GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני אשאל אותך רק שאלות טכניות, ברשותך.
דוד אמסלם: איך עובדת הוועדה במכון התקנים?
דוד אמסלם: אני פשוט לא מצוי בהליך.
<פול שטיינר: מגייסים ועדה של מומחים, מגייסים אנשים שהם נחשבים מומחים ומושיבים אותם.
דוד אמסלם: נניח דוד מתנגד.
דוד אמסלם: מה קורה שם?
<פול שטיינר: אני אומר שישבו לדעתי בעוד 12 ישיבות - - -
דוד אמסלם: אני לא נכנס למספר.
דוד אמסלם: לטכניקה.
<פול שטיינר: יושבים ומנסים להגיע לסיכום.
דוד אמסלם: מצביעים מי בעד ומי נגד.
<פול שטיינר: מנסים לגשר בין העמדות.
דוד אמסלם: ספרו לי איך זה עובד בוועדה.
<דוד וינברג: ההליך כולו בוועדה הוא כזה שאישר או המליץ על התקן.
<דוד וינברג: הבעיה היא שאנחנו הסברנו להם שזה לא בסמכות שלהם.
<דוד וינברג: כלומר, לא בסמכות של מכון התקנים לקבוע תקן שמנוגד לעמדה.
<דוד וינברג: זה לא בסמכות שלהם.
דוד אמסלם: מכון התקנים הוא מכון ששייך למדינת ישראל.
דוד אמסלם: אני מניח שהוא עושה תקנים בעוד כמה דברים.
דוד אמסלם: זה התפקיד שלו, לעשות תקנים.
דוד אמסלם: איך עושה את זה.
דוד אמסלם: אני מניח שיש לו ועדת מומחים.
דוד אמסלם: בסוף, בכלל לפי תפיסת העולם שלי, אין למישהו זכות וטו בעניין, אם יש ועדה.
דוד אמסלם: אפשר אולי להרכיב את הנושא הזה בעוד מומחים שמבינים בתחום אבל בוודאי ובוודאי אין מישהו אחד שמחליט שהוא מטיל וטו על ההחלטה והכול נעצר.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין משהו ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: אם אין להם סמכות, למה הם בכלל דנו?
דוד אמסלם: הם יבואו, ישאלו אותך ונגמר העניין.
<דוד וינברג: לדוגמה, מכון התקנים לא יכול לתת תקן על איך לנסוע 170 קמ"ש.
דוד אמסלם: מפני שאסור.
<דוד וינברג: זה בדיוק העניין.
דוד אמסלם: זה בגלל שהכנסת החליטה על כך.
<דוד וינברג: הכנסת החליטה גם שהסמכויות - - -
דוד אמסלם: יש תקנות של משרד הבריאות שאוסרות את זה?
<דוד וינברג: יש תקנות שאומרות שמשרד הבריאות צריך לאשר מתקנים מהסוג הזה.
דוד אמסלם: אם כך, למה אנחנו צריכים תקן?
דוד אמסלם: ברגע שאתה מאשר את המתקן, זה התקן.
דוד אמסלם: הרי התקן לא יכול לסתור את עמדתך.
דוד אמסלם: אם רק עמדתך חשובה, למה אנחנו בכלל מכנסים את המומחים?
דוד אמסלם: בוא נשאל אותך ונגמור את העניין.
<דוד וינברג: קודם כל, התקן חשוב כי הוא אומר איך לעשות את המתקנים האלה במקומות שמותר.
<דוד וינברג: איך לעשות את הבנייה.
דוד אמסלם: אבל אתה לא מאשר את הנושא.
דוד אמסלם: עוד לא נכנסנו לאיך עושים.
דוד אמסלם: אתה אומר מים כאלה, אני לא מאשר.
<דוד וינברג: אני שוב אומר.
<דוד וינברג: אנחנו כן מאשרים כאלה.
דוד אמסלם: רק בעירייה.
<דוד וינברג: ועסקים טעוני רישוי.
דוד אמסלם: מה זה עסקים טעוני רישוי?
<קריאה: תעשייה.
<קריאה: ספורטק.
<דוד וינברג: יש ספורטק שאנשים שם מתקלחים.
דוד אמסלם: לא רק ספורטק.
דוד אמסלם: למסעדה אתה מאשר?
<יפית סבג: למשל בקאונטרי בחולון הם אישרו אבל אין היתכנות כלכלית לעסקים קטנים.
<יפית סבג: מדברים כאן על דברים שהם במסות.
דוד אמסלם: עסק טעון רישוי זאת מסעדה.
דוד אמסלם: אתה תאשר למסעדה?
<דוד וינברג: באופן עקרוני, כן.
דוד אמסלם: במסעדה יש יותר משתמשים.
דוד אמסלם: למה בבית לא?
<דוד וינברג: כי במסעדה הם מחויבים על פי חוק רישוי עסקים לעמוד בתנאים מסוימים.
<דוד וינברג: כלומר, הם יצטרכו לעשות את הבדיקות לאיכות המים ואני אוכל לעשות בקרה.
דוד אמסלם: כל הזווית שלך בנושא הזה זאת הבקרה, כלי הבקרה שלך שאין לך אותו?
<דוד וינברג: בין השאר, כן.
דוד אמסלם: אתה אומר לי, ואני רוצה להבין את העניין, שאם יש מסעדה שנכנסים אליה בערך מאה אנשים ביום עם שני שירותים, אין לך בעיה שם.
דוד אמסלם: יש לך בעיה עם בית של בן אדם בודד בדירת שלושה חדרים בנווה יעקב.
<דוד וינברג: ברור שמסעדה זה מקום שהוא לא מתאים לזה אבל אני אומר באופן עקרוני מקומות בהם יכול לפקח.
דוד אמסלם: אם הוא טעון רישוי עסק, אתה אישרת את זה והוא יעשה את זה.
<דוד וינברג: כשאתה אומר הבית הבודד, אם זה היה בית בודד, זה אחד, אבל בעצם אתה אומר שכולם יוכלו לעשות את זה.
<דוד וינברג: הרבה מאוד בתים, אף אחד לא יוכל לפקח עליהם.
דוד אמסלם: גם אתה מדבר על כל המסעדות.
<דוד וינברג: כל מקום שהוא מבוקר.
דוד אמסלם: אבל אתה מבקר.
דוד אמסלם: נניח שעכשיו יש לך חמישה פקחים.
<דוד וינברג: אין לי כלי חוקי כדי לבקר את מה שקורה בבית.
דוד אמסלם: כן, אבל אני אספר לך סוד.
דוד אמסלם: גם במסעדה אין לך.
דוד אמסלם: כל כמה זמן אתה מגיע למסעדה?
<דוד וינברג: זה לא העניין.
דוד אמסלם: אתה כמעט לא מגיע.
<דוד וינברג: אני מגיע.
דוד אמסלם: אין לך מספיק אנשים.
<דוד וינברג: נכון להיום לא הותקנו כאלה דברים.
דוד אמסלם: אני מספר לך שברישוי עסקים, כל בתי עסק של המזון שדורשים רישוי עסק ודורשים רישיון עסק, משרד הבריאות כמעט לא מופיע בהם בבקרות שוטפות.
דוד אמסלם: אני הייתי אחראי על רישוי עסקים כאן
דוד אמסלם: ואני יודע איך זה עובד.
<דוד וינברג: אותו בעל לעסק צריך לדגום את המים שלו ולהביא אותם למעבדה.
<דוד וינברג: במעבדה בודקים אותם ומדווחים לי אם יש איזושהי בעיה.
דוד אמסלם: במעבדה.
<דוד וינברג: המעבדה מדווחת לי אם יש חריגה באיכות.
שרן השכל: למה אי אפשר לעשות את זה בבית פרטי כל רבעון?
שרן השכל: בעצם מגיעים למעבדה, בודקים את זה ושולחים לך את הבדיקות.
<דוד וינברג: כי אין דרישה בהיבט החוקי שדורשת זאת מאנשים.
שרן השכל: אבל זה בגללך, כי אתה לא מאשר את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שביקשת גם בעסקים טעוני רישוי?
<דוד וינברג: בוודאי.
דוד אמסלם: כל כמה זמן הבדיקה?
דוד אמסלם: זה נכון פעמיים בשבוע?
<דוד וינברג: נכון.
<דוד וינברג: זה מה שנעשה בכל מכון טיהור שפכים בישראל.
שרן השכל: בעסקים שאישרת להם.
<דוד וינברג: רמת הסיכון היא נקודתית אבל כדי לדעת שמתקן לא חורג מהיכולות שלו והם בקלות מאוד חורגים מהיכולת שלהם, צריך לעשות בקרה.
שרן השכל: בגני תקווה, כל כמה זמן הם עושים בדיקה של המים?
<דוד וינברג: בגני תקווה באופן עקרוני הם עדיין לא השמישו את המתקן עד הסוף אבל הם יצטרכו לעשות פעמיים בשבוע.
דוד אמסלם: אני פונה אליכם.
דוד אמסלם: אנחנו תקועים.
<פול שטיינר: אני מסביר הכול ומסביר מה אפשר לעשות בכל מצב.
דוד אמסלם: אני מבין שדוד תקע אתכם.
<פול שטיינר: את המדינה.
<פול שטיינר: לא רק אותנו.
דוד אמסלם: אתכם זה את המדינה.
דוד אמסלם: הוא לא תקע אתכם בגלל שבא לו לתקוע אתכם אלא לפי תפיסתו זה מסוכן.
דוד אמסלם: זה בסדר, זה לגיטימי שהוא יחשוב כך.
<דוד וינברג: תפיסה מבוססת.
<פול שטיינר: דוד, תביא דוגמה אחת מהעולם.
<פול שטיינר: הוא לא ידע להביא דוגמה אחת מהעולם.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם ואני צריך לסיים את הדיון כי יש לי דיון נוסף שאני מאחר אליו כבר בעשר דקות.
דוד אמסלם: אני כרגע לא יודע איך מתקדמים עם הנקודה הזאת כי אני שומע את דוד ואני שומע אתכם.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו צריכים להחליט איך אנחנו מתקדמים.
<קריאה: לאמץ את תו התקן.
דוד אמסלם: אני בכנסת לא יכול לאמץ תו תקן.
דוד אמסלם: אתה מדבר אתי.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה לחשוב.
דוד אמסלם: תחשבו גם אתם איך אני אמור להתקדם בנקודה הזאת.
דוד אמסלם: ברמה העקרונית אני לא מקבל את זה שמישהו אחד יכול לתקוע נושא, ובכלל, לא דוד.
דוד אמסלם: גם אם הוא צודק, זה לא הגיוני שבן אדם אחד בוועדה עוצר את כל הקטר הזה בגלל שהוא החליט כך.
<דוד וינברג: זה לא אני.
<דוד וינברג: זה שר הבריאות וכל מערכת הבריאות.
דוד אמסלם: כן, אבל היא תספר לך שזה מתחבר לדיון הקודם שבסוף שר הבריאות לא יודע.
<אתי נתן זלצמן: הוא היה כאן.
<אתי נתן זלצמן: אני לא צריכה לספר לו.
דוד אמסלם: בסוף אני לא בטוח ששר הבריאות יודע מה אלה מים אפורים.
<דוד וינברג: יודע גם יודע.
דוד אמסלם: אם אתה תגיד לו שאין בעיה, הוא יגיד לך להתקדם.
דוד אמסלם: אז אני אדבר עם ליצמן.
דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אדבר עם ליצמן.
דוד אמסלם: אם הבעיה הוא ליצמן, תגיד לי ליצמן.
דוד אמסלם: אני אשב אתו.
דוד אמסלם: אני מניח שליצמן בא ושאל אותך שתספר לו מה זה מים אפורים, כמו שאני עכשיו שואל אותם מה זה כי אני לא יודע.
דוד אמסלם: דרך אגב, בן אדם רגיל ברחוב, תעצור אותו, שאל אותו מה זה מים אפורים,.
דוד אמסלם: הוא יגיד לך מים שצובעים אותם באפור.
דוד אמסלם: הוא לא מבין בכלל על מה מדובר.
<דוד וינברג: כבוד השר שולט בדברים האלה.
דוד אמסלם: זה בגלל שהוא שאל אותך ואתה הסברת לו.
דוד אמסלם: אתה השר לטובת העניין.
דוד אמסלם: את השר מפעילים הפקידים ולא הוא זה שמפעיל את הפקידים.
דוד אמסלם: הכול הפוך.
דוד אמסלם: הפקיד הוא השר.
דוד אמסלם: השר באופן פורמלי מוציא את ההחלטה קדימה כי הוא לא מבין בקטע המקצועי.
דוד אמסלם: נראה לך שליצמן הולך ועושה מחקר במעבדות כמה קליפורמים, מה יש שם, האם זה מסוכן או לא? לא.
דוד אמסלם: הוא שאל אותך מה אתה אומר ואתה אמרת לו שזה מסוכן, אז הוא אמר, אם זה מסוכן, זה מסוכן.
דוד אמסלם: אתה הסיפור כאן.
דוד אמסלם: אל תסתתר לי מאחורי ליצמן כי הוא לא רלוונטי לעניין הזה כרגע.
דוד אמסלם: כרגע אין לי תשובה לעניין.
דוד אמסלם: אני לא יודע איך מתקדמים.
דוד אמסלם: אתה תיתן לו עוד עשרים דוגמאות וגם אתה, אבל זה פשוט לא מקדם אותי.
דוד אמסלם: אני רוצה פתרון חכם כדי לקדם את זה באופן חוקי.
<יורג מיכאל בירווירט: אני יחד עם פול בחטיבה.
<יורג מיכאל בירווירט: אני הבנתי את הטיוטה של הצעת החוק ככזו שעוברת על כל נקודה ונקודה שעלתה בשבע השנים האחרונות במשרד הבריאות.
<יורג מיכאל בירווירט: מה שכתוב שם זה בעצם מה שמשרד הבריאות דורש.
<יורג מיכאל בירווירט: מעניינת אותי התגובה של משרד הבריאות להצעת החוק שעונה לדרישות שלנו.
דוד אמסלם: אתה בהצעת החוק מציע לבדוק את זה פעמיים בשבוע?
דוד אמסלם: נראה לך שמישהו ייקח את זה פעמייים בשבוע לבדיקה במעבדה?
<יורג מיכאל בירווירט: עד כמה שהבנתי, זאת ההצעה.
דוד אמסלם: רק הדלק יעלה לו פי עשר.
<יורג מיכאל בירווירט: העניין של הניטור שמוזכר, אני מציע שנדון בחוק או הכנסת תדון בחוק.
דוד אמסלם: אני אקרא את החוק.
דוד אמסלם: כרגע אני לא שם כי אלה לא הפרמטרים.
דוד אמסלם: בסופו של דבר אתה תיכנס לי למכל האטום וכולי והכול בסדר.
דוד אמסלם: גם אם אתה מייצר מערכת שהיא סגורה באופן הרמטי, דוד אומר לא.
דוד אמסלם: זה הסיפור כרגע, שדוד אומר לא, מסוכן.
דוד אמסלם: כאן אני לא יודע איך לפרוץ את העניין הזה כרגע.
דוד אמסלם: מה, להגיד שדוד לא משנה מה שהוא אומר ואנחנו נמשיך?
דוד אמסלם: אני באופן מעשי לא יודע איך להתקדם, גם אם אני מתחבר עם מה שאתם אומרים.
<פול שטיינר: משרד הבריאות מתנגד לשימוש בבתים פרטיים כי אי אפשר לפקח על זה.
<פול שטיינר: הם אומרים את זה בפרויקטים שאפשר להסדיר את זה ויש גוף בעל רישיון או משהו כזה.
<פול שטיינר: בבנייה רוויה יש בית ואפשר להסדיר את זה בבנייה רוויה ולהתיר – לא לחייב – שימוש במים אפורים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו מדברים רק על להתיר.
<פול שטיינר: נכון.
<פול שטיינר: בבנייה רוויה לפי תו תקן יש מספיק יזמים שמעוניינים בזה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין כאן וגם הוא מכיר את הנושא והיה שותף בעבר.
דוד אמסלם: בבקשה ואחר כך אני אסכם.
דב חנין: תודה אדוני היושב ראש, קודם כל אני מברך אותך על קיום הדיון בנושא הזה.
דב חנין: כמי שכבר בקדנציה הקודמת העברתי פעם קריאה טרומית הצעת חוק בנושא הזה, אבל באמת בגלל ההתנגדות המקצועית של משרד הבריאות זה נתקע ולא המשיך הלאה, אני מאחל לך ולוועדה בראשותך שאתם תזכו להביא את הסיפור הזה לסיום.
דוד אמסלם: איך אתה מציע שנתקדם?
דב חנין: אני רוצה להעיר שתי הערות ברמה המעשית.
דב חנין: הערה ראשונה היא שאנחנו כולנו טועים מסביב לחדר הזה אם אנחנו חושבים שכאשר אין חוק, אין מים אפורים.
דב חנין: במציאות בשטח, אני אומר לכם, אנשים מתקינים כי פשוט מים עולים כסף והם רוצים לחסוך לעצמם.
דב חנין: הם רוצים גם לחסוך במים.
דב חנין: הם עושים את זה בסך הכול מתוך רצון טוב.
דב חנין: אני יכול לומר לכם באחריות שאלפי בתים בישראל היום בלי חוק, עושים את זה.
<קריאה: 15 אלף.
דב חנין: אנחנו יכולים לעצום את העיניים.
דב חנין: כולנו נעצום את העיניים ונגיד שאין חוק, אז אין מים אפורים.
דב חנין: אבל זה לא המצב.
דב חנין: עדיף שיהיה חוק מסודר, ברור ושיטתי.
דב חנין: לגופו של עניין.
דב חנין: יש לי קודם כל הרבה מאוד הערכה לעמדה המקצועית של משרד הבריאות.
דב חנין: אני לא מזלזל בה.
דב חנין: אני חושב שעמדה מקצועית של משרד ממשלתי זה דבר מאוד חשוב וכולנו צריכים לקחת אותו בחשבון.
דב חנין: אבל נראה לי גם שברמה המעשית יש פתרונות.
דב חנין: למשל, הנושא של בתים משותפים והסדרה, לא בכל דירה, אתה יכול לייצר מערכת כללית של כמה בתים, אם זה בית משותף, בית דירות, מייצרים מערכת אחת.
דב חנין: אם אלה כמה בתים בקרקע, מערכת אחת שעושה את זה לכולם.
דב חנין: אנחנו יכולים לייצר פתרונות שלדעתי ייתנו מענה לשאלות האמיתיות שאתם מעלים.
דב חנין: אבל בשביל זה אני חושב שאתם צריכים גם לאמץ גישה יותר מעשית שאומרת אלה הם הדברים שהם באמת באמת חיוניים לנו אבל אם ניתן לפתור את הדברים האלה בשיטה אחרת או בדרך אחרת מאשר סתם להישאר עם המצב הקיים, אנחנו מוכנים לשקול את זה.
דב חנין: אני חושב שגישה כזאת תאפשר לכולנו להתקדם.
<יובל ארבל: הערה קצרה כי נאמר כאן כמה פעמים שזה הכול אינטרס מסחרי של חברות מבורכות שמקדמות את העניין הזה.
<יובל ארבל: אני נציג עמותת צלול.
<יובל ארבל: נמצאת כאן נציגה מעמותה נוספת.
<יובל ארבל: זה עניין ציבורי חשוב.
<יובל ארבל: זה חשוב לציבור, זה חשוב למדינת ישראל.
<יובל ארבל: נאמר כאן שכל המים הולכים למחזור.
<יובל ארבל: השנה זרמו שלושים מיליון מטרים קוב של קולחין לנחלים ולים כי יש עודף קולחין במקומות מסוימים והמדינה צריכה להשקיע מאות מיליונים כדי שיהיה אפשר להשתמש בקולחין האלו.
<יובל ארבל: אפשר לחסוך את התקציבים האלו אם חלק מהמים, מהבתים, מהערים, יהיה להם שימוש נוסף חוזר בתוך הבתים ואז כמות הקולחין תמשיך לגדול אבל תמשיך לגדול בקצב קצת יותר פחות, בקצב סביר שאפשר להשתלט עליו.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני מאחר לפגישה.
דוד אמסלם: תגיד משפט ואני רוצה לסכם.
<שגיא קייזלר: עוזר ראש המועצה בשומרון, גר בבנימין.
<שגיא קייזלר: בשבוע שעבר קיבלנו מייל תזכורת למה שהיה בשנה שעברה.
<שגיא קייזלר: כולם כאן מדברים על מים.
<שגיא קייזלר: אצלכם זה מהברזים ואצלנו ביולי-אוגוסט זה כמו בנפאל.
<שגיא קייזלר: אם אני זוכר את הנתונים נכון, חסרים 15 מיליון ליטר.
<שגיא קייזלר: מה שמציעים לנו במועצה זה לקנות מי עדן, לא להפעיל מכונת כביסה ולהתקלח ביחד, שלא יהיו בכלל גינות.
<שגיא קייזלר: נראה לי שאם כולם כאן בעד ורק משרד הבריאות מתנגד, כדאי לעשות איזושהי בדיקה או לפחות שנדע מי אשם בכך שביולי-אוגוסט אנחנו במחסור.
דוד אמסלם: אין לי זמן להמשיך בדיון וגם אין בו תועלת רבה.
דוד אמסלם: אנחנו כבר מבינים את העניין.
דוד אמסלם: ראשית, דוד, ביהודה ושומרון יש בעיה של מים גם לפלשתינאים וגם לישראלים.
דוד אמסלם: רק שתדע.
דוד אמסלם: אתה יכול להגדיר את האזור הזה כאזור במצוקת מים.
דוד אמסלם: אבל בלי קשר, אני כרגע לא יודע איך להתקדם.
דוד אמסלם: אני אעשה התייעצויות גם עם עצמי וגם עם עוד אנשים.
דוד אמסלם: גם אתם תתנו לי איזה שהם רעיונות איך אנחנו מקדמים את הנושא הזה ברמת החקיקה כי אני לא יודע כרגע לאן ללכת.
דוד אמסלם: אני לא מזלזל במשרד הבריאות אבל לפעמים אני חושב שהרעיון הוא לא להגיד לא כי הכול מסוכן.
דוד אמסלם: גם האוויר שלנו מסוכן.
דוד אמסלם: עשינו אתמול דיון על הבנזין ותחנות הדלק.
דוד אמסלם: זה מסוכן.
דוד אמסלם: הכול מסוכן.
דוד אמסלם: בכלל, בן אדם יוצא לעולם, כבר הוא מתחיל עם הסכנות.
דוד אמסלם: איך שהוא יוצא.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לנהל חיים תחת אילוצים.
דוד אמסלם: אתה יודע, לוקחים סיכונים.
דוד אמסלם: זה גם לא סיכון שאני רואה אותו בשמים.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, בכלל בחיים המודרניים כל דבר מסוכן.
דוד אמסלם: לטלוויזיה יש קרינה, חשמל בבית, יש חומרים בבית שהם רעילים מזבנג וכולי, תרופות.
דוד אמסלם: אנחנו חיים כל היום בעולם של סכנות פוטנציאליות הרבה יותר חמורות מאשר המים האלה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב, דוד, תחשוב על איזשהו משהו.
דוד אמסלם: אנחנו נדבר בעוד כחודש כדי לראות אם יש לנו פריצה בכיוון.
דוד אמסלם: תנסו להגיע לאיזושהי הבנה ולעמק השווה.
דוד אמסלם: באמת, לצמצם גם את הסכנות כפי שנראות לך במקסימום שאתה יכול וגם לא סתם לשפוך את המים האלה לביוב.
דוד אמסלם: חבל עליהם.
דוד אמסלם: זה משאב שחבל עליו.
דוד אמסלם: אם אפשר להשתמש בו, למה לא?
חיים ילין: דקה.
חיים ילין: החוק שלי של מים אפורים נפל ואני מנסה להעלות אותו עוד פעם לא בהצלחה כי משרד הבריאות שם רגליים.
דוד אמסלם: הנה, הוא כאן.
חיים ילין: אני חושב שאפשר להגיע לאיזושהי פשרה.
חיים ילין: אותו נושא היה בשפדן בתחילת הדרך.
חיים ילין: משרד הבריאות שם וטו על השקיית הגינות והדשאים ואז אמרו שנעשה טמון.
חיים ילין: זה נקרא טפטוף טמון וכך עשינו.
חיים ילין: היום, אחרי עשרים שנים, משקים עם השפדן את כל הגינות ומבינים שאין שום דבר.
חיים ילין: אני מבין את החשש של משרד הבריאות.
חיים ילין: אפשר להתחיל בפיילוט שהוא לא כולל את כל המערכת של הבית.
חיים ילין: לפחות ללכת על כל נושא הביוב.
חיים ילין: זה גם יעשה שכל כי בעצם מה שאנחנו נעשה, אנשים הרגו את כל הגינות ואין כבר גינות במדינת ישראל.
חיים ילין: אפשר להשקות.
חיים ילין: יש מתקנים בכל העולם.
חיים ילין: תריצו את זה.
חיים ילין: תנו לי להעביר את זה בטרומית וגם לסמוטריץ, ואז נוכל להתקדם.
חיים ילין: חבל.
חיים ילין: אני מבקש שהחוק יגיע לכאן.
חיים ילין: אין שום סיבה בעולם שלא יגיע.
חיים ילין: אני אומר לכם שזאת הפקידות ולא השרים.
חיים ילין: הפקידות ממליצה לשר והשר אומר לי שכל עוד הפקידים שלו כאלה - - -
דב חנין: הקשבת למה שהוא אמר קודם?
חיים ילין: הגעתי באיחור.
חיים ילין: היינו בחוץ לארץ יחד ומאז התאהבנו.
חיים ילין: דרך אגב, הוא מבשל טוב ולא זורק את המים לביוב.
דוד אמסלם: אני מבקש ממנהלת הועדה בעוד חודש בעזרת השם לזמן אלי פגישה לחדר, גם את חיים, גם את דב וגם את שרן.
חיים ילין: גם את סמוטריץ.
דוד אמסלם: גם את סמוטריץ.
דוד אמסלם: את דוד.
<אתי נתן זלצמן: אנחנו לא הבענו התנגדות לחוק.
<אתי נתן זלצמן: היו לנו סייגים לגבי האמירות בתוך החוק אבל לא הבענו התנגדות.
דוד אמסלם: אתם תעבדו על הביובים ביהודה ושומרון.
דוד אמסלם: אנחנו נזמין רק את דוד.
<אתי נתן זלצמן: צה"ל יעבוד על הביובים ביהודה ושומרון.
<אתי נתן זלצמן: שצה"ל יחבר את עצמו למערכת הביוב.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אם אתה עושה דיון, אני דוחה את החקיקה.
דוד אמסלם: אתי, לא על כל הערה שלי צריך להגיב.
דוד אמסלם: אני לפעמים זורק דברים בבדיחותה.
<אתי נתן זלצמן: אני רצינית ואני לוקחת כל אמירה ברצינות.
דוד אמסלם: את אומרת שאת לא צינית אלא את רצינית.
<אתי נתן זלצמן: חלילה.
דוד אמסלם: נציג של המים האפורים, מי העלה בפני את הנושא?
דוד אמסלם: קרסו, אתה?
דוד אמסלם: עמית? עמית.
דוד אמסלם: תן את מספר הטלפון שלך למנהלת הוועדה.
דוד אמסלם: גם קרסו.
דוד אמסלם: אנחנו נשב אצלי בחדר וננסה בעוד חודש להבין אם הגעתם לאיזושהי הבנה.
דוד אמסלם: אם לא, יותר נוח לי שם לחדד את הנושא.
חיים ילין: יש לי תאריך, בתחילת יולי, ואני דוחה את החקיקה.
חיים ילין: אני לא מעלה אותה.
דוד אמסלם: אנחנו נקבע פגישת עבודה של כשעה אצלי בחדר, לא בפורום ועדה כאשר אז יותר נוח לשאול את השאלות וגם לתת ביטוי לכל אחד שרוצה להתבטא.
דוד אמסלם: על סדר היום סיום פרויקט פינוי האסבסט מהגליל המערבי.
דוד אמסלם: הדיון מתקיים בהשתתפות השר להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: על חשיבת הפרויקט, אני מניח שאין טעם לפרט ואני אשאיר את זה לשר כי בסופו של דבר המשרד לקח את זה כמשימה מאוד מאוד מרכזית בפעילות שלו.
דוד אמסלם: גם המנכ"ל מחובר לעיין הזה בכל רמ"ח אבריו.
דוד אמסלם: אני רוצה להשאיר לכם את הבמה, גם להציג את הנושא.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר לכם שבכובע אחר או בזווית אחרת אנחנו גם דנו בכל הנושא של חוף אכזיב, שזה חלק מהעניין הזה של אותו מפעל שיושב על אותם שטחים.
דוד אמסלם: כאמור, אני לא רוצה לערבב שמחה בשמחה ורוצה להשאיר לכם את הבמה הזאת על מנת שתציגו את הנושא כפי שרשמתם את המסמך ואתם גם מובילים אותו.
דוד אמסלם: תתייחסו גם לנושא של קרן הניקיון וכל ההרחבה של הסיפור הזה, גם מבחינת האמצעים של המדינה.
דוד אמסלם: הבאנו את זה לוועדה לפי בקשה שלכם.
דוד אמסלם: (מצגת).
זאב אלקין: תודה רבה אדוני יושב ראש הוועדה.
זאב אלקין: הנציגים שנמצאים כאן של האזור, מנכ"ל המשרד והצוות שעסק בפרויקט הזה.
זאב אלקין: יש כאן, אדוני היושב ראש, דוגמה לפרויקט שהוא מאוד מאוד נדיר, כאשר אתה מסתכל על כל הפרויקט הזה, ולוועדה הזאת היה מרכיב מאוד מאוד משמעותי ביצירתו.
זאב אלקין: בדרך כלל פרויקט לא נוצר באמצעות חקיקה וזאת דוגמה קלאסית שהפרויקט הזה נוצר דרך חקיקה.
זאב אלקין: באה המדינה ואמרה טעיתי.
זאב אלקין: זה לא קורה הרבה למדינת ישראל כשהיא אומרת באופן גלוי טעיתי ואני לוקחת אחריות.
זאב אלקין: אני אפשרתי כרגולטור - אמנם לא עשיתי את הפעולה כמדינה אבל אפשרתי – למפעל לבצע פעולות שבדיעבד אחר כך הבנתי שיש כאן
זאב אלקין: סיכון בריאותי מאוד מאוד משמעותי לתושבים, ואני רוצה לתקן כמדינה.
זאב אלקין: באה המדינה ואמרה שיש לה כאן שותף לאחריות הזאת וזה המפעל.
זאב אלקין: המפעל לא אהב את זה בהתחלה אבל המדינה אמרה שהיא מחוקקת.
זאב אלקין: לא נמצא כאן אתנו השר שיזם את זה אבל אני חושב שאי אפשר שלא להזכיר אותו באירוע כזה, השר גלעד ארדן שלקח את זה כדגל והוביל מול כל הלחצים.
זאב אלקין: גם קיבל החלטה ללכת כאן לעימות הזה דרך החקיקה ולחייב את המפעל וגם קיבל החלטה לקחת אחריות תקציבית.
זאב אלקין: בהתחלה הוא עוד קיווה להביא כסף מהאוצר אבל כשהבין שלא יקבל במקרה הספציפי הזה, לקח אחריות כמשרד - אגב, בצדק, כי זה חלק מתחומי האחריות של קרן הניקיון – והלך לקרן הניקיון והוביל את ההחלטה הזאת.
זאב אלקין: פרויקט שהתחיל בעשרים מיליון שקלים והסתיים ב-325 מיליון שקלים.
זאב אלקין: כולנו רואים את ההיקפים ואת המשמעות של השינוי.
זאב אלקין: כשאתה מסתכל רק באלבום הזה שיחולק כאן בסוף האירוע, אתה מבין איזה מקומות יפים הוחזרו בסוף לתושבים.
זאב אלקין: גם חוף ים.
זאב אלקין: יש כאן תיקון.
זאב אלקין: אם יש משהו יפה במה שהמשרד להגנת הסביבה עושה, זה לקחת אחריות על הפעילות שלנו כאנשים, כמדינה, ואם פגענו בטבע, לנסות גם לתקן אותו וגם לדאוג לבריאותם של האנשים.
זאב אלקין: בסוף אסבסט הוא לא בדיחה אלא זה סרטן שמתים ממנו אנשים.
זאב אלקין: כמובן עדיף שהיינו חכמים מלכתחילה ולא היינו מאפשרים את זה אבל עדיף מאוחר מאשר לעולם לא, להודות בטעות ולקחת אחריות ולהוביל את הפרויקט המדהים הזה.
זאב אלקין: 342 אתרים.
זאב אלקין: ראית כאן עכשיו בסרטון מה המשמעות של זה, של העבודה כי הרי העבודה עם אסבסט שמוציאים אותו, היא מסוכנת לאנשים שעשו את זה ולכן הם יושבים כאן.
זאב אלקין: מגיע להם יישר כוח גדול, לכל מי שעסקו במלאכה, לקבלנים שעשו את העבודות, לאנשי המשרד, גם במחוז הצפון וגם באגף תעשיות שלנו, לתמר שניצחה על המלאכה הזאת במשך כל השנים האלה.
זאב אלקין: משהו שהתחיל עם עשרים מיליון שקלים בפועל, מראש הוגבל ל-300 מיליון והסתיים ב-325 מיליון שקלים והמשרד בסוף לקח אחריות והשלים אפילו מעבר לחמישים אחוזים ואנחנו עם הפנים קדימה.
זאב אלקין: אני לא יכול שלא לסיים עם הפנים קדימה.
זאב אלקין: ברור לנו שלא הוצאנו את כל האסבסט בכל המקומות שפוזר בגליל המערבי.
זאב אלקין: הוצאנו במקומות שידענו ובמקומות שזה היה רלוונטי בלי לגרום נזק גדול מסביב.
זאב אלקין: ברור לנו שיהיו עוד מקומות.
זאב אלקין: ראשית, יש כמה מקומות שאנחנו כבר מראש יודעים שצריך להשלים את המלאכה, כולל גם בחוף הים, ולא מתנערים מזה.
זאב אלקין: ברור גם שיהיו עוד פניות.
זאב אלקין: ככל שיימשכו עבודות פיתוח בגליל המערבי, יתגלו עוד מקומות ואני מניח שיפנו אלינו.
זאב אלקין: בנוסף לחגיגות על סיום הפרויקט, הגדרנו את זה כסיום של שלב א', הגדרנו תקציב בקרן הניקיון, 25 מיליון שקלים, שישמש לכל הפניות החדשות האלה שיבואו, שישמש כדי להשלים את המלאכה על החוף ולכן אנחנו אמנם חוגגים היום שלב מאוד מאוד משמעותי בביצוע הפרויקט, אבל אנחנו לא הולכים לשום מקום.
זאב אלקין: למרות המסגרת שהחוק קבע ושמחייב, המשרד עדיין רואה את עצמו כחלק מהמשימה הזאת ובהחלט נשאר בשטח ובעבודה יחד עם ראשי הרשויות.
זאב אלקין: ברגע שייווצר הצורך, הוא ערוך להמשיך לטפל בבעיה הזאת ולתת לה מענה.
יעל כהן-פארן: מצד אחד אני מברכת על התהליך של כמה שנים.
דוד אמסלם: למה מצד אחד?
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהחגיגה קצת מוקדמת.
יעל כהן-פארן: לציין את זה היום כאילו סיימנו.
דוד אמסלם: שלב א'.
דוד אמסלם: יש לנו עוד הרבה שלבים.
יעל כהן-פארן: יש עוד הרבה שלבים ויש עוד הרבה בעיות.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להביא נקודה אחת מאוד מרכזית שהיא המפעל עצמו.
יעל כהן-פארן: מפעל איתנית לשעבר שעומד עדיין בחוף נהריה, עדיין לא טופל.
יעל כהן-פארן: אני מקבלת מידע שכולכם מקבלים, שיש עדיין מקומות שגם אחרי שכביכול ניקו אותם והם הוכרזו כנקיים, מזהים בהם אסבסט בקרקע בבדיקות חוזרות.
יעל כהן-פארן: אני באמת שואלת האם אנחנו בכיוון שהיעד שהוצב כאן – ברור שגליל מערבי נקי, לא הושג – ואם מקומות שכבר נוקו, אחרי בדיקה חוזרת מגלים בהם אסבסט, עם איתנית עדיין אין הסדר לפתרון וכמו שאני רואה את זה גם לעולם זה לא ייפתר.
יעל כהן-פארן: אם תיבנה שם שכונה, אף אחד לא ייגע בדבר הזה.
יעל כהן-פארן: אולי יכסו את כל הדבר הזה בבטון כדי שלא יצא מזה שום דבר, אבל זה יהיה הפתרון, אטימה.
יעל כהן-פארן: עד שלא טיפלנו בזה, איך אנחנו יכולים להגיד שטיפלנו באסבסט בגליל המערבי?
דוד אמסלם: ראש מועצה אזורית מטה אשר.
<יורם ישראלי: אני באתי לכאן ואני רואה שאני מייצג את הרשויות שנהנו מהפרויקט ואני אדבר בשמן.
<יורם ישראלי: קודם כל, באמת תודה גדולה לממשלת ישראל, לחברי הכנסת שעמדו מאחורי החקיקה וכמובן למשרד להגנת הסביבה בראשו אז עמד ארדן.
דוד אמסלם: אז ברא המשרד עמד השר ארדן אבל אני חושב שיושב ראש הוועדה היה דוד אזולאי שהיום או השר.
דוד אמסלם: תודה רבה גם לו.
דוד אמסלם: אלה שני חבר'ה שלא נמצאים כאן אבל שניהם התחילו את התהליך.
דוד אמסלם: זה לא רק ארדן.
<אברי לכמן: אני חייב לציין שאת התהליך התחיל גדעון עזרא זכרונו לברכה.
<אברי לכמן: הוא נתן את הגיבוי והוא דחף את זה.
<יורם ישראלי: אני יכול לציין שאני כתושב הגליל המערבי, כחקלאי, אני עוד עמדתי וכיוונתי את המשאיות שנכנסו לנו לשטחים ושפכו את הריבר כדי שיהיו לנו דרכים נוחות.
דוד אמסלם: רבתם אז על האסבסט.
<יורם ישראלי: ולא ידענו מה אנחנו מכניסים.
<יורם ישראלי: ראוי מאוד לציין, לך אני אומר כבוד השר אלקין, שאצלנו בחבורה זה כמו סדר פסח.
<יורם ישראלי: גמרנו את זה אבל זה לא נגמר.
<יורם ישראלי: כל שנה צריך לראות איך מחדשים.
דוד אמסלם: לא הבנתי את סדר הפסח.
דוד אמסלם: אצלנו סדר פסח לא נגמר אף פעם או כל שנה יש לכם סדר פסח חדש?
<יורם ישראלי: כל שנה מתחילים מחדש.
דוד אמסלם: הצטרף אלינו השר לשירותי דת, דוד אזולאי.
<יורם ישראלי: שלום לכבוד השר.
<יורם ישראלי: מה שראוי לציון בנושא הזה של האסבסט הוא שברגע שהוכח שיש קשר ישיר בין חיי אדם לבין הבעיה הזאת, הממשלה וכל מי שנוגע בעניין לא בחלו באמצעים כדי לפתור את הבעיה.
<יורם ישראלי: אני משליך את זה לגבי היום.
<יורם ישראלי: אתה יודע, כבוד יושב ראש הוועדה, יש לנו לפחות אירוע אחד, גם אנשי המשרד יודעים, שעוד לא זוהה הקשר הישיר בין פעילות מחצבה לבין בריאות התושבים וחיי אדם.
<יורם ישראלי: לכן לא תמיד נעשים הדברים כמו שנעשה כאן בנושא האסבסט.
<יורם ישראלי: בהמשך לדברים שאמרה יעל כהן פארן, ראוי לציין שיש פרויקטים שאנחנו מזהים את הבעיה, נותנים את המכה אבל לא משלימים.
<יורם ישראלי: יש את ישאסבסט, יש את פרוטרום בדרום, שם לא ניקו אבל בגדול המון תודה.
<יורם ישראלי: באמת מבצע שתם ולא נשלם.
<יורם ישראלי: יש גגות אסבסט במבני ציבור ואתה יודע מה הבעיה של מבני ציבור במיוחד בישובים הכפריים.
<יורם ישראלי: יש מועדון אחד והוא עם אסבסט ואז מה עושים?
<יורם ישראלי: מקבלים מועדון חדש או מחליפים רק את הגג?
<יורם ישראלי: צריך לחשוב על זה.
דוד אמסלם: שלא תפחיד את הציבור.
דוד אמסלם: יש הרבה סככות עם אסבסט.
דוד אמסלם: האסבסט מסוכן כשהוא מתפורר.
דוד אמסלם: היום חלק גדול מאוד מהמתקנים עדיין עם אסבסט.
דוד אמסלם: קיימנו דיון על זה.
<יורם ישראלי: אני מדבר כרגע על מבני ציבור.
דוד אמסלם: אני מדבר אתך על מבני ציבור.
<יורם ישראלי: בהזדמנות הזאת, בשם כולם, מעבר לשרים, השותפים, המנכ"לים של המשרדים, מי שנמצא כאן, חשוב לי לציין כמה אנשים בשמות.
<יורם ישראלי: קודם, תמר בר-און שהייתה אחראית במינהלת על כל הפרויקט הזה, לאברי שזוכר מתי זה התחיל והזכיר לנו נשכחות, את גדעון עזרא זכרונו לברכה שהיה מפקח על הפרויקט.