GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: ואם אני מגלה שאתה צודק, אז אני הופך אותו גם אם הוא לא מתנגד.
דוד אמסלם: אבל ככה זה עובד.
דוד אמסלם: אז אל תתחיל לי עכשיו.
דוד אמסלם: אל תבוא לי עם הצהרות לאומה.
דוד אמסלם: אם יש לך כמה עקרונות, תגיד אותן עכשיו, בגלל שעכשיו הדיון הוא עקרוני.
דוד אמסלם: עוד לא נכנסנו לרזולוציה של אבן השפה.
<גדי רובין: מהם עקרונות אם לא הצהרות לאומה.
<גדי רובין: אז אני אעשה את זה - - - קצרות, אבל קצרות.
<גדי רובין: אנחנו חושבים שצריך לחזק את שיתוף הפעולה עם השלטון המקומי.
דוד אמסלם: גם הוא מסכים.
דוד אמסלם: אמר לי, איך שנכנסנו.
<גדי רובין: מסכים - - - יש לנו כמה הצעות, ואנחנו נפרט אותן בכל אחד ואחד מהסעיפים הרלבנטיים.
דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה לומר משהו כאן?
<אמיר הלר: אמיר הלר, התאחדות בוני הארץ.
<אמיר הלר: קודם כל, אני מברך את הממשלה ואת אדוני היושב ראש על קידום החוק הזה.
<אמיר הלר: אני חושב שזה נכון.
<אמיר הלר: ואגב, אפרופו הצהרות, נאמר גם בדיונים שקידמו את החוק הזה, שקרקע פרטית לא צריכה להיות מופלית מקרקע מדינה.
<אמיר הלר: זה נאמר.
<אמיר הלר: נאמרו אותם נימוקים גם אז.
<אמיר הלר: בסופו של דבר, יחידות הדיור האלה משמשות דיירים, וצריך להרחיב אותן כמה שיותר.
<אמיר הלר: מבחינת פינוי בינוי: 500 יחידות, כמו שציין אדוני, זה פרויקטים מגה ענקיים, ולכן יש לנו גם הצעה: שיפחיתו את מספר יחידות הדיור ל-200 ושיקימו ועדת משנה לנושא פינוי בינוי שתתמחה רק בדבר הזה.
<אמיר הלר: שזה לא ייכנס לתוך ה-pool של כל התכנית האחרות, וככה תהיה להם גם יעילות וגם עבודה ממוקדת ומקצועית על התכניות האלה.
דוד אמסלם: מר אמיר הלר עושה לי שכל בנקודה - - -.
דוד אמסלם: סיפור פינוי בינוי, אני אומר לך את זה מניסיון – עכשיו אני - - - בכובע שלי – זה אופרה אחרת לגמרי.
דוד אמסלם: צריך התמחות, באמת, ראש אחר.
דוד אמסלם: עכשיו, כשאתה בא בתכניות, אתה יודע, ואתה מתחיל לדון בחמש, שבע, שמונה תכניות ובאמצע נכנסת לך איזו תכנית פינוי בינוי, אז הראש שלך ממשיך בטייס האוטומטי.
דוד אמסלם: אני חושב שכדאי באמת שתפתחו איזה צוות אצלכם – יכול להיות ועדת משנה, כמו שהוא אמר – שתתעסק רק בתכניות פינוי בינוי.
דוד אמסלם: היא תעלה גם על הבעיות של הפינוי בינוי, היא תבין מה הפרובלמטיות בכל מיני מקומות וגם היא תיתן את הפתרונות.
<ערן ניצן: אני מקבל את זה.
<ערן ניצן: הכוונה היא בכל החוק, אבל - - -
: זו הרשות להתחדשות עירונית, לא?
: זה היה צריך להיות.
: אבל אין רשות.
: לא הקימו אותה.
<ערן ניצן: הכוונה היא בוותמ"ל להקים אגף, ממש בתוך ועדת התכנון שיתמחה בעניין הזה, ובסוף יעלה את זה למליאת הוותמ"ל כמובן.
<ערן ניצן: יהיה לך גוף שזה - - -
דוד אמסלם: שהוא יעשה.
דוד אמסלם: רק - - -.
דוד אמסלם: מר אמיר הלר, קיבל את העמדה.
<אמיר הלר: לגבי שאר ההערות, אתה העלית אותן בתחילת הדרך.
<אמיר הלר: אין לי טעם לחזור.
<אמיר הלר: בהחלט, כל הקשיים של קרקע פרטית הן בהחלט יהיו כאלה שלא יביאו תכניות רבות להגיע למקום - - -
דוד אמסלם: מר אסף זנזורי.
<אסף זנזורי: אני יושב בוועדה בתור אחד מנציגי ארגון הגג, כחבר שם, ואני יכול קצת לחלוק על הנתונים שמציגים פה.
<אסף זנזורי: יש לי קצת בעייתיות עם איך שהציגו אותם.
<ערן ניצן: באיזו ועדה אתה יושב?
<ערן ניצן: בוותמ"ל?
<אסף זנזורי: אתה לא רואה אותי הרבה, אבל אני נמצא שם הרבה.
<אסף זנזורי: צריפין זה לא שלושה מתחמים, זה שני מתחמים.
<אסף זנזורי: רק תיקון קטן.
: כנציג מה?
<ערן ניצן: סליחה, אדוני, מתחמים 4 ו-5, 1 ו-2.
<ערן ניצן: מה?
<אסף זנזורי: אישרת את 1 ו-2.
<אסף זנזורי: זה נחמד, אבל לא 4 ו-5 - - -
דוד אמסלם: מר אסף זנזורי, אתה כנראה לא הבנת את רוח הדיון פה.
דוד אמסלם: אני לא בא לדון – 2, 4, נתן נתונים כאלה.
דוד אמסלם: יש לך איזו הערה מהותית?
<אסף זנזורי: כן.
דוד אמסלם: תגיד לי אותה, עזוב אותו.
<אסף זנזורי: כמה הערות מהותיות.
<אסף זנזורי: אחת, העניין הזה של להוריד את השכירויות.
<אסף זנזורי: הוא נתן את קצרין כדוגמה.
<אסף זנזורי: קצרין – השכירויות שם, בתכניות, הן 10% ו-15%.
<אסף זנזורי: הן לא 30%.
<אסף זנזורי: הוריד אותן כבר.
<אסף זנזורי: השתמשו בחריג.
<אסף זנזורי: אמרו: זה לא כלכלי והשתמשו בחריג בשביל להוריד בקצרין.
<אסף זנזורי: שם, מה שהם רוצים זה לא חריג.
<אסף זנזורי: הם רוצים אופציה להוריד תמיד בלי שום שיקול.
<אסף זנזורי: שלא יהיה שיקול בפריפריה.
<קריאה: לא, זה לא - - -.
<אסף זנזורי: עכשיו, הבעייתיות בזה שהשיקול הוא לא רק שיקול כלכלי.
<אסף זנזורי: אף אחד - - - את הצורך בשכירויות.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין אותך, מר אסף זנזורי.
<אסף זנזורי: תתקן אותי אם אני טועה.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי – אני אתרגם את זה לשפה קצת יותר מעשית.
דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, אדוני היושב ראש, אם פתחנו כבר את החריג, אז בסוף זה יבוא – החריג הכלכלי.
דוד אמסלם: אם יעשו שיקול כלכלי ולא שיקול מה צריך או לא צריך.
<אסף זנזורי: קודם כל שהם יעשו.
דוד אמסלם: לא פוסל את מה שאתה אומר, אבל - - -
<אסף זנזורי: כי אני אומר במקרה במחוזות הדרום והצפון, ובמחוז הדרום נמצאת גם באר שבע, ושם גם אמרו שיש חריג וזה לא כלכלי וצריך להוריד את השכירויות.
<אסף זנזורי: ואם אנחנו מכירים את באר שבע כעיר סטודנטיאלית והיא צריכה שכירויות.
<אסף זנזורי: אז האלמנט הכלכלי לא תואם את האלמנט של הצורך.
דוד אמסלם: מה אתה עונה לו?
<ערן ניצן: - - - המילה "כלכלית" הפכה להיות מילה סבירה.
דוד אמסלם: אני אסביר מה הכוונה.
דוד אמסלם: אני אתרגם אותו קצת יותר לעומק.
דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר, כשבזמנו אנחנו נתנו – הכנסת.
דוד אמסלם: זה לא היה אני – נתנה את המגבלת של השכירות, כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, היא אמרה: רבותיי, אנחנו חורגים מכללי המשחק הכלכליים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים, ובצדק.
דוד אמסלם: יש אנשים שהם מעוטי יכולת: סטודנטים וגם משפחות.
דוד אמסלם: אין להם כסף לרכוש דירה.
דוד אמסלם: אז בואו נוציא לשוק מתחמים לשכירות.
דוד אמסלם: דרך אגב, לרוב אם זה לא היה דרך הפרויקט הזה, אני מניח שאנחנו היינו יוזמים חקיקה וגם אני הייתי משתתף עם חבר הכנסת דב חנין, שמדינת ישראל תבנה מחשבונה, מכספה, מהכסף שלה, דירות לשכירות.
<ערן ניצן: ולא צריך חוק בשביל זה - - -
דוד אמסלם: אמרתי: אם זה לא היה ככה ולא היית יכול להעמיס את זה על קרקע - - -, אנחנו היינו מחוקקים חוק, אני מניח, של לחייב את המדינה לבנות כמה אלפי יחידות דיור כל שנה לשכירות בארץ.
דוד אמסלם: אבל אומר מר אסף זנזורי: תשמע, אם אנחנו נשאיר את זה, מה שנקרא לכלכליות; הרי אין incentive כלכלי לבנות דירות להשכרה.
דוד אמסלם: עכשיו, כידוע לך, אפילו כשעשינו את החוק למלונאות, שהוא התנגד – הוספנו דירות - - -.
דוד אמסלם: בגלל שזה חלק מהתהליך.
דוד אמסלם: קבלן, בסופו של דבר, לא אוהב לנהל שכירויות ולא אוהב לנהל בתי מלון.
דוד אמסלם: הוא אוהב לבנות, למכור, לקחת את הכמה אחוזים שהוא הרוויח וללכת על - - -.
דוד אמסלם: אז לכן אין incentive כלכלי.
<ערן ניצן: - - - תב"ע ל-10,000 יחידות.
דוד אמסלם: מצד שני, אני מבין את הטענה שלך שאתה אומר:
דוד אמסלם: תראה יש מקומות שגם נניח עשינו טעות.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, יצרנו שם שכירויות כאבן שאין לה הופכין – אף אחד לא רוצה להשכיר.
דוד אמסלם: איך אתה מאזן בין שני הדברים?
<ערן ניצן: המילה המדויקת היא מה שאמרת – היא המילה איזון.
<ערן ניצן: אבל זה לא נעשה באופן מינהלי.
<ערן ניצן: אתה עולה עם זה עד לקבינט הדיור, עד לשר האוצר ולפורום השרים.
<ערן ניצן: שיש להם והם מבטאים – אני אומר ב-under statement – גם את הסנטימנט הציבורי - - -
דוד אמסלם: תלוי מי זה.
דוד אמסלם: כי יש שר אוצר שלא מעניין אותו סנטימנט ציבורי בקטע של הבינוי.
דוד אמסלם: תראה יש שר אוצר - - -
<ערן ניצן: שורה של שרים, אדוני היושב ראש.
<ערן ניצן: זה מקבל תוקף של החלטת ממשלה.
דוד אמסלם: אתה שומע, חבר הכנסת דב חנין?
דוד אמסלם: הוא לא מבין.
<ערן ניצן: מה אני לא מבין?
דוד אמסלם: תתפלא, חברי הכנסת לא נולדו בגיל 60 או 50 והגיעו לכנסת.
דוד אמסלם: הם חיו בכל מיני מקומות ובאו לכנסת.
דוד אמסלם: כל אחד מביא את עולם הערכים שהוא גדל בו, למד בו.
<ערן ניצן: כמו פקידי האוצר.
<ערן ניצן: קצת.
דוד אמסלם: פקידי האוצר לא מייצרים החלטות.
דוד אמסלם: אני מדבר כאן על חברי כנסת.
דוד אמסלם: הוא דיבר איתי על השרים.
דוד אמסלם: הרי אתה דיברת איתי על השרים.
דוד אמסלם: לכן, כל שר שמאשר – אני יכול להגיד לך: תיתן לי פרופיל של שר מסוים ואני אגיד לך גם מה הוא יקבל החלטות.
דוד אמסלם: כי אם אתה תעשה לי מבחן, אני אגיד לך מה.
דוד אמסלם: ברוב ההחלטות אני אגיד לך מה הוא יקבל.
דוד אמסלם: אז לכן יש את השר, שהוא רגיש חברתית בנושא של הדיור, ולכן הוא הולך לקטע של השכירות, בגלל שזה מעניין אותו, ויש שר אחר שהוא לא מבין על מה אתה מדבר איתו בכלל.
דוד אמסלם: יש לו ארבע דירות, וסבא שלו וכל האחים שלו והוא לא מבין למה אתה מדבר.
דוד אמסלם: הוא חושב שאתה לא הולך לעבוד, בגלל זה אתה לא קונה דירה.
דוד אמסלם: אז לכן אני לא רוצה להשאיר את זה בגמישות של אותו שר.
<מירי כהן: אבל זה לא השר לבדו.
<ערן ניצן: היושב ראש, יש פורום של קבינט.
<ערן ניצן: אנחנו באים אליו.
<ערן ניצן: למשל: עוד מעט תבוא שכונה באופקים – 10,000 יחידות דיור.
<ערן ניצן: עכשיו צריך לחשוב, לא בתכנית, אלא האם בשיווקים אנחנו נשווק 3,000 יחידות שם להשכרה?
דוד אמסלם: מה שאמר מר אסף זנזורי זה דבר חשוב.
דוד אמסלם: אתה תמצא לנו עד לדיון הבא את האיזון, שזה לא יהיה שר אחד.
דוד אמסלם: שיהיה איזשהו מנגנון, שמה שנקרא יש קביעת רף שנקבעה בחוק של ה-20% או ה-30%, מה שבחוק.
דוד אמסלם: וכדי להוריד אותה אתם תצטרכו לנמק.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להגיד לך: תבוא לוועדת הפנים והגנת הסביבה ותאשר את זה.
דוד אמסלם: אז תמצא לי איזשהו מנגנון שמצד אחד זה לא שינוי החוק, ומצד שני זו לא החלטה של בן אדם.
דוד אמסלם: בבקשה, מר אסף זנזורי.
דוד אמסלם: עוד.
<אסף זנזורי: אני רוצה להתחבר טיפה לנראטיב של לא צריכים שכירויות במקום מסוים.
<אסף זנזורי: אותו הדבר אפשר להגיד גם על דירות.
<אסף זנזורי: מי אמר שצריך 6,000 יחידות דיור בקצרין?
דוד אמסלם: דירה למכירה, אתה תמיד יכול להשכיר אותה, אבל הפוך לא.
<אסף זנזורי: לא.
<אסף זנזורי: מה שהתכוונתי זו השאלה אם אתה צריך אותה - - -
דוד אמסלם: זו כבר שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אתה רוצה שכל דירה הוא יבוא לאשר אותה פה?
<אסף זנזורי: לא, אני לא רוצה שכל דירה - - -
דוד אמסלם: מה אתה רוצה, שאתה תקבע לו? אני שואל.
<אסף זנזורי: אני לא צריך לקבוע לו.
דוד אמסלם: אז זו העבודה שלו.
דוד אמסלם: הוא צריך לקבוע בסוף.
<אסף זנזורי: מי שצריך לקבוע לו זה עניין של בדיקות, של שיווקים, האם - - -
דוד אמסלם: אבל מה נראה לך, שהוא זורק קוביות וזה יצא לו בקצרין – 6,000.
דוד אמסלם: הוא אומר: יאללה, 6,000?
<אסף זנזורי: כן, כן.
<אסף זנזורי: בדיוק נראה לי.
<אסף זנזורי: זה מתאים לו למשבצת של בעלות מדינה - - -
דוד אמסלם: עזוב, מר אסף זנזורי.
: יש בזה משהו.
: אדוני היושב ראש, יש בזה משהו.
דוד אמסלם: תראה, בקבינט הדיור יושבים אנשים רציניים.
דוד אמסלם: אי אפשר לעשות מזה צחוק.
דוד אמסלם: זה לא אנשים שקמו בבוקר, חלמו בלילה 6,000 פה, אז הוא שם.
דוד אמסלם: - - - עושים את הבדיקות, הם בודקים את הצרכים.
: אולי כדאי לקבוע ישיבה, לקבל באמת את המפה.
<אסף זנזורי: אוקיי.
<אסף זנזורי: טענה אחרונה: פינוי בינוי זה הליך תכנוני שדורש זמן, יש בו הרבה מורכבויות.
<אסף זנזורי: זה הליך מאוד מורכב שיש בו הרבה אוכלוסייה שמעורבת בו.
<אסף זנזורי: זה שונה מלקחת שטח פתוח, כמו שעושים בוותמ"ל היום ומקימים שכונה חדשה.
<אסף זנזורי: יש פה עניין שדורש הרבה שיתוף הציבור.
<אסף זנזורי: ההרכב של הוועדה אפילו - - -
<אסף זנזורי: שזה דורש ועדה הרבה יותר - - -
דוד אמסלם: מה דורש?
<אסף זנזורי: פינוי בינוי.
<אסף זנזורי: מתחמי פינוי בינוי.
דוד אמסלם: אז דיברת איתי על פינוי בינוי.
<עינת גנון: למה צריך - - -?
<אסף זנזורי: הליך התכנון צריך יותר זמן, הרכב הוועדה - - -
<עינת גנון: למה?
<עינת גנון: אבל למה?
<אסף זנזורי: כי זה הליך הרבה יותר מורכב.
<אסף זנזורי: את עושה את זה בתוך מרקם בנוי - - -
דוד אמסלם: מר אסף זנזורי, תקשיב, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: אני הערתי לעניין הזה כבר.
דוד אמסלם: בגלל זה ביקשתי לפתח איזושהי ועדת משנה שתעסוק ותתמחה בנושא הזה.
דוד אמסלם: באופן בסיסי אני מסכים איתך.
דוד אמסלם: בגלל זה ביקשתי את ההערה הזאת.
דוד אמסלם: בבקשה, מר גדי עירון.
<גדי עירון: אני מייצג, היחיד – אני חושב – שמייצג פה עניין של קרקע רבת בעלים.
דוד אמסלם: אני כבר התייחסתי לזה.
<גדי עירון: עכשיו, באופן ספציפי מדובר על אדמות פלר בעין חמד.
דוד אמסלם: מר גדי עירון, תעצור.
דוד אמסלם: אני פה לא דן עכשיו על קרקעות.
דוד אמסלם: יש לך איזושהי הערה כללית לגבי מה שדיברתי?
<גדי עירון: אז יש לי ככה: שאלה ראשונה היא למה יש פה עניין של בעלות של 15% מתוך - - -
דוד אמסלם: מר גדי עירון, עזוב.
דוד אמסלם: אני התייחסתי לנושא.
דוד אמסלם: מה שאני התייחסתי, אין צורך לחזור.
<גדי עירון: לא.
<גדי עירון: העניין של ה-15% בבעלות הפרטית.
דוד אמסלם: אני התייחסתי גם לזה.
דוד אמסלם: אתה לא הקשבת.
<גדי עירון: אוקיי.
<גדי עירון: אז זו בעיה אחת.
<גדי עירון: יש בעיה של קרקע צמודת דופן.
<גדי עירון: במקרה ההוא, יש קרקע צמודת דופן.
דוד אמסלם: כשאני אגיע לסעיפים, תתייחס לזה.
דוד אמסלם: אני לא יודע על מה מדובר, לא עלה.
דוד אמסלם: כשנקריא, תתייחס.
<גדי עירון: אחר כך יש עניין של כאילו החוק אומר שאפשר להגיש פעמיים בשנה.
דוד אמסלם: הוא התייחס לזה כבר.
דוד אמסלם: גם התייחסנו לזה.
<גדי עירון: אני בעד שיהיה ארבע פעמים בשנה.
<גדי עירון: עכשיו, יש ועדה שהיא הוועדה הממליצה.
<גדי עירון: אז רצוי שהוועדה הזאת תוכל להתעסק בגמישויות כי לא הכול מדוקדק, בעיקר בקרקע רבת בעלים.
<גדי עירון: הסעיף האחרון: בניגוד לקרקע של המדינה, שמצמידים עליה מראש חברה מנהלת, שהיא דואגת לכל התהליך של התכנון ועד תהליך הביצוע, ואפילו עד השיווק; כאשר ישנה קרקע רבת בעלים – זה יתומים.
<גדי עירון: לא ברור מי יטפל, מי בעל הסמכות.
<גדי עירון: לכן, זה דורש איזושהי התייחסות בחוק.
דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור.
<גיל גן-מור: אני מהאגודה לזכויות האזרח.
<גיל גן-מור: היינו שותפים גם לכל הדיונים של חקיקת החוק בגלגול המקורי, כשחברת הכנסת מירי רגב הייתה יושבת ראש.
<גיל גן-מור: ובאמת הושג, בסופו של דבר, אחרי מאבק לא פשוט, איזשהו איזון בין שתי תכליות: התכלית של זירוז הליכי התכנון, ומצד שני התכלית החברתית של יצירת מתחמים שיש בהם תמהיל מגורים מגוון, שיש בו גם דיור להשכרה וגם דיור להשכרה בהישג יד, לצד דירות שנמכרות למרבה במחיר.
<גיל גן-מור: והתיקון הזה בעצם מנסה לשנות את האיזון שנוצר ולהסיט אותו לכיוון פחות חברתי.
<גיל גן-מור: אני אתן כמה נקודות עקרוניות.
<גיל גן-מור: אני לא אכנס לפרטי הסעיפים.
<גיל גן-מור: אחד, הסעיף שבעצם מאפשר להפחית את אחוז ההשכרה בפרויקטים שיהיה בהם שיווק של מחיר למשתכן.
<גיל גן-מור: מדובר פה בסעיף דרמטי, מכיוון שאנחנו יודעים שהיום כל המכרזים או כל הקרקעות יוצאים במחיר למשתכן.
<גיל גן-מור: זאת אומרת שיש פה, תחת סעיף שהוא לכאורה טכני, בעצם אמירה גורפת שבמקום 30% דיור להשכרה, החוק הזה בעצם מייצר רק 15% דיור להשכרה.
<גיל גן-מור: זה עשרות אלפי יחידות דיור להשכרה שייגרעו מהפוטנציאל של החוק הזה.
<גיל גן-מור: זו הערה אחת.
<גיל גן-מור: לגבי העניין של קרקע פרטית מרובת בעלים והנושא של דיור להשכרה.
<גיל גן-מור: אדוני היושב ראש, אם קדום אמרת שאתה חושב שצריך להשאיר את זה לתכנון ולא להשאיר את זה בסעיף, שהמדינה מבקשת להוסיף שהם רוצים ש-15%, גם בקרקעות האלה, יהיו דיור להשכרה.
<גיל גן-מור: הבעיה היא שיש חוות דעת של משרד המשפטים שאומר שאם הנושא לא בא לידי ביטוי בתוך החוק, אין הסמכה לוועדה לעסוק בזה, בנושא הזה, בחוק.
<גיל גן-מור: אז אי אפשר להתחיל בתכנון.
דוד אמסלם: אז אנחנו - - -.
דוד אמסלם: תרשום אותו.
דוד אמסלם: קיבלתי את ההערה.
דוד אמסלם: אנחנו, במסגרת החוק, נסמיך את הוועדה לקבוע גם תנאי כזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, בלי הגבלה - - -
<גיל גן-מור: זה חשוב מאוד שתהיה את ההסמכה הזו.
<גיל גן-מור: כי אחרת, משרד המשפטים יחסום את התכניות האלה.
<גיל גן-מור: לגבי הנושא של פריפריה.
<גיל גן-מור: אז אני מצטרף להערה.
<גיל גן-מור: יש כבר היום סעיפי החרגה והמדינה עושה בהם שימוש.
דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, למה אתם מתערבים בנושא הזה?
<כרמית יוליס: מה, בהקשר של סעיף - - -?
דוד אמסלם: בהנחת העבודה שמה שאמר עורך הדין גיל גן-מור, הוא אומר: תשמע, בקרקע ציבורית יש מגבלת השכרה.
דוד אמסלם: בקרקע פרטית, עכשיו, אנחנו בעצם אומרים: תשמע, לא צריך להכניס את המגבלה.
דוד אמסלם: זה מסגרת התכנון.
דוד אמסלם: עכשיו, למה בעצם אתה מגביל את הממשלה?
דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר, וזה ניסיון אישי שלי – רשות מקרקעי ישראל קמה בבוקר, רואה שקלים.
דוד אמסלם: צריך להבין, כל אחד רואה משהו אחר.
דוד אמסלם: רשות מקרקעי ישראל רואה שקלים.
דוד אמסלם: הוא רואה יחידות דיור.
דוד אמסלם: עוד מעט הוא גם יראה שקלים.
דוד אמסלם: העירייה רואה פיתוח.
דוד אמסלם: כל אחד רואה בתמונה הזאת את מה שקרוב לליבו.
דוד אמסלם: עכשיו, רשות מקרקעי ישראל, בדרך כלל, תמקסם את זכויות הבנייה ותעשה את מקסימום הרווחים שהיא יכולה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה התפקיד שלה.
דוד אמסלם: לכן, אתה אומר לה: תשמעי, פה תעצרי.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים 15% להשכרה.
דוד אמסלם: כנראה על ערך הקרקע אתה תקבל מחיר יותר נמוך מאשר רגיל.
דוד אמסלם: עכשיו, מצד שני, כשבא יזם פרטי לוותמ"ל עם קרקע לחקלאות, למשל, והוא רוצה להפוך אותה למגורים.
דוד אמסלם: אז הוא יכול להגיד לו: תקשיב, אתה רוצה עכשיו להפוך, נכון?
דוד אמסלם: כדי לאשר לך, אנחנו מסתכלים עכשיו; הוא כבר מנותק מהכסף.
דוד אמסלם: הוא מנותק מהכסף של המדינה.
דוד אמסלם: הוא, באותו רגע, הצינור של הכסף התנתק.
דוד אמסלם: עכשיו הוא חושב תכנונית.
דוד אמסלם: עכשיו הוא מתחיל לחשוב אזרח.
<ערן ניצן: עכשיו, עוד יותר מורכב לי.
<ערן ניצן: היושב ראש - - -
דוד אמסלם: הוא עכשיו חושב אזרח, רגיל.
דוד אמסלם: הוא חושב על אזרח.
דוד אמסלם: אתה אומר לו: רק שנייה, כאן יש לי בעיה.
דוד אמסלם: אני רוצה קצת שכירות, אני כאן רוצה איזה מתנ"ס קטן, אני רוצה כאן כל מיני התניות.
דוד אמסלם: הרי אתה מבקש להשביח את הקרקע שלך.
דוד אמסלם: אז הוא גם כלכלן.
דוד אמסלם: הוא יודע מה הרמה בעצם של הדרישות שהוא יכול.
דוד אמסלם: בקו מסוים הוא כבר מפיל את הפרויקט עצמו.
דוד אמסלם: אז מתחיל דו-שיח.
דוד אמסלם: למה להכניס את זה לחקיקה?
דוד אמסלם: מה שהוא אמר, שהיום הוא לא יכול לבקש שכירות בקטע הזה.
<כרמית יוליס: אז אדוני, זה שתי שאלות נפרדות שקשורות לתשובה שלי.
<כרמית יוליס: אחת נוגעת לשאלת הסמכות.
<כרמית יוליס: זה שמוסד תכנון יכול לקבוע ייעודי קרקע שונים, לרבות ייעוד לשכירות, זה לא שנוי במחלוקת, ואנחנו לא חושבים שזה לא אפשרי.
דוד אמסלם: אז הוא יכול.
<גיל גן-מור: לא שכירות בהישג יד.
<כרמית יוליס: אנחנו מדברים על שכירות שהיא בדרך כלל לא במחיר השוק, אלא על שכירות יותר מיוחדת, שהיא יותר צופה פני אוכלוסיות יותר חלשות.
<כרמית יוליס: ואז החשש הוא שיבוא אותו יזם ויגיד: אני ביקשתי מגורים ואתם הטלתם עליי איזושהי מטלה ציבורית, מכל מיני טעמים שלכם, ומה מקור הסמכות שלכם?
דוד אמסלם: אין לו מקור סמכות?
<כרמית יוליס: אז התשובה לדבר הזה שהתכנית עצמה היא ככל הנראה לא מספקת בתור מקור סמכות, ואתה צריך איזשהו סעיף הסמכה בחקיקה הראשית.
דוד אמסלם: אז אני אסביר לך מה מקור הסמכות שלו.
דוד אמסלם: מקור הסמכות שלי זה לא לאשר לך את התכנית.
דוד אמסלם: זה לא הצורך של המדינה.
דוד אמסלם: למה אני צריך משהו פוזיטיבי?
דוד אמסלם: למה את לא מחליטה בחוק שהוא חייב לעשות גם מדרכות מאקרשטיין?
דוד אמסלם: מאיפה הסמכות שלו לבקש אקרשטיין?
<כרמית יוליס: אז אדוני, מה שאתה מכוון אליו, הסוגיה שאתה מכוון אליה דווקא נדונה שוב ושוב בפסיקה בעת האחרונה.
<כרמית יוליס: והפסיקה דווקא הגיעה למסקנה שזו בעצם הייתה עמדת המדינה, קיבלה את העמדה שלפיה ניתן לבקש מאדם פרטי, מאדם שהוא לא גורם ממשלתי והוא יזם והוא גוף פרטי בעולם המשפטי – ניתן לבקש ממנו אך ורק מה שהדין מאפשר לגבות ממנו.
<כרמית יוליס: ולכן הפרקטיקה הזאת, שכולנו מכירים אותה, שבסופו של יום יזם מבקש דירות למגורים, והלכה למעשה מבקשים ממנו עוד כל מיני דברים שהם נלווים למגורים – כנראה שהחוק לא לגמרי מכיר בסמכות הזאת אם אין סעיף הסמכה.
<כרמית יוליס: ולכן בהקשר הזה, כשאנחנו רואים בזה סוג של משהו נוסף שאתה מבקש מהיזם, כל מה שצריך זה בסך הכול סעיף הסמכה בחוק.
דוד אמסלם: עורכת הדין כרמית יוליס, הבנתי.
דוד אמסלם: אני ראיתי את הסעיף.
דוד אמסלם: אנחנו נתקדם ונסמיך אותו.
<ערן ניצן: אני רוצה רק להגיד למה אני חושב שאתה טועה.
דוד אמסלם: למרות שאני אומר לך: בגדול, היום, לדעתי, יש להם את הסמכות מתוקף זה שהם מאשרים את התכנית.
דוד אמסלם: עצם העניין שיש לו אופציה לא לאשר את התכנית, והוא בא מהצד הציבורי, הוא הרי דואג לציבור, למי הוא דואג?
דוד אמסלם: אם הוא היה דואג לאיזשהו גוף אחר, את צודקת.
דוד אמסלם: אם השיקול שלו הוא לא ציבורי, אז ממילא אפשר להפיל כל טיעון.
דוד אמסלם: הרי בסוף הוא דואג לציבור.
דוד אמסלם: עכשיו, אם זה איזה יזם שיש לו זכויות מוקנות ואני בא ואני אומר לו: תקשיב, אני לא נותן לך את הזכויות שלך מוקנות, בגלל שאני רוצה – צודקת.
דוד אמסלם: אדוני, מה, אתה עושה לי שוד?
<כרמית יוליס: מה זה "זכויות מוקנות"?
<כרמית יוליס: זו סיטואציה שאין לנו נורמה תכנונית מחייבת.
<כרמית יוליס: אנחנו פה - - -
דוד אמסלם: נניח שיש איזה יזם שיש לו, למשל, קרקע, קנה קרקע, ויש לו שם 1,000 מטר בנייה והוא רוצה לממש את ההיתר והוא בא לעירייה.
דוד אמסלם: הוא רכש אותה, שילם על 1,000 מטר.
דוד אמסלם: והעירייה אומרת לו: תשמע, אנחנו לא מסכימים.
דוד אמסלם: אתה תבנה לנו פה גן ותבנה לנו שם כביש.
דוד אמסלם: הוא אומר להם: חבר'ה, אבל מה זה קשור?
דוד אמסלם: אני קניתי את הקרקע שלי.
דוד אמסלם: לבין יזם שבא ולוקח קרקע חקלאית, שהיא כמעט לא שווה, ובא למדינה ואומר: חבר'ה, תנו לי בוננזה.
דוד אמסלם: תעשו אותי עשיר.
דוד אמסלם: באה המדינה, אומרת לו: אתה יודע מה?
דוד אמסלם: אנחנו לא באים מהזווית של העושר שלך, אתה לא מעניין אותנו.
דוד אמסלם: בימים כתיקונם אנחנו היינו אומרים לך: תגדל נענע, אבל יש לנו בעיה עם בנייה, אנחנו צריכים יחידות דיור.
דוד אמסלם: אז אנחנו נעשה אותך - - - עשיר, אבל אל תהיה יותר מדי עשיר.
דוד אמסלם: אתה תעשה לנו עוד כמה מטלות.
דוד אמסלם: למה זה לא נשמע הגיוני?
דוד אמסלם: אל תעשה.
<ערן ניצן: אני אנסה לענות.
<ערן ניצן: בעצם, אתה צודק בכל מה שאמרת.
<ערן ניצן: אפשר גם בלי המשפט הזה.
<ערן ניצן: מה קורה?
<ערן ניצן: הממשלה דווקא באה באופן יותר ליברלי.
<ערן ניצן: היא אומרת: רגע, תכבול אותי במירכאות.
<ערן ניצן: אתה יודע מה?
<ערן ניצן: כל השיח שאמרת מתחיל – כשבאים אלינו מתחילים לדבר ב-15.
<ערן ניצן: יכול להיות שזה ייגמר ב-20, אולי זה ייגמר ב-25, אבל הוועדה פה תצא בהבנה שהיא תאפשר את - - - לפרטיים כשהמינימום של - - - הוא 15.
<ערן ניצן: עכשיו, - - - זה כן נותן לנו להתחיל ב-15 וצפונה.
<כרמית יוליס: שיקול פרקטי.
דוד אמסלם: מה שהוא אומר, בגדול: אדוני היושב ראש, אתה צודק, אבל הם רוצים שיהיה כתוב, אז נכתוב.
דוד אמסלם: אמרתי לו: טוב.
דוד אמסלם: אנחנו נסמיך אותם.
דוד אמסלם: זה מה שאמרת לי בהבנתי.
<ערן ניצן: תן לנו מ-15 וצפונה לעבוד ולא פחות.
<ערן ניצן: - - - אנחנו מבקשים.
דוד אמסלם: אנחנו נכניס את זה גם אותו הדבר, אבל בשיקול הדעת.
<ערן ניצן: 15 וצפונה.
דוד אמסלם: שיקול הדעת שלכם.
<ערן ניצן: - - - תכבול אותנו.
דוד אמסלם: אני אאפשר - - -
<ערן ניצן: פעם ראשונה שהממשלה מבקשת מהוועדה לכבול את ידיה.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם נאפשר באופן פוזיטיבי לכתוב שיכולות להיות גם מטלות כאלה, וזה לפי שיקול המוסד התכנוני.
<כרמית יוליס: לא, זה לא מתאים.
<כרמית יוליס: האפשרות לשכירות - - -
דוד אמסלם: אמרתי: האפשרות לשכירות.
דוד אמסלם: הגישה צריכה להיות באופן פוזיטיבי.
דוד אמסלם: פתוחה להיות גם דרישה כזאת לפי המוסד התכנוני.
דוד אמסלם: שיקול הדעת.
<גיל גן-מור: עוד כמה הערות.
<גיל גן-מור: אז שוב, לגבי הפריפריה: כפי שנאמר, כבר יש סעיפי החרגה בחוק, כבר עושים בהם שימוש.
<גיל גן-מור: הממשלה הודיעה לא מזמן לבג"ץ שהיא אישרה 24% לשכירות במקום 30%.
<גיל גן-מור: זאת אומרת שהיא כבר יודעת להשתמש בסעיפי ההחרגה כשהיא רוצה.
<גיל גן-מור: אין צורך ליצור בחוק מנגנונים שיאפשרו לה לוותר על השכרה גם בלי הפעלת שיקול דעת וסעיפי החרגה שקיימים כבר היום בחוק.
<גיל גן-מור: לגבי הנושא של פינוי בינוי: עוד יהיה פה ויכוח שלם האם זה נכון להכניס את זה לוותמ"ל, אבל בהנחה שכן, אני חושב שזה דבר מאוד-מאוד גרוע שלא מכניסים את הנושא של חיוב בנייה להשכרה והשכרה בהישג יד במתחמים של פינוי בינוי.
<גיל גן-מור: דווקא במתחמים של פינוי בינוי, אלו המקומות.
<גיל גן-מור: זה מאגר הדיור הזול שיש היום לאנשים - - -
דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, תעשה פאוזה.
דוד אמסלם: אני אענה לך מקצועית.
דוד אמסלם: תראה, כשהתחיל פינוי בינוי במדינת ישראל, הוא התחיל במכפיל 2 – אף אחד לא בנה כלום.
דוד אמסלם: התחילו לעלות.
דוד אמסלם: הרי בסוף מה אתה עושה?
דוד אמסלם: תראה את העניין: אתה גם צריך להרוס, שיש לזה עלויות; בדרך אתה אמור לשפות את הדיירים.
דוד אמסלם: הרי הם גרים.
דוד אמסלם: לתת להם דירה קצת יותר טובה ממה שיש להם.
דוד אמסלם: אחרת, הם לא יסכימו.
דוד אמסלם: ובתקופת הביניים, גם אתה שוכר להם דירה.
דוד אמסלם: כל זה מועמס על הפרויקט.
דוד אמסלם: ומדובר בקבלן שהוא לא פתח סניף גמילות חסדים.
דוד אמסלם: הוא צריך להרוויח כמה לירות.
דוד אמסלם: זו העבודה שלו.
<גיל גן-מור: בסדר.
<גיל גן-מור: יש קרקע משלימה, יש כל מיני, יש זכויות בנייה, יש הטבות מס.
<גיל גן-מור: יש הרבה משאבים להכניס מעבר לקרקע.
דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, זה לא ויכוח.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה העמדה ובזה מתקדמים, בגלל שזה לא.
דוד אמסלם: בחדר שלי נייצר את הדיאלוג.
דוד אמסלם: כאן זה כמעט סוג של מונולוג.
דוד אמסלם: לכן, אני מסביר לך שהמדינה יודעת, וזה נכון, להביא שכירויות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בחוק שיהיה, כמות בשכירות גם.
דוד אמסלם: דרך אגב, זו גם לא שכירות רגילה.
דוד אמסלם: זו גם שכירות שהיא מוגבלת במחיר.
דוד אמסלם: אז זה בקרקע רגילה.
דוד אמסלם: כשאתה נותן לבן אדם קרקע בתולית, אתה אומר לו: תתחיל לבנות כאן.
דוד אמסלם: ודרך אגב, אתה בעל הקרקע, אתה גם מוכר לו אותה במחיר.
דוד אמסלם: יכול להיות שתיתן לו אותה חינם.
דוד אמסלם: ה-tolerance הוא במחיר הקרקע.
דוד אמסלם: כאן אתה בא למצב נתון.
דוד אמסלם: עכשיו, אני אומר לך שככל שאתה תעמיס בפינוי בינוי קצת, אתה מפיל את כל הפרויקט הזה.
<ערן ניצן: זה נכון.
דוד אמסלם: אז לכן, אסור להכניס שם עוד מגבלות כלכליות על היזם.
דוד אמסלם: הוא לא ילך לשם.
דוד אמסלם: ואז הזקן יישאר באותה דירה, שהיא גרועה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אוהב את הפינוי בינוי.
דוד אמסלם: אני אגיד לך יותר מזה: אני אוהב את הפינוי בינוי בכלל לא מהזווית של הדירות.
דוד אמסלם: אני אוהב את הפינוי בינוי מהזווית של האנשים שגרים שם.
דוד אמסלם: פה זה אנשים מבוגרים - - -
<גיל גן-מור: אבל לא תמיד זה אנשים שגרים שם.
<גיל גן-מור: הרבה פעמים זה אנשים שמחזיקים שם דירה להשקעה, הם בכלל לא גרים שם.
<גיל גן-מור: מי שגר שם לא יוכל להמשיך לגור שם.
דוד אמסלם: עורך הדין גיל גן-מור, אתה עכשיו מגלה לי את אמריקה כאילו אני עכשיו באתי לארץ.
<גיל גן-מור: לא.
<גיל גן-מור: ברור לי - - - היטב.
דוד אמסלם: לכן, אני מסביר לך: אל"ף, אני בפינוי בינוי בא מהזווית של האנשים שגרים שם.
דוד אמסלם: בי"ת, הרבה פעמים זו האסתטיקה העירונית.
דוד אמסלם: שזה בניינים מאוד ישנים, מכוערים, לא יפים, יש בהם לפעמים בסביבה מפגעים תברואתיים.
<גיל גן-מור: כן.
<גיל גן-מור: ההערה האחרונה זה שמבקשים פה להגדיר בחוק שדיור להשכרה בהישג יד או במחיר מופחת יהיה 20% מתחת למחיר השוק.
<גיל גן-מור: זו הגדרה שרשות מקרקעי ישראל אימצה לפני שנה-שנתיים.
<גיל גן-מור: אני חושב שזו הגדרה גרועה.
<גיל גן-מור: אני חושב שאסור שהיא תיכנס לחוק.
<גיל גן-מור: בכל מקום שאנחנו בודקים מהו דיור בר השגה, המחיר של הדיור מותאם להכנסה של קהל היעד שאותו רוצים לשרת, והוא לא ואוצ'ר.
<גיל גן-מור: הוא לא איזשהו קופון הנחה - - -
דוד אמסלם: הבנתי, הבנתי, הבנתי מה שאתה אומר לי, אבל אני רוצה להבין את הראש שלך.
דוד אמסלם: לקחתי את המשפט שלך.