GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: דברתי עם דודי ועם שר הכלכלה והיום זה גם יום הנגב, אם תעבירו למקום שנמצא ברדיוס גדול מאזרחים ותושבים, כדי שגם אם יש דליפה או קורה משהו אני מקווה שלא יקרה, במיוחד אחרי האסון האחרון, זה יכול היה לקרות בכל מקום וצר לי שרק בעלי חיים משלמים את המחיר ולא אזרחים, אבל זה סיפור אחר.
חיים ילין: אם תעבירו, אני מתחייב לעזור לקבל את כל המענקים.
חיים ילין: דברתי עם כולם וצריך רק הסכמה שלכם.
חיים ילין: אני מקווה מאוד שנצליח לעשות את זה.
חיים ילין: אין לי שום דבר נגד תדיראן ושום בעיה עם אף מפעל.
חיים ילין: אין לי מניות בשום מקום, גם לא חשבון בנק.
חיים ילין: אני לא מתנגד בגלל שאני נגד משהו, אני פשוט חושב שסטטורית וערכית, אנחנו לא צריכים להעמיד מפעל כזה ליד אוכלוסייה במרכז הארץ.
חיים ילין: אני מבין את הסוגיה של עובדים שגרים במרכז ולא רוצים לנסוע לנגב, אבל אם העברנו את 8200 לנגב ואת כל הבסיסים, גם מפעל כזה יכול להיות במועצה שקולטת מפעלים מהסוג הזה בלי סכנה ובאיכויות מאוד גבוהות.
חיים ילין: אני מאוד שמח שהדיון מתקיים.
חיים ילין: אני חושב שאם נצליח להעביר את הדברים בהסכמה זה יהיה מצוין.
זאב בנימין בגין: לדידי, גם אחרי שקראתי את הדברים, אני עדין בשלב הבירור.
זאב בנימין בגין: נברר קודם את העובדות עם המשרדים השונים.
זאב בנימין בגין: אשמח לשמוע מתדיראן את קיצור תולדות הסכסוך.
זאב בנימין בגין: יש לכם מפעל דומה ליד עקרון והחלטתם להעביר אותו, האם תוכל להסביר מהו המפעל הזה?
זאב בנימין בגין: מדוע אתם רוצים להעביר אותו למקום כלשהו?
<קריאה: חשוב להבהיר לאן מעבירים אותו מבחינת הסביבה.
זאב בנימין בגין: אמרתי שאני עדין לא בסיכומים עם התמ"ת.
זאב בנימין בגין: אנחנו בבירור עובדות.
זאב בנימין בגין: אני מציע לברר מהו היעד ומה הסיכון ליעד.
זאב בנימין בגין: מר כרמי בבקשה.
<יגאל כרמי: יגאל כרמי, מנכ"ל המפעל מזה יותר מ-20 שנה.
<יגאל כרמי: המפעל נמצא בקרית עקרון מ-1963 ומאותה שנה גם עוסק באותם חומרים שכרגע שמענו כמה הם נוראים.
<יגאל כרמי: המרחק מקרית עקרון הוא עשרות מטרים.
<יגאל כרמי: אנחנו גרים בכפיפה אחת מקרית עקרון הרבה מאוד שנים.
<יגאל כרמי: זה דבר ראשון.
<יגאל כרמי: במידה והדבר הזה לא יסתייע ולא נעתיק, אז נישאר במקום הזה.
<יגאל כרמי: ככה שאנחנו מתחילים מהסוף.
<יגאל כרמי: דבר שני, הייתה לנו מטרה של הרחבת המפעל ובניה של מתקנים חדשים יותר וחיפשנו מקום.
<יגאל כרמי: המקום היחידי שענה על רצוננו היה מקום קרוב כי יש לנו 500 עובדים רובם כבר 30 ו-40 שנה, אנשי מקצוע מצוינים שלא חושבים שהם צריכים היום לגור בנגב, למרות ההזמנה הנדיבה של חבר הכנסת.
<יגאל כרמי: הם אינם מתכוונים לעבור ומאחר שהידע של המפעל נמצא אצל האנשים האלה, ברור שביום שאתה מעביר אותו - - -
חיים ילין: תאמין לי שכדאי להם.
<יגאל כרמי: אני יודע.
<יגאל כרמי: עשינו הרבה מינויים.
<יגאל כרמי: מה שאני רוצה להגיד שאותם אנשים הם המפעל, הם הידע.
<יגאל כרמי: אם הם אינם אין מה להעביר כי המתכת והברזלים לא שווים.
<יגאל כרמי: לגבי החומרים המסוכנים, זה איננו מפעל של חומרים מסוכנים.
<יגאל כרמי: אנחנו לא מייצרים חומרים מסוכנים.
<יגאל כרמי: אנחנו משתמשים בחומרים מסוכנים ומייצרים בטריות.
<יגאל כרמי: כשאתה נוסע בכביש 6 יש לך תג ובתוך התג יש סוללה של תדיראן ובפנים יש טיפה של החומר הזה.
<יגאל כרמי: זה הסיפור.
<יגאל כרמי: זה לא המקום שמייצרים בו חומרים אלא משתמשים בהם.
זאב בנימין בגין: אתה יכול להסביר מה התפקיד של החומר?
זאב בנימין בגין: האם הוא הכרחי והאם אין לו תחליף.
<יגאל כרמי: מאחר ואנחנו מאוד רוצים בטריות קטנות שנותנות המון אנרגיה, חיות הרבה שנים, עומדות בטמפרטורות קיצוניות ולא צריך להחליף אותם אלא פעם בעשר שנים – אלה החומרים שאנחנו משתמשים בהם.
<יגאל כרמי: רקע טכנולוגי, מה שנמצא בתדיראן זה פיתוח עצמי של מדעני החברה - - -
זאב בנימין בגין: לפני כן, מחמת סקרנות, מה תפקידו של החומר בסוללה?
<יגאל כרמי: זה הנקטוריד, החומר שמעביר את היונים בין האנודה והקטודה.
זאב בנימין בגין: אין כמוהו?
<יגאל כרמי: אין כמוהו, מבחינת יעילות.
<יגאל כרמי: אין עניין של מחיר.
<יגאל כרמי: אגב, בדיוק כמו זה, אותו מוצר ואותו חומר נוראי מייצרים במדינות מפגרות כמו גרמניה, צרפת, ארצות-הברית.
<יגאל כרמי: המפעלים של אותם חברות נמצאים במרכז האוכלוסין, לא ברמת חובב אלא בפרנקפורט ובפואטיה שזו עיר גדולה בצרפה.
<יגאל כרמי: זאת אומרת שהתופעה שבה התעשייה גרה בשכנות טובה עם ערים קיימת בכל מקום בארץ.
חיים ילין: גם במדינה מפותחת כמו אנגליה פרצו שריפות בבתים, בדיוק כמו בעולם שלישי.
<יגאל כרמי: זה נכון, אני לא מתווכח, אבל זה לא הסיפור שלנו.
זאב בנימין בגין: אנחנו רק רוצים לברר.
זאב בנימין בגין: מפעל תדיראן לדידי אינו יושב על ספסל הנאשמים כרגע.
זאב בנימין בגין: גישתי היא שאנחנו רק מבררים ענין, עד שלא יוכח אחרת.
זאב בנימין בגין: תסביר לי איך אתם מביאים את החומר הזה למפעל?
<יגאל כרמי: החומר הזה מגיע מאשדוד באיזוטנק.
<יגאל כרמי: הוא מיוצר בגרמניה.
<יגאל כרמי: הוא מגיע במכלים של 18 טון, מגיע פעם בשבועיים למפעל ונכנס למעצרה גדולה אצלנו.
זאב בנימין בגין: אמנם הכמות היחסית של החומר היא מועטה ויש לכם מוצר במפעל, מיכל?
<יגאל כרמי: יש איזוטנק טמון באדמה.
זאב בנימין בגין: בסדר, יש מיכל כזה.
<יגאל כרמי: אני רוצה להגיד בעניין הזה, דבר ראשון, החומר הזה מיוצר בגרמניה.
<יגאל כרמי: דבר שני, הוא עובר את הים התיכון באנייה מיוחדת.
<יגאל כרמי: קודם הוא עובר את גרמניה ואחר-כך את הים התיכון.
<יגאל כרמי: הוא מגיע לאשדוד ומגיע במשאית מיוחדת שמגיעה אלינו.
<יגאל כרמי: כשעשינו יחד עם המשרד לאיכות הסביבה סקר סיכונים מהו הקטע הכי מסוכן בכל האירוע הזה, זה הקטע המעבר מהקונטיינר על המשאית לתוך המיכל שנצא אצלנו באדמה.
<יגאל כרמי: זה הקטע הכי מסוכן שלוקח הרבה מאד תשומת לב והעניין הזה מטופל.
<יגאל כרמי: זה מאוד רעיל ולא מומלץ שיתפזר.
<יגאל כרמי: אני לא מציע לאף אחד לנשום אותו או לטעום ממנו.
<יגאל כרמי: במפעל הזה עובדים 500 איש, רובם 30 שנה, יום-יום עם החומר הזה.
<יגאל כרמי: אף אחד לא שתה אותו עד היום, לא אכל אותו.
<יגאל כרמי: נכון, שהחומר הזה יתפרק - - - בעתיד, אבל זו גם הוכחה שמראה שכנראה הדבר הזה בטוח.
זאב בנימין בגין: היו לכם תקלות?
<יגאל כרמי: תמיד יש תקלות.
זאב בנימין בגין: תקלות בטיחות?
<יגאל כרמי: שום תקלת בטיחות ב-50 שנה האחרונות.
<יגאל כרמי: דבר נוסף, המשרד לאיכות הסביבה מחמיר בתקנותיו ואנחנו מעל שומר חוק.
<יגאל כרמי: מה שהם אומרים אנחנו עושים.
<יגאל כרמי: יחד אתם אנחנו מנסים להגיע לתקנים המחמירים ביותר, כי בסיכומו של דבר הבטיחות זה תנאי בסיסי לזה שנתקיים גם אנחנו, גם עובדינו וגם התושבים מסביב.
תמר זנדברג: זה בסדר גמור ומצוין.
תמר זנדברג: אוי ואבוי אם לא הייתם נזהרים בבטיחות.
תמר זנדברג: אבל אירוע אסון קורה או מתקלה לא צפויה או חלילה מטיל ודברים מהסוג הזה.
תמר זנדברג: לכם עצם זה שעומדים בכל התקנים ובהנחיות זה כמובן מצוין וככה צריך להיות, זה תנאי הכרחי, אבל הסיכון עצמו, הגם שהוא אחד לכמה, הוא גורם סיכון שמספיק כדי להוות סיבה להרחקה מריכוז אוכלוסייה.
<יגאל כרמי: הייתי מציע לחברי הכנסת ולאנשים שמתעניינים שיראו כמה אמוניה יש בקפלן, שדברנו עליו.
זאב בנימין בגין: אני מציע שנתמקד בעובדות.
<יגאל כרמי: הדבר היחידי שחשוב בסופו של דבר, אנחנו רוצים לעבור למקום, כמו מעבר דירה בבית רב קומתי מקומה 2 לקומה 18 או ההפך.
<יגאל כרמי: אנחנו עוברים 900 מטר.
<יגאל כרמי: המרחקים שלנו רק נהיים יותר טובים, אזורים כמו בית החולים קפלן, זה הדבר היחידי שאנחנו עושים.
זאב בנימין בגין: מה המרחק מקפלן היום?
<יגאל כרמי: 1,200 מטרים וזה יהיה 1,100 או 1,200, אותו דבר.
<יגאל כרמי: אין בזה שום דבר וכמובן שהביאו את הדוגמה של קפלן לצורך גירוי של העניין.
<יגאל כרמי: משפט אחרון, הרמיזה שהייתה בנושא הטרור הייתה קצת תחת - - - אני מציע שנוריד אותה כי באמת אין עליה עניינים.
<יגאל כרמי: כך אני מציע.
חיים ילין: אני לא אעשה את זה בחיים ואני אגיד לך למה.
חיים ילין: אני נמצא בוועדת חוץ וביטחון ואני לא אוסיף יותר מזה.
חיים ילין: כשאני אומר את מה שאמרתי, כנראה שאתה לא מודע בכלל למה שאתה אומר.
חיים ילין: תאמין לי שאני בקשר עם הרבה מאוד מפעלים.
זאב בנימין בגין: חבר הכנסת ילין, לפי זה לא נעסוק בכלל בחומרי הדברה.
זאב בנימין בגין: למרות שאני לא חבר בוועדת חוץ וביטחון כבר 20 שנה.
חיים ילין: אני מנוע מלדבר על זה.
חיים ילין: אל תמשכו אותי בלשון כדי להבין מה מדינת ישראל עושה כדי להגן על עצמה.
זאב בנימין בגין: שאלה נוספת, דברת על החלופה, ראוי למפעלים שיתחדשו.
זאב בנימין בגין: הבנתי ממך שבהיעדר חלופה, אם לא תינתן האפשרות, או אפילו תינתן לכם האפשרות מבחינת גיוס ההון והתמריצים לעבור דרומה יותר לא תרצו לעשות את זה, הבנתי ממך שתישארו במקום.
זאב בנימין בגין: האם גם תתחדשו במקום?
<יגאל כרמי: נעשה כל דבר שצריך.
זאב בנימין בגין: בתכנית ההתחדשות שלכם.
<יגאל כרמי: אין לנו תכנית כזאת.
<יגאל כרמי: התכנית שלנו היא לעבור ולבנות את המפעל החדש.
זאב בנימין בגין: כדי להתחדש.
<יגאל כרמי: אז נתחדש במקום.
<יגאל כרמי: ההשקעה שלנו הולכת לעמוד על 80 מיליון דולר.
<יגאל כרמי: זה כסף שאנחנו מביאים אותו.
<יגאל כרמי: לא בקשנו מהמדינה שום דבר.
<יגאל כרמי: גם נדיבות הפה של חבר הכנסת ילין שהציע כל-כך הרבה דברים ואפילו דיבר עם דודו, זה מאד מרגש.
<יגאל כרמי: יחד עם זאת כדאי לבדוק את העובדות.
<יגאל כרמי: אנחנו חברה שמיצתה את כל התמריצים, כך שאתה לא יוכל לעזור לנו בעניין הזה.
חיים ילין: אני מאוד שמח, אמרו לי את אותו משפט על המיגון ועל הרבה דברים ובסוף השגתי את הכול.
חיים ילין: קודם כל אתה יכול לנסות, אתה לא מנסה.
חיים ילין: דבר שני, אני אומר לך שיש העתקת מפעלים לנגב, שיש להם תקציבים בלי קשר אם מיצית או לא מיצית.
חיים ילין: אלה תקציבים ייעודיים שניתנים להעתקת מפעלים ממרכז הארץ לנגב.
חיים ילין: זה לא חשוב אם זה תדיראן או קוסמוס.
חיים ילין: כל עוד זה מביא מקומות עבודה לפריפריה תוכל לקבל את זה.
חיים ילין: אם אתה רוצה לנסות אני מוכן לאתגר.
זאב בנימין בגין: את זה נראה מאוחר יותר.
זאב בנימין בגין: אני בטוח שאם יהיה בירור כזה, הם ישמחו לשמוע איך הם יכולים לקבל תמריצים ממקומות אחרים, אנחנו עוד לא שם.
זאב בנימין בגין: נשמע את המועצה בבקשה.
<דורון שידלוב: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, שמי דורון, ראש מועצה אזורית ברנר.
<דורון שידלוב: ברשותכם אנסה לתת את תמונת המצב בקצרה ולומר מה אנחנו מבקשים מהוועדה.
<דורון שידלוב: אנחנו מדברים על מפעל שנמצא באזור ביל"ו סנטר, שנמצא היום בקרית עקרון ולהעתיק אותו כ-900 מטר לכניסה של גבעת ברנר.
זאב בנימין בגין: מה המרחק מהקיבוץ?
זאב בנימין בגין: זה בכניסה?
<דורון שידלוב: אין הבדל מבחינתי אם זה קרוב לקריית עקרון, גבעת ברנר, או כל ישוב אחר.
<דורון שידלוב: אנחנו מברכים על הרצון של המפעל לעבור ולהתחדש, אנחנו רק אומרים, בהזדמנות הזאת, תעבור למקום אחר.
<דורון שידלוב: אם גם ככה היום התושבים נמצאים תחת סיכון רב ואחרי רצון רב מ-2008 שיעברו מכאן, אז הם נמצאים פה.
זאב בנימין בגין: אני עוד בשלב העובדות.
זאב בנימין בגין: במצגת שהבאתם כתוב שטח בכניסה לקיבוץ.
זאב בנימין בגין: תראה מספרים, כימיה.
<דורון שידלוב: הכול יהיה.
<דורון שידלוב: אנחנו מדברים על חומרים שמוגדרים כמסוכנים.
<דורון שידלוב: זו לא המצאה של אף אחד, חומר הגלם להפעלת הסוללות הוא חומר מסוכן.
<דורון שידלוב: המפעל היום נמצא בפינה ועובר למקומו החדש כשאפשר לראות את המרחקים למגורים.
זאב בנימין בגין: למה משתמשים במונח "רצפטורים"?
זאב בנימין בגין: מה זה רצפטורים?
<דורון שידלוב: רצפטור ציבורי זה מקום שמוגדר כציבורי, שיש בו מסעדות, בית חולים, מגורים, זה נקרא רצפטור ציבורי, שיש גם הגבלה בחוק - - -
זאב בנימין בגין: איפה זה נקרא כך?
זאב בנימין בגין: זה מונח תכנוני?
זאב בנימין בגין: אני מציע לשנות את זה לעברית מדוברת, יכולתי לנחש אבל רציתי להבין בדיוק.
<דורון שידלוב: רצינו להראות שאנחנו נמצאים באזור מיושב, גם בקרית עקרון, גם באזור התעשייה של ביל"ו סנטר, גם באזור התעשייה של ברנר ומגורי ברנר.
<דורון שידלוב: יש שם תיכון, בית חולים ודברים נוספים.
<דורון שידלוב: מבחינת המרחקים אפשר לראות שהמרחק לתושבים בגבעת ברנר זה 135 מטרים.
<דורון שידלוב: מגבול המגרש יש 135 מטרים למגורים של הקיבוץ.
<דורון שידלוב: יש מתחם לוגיסטי שבו יש פעילות תעשייתית כזו או אחרת.
זאב בנימין בגין: אתה מתכוון שמסתובבים שם אנשים?
<דורון שידלוב: כן.
זאב בנימין בגין: אני יודע שאתם מוגבלים תקציבית, אבל תרשו לעצמכם לקנות פונטים יותר גדולים למצגות.
<דורון שידלוב: קיצצו לנו 12 מיליון.
<דורון שידלוב: יש אזור תעשיה עם מפעל "קשת טעמים" שנמצא במרחק 45 מטרים.
<דורון שידלוב: במרחק 25 מטרים יש מסעדה, תחנת דלק, אולם אירועים אלגריה.
זאב בנימין בגין: כשרה?
זאב בנימין בגין: כי אנחנו לא רוצים ליתיום באוכל כשר.
<דורון שידלוב: כמובן.
<דורון שידלוב: מסביב אותה חלקה, גם בתכנית מפותחת שכרגע מופקדת, יש כוונה לעשות בתי מלון במרחק 25 מטרים.
<דורון שידלוב: בתמונה הזאת ניתן לראות שההעברה של המפעל היא למקום שאנחנו חושבים שהוא לא ראוי למפעל הזה לעבור אם הוא כבר עובר.
<דורון שידלוב: לקחנו מפה שמסבירה את הטווח ואת הסיכון שנקרא המעגל החם.
<דורון שידלוב: מעגל החם זה אומר מוות והוא מסומן באדום.
<דורון שידלוב: במצב הזה, אם חלילה יש דליפה או חלילה תקלה - - -
זאב בנימין בגין: באיזה ריכוזים?
<דורון שידלוב: הבאנו חוות דעת של היועץ שלנו שאומר שהמרחק הוא 1500 מטר, אבל פיקוד העורף נותן להסתמך על 1000 מטר, שזה גם בית חולים קפלן, גם הקיבוץ, גם תושבי קריית עקרון, כל מי שנמצא ברדיוס היום.
זאב בנימין בגין: איך זה היום?
<דורון שידלוב: זה גם היום.
<דורון שידלוב: בתרחישים של חירום אנחנו מפנים תושבים, עושים פעולות כי זה יכול לקרות, לא רק במלחמה.
<דורון שידלוב: הסיכון הוא שזה יכול לקרות מחר בבוקר כמו שקרה באשלים שהיום המפעל בא להסביר על אקולוגיה ובעלי חיים.
<דורון שידלוב: מחר זה יהיה אקולוגיה של תושבים שנצטרך לפנות ולתת הסברים.
<דורון שידלוב: אני לא רוצה לתת הסברים ושהמפעל המכובד לא ייתן הסברים.
<דורון שידלוב: אני לא רוצה שהמפעל יהיה באזורנו.
<דורון שידלוב: אנחנו מברכים על היוזמה להעביר אותו, תעברו למקום שאין בו תושבים, זה לא משנה מי התושבים.
<דורון שידלוב: הצבע האדום, שזה המעגל החם, זה סכנה ממשית ובתרגול יום-יומי שאנחנו מתרגלים ברשות.
זאב בנימין בגין: זה גם המצב היום וגם המצב העתידי המתוכנן.
<דורון שידלוב: לקחתי את קשת העיגול כ-500 מטרים כי העיגול היה איפה שהמפעל היום.
<דורון שידלוב: לקחתי את הקשת הזו למקום החדש של המפעל.
זאב בנימין בגין: אני שואל אם גם היום אתם מכוסים על-ידי העיגול האדום הזה?
<דורון שידלוב: בשוליים שלהם כן.
<דורון שידלוב: גם היום.
זאב בנימין בגין: מה עושים בקשר לזה היום?
<דורון שידלוב: מתרגלים.
<דורון שידלוב: אם חלילה יש תקלה אז אני מפנה את התושבים שלי מהמקום ועושה תרגולים עם פיקוד העורף וחירום.
זאב בנימין בגין: לא הייתה דרישה להעביר את המפעל ממקומו עד רגע זה?
<דורון שידלוב: ב-2008 כבר הייתה דרישה של ועדת ערר של מנהל המחוז, שוקי עמרני שלימים היה גם המנכ"ל, הוא כתב שאין מקום למפעל היום במקום שלו והאחריות הציבורית של כולנו היא להעביר את המפעל למקום אחר.
זאב בנימין בגין: מה קרה מאז?
<דורון שידלוב: עברו רק עשר שנים.
<דורון שידלוב: תשאל את המשרד להגנת הסביבה, שזה התפקיד שלו לעשות.
<דורון שידלוב: הוא נתן הנחיות, בפועל המפעל נשאר במקום ואני מעריך שהמפעל מיגן את עצמו על-פי מה שאמרו לו.
<דורון שידלוב: לי אין בעיה עם המשרד.
זאב בנימין בגין: זה מפעל תדיראן בתכנון החדש?
<דורון שידלוב: הסימון הכחול זה מעגל הסיכון של 2.7 קילומטר, שבזמן שיש אירוע קיצון צריכים התושבים להתנהל בצורה שונה, או לעזוב את המקום או להישאר תחת מכסה.
<דורון שידלוב: אלה הנחיות של פיקוד העורף.
<דורון שידלוב: זה כבר נכנס לתוך רחובות.
זאב בנימין בגין: מה עשיתם במהלך מבצע צוק איתן?
זאב בנימין בגין: מה הייתה הפרקטיקה?
זאב בנימין בגין: פיניתם תושבים?
<דורון שידלוב: לא פינינו תושבים, התמודדנו עם מצבים אחרים.
<דורון שידלוב: לא היה אירוע חריג במפעל.
<דורון שידלוב: האירוע תלוי בסבירות שלו.
<דורון שידלוב: הסבירות שלו יכולה להיות מחר בבוקר וחלילה טיל יכול לפגוע גם היום בכביש 40.
<דורון שידלוב: אנחנו לא רוצים שהסבירות תהיה פה.
<דורון שידלוב: בהזדמנות הזו שהם רוצים לעזוב, אנחנו מברכים על ההעברה.
<דורון שידלוב: מעגל הסיכון מראה את הסכנה של כלל תושבי האזור.
זאב בנימין בגין: המעגל יותר רחב גם לגבי המיקום הנוכחי של המפעל.
<אייל זלנה: כבוד היושב-ראש, אנחנו ממועצה אזורית קריית עקרון, גם לנו יש מה להגיד.
<דורון שידלוב: עוד שני שקפים ברשותך.
<דורון שידלוב: אני לא רוצה להיכנס לכל הנימוקים התכנוניים והסביבתיים, זה לא המקום של הוועדה.
<דורון שידלוב: לדעתי המקום של הוועדה הוא ההיגיון הציבורי.
<דורון שידלוב: רק ההיגיון הציבורי.
<דורון שידלוב: האם אנחנו הולכים להעביר את המפעל למקום אחר ומזיזים את הסיכון ממקום אחד לשני?
<דורון שידלוב: אנחנו צריכים לנצל את ההזדמנות ולהעביר אותו למקום אחר.
<דורון שידלוב: לגבי הנימוקים ששאלת, יש פה ציטוט של ד"ר שוקי עמרני, שהיה ממונה על המחוז בוועדה המחוזית, אפשר לקרוא את מה שמודגש, שהמשימה להזיז את המפעל היא מקודשת לאור העבודה שמדובר בצורה הכי ברורה בסכנת חיים לאנשים.
<דורון שידלוב: הוא ממשיך: גוף, שהאינטרס הציבורי עומד לנגד עינינו, המפעל לא יהיה שם.
<דורון שידלוב: זה ציטוט שלו.
<דורון שידלוב: מה שנדרש לעשות זה לדבר על השכל הישר של הגנת הסביבה.
<דורון שידלוב: זו אחריות שלכם לא לאפשר חומרים מסוכנים.
<דורון שידלוב: לא לאפשר להקים את המפעל הזה באזורנו.
<דורון שידלוב: אם הוא כבר קיים, שימשיך להיות, מה אפשר לעשות, רק למגן.
<דורון שידלוב: אבל אם הוא עובר, בבקשה, שיעבור למקום שהוא יכול להיות ולא באזור שלנו.
<נעמי וייל: עורכת-דין נעמי וייל ואני מייצגת את המועצה האזורית לצורך העניין.
<נעמי וייל: הייתי רוצה להעיר בנקודת הסתכלות שונה.
<נעמי וייל: השאלה ששאלת מה עושים לגבי המצב הקיים, עם הסיכונים הקיימים, היא באמת שאלה.
זאב בנימין בגין: רק בשביל זה באתי מהבית.
זאב בנימין בגין: קבלתי את שכרי.
<נעמי וייל: אני רוצה בדיוק להתביית עליה כי היא בדיוק השאלה.
<נעמי וייל: אני מסתכלת על ההטרחה של מערכת המשפט, עכשיו עברנו כולנו את הדיונים הבלתי פוסקים עם כל הפשרות בעניינים עם מפעל האמוניה בחיפה.
<נעמי וייל: כלומר, אנחנו חיים במדינה שבעיקרה לא חשבו הרחק, לא לגבי חניות ולא לגבי כל מיני דברים.
<נעמי וייל: אנחנו מדינה מתפתחת ומקווים להישרד.
<נעמי וייל: לכן כל התכנון העתידי הוא לשפר מה שניתן לשפר ולא להוסיף בעיות על מה שכבר קיים.
<נעמי וייל: לכן השאלה באמת הייתה מה אתם עשיתם עם כל מה שקיים.
<נעמי וייל: אני רוצה להזכיר אירוע, אינני יודעת מי אשם או מי לא אשם.
<נעמי וייל: בשנת 2002 היה אירוע של בוצה רעילה שנבעה מהמפעל.
<נעמי וייל: אני מניחה ששיפרו אותו.
<נעמי וייל: היה אירוע של בוצה רעילה ב-2002 וזיהום של מים והיה גם הליך משפטי בעניין הזה נגד קיבוץ גבעת ברנר מכיוון שהאזור של הבוצה הרעילה היה בתחום הקיבוץ.
<נעמי וייל: זה היה ולא חזר, אבל זה קרה.
<נעמי וייל: אנחנו לא צריכים לחכות למקרה שתתמוטט דופן של בריכה עם חומצה שתרעיל אזור שלם.
<נעמי וייל: אני מניחה שהם עושים כל מה שהם יכולים כדי להקים מפעל מודרני, ממוגן בצורה המיטבית.
<נעמי וייל: אבל השאלה היא שאלה של מדיניות.
<נעמי וייל: האם צריך להכניס מפעל שיש בו שמץ של סיכון, אחת לאירוע חריג שאנחנו לא יודעים, לאזור שכל הכוונה היא לפנות כמה שאפשר את מה שקיים ומזיק.
<נעמי וייל: ברוך השם חשבו על אזור בנגב, שזה חשוב גם למדינה, כדי לתת מקומות עבודה לפריפריה, כדי להחיות את הנגב.
<נעמי וייל: ההצעה שלי, כדי לא להעסיק את בתי המשפט איך לפנות מפעלים אחר-כך בכל מיני הליכים משפטיים, בעיקרה להגיע למסקנה שכל מפעל שמשתמש בחומרים מסוכנים ויכול להיות - - -, מה שיש בגרמניה ולנו יש צרות אחרות, לא הייתי במפעלים בגרמניה - - -
זאב בנימין בגין: גברתי, יש לי מחלוקת אתך לגבי העיקרון, אבל היא מחלוקת מקצועית.
זאב בנימין בגין: כי הביטוי מאוד חריף.
זאב בנימין בגין: כל מפעל, יכולנו להחליף את המילה "מפעל" בכל מהות, שיש בו שמץ סיכון, לא יהיה ליד אוכלוסייה.
זאב בנימין בגין: יש לי מחלוקת עם האמירה הזו כי אנחנו צריכים להגדיר מה זה שמץ סיכון.
זאב בנימין בגין: אני חושב שהבנו.
<נעמי וייל: אני רוצה לדייק.
<נעמי וייל: אני לא אומרת שצריך ליזום העברה, לעשות מיפוי של כל המפעלים ולהתחיל להזיז אותם.
<נעמי וייל: אני אומרת, שכשמתעורר הנושא, יש הבדל בין לפנות מפעל קיים במקום, שזה תהליך מסובך, לבין שמפעל רוצה להתפנות מהמקום שלו, לפנות אותו למקום שאין בו אוכלוסייה.
זאב בנימין בגין: לפני זה, תנו לי להבין את המצב הסטטוטורי איפה אנחנו מצויים.
זאב בנימין בגין: האם יש בקשה לאישור?
זאב בנימין בגין: ועדה מקומית?
זאב בנימין בגין: ועדה מחוזית?
זאב בנימין בגין: ארצית?
זאב בנימין בגין: באיזה שלב אנחנו?
<יגאל כרמי: רכשנו את הקרקע באזור שצוין.
<יגאל כרמי: הקרקע על-פי התב"ע קיימת מקרקע פרטית המאפשרת בניה, בדיוק מה שאנחנו רוצים.
<יגאל כרמי: מותר לעסוק על אותה קרקע בחומרים מסוכנים, כך כתוב בתב"ע ולכן רכשנו אותה.
<יגאל כרמי: אנחנו נמצאים בשלב לפני הגשה, עם תנאי סף.
<יגאל כרמי: הם קיבלו את המידע בהגשה הראשונה שמגישים לוועדה המקומית עם התכניות.
זאב בנימין בגין: זה מה ששאלתי.
זאב בנימין בגין: אתם לפני הדיון בוועדה המקומית.
<יגאל כרמי: נכון.
<קריאה: זה לקראת היתר, זה לא שצריך לאשר תכנית.
<קריאה: לקראת היתר בניה.
<קריאה: כל התכניות כבר קיימות רק צריך לקבל היתר בניה.
<קריאה: זה הבדל, זו לא תחילת הדרך, זה סוף הדרך.
<דפנה קירו כהן: מנכ"לית מועצה אזורית ברנר, תושבת גבעת ברנר, יש לנו נציגות של תושבים וביקשנו רק מאחד לדבר, ברשותך עוד שתי דקות, נעשה את זה קצר.
<דפנה קירו כהן: שלוש נקודות שחשובות לסדר היום: הראשונה, גם רחובות בהקשר הזה הגישה מכתב התנגדות, גם היא מתנגדת להצבה של המפעל קרוב לבית החולים קפלן ולתיכון האזורי.
זאב בנימין בגין: קבלתי את המכתב של רחובות.
זאב בנימין בגין: לדעתי המכתב הזה לא מועיל מאוד כי המכתב אומר בין השאר שיש שני מסמכים המחייבים מפעל עם חומרים מסוכנים לנקוט בכל האמצעים, לפי סעיף כזה או אחר.
זאב בנימין בגין: חזקה של המפעל שיאמר לכם שהם נוקטים בכל האמצעים וגם קבלו אישור מענף מחלקת חומרים מסוכנים במשרד להגנת הסביבה.
זאב בנימין בגין: לכן לא הבנתי למה ניסחו את המכתב כך.
זאב בנימין בגין: לא ראיתי שהוא מועיל לעיריית רחובות.
זאב בנימין בגין: אני גיאולוג ולא משפטן.
<דפנה קירו כהן: נראה לי שרכשת גם הכשרה מיטבית גם בעניין הזה.
<דפנה קירו כהן: בדיוק בהקשר הזה, לא רק האלמנטים של הבטיחות בתוך המפעל מדאיגה אותנו, מדאיג אותנו כל עניין השינוע של החומרים על כביש 40, צמוד לאוטובוסים, כניסה לישוב, שם נקודות התפר המסוכנות.
<דפנה קירו כהן: שווה בנפשך תאונה חלילה בין משאית כזו לאוטובוס צהוב.
זאב בנימין בגין: ומה קורה היום?
זאב בנימין בגין: זו אותה משאית, אותה מכלית.
<דפנה קירו כהן: היום ההטמנה קצת יותר רחוקה ועכשיו היא מתקרבת לתוך ישוב מאוכלס, תיכון אזורי ואזור תעשייה שמתפתח ורק ירחיב את נקודות הממשק הבעייתיות.
זאב בנימין בגין: אבל היא מתחילה את דרכה באשדוד.
<דפנה קירו כהן: אי-אפשר לתקן את הכול, אבל אפשר לא להגדיל את הסיכון.
<דפנה קירו כהן: דבר שלישי ואחרון, אמרת שכל מפעל עם שמץ של סיכון, מונחת לפניך חוות דעתו של ד"ר מוקי שפר שהוא יועץ סביבתי שבדק את החומרים שאתם משתמש על-פי סקר הסיכונים, דו"ח חומרים של המפעל ויש שני חומרים, תיאוניל כלוריד וגופרית דו חומצנית שלגבי שניהם הוא מדבר שמספיק פגיעה קלה, התנדפות קלה של החומר הזה ומחישובים ראשונים אפשר לראות שהגז שהשתחרר לאוויר יכול לסכן עד לטווח של 1500 מטר, זה הרבה יותר מסוכן מהאמונה.
<דפנה קירו כהן: בסיטואציה הזו שבה כולנו יודעים מה קורה עם האמוניה, אומר ראש המועצה, אומרים התושבים, את הסכנה הזו לא צריך לקרה ולהעצים יותר ממה שכבר היום קיימת.
<דפנה קירו כהן: אלה היו שלוש הערות, ברשותך מילה אחת של התושבים ובזה סיימנו את עמדתנו.
<דפנה קירו כהן: ברשותך כמובן.
זאב בנימין בגין: רשותי לא ניתנה.
זאב בנימין בגין: עקרון בבקשה ואחר-כך התושבים.
<אייל זלנה: שמי איל זלנה, סגן ממלא מקום ראש מועצה המקומית קריית עקרון ומחזיק תיק ההנדסה.
<אייל זלנה: לצדי אילן ירימי סגן ראש המועצה קריית עקרון, מחזיק תיק איכות הסביבה.
<אייל זלנה: עמדת המועצה היא שלא ביקשנו מהמפעל להתפנות.
<אייל זלנה: זו הייתה החלטה עסקית שלהם, לנו לא היו טענות ואין לנו טענות כנגד המפעל.
<אייל זלנה: אנחנו רואים בו שותף לעשייה, להיותה של קריית עקרון עיירת עולים שצמחה יחד עם המפעל אחד ליד השני.
<אייל זלנה: הרבה מאוד מהתושבים בקריית עקרון מתפרנסים מהמפעל לאורך השנים, כבר דור שני ושלישי ובהחלט אין לנו טענות.
<אייל זלנה: לעניין תקני הבטיחות, ככל שהדבר מצוי בידינו ובדקנו אותו, הם עומדים בתקני הבטיחות שמחייבים אותם.
זאב בנימין בגין: כלומר מבחינת תעסוקה לא יזיק שהם יעברו 600 מטרים?
<אייל זלנה: אנחנו נסתדר.
<אייל זלנה: לעניין הסיכונים, כקריית עקרון אנחנו חיים בעוד שני סוגי סיכונים שגם אותם אנחנו מבינים.
<אייל זלנה: אנחנו בקצה המסלול של הנחיתה וכל פעם שעובדים מעל גגותינו אנחנו אומרים ברוך השם שזה שלנו ולא של אחרים.
<אייל זלנה: עוד דבר, עובר בטבורה של קריית עקרון קו הדלק שמספק את הדלק למטוסים ואם גם הוא עשוי להיפגע, אנחנו מן הסתם נתנדף ברוח.
<אייל זלנה: אז יש אפשרות אולי להעביר את קריית עקרון ואולי נמצא מקום יפה בנגב, לא ליד רמת חובב, או להעביר את בסיס תל נוף, גם הוא, אם בהזדמנות הזו מוציאים את כולם, אז נוציא את כולם.
<אייל זלנה: בכל מקרה זאת עמדתה של קריית עקרון.
<אייל זלנה: היינו שמחים אם המפעל יישאר במקומו ואם הוא יתפתח במקומו וישפר את התנאים.
זאב בנימין בגין: מהבחינה הזו אתם שותפים לעמדתה של גבעת ברנר, יש ביניכם שיתוף אינטרסים.
<אייל זלנה: אין לנו עניין שהמפעל יעבור, זו החלטה עסקית שלהם.
זאב בנימין בגין: השינוי לעמדתכם אינו מהותי.
<אייל זלנה: לא.
זאב בנימין בגין: נשמע את התושבים.
<הדר אונה: הדר מגבעת ברנר.
<הדר אונה: חלק מנציגות התושבים.
<הדר אונה: אני חייבת שמשהו מאוד מפריע לנו ממה שנאמר, אלה דברים שלא מדייקים בהם ובעיני זה מאוד חמור שהדברים נראים ככה כתושבת, כמישהי שלא מהמניין המקצועי פה.
<הדר אונה: ב-2002 קרתה שריפה במפעל תדיראן.
<הדר אונה: ב-2002 כינסו את חמותי ואת כל האנשים שגרים בקריית עקרון, בעלי מקריית עקרון, אמרו להם להסתגר בבתים ולא לצאת עד להודעה חדשה.
<הדר אונה: עברו שם עם מגפונים וקראו לתושבים.
<הדר אונה: אז קודם כל לדייק בדברים האלה.
חיים ילין: פה נאמר שלא הייתה שום תקלה.
<הדר אונה: או שכל רשויות השידור - - -
זאב בנימין בגין: הוא התכוון לעזור לך.
זאב בנימין בגין: בבקשה תמשיכי.
חיים ילין: התכוונתי שאנשים צריכים לדייק באמת שלהם.
<הדר אונה: זה קרה ב-2002.
<הדר אונה: בסוף 2002 תחילת 2003, מר אריק חדד שהיה ראש מועצה קריית עקרון הגיש בקשה מאוד נחרצת ומאוד עניינית לשנות את ייעוד המקום למסחר.
<הדר אונה: הסיבה שהוא נתן הייתה שזה מפגע סביבתי.
<הדר אונה: להגיש קריית עקרון לא שם, זה לא נכון.
<הדר אונה: עכשיו התושבים נרגעו כי הם הפגינו ומחו שם.
<הדר אונה: הם אמרו שהמקום צריך לזוז משם.
<הדר אונה: כשעברו למקום אחר התושבים רגועים.
<הדר אונה: עכשיו נשאר לדאוג לאינטרסים של העובדים ואני מכבדת ומבינה את זה.
<הדר אונה: כולנו רוצים לדאוג לאינטרסים שלנו מבחינת עבודה אבל צריך לעשות את המאזניים הנכונים ולהבין עם מי אנחנו מדברים.
<הדר אונה: האינטרסים של הילדים שלנו?
<הדר אונה: או האינטרסים של 200 משפחות שצריכות לעבוד?
<הדר אונה: מעבר לזה כל נושא המקצועיות, התקנים - - -
זאב בנימין בגין: 125 משפחות.
<הדר אונה: סליחה, אני מתנצלת.
<הדר אונה: אני מודה שאני לא באה מהמקום המקצועי.
זאב בנימין בגין: אדם בגילי, אומרים לי הרופאים לבדוק בכל בוקר שתי בדיקות, האם אתה ערני והאם אתה מכוונן.
זאב בנימין בגין: אז אני בודק את המספרים אם אני עדיין זוכר מה שנאמר לפני 14 דקות.
זאב בנימין בגין: אלה דברים חשובים והעמדת העובדות על דיוקם היא חלק חשוב של הדיון הזה.
<הדר אונה: תודה לך.