GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: עכשיו, אני צריך לתרגם אותו הלכה למעשה.
דוד אמסלם: אני יזם.
דוד אמסלם: אני ראיתי, זכיתי במכרז.
דוד אמסלם: עכשיו, יש לי 20% להשכרה.
דוד אמסלם: אני לא יודע כמה אני משכיר.
דוד אמסלם: אז אני עכשיו פותח סעיף קבלה למטה, אומר לכולם: רבותיי, תבואו עם התלושים.
<גיל גן-מור: לא, לא, לא.
<גיל גן-מור: אני אומר שעושים את זה, למשל, אומרים: אנחנו רוצים לעשירון חמש.
<גיל גן-מור: ההכנסה הממוצעת של עשירון חמש היא 10,000 שקל או 9,000 שקל.
<גיל גן-מור: אז אנחנו צריכים שהמחיר של הדירות שם יהיה לא יותר מ-30% מדירה של משפחה ממוצעת בעשירון חמש - - -
דוד אמסלם: אתה אומר משהו אחר.
דוד אמסלם: אתה בא ואומר: רבותיי, היות ובעצם הדיור להשכרה הוא לכל מי שרוצה.
דוד אמסלם: יכול להיות שגם איזה מיליונר שכר שם בית.
דוד אמסלם: אז אתה אומר לי: תשמע, שבן האדם, לפני שהוא בא בכלל לקבלן, יקבל ואוצ'ר מהרווחה, שהתכוונו אליו ולא למישהו אחר.
<גיל גן-מור: אל"ף, צריך להיות לזכאים.
<גיל גן-מור: בי"ת, המחיר צריך להיות מותאם להכנסה שלהם.
דוד אמסלם: עזוב מחיר.
דוד אמסלם: בסוף, אני קבלן.
דוד אמסלם: אני יודע, אני רוצה לתת תג מחיר על הקרקע במכרז.
דוד אמסלם: אני עושה חשבון – כמה?
דוד אמסלם: אז אני לוקח מהשכירות.
דוד אמסלם: אני בונה לי את הכלכליות שלי.
דוד אמסלם: את התכנית הכלכלית.
דוד אמסלם: אז אני לא יכול להגיד לו: תשמע, תזכה, אתה לא יודע כמה אתה משכיר.
דוד אמסלם: אחרי זה תביא אותם.
דוד אמסלם: ככל שההוא יהיה מסוכן יותר, אז תיתן לו יותר הנחה.
<גיל גן-מור: אז כמו שעושים בניו יורק – קובעים מראש ליזם: יש לך 100 יחידות דיור.
<גיל גן-מור: 30% אתה משכיר בהכנסה של 30% מ-- - - income.
<גיל גן-מור: יודעים מה זה ה-- - - income, יודעים בדיוק.
<גיל גן-מור: החשב יודע לעשות את החישוב שלו, יודע בדיוק כמה הוא צריך.
<גיל גן-מור: אבל יש קשר בין שכר הדירה לבין האוכלוסייה שאמורים לעזור לה.
<גיל גן-מור: אני אתן דוגמה.
דוד אמסלם: הוא אומר דברים של טעם.
דוד אמסלם: הוא אומר: תשמע, היות ובעצם השכירויות מיועדות בעיקר לאיזושהי אוכלוסייה שבאמת אין לה.
דוד אמסלם: מי שיש לו קונה דירה.
דוד אמסלם: שלא יקרה מצבה, דרך אגב, שאחד ירכוש דירה בעיר שלו, ישכיר אותה, וילך ישכור דירה במחירים הזולים לעצמו.
דוד אמסלם: ויגיד: אני מתפרנס רק מהדלתא.
דוד אמסלם: עכשיו, הוא אומר: תשמע, היות ובעצם זו הטבה.
דוד אמסלם: אם זו לא הטבה, לא עשינו כלום.
דוד אמסלם: אבל אם זו הטבה, אז מישהו צריך לדאוג שזה מגיע לאנשים הנכונים.
דוד אמסלם: כמו שאתה עשית זכאות, אז יכול להיות שנעשה גם זכאות להשכרה.
<רוני טיסר: יש.
<רוני טיסר: יש הסמכה לקביעת תקנות שקובעת את הזכאים.
<רוני טיסר: אני רק רוצה להזהיר - - -
דוד אמסלם: עשיתם את התקנות?
דוד אמסלם: עשיתם תקנות לזכאים?
<רוני טיסר: אני רק אזכיר שמראש הממשלה ביקשה שאם לא יהיו תקנות, ההוראה הזאת לא תחול.
<רוני טיסר: זאת אומרת, יוכלו לקדם תכניות בוותמ"ל בלי מחיר מופחת.
<רוני טיסר: אנחנו ביקשנו, בגלל שאנחנו יודעים שהתקנת תקנות, במיוחד בנושא הזה - - -
דוד אמסלם: קודם כל, תודה על ההערה.
<רוני טיסר: אז שינינו את זה כבר.
<רוני טיסר: זה השתנה.
<רבקה לויפר: - - -
<רוני טיסר: עכשיו, קבענו כבר בחוק שיהיו אחוזים מסוימים – 7.5% במחיר מופחת.
<רוני טיסר: זאת אומרת, 20% ממחיר השוק.
<רוני טיסר: ויש הסמכה לקביעת תקנות, שבגדרם גם ייקבע מהי אוכלוסיית הזכאים שזכאית - - -
<ערן ניצן: כלומר, אנחנו - - - מ-100 דירות של היזם הפרטי – 7.5% - - - מחיר מופחת.
<ערן ניצן: 20%.
<ערן ניצן: לדעתי, לקחת עכשיו לזה שהוא ישכיר את זה לפי - - -
דוד אמסלם: אני מבקש כאן, בעניין הזה, שני דברים, וגם בחוק: אחד, יוגדר מהי האוכלוסייה שבעצם זכאית לדיור להשכרה.
<רוני טיסר: בחוק נגדיר - - -?
<ערן ניצן: אנחנו מתנגדים.
דוד אמסלם: תתנגד אחרי זה למה שאתה רוצה.
דוד אמסלם: דבר שני, אני רוצה שייקבע מחיר עם איזשהו בסיס.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה זה מחיר שוק.
<ערן ניצן: גם לזה אנחנו מתנגדים.
דוד אמסלם: שיהיה מחיר בסיס.
דוד אמסלם: תחשוב על זה.
דוד אמסלם: אל תקפוץ ישר להתנגד.
<ערן ניצן: אני אגיד לך גם למה.
<ערן ניצן: אני לא חושב שהוועדה פה יכולה להגדיר את הבסיס עכשיו.
דוד אמסלם: לא, לא הוועדה.
דוד אמסלם: אני אחשוב שבוע, אני אבוא בשבוע הבא, אני אגדיר לך מה.
דוד אמסלם: תשמע, בגדול, כמו שעשיתם זכאות לקנייה, ברכישה - - -
<ערן ניצן: איפה?
<ערן ניצן: במחיר למשתכן?
דוד אמסלם: אז אתם תעשו גם זכאות לשכירות.
<ערן ניצן: בסדר - - -
דוד אמסלם: אני מבין שזה לא מעניין אתכם - - -
דוד אמסלם: עכשיו, אמרתי: קודם כל שתהיה זכאות למחירים.
דוד אמסלם: אני מדבר לאלה בהנחה.
דוד אמסלם: שכירות רגילה - - -
<רבקה לויפר: ל-7.5%.
דוד אמסלם: ל-7.5%.
דוד אמסלם: עכשיו, ב-7.5% האלה אני לא יודע מה זה 20% ממחירי השוק.
<ערן ניצן: - - - יודעת.
דוד אמסלם: השוק זה דבר שהוא משתנה.
דוד אמסלם: עכשיו, אני זכיתי בשכירות, יש לי בניין עכשיו.
דוד אמסלם: תחשבו עכשיו, אנחנו חמש שנים קדימה.
דוד אמסלם: יש לי בניין, מכרתי אותו, כמו שרצית.
דוד אמסלם: יש לי 15% שכירות.
דוד אמסלם: חצי מזה אני משכיר ויש לי 7.5%, שאני אמור להשכיר אותן לאנשים מסכנים.
דוד אמסלם: עכשיו, ההוא בא, מסכן, שואל אותי: כמה משכירים פה?
דוד אמסלם: אני אומר לו: 4,000 שקל.
דוד אמסלם: אומר לי: למה?
דוד אמסלם: אני אומר לו: אל תשכיר.
דוד אמסלם: אומר לי: אבל מחיר השוק.
דוד אמסלם: אני אומר לו: איפה?
דוד אמסלם: איזה שוק?
דוד אמסלם: יש לי שוק שלי ויש לי שוק קטן.
דוד אמסלם: אז למי הוא בא?
דוד אמסלם: מה, הוא בא אליך, מר ערן ניצן, דופק בדלת, אומר לך: ההוא שם דופק אותי?
<ערן ניצן: תן לחשוב על זה.
דוד אמסלם: אז אל תפסול.
<ערן ניצן: לא פוסל כלום.
<גיל גן-מור: הערה אחרונה בהחלט: לפני כשנה תוקן החוק ונקבע שיהיה נציג של ארגונים חברתיים בוותמ"ל.
<גיל גן-מור: עד היום לא מונה - - -
דוד אמסלם: אני כאן, כרגע, במסגרת הזאת.
דוד אמסלם: תוך כדי זה, תענה לי.
דוד אמסלם: עכשיו, ברשותכם, יש לי חמש דקות.
דוד אמסלם: אני חייב לעבור לחברי הכנסת.
דוד אמסלם: קודם כל, חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו חברת הכנסת יעל כהן פארן, אבל בקצרה.
דוד אמסלם: אני עוד שש דקות מסיים, אני חייב ללכת.
דוד אמסלם: אני אישית.
דוד אמסלם: תישארו.
: טוב, אני אולי אוותר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו עשינו רק דיון מעטפת.
: אני יודע, אבל דווקא במעטפת אני רוצה לדבר.
: מר ערן ניצן, תהיה בהקשבה.
: אני ישבתי כאן, בוועדה הזו בקדנציה הקודמת, בעשרות ישיבות.
: היינו כמה חברי כנסת מתמידים בעניין הזה.
: קודם כל, במבט לאחור אני חושב שהוותמ"ל באמת פתח איזשהו ערוץ יותר מהיר, עם הרבה מאוד חסרונות, אבל בחסרונות אפשר לטפל בדרך.
: אבל בסך הכול אני חושב שזה נכון.
: זה סלל את הדרך.
: יש דבר אחד שאני לא כל כך רואה במספרים, כי פה אתם מראים כמה הוותמ"ל מטפל.
: השאלה כמה תכניות וכמה אלפי יחידות דיור נשארו לא בוותמ"ל, בגלל שאתם לא יודעים לכופף רשויות כשצריך, שאתם נכנעים לכל מיני לחצים כאלה ואחרים.
: כי אני יודע על הרבה מאוד, עשרות אלפי יחידות דיור שלא מגיעות לוותמ"ל.
: אנחנו חוקקנו את הוותמ"ל כדי לתת לכם מסלול מהיר, אבל כנראה שבכוחנויות כאלה ואחרות מצליחים להוציא את זה ולהזיז את זה הצידה, ונורא נורא חבל.
: אנחנו נדבר על זה בהמשך.
: הלאה.
: נקודה נוספת, אדוני.
: טוב, אני לא הבנתי כל כך על הקרקע של רשות מקומית, אבל לא עכשיו.
: הדבר הכי חשוב – אני פונה אליך, אדוני: הייתה פה, במקומך, בכיסא הזה, חברת הכנסת מירי רגב.
: אני, עבדך הנאמן, ויש לי פה את הפרוטוקולים, ויעידו כל האנשים שיושבים פה: דיברתי על זה שכשרוצים לבוא ולתת הרבה יחידות דיור בארץ ולעשות מהפכה, אסור לך לדלג על דברים מסוימים.
: הנושא של קרקע פרטית, שאיתו פתחת את הדיון.
: הייתי בדרך, ופשוט לא הצלחתי לראות בדיוק מה קרה בסוף.
: יצאת, חזרת.
: אחר כך תספר לי מה אתה מתכנן לעשות.
: אבל אני אומר לך, אדוני: אל תוותר על זה.
: עם כל הכבוד למשרד המשפטים וכל - - -
<ערן ניצן: הממשלה.
<ערן ניצן: אל תפריד בינינו, אנחנו הממשלה.
: תשמע מה שאתה אמרת פה בפרוטוקול ותראה שכבר הופרד.
: וגם - - -
<ערן ניצן: נכון, אבל יש לי הבנה עם משרד המשפטים.
: אני עמדתי על זה עשר פעמים ואמרתי: הפוך.
: אתם מפחדים מדברים שחלילה - - -.
: תגבירו את הרגולציה - - - תיקחו עוד 20 פקחים, 18 עורכי דין.
: לא יכול להיות שדווקא במקומות של קרקע פרטית, שהם אזורי ביקוש, שאתה יכול להוריד את - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, תתקדם.
: אני אומר לך דבר אחד, אדוני היושב ראש: אני קואליציה ואתה קואליציה.
: בשונה מהפעם הקודמת שהייתי אופוזיציה ותמכתי בחוק הוותמ"ל, בגלל שחשבתי שהוא נכון.
: אל תוותר על הדבר הזה.
: לא 50 מרובים ולא 25 מרובים.
: פשוט, קרקע פרטית עם הגבלות - - -.
: אם אנחנו רוצים באמת להגביר את כמויות יחידות הדיור, חייבים לעשות את זה.
: אני איתך בעניין הזה עד הסוף.
: אני מאתגר אותך עכשיו - - -
דוד אמסלם: אל תאתגר אותי.
דוד אמסלם: הרי מה קורה לי פה?
דוד אמסלם: אנשים באים עשר דקות לפני סוף הדיון ומתחילים לפתוח לנו את תחילת הדיון.
דוד אמסלם: בגדול, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי ההערה שלך לגבי זה.
דוד אמסלם: פגשתי ראש עיר בשבוע שעבר על נושא שיהיה בשבוע הבא עם הגברת מעיין נשר לגבי הנושא הזה של ההיטלים.
דוד אמסלם: אחרי שעה שהוא בלבל לי את המוח, בסוף הוא בא, אמר לי: תשמע, אדוני היושב ראש, מה אני אעשה.
דוד אמסלם: אתה מבין את זה קצת יותר טוב ממני בגלל שעבדת שם 25 שנה.
דוד אמסלם: זה הסיפור, אפרופו מי ישב פה.
יעל כהן-פארן: אני גם מתנצלת שנכנסתי באיחור, אבל היה לי דיון מהיר שיזמתי בוועדה אחרת.
יעל כהן-פארן: תראו, את הביקורת שיש לי על הוותמ"ל אני לא אפתח כאן - - -
דוד אמסלם: זה יום עיון.
יעל כהן-פארן: זה יום עיון, וגם אנחנו נעשה יום עיון.
יעל כהן-פארן: אבל תשמע, יש פה נושא נורא רגיש של פינוי בינוי.
יעל כהן-פארן: הייתה ועדה, שאני גם השתתפתי בה.
יעל כהן-פארן: דיונים של חודשים בוועדת הרפורמות על חוק ההתחדשות העירונית.
יעל כהן-פארן: שבעיקר רוב הדיונים נגעו לרגישות החברתית ומה עושים עם הדיירים החלשים ביותר.
יעל כהן-פארן: ואנחנו יודעים שהוותמ"ל לא טובה בלהתמודד עם התושבים.
יעל כהן-פארן: חבל מאוד שמר ערן ניצן יצא.
יעל כהן-פארן: לא טובה.
יעל כהן-פארן: זה לא החוזק שלה, בוא נגיד ככה.
יעל כהן-פארן: זה לא החוזק שלה.
<עינת גנון: ועל הוועדה המחוזית כן סומכים?
יעל כהן-פארן: לא, אבל הקמנו בוועדה על החוק להתחדשות עירונית.
יעל כהן-פארן: הקמנו ועדה - - - להתחדשות עירונית.
יעל כהן-פארן: אז מה שאני אומרת פה: יש כאן חוק התחדשות עירונית שמתחיל לרוץ, והרשות אמורה לקום ממש תוך חודשים ספורים.
יעל כהן-פארן: אני מקווה שכבר בחודש הבא נראה אותה.
יעל כהן-פארן: יש תקציב.
יעל כהן-פארן: זה יכול לעשות יותר נזק מתועלת אם נריץ את זה בוותמ"לים, ואני אגיד לך למה: אנחנו רוצים שיהיו פרויקטים של פינוי בינוי, אנחנו רוצים שיהיו פרויקטים של התחדשות עירונית, אבל הם צריכים להיעשות נכון.
יעל כהן-פארן: ודרך הוותמ"ל, אני חוששת, שזה ייפגע באמון הציבור, שהאנשים לא ירצו.
יעל כהן-פארן: ואנחנו רוצים שאנשים ירצו את הדברים האלה.
יעל כהן-פארן: ובאמת, יש פה רגישות חברתית מאוד עמוקה.
אכרם חסון: אנחנו אתמול סיירנו בבית שמש, אני וחברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף ואלי אלאלוף, והיה איתנו מנכ"ל עמידר, יושב ראש עמידר והכול.
אכרם חסון: השיטה שם, באמצעות משרד הבינוי והשיכון, שיש באמת ניקוד.
אכרם חסון: יש תעודת זכאות כזאת וניקוד.
אכרם חסון: ושם נותנים לאנשים הכי זכאים, החלשים, מצבם החברתי הכי - - -אני חושב שגם במקרה הזה צריך ללכת באותה שיטה.
דוד אמסלם: לגבי השכירות?
<אבנר אקרמן: אבנר אקרמן, מהנדס העיר נתניה ויושב ראש איגוד מהנדסי ערים.
<אבנר אקרמן: לנושא השכירות והדירות להשכרה.
<אבנר אקרמן: אני רוצה להעיר את הנושא הזה מזווית אחרת לגמרי, אחר כך תבחרו איך אתם רוצים ליישם את זה בחוק הזה – כן או לא.
<אבנר אקרמן: תראו, שני פרויקטים, לא גדולים, של 100 ו-150 יחידות דיור שנכנסות לתהליך של פינוי בינוי, צריכות לשכן בזמן הביצוע סדר גודל של בין 150 ל-250 דיירים.
<אבנר אקרמן: איזו עיר מחזיקה היום מלאי של דירות בסדר גודל כזה כדי בכלל להניע פרויקט של פינוי בינוי?
<אבנר אקרמן: אני מדבר על הפן של לאכלס את האנשים בזמן הביצוע.
<אבנר אקרמן: אז אני כן חושב שצריך לטפל בנושא של דיור להשכרה.
<אבנר אקרמן: חייבים לייצר מלאי של דירות להשכרה.
דוד אמסלם: איך קשרת את זה?
<אבנר אקרמן: אני אמרתי - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להציע לך נוסחה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח דיאלוג.
דוד אמסלם: בגדול, תייצרו קרקע.
דוד אמסלם: תנסו לייצר קרקע, אפילו ירוקה.
דוד אמסלם: תשנו לה את הייעוד, תבנו שם ותדלגו אותם.
דוד אמסלם: תייצרו קרקע מוזיקלית, כיסא מוזיקלי.
<אבנר אקרמן: כשהקרקע לפינוי בינוי היא פרטית, קשה מאוד לשווק קרקע עירונית - - -
דוד אמסלם: תדברו.
<אבנר אקרמן: דיבור זה מצוין.
<אבנר אקרמן: דיבור זה מצוין, רק צריך - - -
דוד אמסלם: בגדול, אתה יכול לעשות את ה-shifting הזה.
<אבנר אקרמן: צריך שיהיה מלאי גדול, ודרך הפינוי בינוי, דרך הוותמ"לים צריך - - -
דוד אמסלם: מר אבנר אקרמן, ברור לך שאני לא זרקתי לך רעיון שעכשיו חשבתי עליו.
דוד אמסלם: זה רעיון, כמעט must, הכרחי, חשוב.
דוד אמסלם: אם תפתחו אותו, זה נכון.
דוד אמסלם: אבל תתקדם.
<אבנר אקרמן: אבל תשים לב שאתה מטיל את זה עוד פעם על הרשויות המקומיות.
<אבנר אקרמן: אני אהבתי את מה שאמרת קודם, בתחילת או באמצע הדיון, שאתה חושב שבכלל דיור להשכרה צריך להיות בידי המדינה, אבל עוד פעם אנחנו רואים, ובאמירה האחרונה שלך אתה מגלגל את זה לרשויות המקומיות.
<אבנר אקרמן: לרשויות המקומיות יש הרבה כוח, אבל לא מספיק.
דוד אמסלם: יש לי כאן עוד שניים שנרשמו, אבל בקצרה.
דוד אמסלם: מפאת כבודכם.
דוד אמסלם: עורכת הדין אורלי אריאב.
<אורלי אריאב: בסופו של דבר, רוב הדברים כבר נאמרו, ואני כן רוצה לחדד.
<אורלי אריאב: אני שמחה מאוד שיושב ראש הוועדה מכיר במורכבות של התכנון של מתחמי פינוי בינוי, אבל אני רוצה להתחבר רק למה שחברת הכנסת יעל כהן פארן אמרה: חוק הרשות להתחדשות עירונית קבע ועדת משנה בוועדות המחוזיות לעניין תכנון של מתחמי פינוי בינוי.
<אורלי אריאב: ומכיוון שאנחנו חושבים שהוותמ"ל הוא תכנון שלא מתאים מבחינה אינהרנטית לתכנון של מתחמי פינוי בינוי, אני חושבת שפשוט צריך למחוק את המתחמים האלה מתוך החוק הזה ולהשאיר את זה בידיים של ועדות המשנה והוועדות המחוזיות.
דוד אמסלם: הגברת רבקה לויפר, תחשבו על ההערה הזאת.
דוד אמסלם: למרות שהם הגבילו את זה בכמות, אבל לא משנה.
דוד אמסלם: בכלל, כל הנושא של הוותמ"ל בא בזווית הכמות.
דוד אמסלם: הוא לא בזווית - - - הגברת מירי כהן.
<מירי כהן: הוא גם בא בזווית.
<מירי כהן: אני קצת מופתעת, כי דווקא כל מי שחשוב לו העניין החברתי, הסיטואציה הזאת שפרויקטים של פינוי בינוי לוקחים כל כך הרבה זמן - - -
דוד אמסלם: טוב, לא משנה.
דוד אמסלם: הגברת מירי כהן, אני כבר גולש.
<רבקה לויפר: רשמנו ונבדוק את זה.
דוד אמסלם: רשמת.
דוד אמסלם: הגברת שרון שלמה.
<שרון שלמה קרואני: אני שרון שלמה מחברת "דירה להשכיר", החברה הממשלתית לדיור להשכרה.
<שרון שלמה קרואני: אז דיברו פה רבות על דיור להשכרה, והצעת החוק מדברת על כך שבקרקע מרובת בעלים יהיו 15% יחידות דיור שיוקצו להשכרה.
<שרון שלמה קרואני: 15% או כל מספר אחר.
<שרון שלמה קרואני: רק צריך להבין, אדוני, שמדובר היום על איזשהו תיקון חוק שמבחינה טכנית לא ניתן יהיה ליישם אותו.
<שרון שלמה קרואני: אות מתה.
<שרון שלמה קרואני: ואני אסביר למה: ההוראות של החוק בעצם מפנות ואומרות: דיור להשכרה ייקבע בהתאם להוראות התוספת השישית לחוק התכנון והבנייה.
<שרון שלמה קרואני: הוראות התוספת השישית של חוק התכנון הבנייה, לצערנו, מ-2014 הן אותה מתה.
<שרון שלמה קרואני: לא יצאה אפילו תכנית אחת במסגרת ההוראות הללו.
<שרון שלמה קרואני: למה זאת שאלה טובה.
דוד אמסלם: תגידי לנו עכשיו מה זו ההוראה של הסעיף, שלא יפנה אותנו לסעיף אחר, ואחרי זה עוד סעיף ונעשה חד-גדיא, עד שנתבלבל מאיפה התחלנו.
<שרון שלמה קרואני: אז אני אסביר.
<שרון שלמה קרואני: הוראות התוספת השישית לחוק התכנון והבנייה באות ומדברות על הטבות ליזמים שייבנו על קרקעות פרטיות - - -
דוד אמסלם: טוב, פשוט אין לי זמן.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה נעשה: היות ובאמת אין לי זמן לפתח את הסוגיה עם הסעיפים וכולי.
דוד אמסלם: אחרת, הייתי יושב - - - לך מה זה הסעיף הזה, הזה והזה והיינו מבינים את החד-גדיא.
דוד אמסלם: תשבו איתם, תשבי עם הגברת מירי כהן, תראי על מה מדובר.
דוד אמסלם: תראו אם זה אפקטיבי, מה שאתם מציעים, ובזה נגמור את העניין.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני, ברשותכם, רוצה לסכם.
דוד אמסלם: מה שנעשה זה כזה דבר: התפנה לנו זמן ביום שני הבא, יש לי כשעה וחצי.
דוד אמסלם: תדברו עם מנהלת הוועדה.
דוד אמסלם: אם כל מה שדיברתי בתחילת הדיון מקובל, אני אקדם את הדיון.
דוד אמסלם: ולא?
דוד אמסלם: אז אני לא מתכוון לקדם את הדיון.
דוד אמסלם: אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה משותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא יישום החלטת הממשלה 716 ו-1911 בנושא הבאתם לישראל של אחרוני היהודים הממתינים באדיס אבבה ובגונדר, ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה קודם כל להעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת אלי אלאלוף שהיה שם לפני כשבועיים והוא יספר לכם מהחוויה שלו.
דוד אמסלם: הוא צריך לנהל ישיבה בעוד כמה דקות.
דוד אמסלם: אלי, קודם כל, תודה רבה לך על כך שכיבדת אותנו בנוכחותך.
אלי אלאלוף: תודה לאברהם ולדודי.
אלי אלאלוף: כמו שאמר יושב ראש ועדת הפנים, לפני שלושה שבועות הגענו לשם מספר חברים לפי הזמנתו של אברהם.
אלי אלאלוף: היו אתנו מאיר כהן וחיליק בר.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שכמה שחשבתי שאני יודע מה קורה בקהילה היהודית באתיופיה, די הזדעזעתי מהמצב שם.
אלי אלאלוף: אנחנו נטשנו אותם.
אלי אלאלוף: אנחנו לא רואים אותם כקהילה יהודית.
אלי אלאלוף: אנחנו מדברים אתם על מושגים של חיסול הקהילה והקהילה לא קיימת.
אלי אלאלוף: כאילו אין שם יהודים.
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו הפך לשופט של האחר.
אלי אלאלוף: אין שום הצדקה להתנהגות שלנו, לא הממשלתית ולא האישית של כל אחד מאתנו בתפקידו.
אלי אלאלוף: אני חושב שהמצב שם הוא בלתי נסבל.
אלי אלאלוף: להפסיק את כל השירותים האפשריים, אם אלה השירותים הדתיים, לקחת להם את ספרי התפילה – האשימו אתכם חברים מהסוכנות – לקחת להם את אביזרי התפילה המינימליים, הם מעבירים ביניהם את התפילין כי אין מספיק לכולם.
אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שבחיים לא הייתי בשחרית עם אלפיים ומשהו אנשים שישבו והתפללו בכוונה מדהימה ומרגשת, עם שירה מכל הלב, עם מקהלה שמפרידה בין בנים לבנות, עם אהבת ישראל בלתי רגילה.
אלי אלאלוף: אנחנו שכחנו אותם באדישותנו.
אלי אלאלוף: מערכת בריאות שלא קיימת.
אלי אלאלוף: אין לאנשים את השקל או הדולר כדי להגיע לטיפול רפואי ולצערנו מה ששמענו מאוד מדכא.
אלי אלאלוף: המקום היחיד שבו אין מקום, הוא בית הקברות היהודי.
אלי אלאלוף: אין יותר תמיכה בצעירים.
אלי אלאלוף: יש שם קבוצת צעירים שאם הייתה להם האפשרות להתפתח כאן בארץ בתכנית נעלה ובכל תכנית אחרת, היו מחר המנהיגים של המדינה שלנו.
אלי אלאלוף: אנחנו הרגשנו שאנשים מתחננים להגיע לארץ, שיכירו בהם כיהודים, עם מנהיגות צעירה מרגשת.
אלי אלאלוף: היושבת ראש בגונדר, היושב ראש באדיס אבבה מסורים בצורה שקשה להאמין שיש עוד אנשים שמוסרים כך את נפשם למען האחרים.
אלי אלאלוף: אתמול הייתה לי ישיבה עם שרת הקליטה ובאמת עשינו דיל שנעבוד ביחד למענם.
אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר את המצב כפי שהוא.
אלי אלאלוף: מי שיעלה, אנחנו צריכים לקבל אותו בשמחה ובקצב מהיר.
אלי אלאלוף: לא יכול להיות שהחלטת ממשלה שידידי דודי ציין מאוגוסט, לא התחילה לפעול עד לפני שבועיים וחצי ובתירוצים שקשה להאמין שיש עוד פקידים שמסוגלים לומר תירוצים מסוג זה.
אלי אלאלוף: אין מקום.
אלי אלאלוף: שילך לבניין של הסוכנות, מסודר, מוכן, שיעבוד משם, מגונדר.
אלי אלאלוף: הוא אומר שאין מקום בשגרירות.
אלי אלאלוף: השגרירה פתחה לנו את הדירה שהיא מוכנה להעמיד לרשות הפקיד של משרד הפנים ושני האנשים שם אבל הוא אומר שזה לא מתאים, חסר מזגן.
אלי אלאלוף: איזה מזגן?
אלי אלאלוף: אנשים מצפים שמישהו ימסור להם שהוא מתייחס אליהם ומתחשב בהם.
אלי אלאלוף: אני חושב שכל המערכות שלנו צריכות לעבוד היום, לא מחר.
אלי אלאלוף: צריך להביא את כל מי שיכול לבוא בצורה הכי מסודרת.
אלי אלאלוף: יש החלטת ממשלה מאוד מסודרת אבל היא לא האחרונה.
אלי אלאלוף: צריך להתייחס לכל החלטות הממשלה, גם הקודמות.
אלי אלאלוף: אין החלטה שמבטלת את הקודמת אלא להפך, היא משלימה את הקודמת.
אלי אלאלוף: אני עברתי על כל החלטות הממשלה שהיו בנושא הזה.
אלי אלאלוף: רגישות שלא קיימת.
אלי אלאלוף: אני הזדעז
אלי אלאלוף: עתי מההתנהגות של נציג משרד הפנים והעברנו מכתב שלי יחד עם אברהם, מאיר כהן וחיליק בר.
אלי אלאלוף: אי אפשר לשמוע דברים כפי ששמענו מנציג משרד הפנים.
אלי אלאלוף: עוד בקשה אחת לאחים שלנו שעלו מאתיופיה.
אלי אלאלוף: תפסיקו לתקוף אחד את השני.
אלי אלאלוף: זה מנוצל לרעה של האחים שלנו באתיופיה.
אלי אלאלוף: אני חושב שזה פשע להשמיץ אחד את השני.
אלי אלאלוף: חברים, במשפחה שלי – לצערי יש כבר בני דודים שהם לא יהודים – אימא שלי הייתה אומרת לי: אל תנטוש אותם, תביא אותם אלינו.
אלי אלאלוף: גם יהודי שחטא, הוא יהודי.
אלי אלאלוף: אסור לנו לוותר על אף אחד.
אלי אלאלוף: המדינה שלנו לא הייתה נראית כך לולא העלייה המדהימה שהגיעה מברית המועצות בלי לבדוק בציציות של כל אחד ולא צריך לבדוק.
אלי אלאלוף: כאן הרבנות מוכנה.
אלי אלאלוף: זאת לא יהדות שלא מוכרת.
אלי אלאלוף: הרבנים הכי גדולים שלנו, הרב עובדיה יוסף, היום הרב שייבדל לחיים ארוכים הרב עמר, כולם אומרים תביאו אותם.
אלי אלאלוף: הם משלנו והם מחכים לנו.
אלי אלאלוף: אני לא מדבר על הסביבה הקשה.
אלי אלאלוף: מולה סיפר לי על הילדים שבשביל עשרים אגורות רצים לשוק לשאת שקיות ענקיות וכשהם מגיעים לארבעה-חמישה שקלים שלנו, חוזרים בריצה הביתה כדי לקנות קצת אוכל לבית.
אלי אלאלוף: איך אנחנו יכולים להישאר אדישים לדברים האלה?
אלי אלאלוף: גם הארגונים האמריקאים, היהודים האמריקאים, הורידו עליהם גרזן.
אלי אלאלוף: הג'וינט, לפי מה שסיפרו לנו, הוא שולח מנות ואוכל ועזרה ללא יהודים ולמען היהודים שלנו אסור לו לפעול.
אברהם נגוסה: כולל הסוכנות.
אברהם נגוסה: לסוכנות יש פרויקט ללא יהודים.
אלי אלאלוף: זה עוד יותר גרוע.
אלי אלאלוף: אני כאיש סוכנות לשעבר, עוד יותר מתבייש, אם זה נכון.
אלי אלאלוף: תנועת בני עקיבא, יש שם צעירים מדהימים, צריך לשמוע אותם.
אלי אלאלוף: אני חושב שאת הסרטון הדפוק שלי – אני לא יודע לצלם – ראיתי יותר מ-500 פעמים מאז חזרתי.
אלי אלאלוף: איזו כוונה יש להם אבל מה השאירו שם בני עקיבא?
אלי אלאלוף: שלושה דגלים.
אלי אלאלוף: למה הם לא חוזרים אליהם?
אלי אלאלוף: למה אין קומונר?
אלי אלאלוף: למה לא שולחים להם דברים?
אלי אלאלוף: אתם יודעים, החולצות שהם לבשו בדרך כלל הן כחולות אבל היום הן לבנות מרוב כביסות ידניות כמובן.
אלי אלאלוף: תנאי המגורים שלהם מזעזעים.
אלי אלאלוף: אני מודה, אברהם אמר לי שאבוא לראות עוד.
אלי אלאלוף: קשה לי לראות שיהודים שלנו חיים בתנאים כאלה, שניים עד שלושה מטרים חדר עם שמונה אנשים.
אלי אלאלוף: אפילו בעמידה איך אפשר לעשות זאת?
אלי אלאלוף: איך אפשר לחיות ולגדל שישה ילדים וזוג הורים?
אלי אלאלוף: חברים, צריך שכולנו – אני מתנצל שאני עושה את זה רק אחרי הנסיעה.
אלי אלאלוף: אני חשבתי שאני מכיר את הקהילה, ואני לא מסוגל לראות שיהודים יהיו במצבים כאלה בעולם.
אלי אלאלוף: חברים, הם יהודים.
אלי אלאלוף: מי שיגדיר את עצמו יהודי, בעיני הוא יהודי.
אלי אלאלוף: תנו לרבנות להחליט.
אלי אלאלוף: הרבנות מחליטה טוב יותר מכל אחד מאתנו.
אלי אלאלוף: אנחנו נהיינו סופר חרדים שבחרדים.
אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שהחרדים האשכנזים דווקא לא רוצים לשפוט אותם.
אלי אלאלוף: דיברתי עם חבריי מהסיעות החרדיות, הם לא שפטו אותם.
אלי אלאלוף: צריך לטפל בהם.
אלי אלאלוף: הם לא מתבטאים וגם זאת גישה.
אלי אלאלוף: חברים, המצב הנוכחי הוא בלתי נסבל והוא בלתי אפשרי.
אלי אלאלוף: לגבי 1,300 אפשר לעשות מאמץ ולהביא אותם לקראת פסח שיהיו אתנו, שיהיו אתנו בליל הסדר.
אלי אלאלוף: אין שום סיבה לא לעשות זאת.
אלי אלאלוף: איש הסוכנות אמר לי בצורה הכי מובהקת שהוא לא ישאיר אחד שיופנה על ידי משרד הפנים יותר מיומיים-שלושה וכי יש לו את כל הסידורים עם הטיסות ועם ההסעות.
אלי אלאלוף: יש לו הכול.
אלי אלאלוף: הוא היחיד שנתן לנו תקווה, אני חייב לומר זאת וכבר אמרתי את זה בכנס.
אלי אלאלוף: צריך להזדרז.
אלי אלאלוף: אני לא יודע מי כאן נציג משרד הפנים.
אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לך מר ארבל, רצינו להיפגש אבל לא הרגשת טוב, תהיה בריא.
אלי אלאלוף: הנציג שלך, אם הוא לא היה יהודי כמוני, הייתי משתמש במושגים בלתי נסבלים.
אלי אלאלוף: האיש הזה רע.
אלי אלאלוף: האיש הזה לא מחפש פתרונות אלא מחפש לסבך את העניין.
אלי אלאלוף: המנכ"ל שלך אמר לי שלא יכול להיות שהוא יחליט לבד, כנראה קיבל הנחיות אבל אני לא מאמין שנתת לו הנחיות כאלה.
אלי אלאלוף: האיש יגיד שהוא יתקשר אליהם בטלפון.
אלי אלאלוף: איזה טלפון יש להם?
אלי אלאלוף: אם לא, הוא יגיד שהוא יתקשר דרך המשפחה בארץ.
אלי אלאלוף: תראה את האבסורד.
אלי אלאלוף: הם כאן מולך.
אלי אלאלוף: תעשה את זה בדיסקרטיות, מילא, תשתמש ביושבת ראש הקהילה אבל הוא אומר שהוא לא מדבר אתה.
אלי אלאלוף: מה זה לא מדבר אתה?
אלי אלאלוף: היית מגיע לפריס לאיזו קהילה יהודית ולא מדבר עם יושב ראש הקהילה?
אלי אלאלוף: אני כל הזמן השוויתי את הידע שלי שיש לי על יהדות צרפת או מרוקו ומישהו היה אומר לי שמחסלים את הקהילה בפס, היכן שנולדתי, למרות שיש רק מאה יהודים, הייתי מחפש איך לסדר אותו.
אלי אלאלוף: מה זה לחסל קהילה?
אלי אלאלוף: איזה מושג זה?
אלי אלאלוף: שמעתם מושג כזה על קהילה כלשהי בעולם?
אלי אלאלוף: בדקתם את הציציות של כל יהודי בעולם, בארצות הברית ובעוד מקומות?
אלי אלאלוף: תראו כמה אנחנו סובלים שלא אוהבים אחד את השני.
אלי אלאלוף: מר ארבל, אתה חייב להתערב ומיד.
אלי אלאלוף: ההתנהגות של השליח שלך לא הולמת.
אלי אלאלוף: ההתנהגות שלו לא מייצגת את המדינה שלנו ואני בטוח שתבין זאת אחרי שתתרשם.
אלי אלאלוף: הוא לא יכול להישאר שם ימים ולהגיד שהוא מחכה שיכינו לו.
אלי אלאלוף: איזה קונטיינר, איזה חדר פעילות הוא צריך?
אלי אלאלוף: יש כאן משרד של הסוכנות ואם אתה רוצה, יש לי תמונות שלו, סופר מסודר.
אלי אלאלוף: הם יקבלו אותו אחר הצהרים, הסוכנות תקבל את העולה הפוטנציאלי אחר הצהרים ושהוא יעבוד בבוקר או שיעבדו ביחד.
אלי אלאלוף: החבר'ה שתקועים שם מבינים מילה אחת – ישראל.
אלי אלאלוף: כל מי שבא לשרת אותם, זאת ישראל.
אלי אלאלוף: אני לא מבקש ממך שתתנצל אבל אני מבקש שתטפל בזה כי ההתנהגות שלו – ואני רק חמישים שנים בשירות הציבורי – בחיים שלי לא פגשתי מישהו שדיבר כפי שהוא דיבר.
אלי אלאלוף: אמרו לי החברים שאתאפק.
אלי אלאלוף: אני מכיר את המערכות.
אלי אלאלוף: עבדתי מספיק זמן בממשלה, בסוכנות היהודית ובסקטור הפרטי הפילנתרופי ולא שמעתי איש שדיבר כל כך בזלזול על הקהילה שממנה הוא יצא, עם הרגשה של אני ואפסי עוד.
אלי אלאלוף: זה לא יאומן.
אלי אלאלוף: אני אמרתי לחברים, והם ראו את זה, שהאיש צריך לקבל או רביזיה מחשבתית או תחליפו אותו.
אלי אלאלוף: ההתנהגות שלו היא פשוט בזויה, בעברית פשוטה.
אלי אלאלוף: אני באמת מתנצל חברים על שאני פותח את הבוקר כך אבל אני בא מכאב יהודי ליהודי שלי.
אלי אלאלוף: עשינו דברים אדירים כאן אבל זה לא מספיק ונמשיך ונעשה עוד יותר.
אלי אלאלוף: חייבים לעשות יותר, גם כאן, אבל שם?
אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם מסתכלים על אנשים ששוקלים פחות ממשקלו של ילד.
אלי אלאלוף: אני חייב לציין כאן את המסירות.
אלי אלאלוף: באמת, אברהם, אני לא אתן לך מחמאות, לא מגיע לך כי זאת המסירות שלך.
אלי אלאלוף: אבל אחד כמו הרב ולדמן, איזו נשמה.
אלי אלאלוף: יש אנשים שרצים ועושים.
אלי אלאלוף: אין לו שום תפקיד רשמי.
אלי אלאלוף: הוא עושה את זה בהתלהבות עם השפה המקומית.
אלי אלאלוף: איזו מסירות נפש יש לאיש הזה.
<קריאה: הוא עובד הסוכנות היהודית.
אלי אלאלוף: היום הוא איש הסוכנות אבל כל הזמן הוא אמר שהוא שם על חשבון החופש הפרטי שלי כי הסוכנות לא אמרה לו שהוא מייצג אותה.
אלי אלאלוף: הוא היה מאוד זהיר.
אלי אלאלוף: חבר'ה, בואו נתפוס את עצמנו.
אלי אלאלוף: כל אחד מאתנו יכול להשפיע ולשנות את זה.
אלי אלאלוף: אני שוב פונה אליך מר ארבל ממשרד הפנים, אנא, טפל בנושא הזה.