי.
<קריאה: אבל יש הבדל גדול.
דוד אמסלם: לא, לא עניין של מגזר ציבורי.
דוד אמסלם: כל בן אדם זה עולם ומלואו.
דוד אמסלם: כשמזיזים אותנו, זה גם מפריע לנו.
דוד אמסלם: מזיזים אותנו מחדר לחדר, לפעמים זה מפריע לנו.
דוד אמסלם: עכשיו, בן האדם נמצא בסביבה ארגונית כלשהי.
דוד אמסלם: למה לא לאפשר השאלה?
דוד אמסלם: מה יקרה לכם בקטע הטכני?
דוד אמסלם: להשאיל אותו.
<חנה פרנקל: אפשר לנסות, ברשותך?
<חנה פרנקל: העולם של ההשאלה בתאגידי מים וביוב – ואני הייתי מעורבת ועשינו את כל התיקון – נולד מזה שתאגוד היה מהלך כפייתי.
<חנה פרנקל: ובאמת לא היה מקום להשאיר ואקום עם עובדים שלא עברו, והיה צריך לתת את פתרון הביניים.
<חנה פרנקל: ואנחנו בעולם אחר בהיבט הזה – וולונטרי.
<חנה פרנקל: שיושבים - - -
<תומר רוזנר: זה סתם חסם.
יעל גרמן: - - - לא ירצו - - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה שלי.
דוד אמסלם: הבעיה שלי היא אחרת: יכול להיות שמלמעלה המנהל או ראש הרשות הוא וולונטרי, אבל בדרך הוא דורס את כל העובדים.
דוד אמסלם: אז לכן אני בא מהזווית של העובד.
דוד אמסלם: יש ארגון עובדים – שהוא יעשה משא ומתן.
דוד אמסלם: ככל שהארגון מרגיש פחות חשש שהעובדים שלו ייפגעו, כך יותר קל לו.
דוד אמסלם: אז הוא אומר: אתה יודע מה, עזוב.
דוד אמסלם: אנחנו לא יודעים לאן אנחנו הולכים.
דוד אמסלם: זה ארץ לא זרועה.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה טוב, יכול להיות פחות.
דוד אמסלם: דרך אגב, היום תחזיר את העובדים מהגיחון לעירייה – הם לא רוצים לחזור.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה תאפשר לו, תעביר אותו – מה שנקרא, תן לו נחיתה רכה.
דוד אמסלם: תגיד לו: אתה יודע מה?
דוד אמסלם: שלב ראשון, בוא, תשאיל אותם.
דוד אמסלם: יחזרו.
דוד אמסלם: אני אומר לך שהלכה למעשה מה שיקרה, הם יעברו בפחות חשש ויתאקלמו שם וטוב להם שם.
דוד אמסלם: סביר להניח שהתנאים שם יותר טובים.
דוד אמסלם: כי אחרת, הם לא יעברו.
<חנה פרנקל: רק משפט אחרון אני אומר: בתסריט של וולונטריות אנחנו רואים הכול.
<חנה פרנקל: יכול להיות השאלה, יכול להיות פיצויים מוגדלים, יכול להיות - - -
דוד אמסלם: אז מותר לו הכול.
<חנה פרנקל: הכול יכול להיות.
<חנה פרנקל: אנחנו רוצים שהמהלך הזה יצליח, אנחנו מאמינים בו, לא כופים.
<חנה פרנקל: אבל ברגע שאתה מסלים את האפשרות הזאת, המותווית, היא הופכת להיות סוג של חובה על הצדדים.
יעל גרמן: תגיד: רשאי.
יעל גרמן: תכתוב: רשאי להשלים.
<חנה פרנקל: ואם לא נגיד אז לא?
<חנה פרנקל: ודאי שכן.
יעל גרמן: אוההה, באמת.
דוד אמסלם: קודם כל, אם הכול וולונטרי אז זה מצוין.
דוד אמסלם: חשבתי שהוולונטריות בהתחלה היא רק בכניסה, אבל אחרי שמעבירים, הכול נהיה אחרת.
דוד אמסלם: אבל אם אתם מאפשרים לארגון - - -
יעל גרמן: מה "מאפשרים"?
יעל גרמן: הוא כרגע אמר שהוא לא מאפשר.
יעל גרמן: הוא מבטל בדיוק את הסעיף שמאפשר.
יעל גרמן: אז זה פשוט לא נכון.
יעל גרמן: זה לא מדויק מה שאת אומרת.
<חנה פרנקל: זה לא נכון.
יעל גרמן: מה "לא נכון"?
יעל גרמן: זה מה שהוא הסביר לנו: שהוא מבטל את הסעיף שמאפשר להשאיל עובדים.
יעל גרמן: מה?
יעל גרמן: אז או שהוא אומר לא נכון או שאת אומרת לא נכון, אבל שניכם לא מדברים באותה שפה.
<חנה פרנקל: תראי, הסעיף הזה, יש בו הבנייה של השאלה עד עשר שנים וכולי.
יעל גרמן: הוא - - - מבטל את סעיף 827.
<חנה פרנקל: נכון, נכון.
יעל גרמן: היושב ראש שאל בצדק מהו?
יעל גרמן: גם אני לא ידעתי, והוא הסביר: זה סעיף שמאפשר להשאיל.
יעל גרמן: אז אם הוא מבטל את הסעיף שמאפשר להשאיל, זאת אומרת שאי אפשר להשאיל.
יעל גרמן: אז למה להטעות אותנו?
: הוא כבר לא וולונטרי.
<חנה פרנקל: אני לא מטעה אותך.
<חנה פרנקל: הסעיף הזה אומר הרבה מאשר לאפשר או לא לאפשר.
<חנה פרנקל: הוא סעיף שמבנה את ההשאלה לעשר שנים בתנאים מסוימים.
<חנה פרנקל: אנחנו מצהירים פה באופן ברור כי מי שיפעיל את - - - שאין ספק שגם - - -
דוד אמסלם: הגברת חנה פרנקל, הבנתי.
דוד אמסלם: זו העמדה שלכם.
דוד אמסלם: אני חוזר אליך, היועץ המשפטי, דודי קופל.
דוד אמסלם: תקשיב, אז אם ככה, תורידו את - - -.
דוד אמסלם: אתה שומע מה הם אומרים.
דוד אמסלם: אז תנסח את זה ככה שהמעברים יהיו אפשריים.
<תומר רוזנר: תאפשר שאילת עובדים ללא הגבלה.
דוד אמסלם: תתאפשר כל ורסיה – השאלת עובדים - - - מה אכפת לך?
<קריאה: לא, לא בתנאים - - -
<חנה פרנקל: לאו דווקא בתנאים האלה - - - שאין מניעה בוולונטריות - - -
<תומר רוזנר: באיזה תנאים שהם רוצים.
דוד אמסלם: - - - למה להגביל אותך?
<תומר רוזנר: בלי תנאים.
דוד אמסלם: תן להם להתנהל.
דוד אמסלם: לאן שיגיעו – יגיעו.
<חנה פרנקל: - - - זה משהו אחר.
דוד אמסלם: - - - אוקיי.
דוד אמסלם: ההקראה.
<דודי קופל: הסעיף האחרון בהגדרת חברה זה רק לעניין - - -
דוד אמסלם: איזו הגדרה?
דוד אמסלם: איפה זה?
<דודי קופל: אנחנו עדיין בחברה.
<תומר רוזנר: הוא מוסיף עכשיו דברים שאתה לא רואה.
<תומר רוזנר: הוא מוסיף דברים שאתה לא רואה, כי זה סוכם לפני שעה.
<דודי קופל: זה הנוסח שמצוי בפני כל - - -
<דודי קופל: אנחנו עדיין בהגדרת חברה.
דוד אמסלם: כן, אבל איזה סעיף?
<דודי קופל: 29(א) ו-29(א)(1).
<דודי קופל: אנחנו נציג יותר מאוחר את - - - שביצענו שם.
<תומר רוזנר: קודם כל, הוא רוצה לדעת איפה הוא נמצא.
<תומר רוזנר: תגיד לו איזה עמוד.
<דודי קופל: עמוד 1, הגדרת "חברה".
<קריאה: (1)(ב)(2).
דוד אמסלם: (1)(ב)(2)?
<דודי קופל: (1)(ב)(2).
דוד אמסלם: "חברת ביוב, למעט לעניין סעיפים - - -".
דוד אמסלם: וואלה, אתם גדולים.
<תומר רוזנר: אני פה רוצה לומר: הטכניקה שנבחרה פה היא טכניקה בלתי נסבלת.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה אתם כותבים ככה סעיף?
דוד אמסלם: זה נשמע לי כמעט, אתה יודע מה?
דוד אמסלם: זה מצטרף, הכול, לכל הקודים שיש לי לכרטיסי האשראי.
דוד אמסלם: נראה לך שעכשיו אני אשאל אותך מה זה סעיף 2?
דוד אמסלם: בוא, תפתח לי את סעיף 2.
דוד אמסלם: אחרי זה מה זה סעיף 3(א).
דוד אמסלם: תראה מה עשיתם – בדיחה.
<דודי קופל: אנחנו פעלנו לפי הדרך שבה נוסח החוק עד כה.
<דודי קופל: אנחנו לא חידשנו פה שום דבר.
<תומר רוזנר: יש פה בעיה בניסוחים.
<תומר רוזנר: אני גם הסברתי.
<תומר רוזנר: אנחנו גם חושבים שהבעיה בניסוחים, אבל זו השיטה שנבחרה - - -
דוד אמסלם: הגברת שירה ברגמן, תסבירי לי את הסעיף.
דוד אמסלם: תסבירי לי את סעיף (1)(ב)(2).
דוד אמסלם: "חברת ביוב, למעט לעניין סעיפים 2, 3(א) - - -".
דוד אמסלם: מה זה 3(א)?
<רעיה עדני: זה הפך להיות 3, אל תדאג.