GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמוס ארבל: אנחנו פקידים בשירות הציבורי.
<עמוס ארבל: טדי, משה, יהודה, זה לא חשוב בכלל.
<עמוס ארבל: זה התפקיד שלנו, לבצע את החלטת הממשלה.
<עמוס ארבל: היכן שנעשה טעויות – נתקן.
<עמוס ארבל: אנחנו לא צריכים לא בג"ץ ולא כנסת כדי להכיר בטעויות ולתקן אותן.
<עמוס ארבל: אנחנו מבצעים את החלטת הממשלה ללא קשר למפלגה, ללא קשר לימין או לשמאל, איזה דובר אתה ואיזה חבר כנסת אתה.
<עמוס ארבל: זה מאוד לא מעניין.
<עמוס ארבל: זה מאוד לא רלוונטי וכך אנחנו פועלים.
<עמוס ארבל: אני אומר לכם שגם שלושת העובדים שנמצאים באתיופיה, הם היו שותפים להחלטת ממשלה קודמת ב-2010 והם עשו את עבודתם נאמנה עד אחרון האנשים שטיפלנו בהם.
<עמוס ארבל: גם החלטת הממשלה הזאת תבוצע עד אחרון האנשים.
<עמוס ארבל: יהיו חלק שלא יעלו כי הם לא זכאים.
<עמוס ארבל: מי שיהיה זכאי, נעשה את הכול כדי שזה יקרה ויקרה מהר.
<עמוס ארבל: לגבי המסמכים שאנחנו דורשים שם.
<עמוס ארבל: אין שינוי בין החלטות הממשלה הקודמות לבין החלטת הממשלה הזו מבחינת המסמכים.
<עמוס ארבל: צריך מסמכים בסיסיים כדי להוכיח את הזכאות או להוכיח את הזהות של הבן אדם.
<עמוס ארבל: בן אדם שאומר שאלה הילדים שלו, צריך להראות תעודות לידה.
<עמוס ארבל: יש כבר תעודות לידה באתיופיה בשנים האחרונות.
<עמוס ארבל: זה לא מה שהיה לפני ארבעים וחמישים שנים.
<עמוס ארבל: אותו כנ"ל לגבי תעודת נישואין ואותו כנ"ל עד כמה שיש אותה תעודה קטנה שמביאים מהמתחם בגונדר כדי שיראה את התושבות שלו, ממתי הוא נמצא שם.
אברהם נגוסה: הבעיה היא שלא נותנים להם.
אברהם נגוסה: אם היו נותנים להם, אין ויכוח.
אברהם נגוסה: אבל הם לא נותנים להם.
<עמוס ארבל: מי זה לא נותנים?
אברהם נגוסה: העירייה.
אברהם נגוסה: השכונה, האזור.
אברהם נגוסה: הם לא נותנים להם מכיוון שהם באו מהכפרים.
אברהם נגוסה: לכן הם לא נותנים להם.
אברהם נגוסה: כמו שאמרו כאן, יש בעיה.
<עמוס ארבל: אני שומע את זה עכשיו פעם ראשונה.
אברהם נגוסה: הם חשופים לזה.
אברהם נגוסה: אם היו נותנים להם, אין לנו התנגדות.
אברהם נגוסה: בעבר השימוש היה התעודה של הקהילה, שהם שייכים לקהילה או מכתב מהקהילה.
אברהם נגוסה: הקהילה שם מוכרת ברמה פדרלית.
אברהם נגוסה: ממשלת אתיופיה מכירה בה ברמה פדרלית, מכירה בארגון של הקהילה כקהילה יהודית.
אברהם נגוסה: לכן איך אתם לא רוצים להכיר בבית הכנסת שלהם?
אברהם נגוסה: לא מזמינים אותם בתוך בית הכנסת כדי לא להכיר בבית הכנסת.
<עמוס ארבל: אנחנו לא עוסקים להכיר בבית כנסת או לא.
אברהם נגוסה: תסביר לי את הלוגיסטיקה.
אברהם נגוסה: תסביר לי את הסיבה למה הם צריכים להתקשר למשפחה שלהם כאן ולמה לא מזמינים אותם שם בבית הכנסת ומקריאים את השמות שלהם כפי שנעשה בעבר.
<עמוס ארבל: הטלפונים ימשיכו להיעשות גם כאן בישראל וגם שם כדי לעשות בירורים.
אברהם נגוסה: זה כן.
<עמוס ארבל: אני לא ארחיב כאן כרגע ואפרט את העבודה המקצועית של השליחים שלנו שם.
<עמוס ארבל: העובדים האלה היו גם בהחלטת הממשלה הקודמת והם מבצעים את עבודתם נאמנה, במקצועיות, ביסודיות והם לא באו להכשיל את העלייה מאתיופיה.
אברהם נגוסה: מילה אחת שכחת.
אברהם נגוסה: שקיפות.
<עמוס ארבל: גם שקיפות.
אברהם נגוסה: אין שקיפות.
<עמוס ארבל: שקיפות, אפשר לקבל נתונים ממני.
<עמוס ארבל: לא צריך לשבת על העובד שם באתיופיה.
אברהם נגוסה: אתה כאן.
<עמוס ארבל: אני כאן ולכן אני אתן את כל מה שהוועדה צריכה.
<עמוס ארבל: העובד באתיופיה לא אמור לספק לשלושה חברי כנסת שנוחתים עליו ולענות על כל מיני שאלות.
אברהם נגוסה: תזמינו את המועמדים בבית הכנסת ואחר כך תעשו בירורים כפי שאתם רוצים.
<עמוס ארבל: עושים גם מתוך בית הכנסת.
<עמוס ארבל: לגבי התיעוד, אני שומע על כך פעם ראשונה.
<עמוס ארבל: אני אעשה בירור מול השליחים שם על מנת להשתמש בתיעוד הקיים.
<עמוס ארבל: אם התעודה של התושבות כפי שהיא נקראת שם, של הקהילה שניתנת, היא תעודה מספיק חזקה, אין צורך להביא תעודה נוספת ולא צריך לבקש דבר חדש שלא היה קודם.
<עמוס ארבל: יש לנו מספיק תעודות אחרות וקשרי המשפחה וכל התחקיר וכל הדברים שמסביב, כדי לספק את המידע מי הם בני המשפחה.
<עמוס ארבל: לגבי כאלה שקיבלו אישור זכאות.
<עמוס ארבל: אני לא יודע על אחד אפילו שקיבל אישור ונמצא באתיופיה.
<עמוס ארבל: זאת שאלה שאולי הסוכנות תוכל לענות עליה יותר טוב.
<עמוס ארבל: לגבי המענה הטלפוני שהגברת כאן העלתה.
<עמוס ארבל: אמרתי את זה עוד קודם בהתייחסות שלך שאנחנו נשקול אפשרות של שעתיים ביום, שלוש שעות ביום, מענה טלפוני כדי שאנשים יוכלו לדבר עם העובדים שלנו ויוכלו לקבל תשובות לשאלות שיעלו.
<עמוס ארבל: אני מבין את התחושות שלכם, אני מבין את ההרגשה הלא טובה והלא נעימה, כל אחד שיחפש את המילה כדי לקרוא לה.
<עמוס ארבל: אין שום דבר, בטח לבני העדה, לעשות משהו שהוא נגד החלטת הממשלה.
<עמוס ארבל: אנחנו לא רלוונטיים בכלל.
<עמוס ארבל: אנחנו פקידים.
<עמוס ארבל: אנחנו עובדי מדינה שאמורים לממש וליישם את החלטת הממשלה בדיוק כלשונה.
<עמוס ארבל: יכולים להיות חמישה אחוזים טעות ימינה, חמישה אחוזים שמאלה, בסדר, זה כמו בכל מקום שבני אדם עובדים אבל בגדול החלטת הממשלה הזו תבוצע והיא תבוצע כלשונה עד אחרון האנשים שיהיה זכאי על פי החלטת הממשלה להגיע למדינת ישראל.
<עמוס ארבל: אני עומד מאחורי זה.
<עמוס ארבל: הייתי בהחלטת הממשלה ב-2010, בסביבות 7,000 אנשים הגיעו לכאן מאתיופיה על פי אותה החלטת ממשלה וכך תתבצע גם ההחלטה הזו.
אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים את הדיון בשעה 10:00.
אברהם נגוסה: אני לא יכול לאפשר לאחרים לדבר.
אברהם נגוסה: הוא אמר שהוא לא יכנס לפרטים, למקרים של אנשים פרטיים.
אברהם נגוסה: נעביר אליו את השמות של אלה שתקועים והוא יבדוק אותם.
אברהם נגוסה: יהודה, אתה רוצה להתייחס?
<קריאה: אם עמוס יתקשר לעובדים במשרד הפנים, כי משלמים שם אלפיים שקלים עבור הכרטיס הזה.
אברהם נגוסה: כן, בעניין התעודה.
אברהם נגוסה: עדיף שתעשה את זה מהר.
אברהם נגוסה: הוא יעשה את זה.
אברהם נגוסה: אם ליהודה אין התייחסות, מה עם נציגת משרד החוץ?
אברהם נגוסה: יש לך מה להגיד?
<גלית אפרים: אני חושבת שהתמונה שהוצגה כאן היא תמונה שגויה.
<גלית אפרים: משרד החוץ מאוד מחויב.
<גלית אפרים: תהליך בינוי לוקח זמן.
<גלית אפרים: אנחנו עושים כל מה שאפשר כדי לזרז אותו.
<גלית אפרים: גם השגרירה מאוד מחויבת לתהליך וגם קצין המינהלה שם שנרתם לזה במלוא הכוח.
<גלית אפרים: אני מאוד מקווה שעד אחרי פסח ייגמר תהליך הבנייה.
<גלית אפרים: בינתיים העמדנו דירה אחת, פינינו אותה לטובת הצרכים.
אברהם נגוסה: אבל הם לא מקבלים את הדירה.
<גלית אפרים: הדירה עומדת לרשותם.
<יהודה שרף: אתה באמת חושב שצריך את כל הפורום הזה?
<גלית אפרים: יש אילוצים נוספים.
אברהם נגוסה: עובדה שאתה לא קיבלת את הדירה כי אמרת שלא מתאים לך.
אברהם נגוסה: גיליתי משהו חדש?
אברהם נגוסה: אני אומר שנציגת משרד החוץ לא תגיד לי שהכול הוצג לא נכון.
אברהם נגוסה: אנחנו עשינו את זה אפילו בעדינות.
אברהם נגוסה: הנציג שאת החלפת אותו היום, מי שהיה כאן לפני חודש, הוא אמר לנו שהתהליך בתהליך בנייה ובעוד חודש וחצי יהיה מוכן.
אברהם נגוסה: אנחנו היינו שם וראינו את זה, אין תהליך בנייה, אין אפילו מדידה.
אברהם נגוסה: חיפשתי, אולי חפרו היכן שהולכים להעמיד את המבנה, אבל אין שריטה.
אברהם נגוסה: את חושבת שזה נוהל תקין לבוא לוועדת הכנסת ולספר דברים כאלה?
אברהם נגוסה: את חושבת שזה נכון?
אברהם נגוסה: השגרירה פתחה לנו ואמרה.
אברהם נגוסה: אני מבין שאתם הצעתם לסוכנות לקחת את המבנה של שלושת החדרים ועוד שניים ואז הסוכנות מטעמה אמרה שלא מתאים לה.
אברהם נגוסה: אתם נתתם, נכון, אבל אל תגידי כאילו אנחנו אומרים שאתם צדיקים.
אברהם נגוסה: מי שטרפד את העניין הזה באדיס, אני אומר באדיס, זה משרד החוץ.
אברהם נגוסה: בואו לא נטעה.
אברהם נגוסה: יש שותפות של שלושת המשרדים האלה ואף אחד לא יכול לשכנע אותי אחרת.
<יהודה שרף: אני מוחה.
אברהם נגוסה: אתה יכול להתנגד אבל זאת העובדה.
<יהודה שרף: אני לא מתנגד.
<יהודה שרף: אני מוחה על זה.
<יהודה שרף: אני מקבל עכשיו ציטוט מהתקשורת שנאמר כאן בוועדה שמשרד החוץ, משרד הפנים והסוכנות היהודית מסכלת את העלייה מאתיופיה.
אברהם נגוסה: אני עומד על זה.
<יהודה שרף: זכותך.
<יהודה שרף: אבל מותר לי למחות.
אברהם נגוסה: אתם חברתם יחד כדי לא לבצע את החלטת הממשלה.
אברהם נגוסה: אני יודע שזה לא קשור לנציגי משרדים אחרים.
אברהם נגוסה: הרב פרץ, אני לא פונה אליך כי אין לך עולים.
אברהם נגוסה: אם היו עולים, הייתי פונה אליך.
אברהם נגוסה: אני מבין שאתם מחכים שהם יגיעו כדי לקבל אותם כאן.
יצחק פרץ: בשמחה רבה.
אברהם נגוסה: אם יש לך במה לשתף אותנו, בבקשה, אנחנו נשמח.
אברהם נגוסה: אם אתם רוצים להגיד משהו, נשמח.
אברהם נגוסה: אין לי שאלות להפנות אליכם כי העולים עוד לא כאן, לצערי הרב.
אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון כפי שסיכם יושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.
אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים דיון משותף במהלך הפגרה, מיד אחרי פסח.
אברהם נגוסה: האנשים עליהם דיברו קודם, אלה שקיבלו אישור, עברו את כל התהליכים והם תקועים באדיס ובגונדר, לפחות ציינתם שמות של שלושה אנשים, תעבירו לנו את המקרים האלה כדי שנוכל להעביר למשרד הפנים ולסוכנות היהודית.
אברהם נגוסה: תעבירו את שמות האנשים האלה לוועדה, אלה שיש להם אישור והם תקועים שם.
אברהם נגוסה: אם יש עוד, תעבירו אל מנהלת הוועדה דנה גורדון את השמות.
אברהם נגוסה: אנחנו מסיימים כי חרגנו מהזמן שלנו.
אברהם נגוסה: אני מודה לנציגי המשרדים ולנציגי הקהילה.
אברהם נגוסה: כאמור, אנחנו נקיים את הדיון המשותף יחד עם ועדת הפנים והגנת הסביבה מיד אחרי פסח, במהלך הפגרה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא אי חיבור מחנות צה"ל ביהודה ושומרון, בכלל בארץ, למערכות הביוב.
דוד אמסלם: זו ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: לדעתי זו ישיבה שלישית שאנחנו מקיימים בנושא.
דוד אמסלם: לפני שאני אתן את רשות הדיבור לצה"ל, הייתי מבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שהכין עבודה בעניין לומר כמה מלים.
דוד אמסלם: האוצר כאן?
<שירי ספקטור: בדיון הקודם התבקש משרד הביטחון לתת לוועדה נתונים לגבי חיבור מחנות צה"ל לביוב בכל רחבי הארץ ולא רק ביהודה ושומרון, ובזה עוסק המסמך שלנו היום.
<שירי ספקטור: אני רוצה להתנצל על כך שהמסמך הוגש רק אתמול אחר הצהרים.
<שירי ספקטור: אנחנו פשוט קיבלנו את נתוני משרד הביטחון, אחרי הרבה מאוד זמן שביקשנו אותם, רק ביום ראשון אחר הצהרים ולכן העיכוב.
<שירי ספקטור: ככלל, אפשר להתייחס לכל הנושא של חיבור מחנות צה"ל לביוב כרגע בשלוש מסגרות זמן.
<שירי ספקטור: משנת 2010 עד שנת 2015, בעקבות החלטת ממשלה 1770 שהתקבלה בשנת 2010 בנושא חיבור מחנות צה"ל לביוב.
<שירי ספקטור: התקופה הנוכחית, 2016 עד 2020, תר"ש גדעון בצה"ל, והתקופה שאחרי תר"ש גדעון.
<שירי ספקטור: בשנת 2010 התקבלה כאמור החלטה 1770.
<שירי ספקטור: במסגרת ההחלטה, אחרי כל מיני שינויים שנעשו בה, הוחלט על חיבור של כ-177 בסיסים.
<שירי ספקטור: כאמור, נעשו כל מיני שינויים בהחלטה.
<שירי ספקטור: במסגרת ההחלטה הוקצו 400 מיליון שקלים לביצוע ההחלטה של חיבור המחנות.
<שירי ספקטור: 250 מיליון שקלים היו אמורים להיות מוקצים על ידי משרד הביטחון, 150 מיליון שקלים היו אמורים להיות מוקצים על ידי המשרד להגנת הסביבה כהלוואה למשרד הביטחון.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת הלוואה?
<שירי ספקטור: על פי החלטת הממשלה, המשרד להגנת הסביבה אמור להלוות.
דוד אמסלם: איך הוא ילווה לו? יש לו עודפים?
<שירי ספקטור: זו הייתה החלטת ממשלה.
<שירי ספקטור: תכף נדבר על מה קרה בפועל.
<שירי ספקטור: במהלך חמש וחצי שנים המשרד להגנת הסביבה היה אמור בפעימות להעביר 150 מיליון שקלים למשרד הביטחון הכסף הזה היה אמור לחזור במהלך 2016-2018, אם אני לא טועה.
<שירי ספקטור: בסופו של דבר הוקצו בין 212 ל-230 מיליון שקלים על ידי משרד הביטחון.
<שירי ספקטור: אני אומרת בין לבין בגלל שמשרד הביטחון אמר 212 מיליון שקלים וצה"ל אמר לנו 230 מיליון, כך שאנחנו עדיין לא הצלחנו ליישב את הפערים האלה.
<שירי ספקטור: המשרד להגנת הסביבה הקצה כ-21 מיליון שקלים מתוך 150 מיליון שהוא היה להקצות בהחלטת הממשלה.
<שירי ספקטור: הדבר נובע מחוסר הסכמה בין המשרדים גם על אופן המימון, גם על קצב הביצוע ואופן ביצוע ההחלטה.
<שירי ספקטור: אני משערת שהצדדים יעסקו וידברו על הנושא מכיוון שעל פי משרד הביטחון, זה אחד החסמים המרכזיים ליישום המאוד חלקי של החלטת הממשלה אבל כן נשאלת השאלה האם במהלך חמש השנים האלה או השנים שהיו אחר כך אי אפשר היה להגיע להסכמה על מנגנון משותף.
דוד אמסלם: מי הייתה ההחלטה?
<שירי ספקטור: בשנת 2010.
<שירי ספקטור: היא הייתה ל-2010 עד 2015.
דוד אמסלם: אז הם היו צריכים להעביר את הכסף?
<שירי ספקטור: במהלך השנים האלה היו אמורים להעביר את הכסף.
דוד אמסלם: בין 2010 ל-2015.
דוד אמסלם: את אומרת שמתוך 150 מיליון, הם העבירו עשרים מיליון.
<שירי ספקטור: העבירו 21 מיליון שקלים.
<שירי ספקטור: בפועל, לפי הנתונים שהעביר לנו צה"ל, ואלה גם נתונים שקצת היה לנו קשה ליישב, חוברו כ-54 בסיסים במהלך 2010 עד 2015, שוב, מתוך 170 ומשהו שהיו בהחלטה.
<שירי ספקטור: היו גם בסיסים שחוברו לפני 2010.
<שירי ספקטור: זה היה בתקציב כולל של 203 מיליון שקלים.
<שירי ספקטור: זאת אומרת, גם כאן יש איזשהו פער בין התקציב שבוצע בפועל לבין התקציב שהוקצה על ידי מערכת הביטחון והמשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: זה תקציב כולל של 203 מיליון שקלים?
<שירי ספקטור: 203 מיליון שקלים, אלה הנתונים שצה"ל העביר.
דוד אמסלם: זה כולל את ההשתתפות של המשרד להגנת הסביבה?
דוד אמסלם: גם את ההלוואה שלו?
<שירי ספקטור: כן.
<שירי ספקטור: אני לא יודעת מה הייתה החלוקה.
<שירי ספקטור: זאת העלות של הפרויקטים שיושמו, שהיו בביצוע או יוזמו במהלך 2010 עד 2015.
<שירי ספקטור: במסמך שיש לפניך, וכל מי שירצה, הוא הועלה לפורטל הוועדה ויעלה לאחר מכן בפורטל מרכז המחקר והמידע, יש טבלה שאני בטוחה שהיא תוצג כאן אחר כך, טבלה השל הבסיסים שחוברו במסגרת החלטת ממשלה.
<שירי ספקטור: אפשר לראות בטבלה הזאת שיש מספר קטן, אך קיים, של בסיסים שחוברו במסגרת החלטת הממשלה בעלות של כמה מיליוני שקלים לכל בסיס וחלק מהבסיסים האלה לא פעילים היום.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת לא פעילים?
<איתן ארם: בסיסים שנסגרו במהלך השנים.
<שירי ספקטור: אחרי שחוברו.
דוד אמסלם: לא ידעתם שהם ייסגרו?
<איתן ארם: בעת החיבור לא ידענו.
<איתן ארם: בעת החיבור זה לא היה ידוע.
דוד אמסלם: כמה זמן לוקח לצה"ל לקבל החלטה על סגירת בסיס?
דוד אמסלם: בדרך כלל זאת החלטה של חודשים או שנים?
<איתן ארם: קשה לי לומר.
<סער כרמלי: במסגרת שוהם, סגירת בסיסים, בסופו של דבר יש משא ומתן, עכשיו יש על שוהם 4, ובמסגרת זו יחליטו איזה בסיסים סוגרים ואיזה לא סוגרים.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אנחנו מדברים על החלטות שאנחנו מקבלים נניח בטווחים של שנה, שנה וחצי, לגבי הנושא של הביוב.
דוד אמסלם: אם נניח אתה מחבר בסיס היום, איך זה יכול להיות שהוא נסגר בעוד שנה?
דוד אמסלם: הרי אתה אמור לדעת על כך, אלא אם כן במהלך השנה החליטו לסגור אותו אבל זה דבר שלא נשמע לי סביר.
דוד אמסלם: איך אמרנו בחדר אצלי?
דוד אמסלם: כסף ציבורי.
<איתן ארם: היו מקרים כאלו.
<איתן ארם: זה בהחלט לא משהו שצריך לקרות.
<שירי ספקטור: בסופו של דבר בתום תקופת החלטת הממשלה, תום שנת 2015, נשארו, מתוך ה-170 ומשהו בסיסים, כמאה בסיסים לא מחוברים, אחרי תקופת החלטת הממשלה.
<שירי ספקטור: כיום בתר"ש גדעון, 2016-2020, מתוכנן חיבורם של 25 בסיסים נוספים בעלות של כמאה מיליון שקלים.
<שירי ספקטור: זה אומר שבסופו של דבר, אם התכנית של תר"ש גדעון תבוצע במלואה, בשנת 2020 עדיין יישארו כ-75 בסיסים לא מחוברים.
<שירי ספקטור: גם הבסיסים שאמורים להתחבר במסגרת תר"ש גדעון נמצאים בטבלה השנייה.
<שירי ספקטור: אפשר לראות מטבלה וזאת שאלה שעולה, שאלה של סדרי עדיפויות והתעדוף של חיבור הבסיסים.
<שירי ספקטור: למשל, יש שם שני מקרים שנראה, לפחות לפי ההגדרה של משרד הביטחון, שהסיבה לחיבור הבסיסים היא סיבה של פגיעה עתידית, בסיסים שהביוב שלהם זורם ליד קידוחי מים או מקומות שמשרד הבריאות אמר שהשפכים גורמים לזיהום של קרקעות חקלאיות.
<שירי ספקטור: בשני הבסיסים האלה לדוגמה, אחד מהם חטמ"ר שומרון, היעד הוא חיבור הבסיסים בשנת 2019.
<קריאה: החתימה על ההסכם עם המועצה היא ממש עכשיו.
<שירי ספקטור: החתימה היא עכשיו והיעד לסיום הביצוע – זה מה שאמרתי – הוא שנת 2019.
<שירי ספקטור: שניהם נמצאים בשלב של או טיוטות או לפני חתימה עם רשויות מקומיות.
<שירי ספקטור: אני מצטטת מתוך מה שנתתם.
דוד אמסלם: שירי אומרת שגם בסדרי העדיפויות, יכול להיות שכך זה מסתדר לכם מבחינת המכרז, אבל זה לא מסתדר מבחינת השטח.
דוד אמסלם: סדרי עדיפויות מבחינת המדינה פי שאני רואה אותן, זה היכן בעצם הנזק הכי גדול הסביבתי.
דוד אמסלם: כך זה נשמע הגיוני.
דוד אמסלם: היא אומרת שהיום זה ב-2018 אבל זה היה צריך להיות ב-2015.
<איתן ארם: אני אתייחס לזה בהמשך המצגת.
<איתן ארם: יש מגוון שיקולים שמכתיבים את סדרי העדיפויות והשיקול הסביבתי הוא בהחלט אחד מהם כאשר הרבה פעמים הוא הראשון שבהם אבל יש שיקולים נוספים כמו שינויי פריסה, בסיס נסגר, נפתח, גדל, דרישות של רגולטורים אחרים ולא רק המשרד להגנת הסביבה, ניצול הזדמנויות.
<איתן ארם: מחנה באזור קציעות, מקימים כרגע מט"ש עבור בתי הכלא שם ומתקני השהייה, ועל הדרך אנחנו מחברים את המחנות שם.
<איתן ארם: יש כאן מגוון של שיקולים כאשר השיקול הסביבתי הוא בהחלט מהמובילים שבהם.
<שירי ספקטור: במקרה הזה מדובר על רגולטור אחר כמו משרד הבריאות שדורש זאת.
דוד אמסלם: אני מניח שאם היא העירה את זה, היא התכוונה שאין הפרעות אחרות חוץ מההפרעה של סדרי העדיפות שלכם.
<אבנית אשתר: אם אפשר להתייחס ספציפית למה שאמר חטמ"ר שומרון.
<אבנית אשתר: חטמ"ר שומרון, חיכינו הרבה זמן – יושב כאן גם נציג המינהל האזרחי – עם המועצה כדי שייתנו להם אישור להרחיב את מט"ש איתמר שאליו אנחנו אמורים להתחבר, כי אחרת אני לא יכולה להתחבר.
<אבנית אשתר: זאת אומרת, יש כאן אילוץ.
<אבנית אשתר: זה לא שלקח לנו ולא בא לנו וכולי.
<אבנית אשתר: שלא יישמע כך.
<אבנית אשתר: חיכינו.
<אבנית אשתר: ברגע שהם קיבלו אישור מהמינהל האזרחי להרחיב ויש להם כספים להרחיב, סגרנו אתם הסכם.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הם היו צריכים להרחיב את המט"ש.
<אבנית אשתר: יש התניות.
<אבנית אשתר: אנחנו לא לבד.
<אבנית אשתר: זה פעם אחת.
<אבנית אשתר: חיכינו לאישורים, לתכנון מפורט ושיוכלו לבנות את המט"ש כי אחרת אני לא יכולה להתחבר אליו.
<אבנית אשתר: הקרקעות שאת מדברת, הייתה לנו סגירה להתחבר לקיבוץ מסוים, הקיבוץ המסוים במעלה הדרך, עת עשינו את ההסכמים אתו, הרים ידיים ואמר שזה יותר מדי יקר לו החלק היחסי שלו ולכן נעזוב את זה.
<אבנית אשתר: הפכנו את כל התמונה ואנחנו עכשיו נאלצים להתחבר בכפול כסף לכיוון אחר לגמרי כי הוא לא יכול לתת פתרון.
<אבנית אשתר: אנחנו כמובן עושים את זה בתיאום עם משרד הבריאות ועם הגנת הסביבה ועם המועצות.
<אבנית אשתר: זאת המורכבות וחשוב לי לומר אותה כי נתת דוגמאות וקצת חרה לי כי זה לא בגלל שאנחנו יושבים על הגדר ומחכים.
<אבנית אשתר: תודה רבה.
<שירי ספקטור: משפט אחרון.
<שירי ספקטור: כמו שאמרנו, אחרי תר"ש גדעון אמורים להישאר כ-75 בסיסים לא מחוברים.
<שירי ספקטור: משרד הביטחון עשה איזשהו תהליך של תעדוף של 75 הבסיסים האלה.
<שירי ספקטור: כרגע החיבור שלהם לא מתוקצב.
<שירי ספקטור: לפי הערכה שהם העבירו לנו, עלות החיבור של 75 בסיסים היא כ-300 מיליון שקלים, 350 מיליון שקלים, אבל כרגע אין לזה תקצוב באופק.
דוד אמסלם: תודה שירי.
דוד אמסלם: תודה גם על העבודה שעשית.
דוד אמסלם: סקירה מאוד ממצה.
דוד אמסלם: מה הסיפור הזה של ההלוואה?
דוד אמסלם: אתם בנק הלוואות?
דוד אמסלם: את מכירה את אותה החלטה של 150 מיליון שקלים אותם אתם מלווים?
<אתי נתן זלצמן: לא ממש מכירה.
<אתי נתן זלצמן: מכירה את השתלשלות העניינים מאז אותה החלטת ממשלה.
דוד אמסלם: החלטת ממשלה לא נולדה באוויר.
דוד אמסלם: מישהו מכוון אותה ובוודאי זה לא ראש הממשלה.
דוד אמסלם: ראש הממשלה לא יושב לכתוב החלטות ממשלה אלא אלה הפקידים ובדרך כלל פקידי האוצר והמשרד.
דוד אמסלם: אם את לא יודעת, משרד האוצר כאן?
דוד אמסלם: את מכירה את הדבר הזה?
<ליאור בראון: לא.
<ליאור בראון: אני רפרנטית של ביטחון.
<ליאור בראון: אפשר לבדוק ולהעביר התייחסויות.
דוד אמסלם: מי הרפרנט של הגנת הסביבה?
<ליאור בראון: אורי דביר.
<ליאור בראון: אני לא יודעת.
<ליאור בראון: כאמור, אפשר להעביר את ההתייחסות.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לבקש מכם להסביר את בסיס ההחלטה.
דוד אמסלם: מדוע המשרד להגנת הסביבה אמור להיות בנק קטן?
דוד אמסלם: בכלל אין לו כסף לפעילות שלו, אז הוא הפך להיות בנק להלוואות של 150 מיליון שקלים?
דוד אמסלם: זה לא נשמע סביר.
דוד אמסלם: זה דבר שחשוב לי לדעת.
דוד אמסלם: זה נולד באוצר.
דוד אמסלם: זאת לא החלטה שנולדה במשרד ראש הממשלה או אצל שרי הממשלה.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לדעת.
דוד אמסלם: אני מניח שיש שם איזה אילוץ תקציבי כזה או אחר אבל בוודאי המשרד להגנת הסביבה לא נותן הלוואות.
דוד אמסלם: אם הוא חלק מהמצ'ינג, אז הוא חלק, אז מתקצבים אותו, ואם חסר למשרד הביטחון כסף, אתם אמורים לתת לו ולא הלוואה דרך המשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: פעם ראשונה שאני שומע דבר כזה.
דוד אמסלם: אני גם רוצה לדעת מאיזה סעיף, על מה ומאיפה מביאים את הכסף.
<ליאור בראון: נבדוק את הנושא.
<ליאור בראון: כאמור, אני לא בקיאה בפרטים הללו.
דוד אמסלם: תבדקו את זה ותנו לי תשובה.
דוד אמסלם: נושא שני, לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לצה"ל, וקודם כל נשמע את בני.
דוד אמסלם: אני רואה את הסיפור הזה בהיבט המצטבר.
דוד אמסלם: יש נזק מצטבר במדינת ישראל בנושא של הזיהום ומי התהום.
דוד אמסלם: יש שני סוגים של נזקים.
דוד אמסלם: האחד, בנושא המיידי כאשר יש אנשים שיכולים לחלות בגלל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: בוודאי ביוב הוא לא דבר שעושה טוב לאנשים אלא רק מביא מחלות.
דוד אמסלם: הנושא השני הוא זיהום מי תהום שגם הוא כמעט בלתי הפיך.
דוד אמסלם: אתמול קיימתי כאן דיון עם מספר תאגידי מים מול האוצר בנושא של טיוב מים, שמי התהום הזדהמו והם עכשיו מטייבים אותם בעלויות עצומות, לפעמים בעלויות שעולות יותר מאשר התפלה.
דוד אמסלם: תבינו, בסוף זה מתגלגל.
דוד אמסלם: זה לא משהו שהעלמנו אותו היום ולא קרה כלום.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, היום מדינת ישראל בחלק גדול מהמקומות בהם היא עושה שאיבת מים, היא מטפלת בהם ברמה של הטיוב.
דוד אמסלם: אצלם זה עלה כמעט שלושה שקלים לקוב, רק שתבינו את המספרים.
דוד אמסלם: בקצה, בסוף מישהו משלם.
דוד אמסלם: לפעמים הנזקים הם הרבה יותר גדולים מאשר החיסכון הראשוני.
דוד אמסלם: נציגת האוצר, הייתי רוצה לדעת למה אתם לא יכולים לשבת עם הצבא ולתת להם מה שנקרא קידום מימון לנושא הזה.
דוד אמסלם: הרי זה נושא שיש לו נזק דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: הוא לא ליניארי אלא הוא הולך ומחמיר.
דוד אמסלם: למה אתם לא חושבים שבקצה, גם מבחינה כלכלית זה נכון לשבת אתם, לסגור אתם את התכנית כמה שיותר מהר, היכן שזה אפשרי?
דוד אמסלם: עוד מעט איתן יספר לנו, ובצדק, שיש מקומות שהמגבלה היא לא כספית בל היכן שיש מגבלה כספית, למה לא לבוא ולשבת אתם?
דוד אמסלם: לא מדובר בכספים עצומים מול הנזק הגדול.
<ליאור בראון: שני דברים.
<ליאור בראון: ראשית, יש לנו סיכום תקציבי רב שנתי עד 2020.
דוד אמסלם: כן, אבל זה לא מספיק.
<ליאור בראון: אני אתייחס לכל.
<ליאור בראון: הוא אמור לתת מענה לכל צורכי מערכת הביטחון למעט נושאים שהוחרגו ממנו וזה נושא שלא הוחרג ממנו.
<ליאור בראון: זה מבחינת המצב התקציבי.
<ליאור בראון: מעבר לכך, לא קיבלנו פנייה ממשרד הביטחון.
דוד אמסלם: עד שנת 2020 – עוד מעט הם יציגו את תמונת המצב – הם עדיין קצרים בסביבות 350 מיליון שקלים, גרוסו מודו.
דוד אמסלם: זה יכול להיות 400, יכול להיות 300, אבל בוא נגיד שזה פחות או יותר הסכום המשוער וזאת כדי לחבר את רוב בסיסי צה"ל למערכות הביוב או בכלל לטפל בביוב היכן שאין מערכת.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי קודם, הנזק למדינה הוא נזק גדול מאוד, בהמשך.
דוד אמסלם: אני רק נתתי כדוגמה את הדיון שקיימנו כאן אתמול.
דוד אמסלם: לכן אני שואל למה זה לא נכון, רק בהיבט הכלכלי – אני לא מדבר על היבטים אחרים, אני יושב אתכם על הרבה נושאים ואתם לפעמים מקבלים כספים גדולים כדי לחסוך בעתיד כספים יותר גדולים, ויש בזה הגיון.
דוד אמסלם: למה לא תשבו אתם אחרי הדיון או בשבוע הבא?
<ליאור בראון: מבחינת הדינמיקה, בדרך כלל כאשר למשרד הביטחון יש רצונות, הוא פונה אלינו ולא הכנסת.
<ליאור בראון: כלומר, לא קיבלנו איזושהי פנייה.
דוד אמסלם: אני רק מאיר את עיניכם.
דוד אמסלם: לפעמים הפנייה גם באה מכם כשאתם מבינים שהכסף בעתיד יהיה הרבה יותר גדול.
דוד אמסלם: גם אתם מייצרים.
<ליאור בראון: אני מכירה את הדינמיקה.
דוד אמסלם: יש לי כאן גם דינמיקות אחרות אתכם כאשר היוזמה באה דווקא מכם כי אתם באים מזווית החיסכון העתידי.
<ליאור בראון: אנחנו נחשפנו לנושא הזה כרגע, במעמד ההזמנה הזאת.
<ליאור בראון: לא קיבלנו איזושהי פנייה שאמרה שהמקורות שהועמדו עד 2020 לא מספקים.
דוד אמסלם: בואי נסכם.
<ליאור בראון: אני רק רוצה לציין שיש לנו סיכום תקציבי חלוט.
דוד אמסלם: עד 2020.
<ליאור בראון: הסוגיה של להחריג נושאים מהסיכום, זה לא דבר טריביאלי.
<ליאור בראון: כל רצונו של הסיכום היה לאפשר ודאות גם ליתר תקציב המדינה ולהימנע מתוספות תקציביות שניתנות לביטחון כפי שהיה בעבר.
<ליאור בראון: כרגע יש כאן איזושהי בעייתיות בלפרוץ את המסגרת התקציבית.
דוד אמסלם: תבדקי את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, חלק מהתקציבים, בין 2010 ל-2015 לא מומשו.
דוד אמסלם: זאת לא תוספת תקציבית אלא זה מה שנקרא קידום מימון כי בסופו של דבר ברור לך שאנחנו לא נאפשר, מדינת ישראל – אנחנו, זאת לא הממשלה, הכנסת, אני לא אאפשר – שיהיו ביובים שזורמים ברחובות או בוואדיות במדינת ישראל וחיילים מסתובבים לידם.
דוד אמסלם: גם אם אין לכם כסף לזה, אני אמצא לכם את הכסף.
דוד אמסלם: זה לא יהיה.
דוד אמסלם: אלה נקודות המוצא.
דוד אמסלם: זה לא איזה תקציב שאתה נותן לצה"ל וצה"ל מבזבז אותו.
דוד אמסלם: זה תקציב שממילא תיתן אותו לצה"ל כי הוא הכרחי.
דוד אמסלם: זה סוג של השקעה הונית.
דוד אמסלם: בדרך תמנע קצת מחלות של חיילים וזיהום מי תהום אלא אם כן אתם יודעים להסביר לנו דברים אחרים, למה זה נכון לפרוס את זה כי אין מחלות והכול בסדר.
<ליאור בראון: זאת לא האמירה.
<ליאור בראון: פשוט מבחינתנו סדר גודל של שבעים מיליארד שקלים בשנה, התעדוף הפנימי הוא באחריות משרד הביטחון.
דוד אמסלם: אני לא אוהב את הסיפור של התעדוף הפנימי.
דוד אמסלם: אני אומר מה שאני מבקש.
דוד אמסלם: אני אומר את זה בסיכום אבל אני מכין אותך.
דוד אמסלם: אם את רוצה אני אדבר עם אמיר לוי בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני חושב שבנושא הזה של הביוב, זה דבר שאתם צריכים להיכנס אליו ולנסות לאגם משאבים כדי לתת להם קידום מימון, לפחות לצמצם את מספר השנים.
דוד אמסלם: הרי לא יעלה על הדעת שנגמור את 2020, נעשה דיונים, יהיה עוד איזה תר"ש, יבטלו אותו או לא, ואז נמצא את עצמנו ב-2030 אולי מחוברים.
דוד אמסלם: אנחנו לא נמצאים באיזושהי מדינת עולם שלישי.
דוד אמסלם: צריך להבין שחלק גודל מאוד ממדינות עולם שלישי משופעות במים ברמות קיצוניות שאין אותן למדינת ישראל אבל הן לא יכולות לשתות מהמים שלהם בגלל מי תהום, בגלל זיהום, בגלל הביוב.
דוד אמסלם: אני מתפלא איך אתם מגיבים בשלווה לנושא.
שרן השכל: שאלה קטנה.
שרן השכל: האם זה שהם לא מחוברים לביוב ויש דליפות או דברים כאלה, הם מחנות צה"ל מקבלים קנסות מהמשרד להגנת הסביבה?
שרן השכל: אם אתם מקבלים קנסות, לא היה שווה מראש להשקיע את הכסף הזה של עשרות אלפי שקלים, ואולי מאות אלפי שקלים, בתשתית של ביוב במקום בקנס?
דוד אמסלם: קנסות פחות חשוב לי כרגע.
דוד אמסלם: זה נכנס מכיס לכיס.
דוד אמסלם: אני בוודאי לא חושב שאחד צריך לקנוס את השני.
דוד אמסלם: זו לא השפה שאנחנו צריכים לדבר אתה כרגע.
דוד אמסלם: אני מבקש, ליאור, שבי גם עם סגן הממונה שלכם.
<ליאור בראון: עופר מרגלית.
דוד אמסלם: שבי אתו ותאמרי לו שזה מה שאני מבקש.
דוד אמסלם: אני גם אדבר עם אמיר לוי בנושא.
דוד אמסלם: שבו עם הצבא ונסו לסגור אתו קצת יותר קידום מימון של הנושאים האלה.
דוד אמסלם: בכלל, תראו את כל התכנית הכוללת וממנה תגזרו את השלביות.
דוד אמסלם: השלביות צריכה להצטמצם.
דוד אמסלם: היא לא יכולה להיות שלביות של עשר שנים.
דוד אמסלם: זאת דעתי בעניין הזה.
דוד אמסלם: לדעתי זה גם יחסוך כסף.
דוד אמסלם: אמרתי, אני בא רק מההיבט הכלכלי כרגע.
<ליאור בראון: נבחן את הנושא.
דוד אמסלם: נעזוב עכשיו מחלות וכולי.
דוד אמסלם: אני מדבר אתך כרגע על כסף.