GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאוה בוקר: אני רוצה בראש ובראשונה לפתוח את הדיון בהבעת תמיכה במחאה הצודקת של לוחמי האש ובראשם אנשי הארגון שדורשים ביגוד חסין מאש ללוחמי האש לצורך עבודתם.
נאוה בוקר: הסיבה לכך שלבשתי את החולצה הזאת היום היא כדי להזדהות ולומר בגלוי שאני עומדת לצד לוחמי האש.
נאוה בוקר: אני חושבת שמהחובה שלנו לדאוג שכל כבאי יהיה לבוש בביגוד תקני, מותאם, בצורה המיטבית כאשר זה גם יסייע לו בעבודה לפעול בצורה בטוחה ותקנית.
נאוה בוקר: אני חושבת שלא צריך לחסוך כמה שקלים כאשר המשמעות עלולה לעלות לנו בסופו של דבר בחיי אדם.
נאוה בוקר: אני חושבת שזה המקום להגיד שהדרישה שלכם צודקת והמחאה היא ברורה ונכונה, ואני אתכם.
נאוה בוקר: נחזור לנושא הדיון.
נאוה בוקר: לא מזמן חווינו את גל טרור ההצתות.
נאוה בוקר: בשפת האויב קראו לזה ג'יהד היערות.
נאוה בוקר: כמובן שבעזרת העבודה המסורה שלכם הצלחנו להימנע מפגיעות בגוף ובנפש.
נאוה בוקר: אני חושבת שזה היה בנס שאזרחים לא נפגעו.
נאוה בוקר: ראינו מה היה לפני שש וחצי שנים ואת התוצאה האיומה של שריפות מהסוג הזה.
נאוה בוקר: אני רוצה בראש ובראשונה להודות לכם, בשמי ובשם כל אזרחי מדינת ישראל, על עבודת הקודש.
נאוה בוקר: אבל אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים בחודש יוני ועוד מעט תתחיל עונת החמסינים, יתחיל השרב והיובש.
נאוה בוקר: אני חושבת שגל נוסף של הצתות זה רק עניין של זמן.
נאוה בוקר: כל עוד הטרור האיסלאמי בארץ ובחוץ לארץ לא נרגע אפילו ליום אחד לצערנו, אסור לנו להיות שאננים.
נאוה בוקר: אנחנו חייבים להכין את עצמנו לגל השריפות הבא.
נאוה בוקר: ברור לכולנו שההקצנה וההסתה, אם זה ברשות הפלשתינית וברשתות החברתיות, בערבית בעיקר ובכלל במזרח התיכון, רק הולכת וגוברת ואני חושבת שכתוצאה ישירה מכך גם יתגברו כל הניסיונות לפגוע בנו, במדינה שלנו, באזרחים שלנו, בסביבה שלנו.
נאוה בוקר: חלק מהניסיונות הן גם הצתות, לצערנו הרב.
נאוה בוקר: אסור לנו לשכוח שהון אנושי בכל ארגון, זה הבסיס העיקרי לתפקוד שלו וליעילות שלו בזמן אמת.
נאוה בוקר: אם אין לנו כוח אדם שהוא איכותי, מקצועי ומיומן, הגוף הזה לא יתפקד בצורה מיטבית.
נאוה בוקר: אם אנחנו כבר מדברים על נושא כוח האדם, לא יכול להיות שקצב גידול האוכלוסייה הוא כל כך מהיר, מהיר יותר מרוב מדינות המערב, אבל מספר לוחמי האש ואנשי הרשות הארצית לכבאות והצלה מאוד נמוך ביחס לנפש לעומת כל אותן מדינות שנמצאות באותו סקר שקיבלתי.
נאוה בוקר: ישראל נמצאת בתחתית, לצערנו הרב, ביחס שבין מספר לוחמי האש לבין האזרחים.
נאוה בוקר: אני קיבלתי נתונים וראיתי שיש מדינות בהן יש לוחם אש אחד על כל 600 אזרחים, אבל בוא נגיד מדינות מתוקנות בהן יש לוחם אש אחד על אלף אזרחים, אבל אצלנו יש לוחם אש אחד על כל 3,440 אזרחים.
נאוה בוקר: תבינו את הפערים.
נאוה בוקר: זאת פגיעה חמורה בביטחון של אזרחי מדינת ישראל ובהצלת החיים.
נאוה בוקר: אני חושבת שלדיון היום חייבת להיות תוצאה חיובית.
נאוה בוקר: מצער אותי מאוד וחבל לי מאוד שנציב הכבאות בחר שלא להגיע לדיון כל כך חשוב שקשור בהצלת חיים, כי גיוס כוח אדם, עצירת הגיוס, פוגעת בהצלת חיים.
נאוה בוקר: אני חושבת שאנחנו חייבים להניע מחדש את גיוס כוח האדם בכבאות.
נאוה בוקר: כל בעיה שהיא פנים ארגונית, לא מעניינת אותי.
נאוה בוקר: זה לא עומד בקנה אחד עם הביטחון של האזרחים במדינה הזאת ועם הצלת חיים.
נאוה בוקר: אנחנו חייבים לשים בצד את היריבויות שקיימות, חייבים לשים בצד את אי ההסכמות וכן, גם לצערנו לשים בצד את האגו, וצריך למצוא פתרון מתאים.
<אבי אנקורי: אגו, זה קצת קשה.
נאוה בוקר: צריך למצוא פתרון מתאים כדי להחזיר את בית הספר לתפקוד מלא.
נאוה בוקר: מעל שמונה חודשים, זה לא יכול לקרות.
נאוה בוקר: אני חייבת להקריא מכתב שראיתי בו כותב הנציב החדש בעצמו ליושב ראש ארגון הכבאים בנושא הפעלת בית הספר לכבאות והצלה.
נאוה בוקר: הוא כותב לו ש"הכשרת העובדים ושימור הכשירות שלהם חיונית להבטחת ביצוע מיטבי של התפקיד, להצלת הנפש והרכוש תוך הגנה על חיי לוחמי האיש ועובדי הרשות.
נאוה בוקר: פגיעה בהליכי הכשרה בכל תחום שהוא מביאה לפגיעה בעובדים במכלול ההיבטים האלה ואסור שפעילות זו תעוכב מכל סיבה שהיא על ידי כל גורם כלשהו".
נאוה בוקר: אלה המלים של נציב הכבאות.
נאוה בוקר: חברים, אני חושבת שהגזמנו.
נאוה בוקר: עד כאן.
נאוה בוקר: בית הספר הזה צריך להיפתח ואני אלך עם זה עד הסוף.
נאוה בוקר: אם צריך דיונים נוספים, נעשה דיונים נוספים.
נאוה בוקר: אתה רוצה לפתוח?
נאוה בוקר: מפקד בית הספר לכבאות והצלה.
נאוה בוקר: תת-טפסר דוד פייביש, מפקד בית הספר לכבאות והצלה.
<דוד פייביש: גברתי יושבת הראש, אחיי הכבאים, באמת אחיי, אני 44 שנים משרת במערך מתוכן ארבע וחצי כמפקד בית הספר הארצי.
<דוד פייביש: במהלך שנות השירות שלי ביצעתי את כל מגוון התפקידים האפשרי והנושא המרכזי שהיה חשוב לי מיום כניסתי לתפקיד הוא נושא הניהול וההדרכה.
<דוד פייביש: שירתי בהרבה קורסים, מפקד קורס, סגן מפקד קורס ואני חושב שהדרכה היא לב ליבו של המערך.
<דוד פייביש: אני חושב שלמדינת ישראל יש היום מערך כבאות מפואר.
<דוד פייביש: באמת מפואר.
<דוד פייביש: לוחמי האש הם עזי נפש.
<דוד פייביש: אנחנו מתמודדים עם סדרת אירועים שאני לא יודע אם בעולם יכולים להתמודד עם אירועים כאלה.
<דוד פייביש: הכבאים שלנו לא חוששים לסכן את החיים שלהם.
<דוד פייביש: הם נותנים את כל כולם לטובת הצלת חיי אדם ורכוש.
<דוד פייביש: עבורי המשימה הזאת של להדריך ולחנך את הכבאים, היא ראשונה במעלה.
<דוד פייביש: הייעוד שלי היום – יש לי עוד שנה עד לפרישה - הוא לקיים את בית הספר הארצי.
<דוד פייביש: הייעוד שלי הוא לקיים כמה שיותר קורסים.
נאוה בוקר: כמה זמן כבר מושבת בית הספר?
<דוד פייביש: שישה חודשים.
<דוד פייביש: לא נעים לי לראות, כמו שאומרים גן נעול, בית ספר נעול.
<אבי אנקורי: למה הוא נעול?
<דוד פייביש: אתה רוצה עכשיו להתחיל?
נאוה בוקר: תן לו לסיים ואחר כך ניכנס.
<דוד פייביש: אתה רוצה כבר עכשיו להיכנס לזה?
<אבי אנקורי: אני שואל.
<דוד פייביש: אני חושב שבית הספר הוא שמורת טבע ומרכז את הידע ואת הלמידה.
<דוד פייביש: כל לוחם אש במדינת ישראל היום מגיע לבית הספר, עובר דרך בית הספר, מקבל הסמכה.
<דוד פייביש: אם הוא כבאי, מתקבל ככבאי, עובר קורס של 19 שבועות, מוכשר ומגיע לתחנות.
<דוד פייביש: אני תכף אגיע גם לדברים האחרים.
<דוד פייביש: בית הספר היום מכשיר את סוהרי שירות בתי הסוהר ואת כל לוחמי האש של נמל התעופה.
<דוד פייביש: אנחנו עומדים בפני אתגרים ענקיים.
<דוד פייביש: האתגרים שיבואו אלינו כמו שריפות בבניינים רבי קומות, כמו התווך התת-קרקעי, אירועי חומ"ס, תאונות דרכים, לצורך זה אנחנו צריכים כבאים מוכשרים, כבאים שידעו ושיבינו.
<דוד פייביש: הטכנולוגיה היום בעולם מתקדמת ברמות על.
<דוד פייביש: אנחנו צריכים ללכת עם ההתקדמות הטכנולוגית הזאת.
<דוד פייביש: לצורך כך קיים בית הספר שהוא אושיות הכבאות.
<דוד פייביש: אני רק אומר שבית הספר פועל תמיד באילוצים.
<דוד פייביש: פותחים אותו, סוגרים אותו, בעיה של גיוס מדריכים, לפני קורס יש לי בעיה לגייס מדריכים, לא תמיד אני מקבל את איכות המדריכים הטובים.
נאוה בוקר: כמה זמן כבר אין גיוסים?
<דוד פייביש: הקורס האחרון שהיה, היה לפני שנה.
<דוד פייביש: אנחנו עומדים עכשיו לגייס 175 לוחמי אש.
<דוד פייביש: תהליך הגיוס יתחיל בספטמבר והם יעברו את זה בשלושה קורסים.
נאוה בוקר: תאריך הגיוס התחיל בספטמבר אבל אנחנו כבר ביוני.
<דוד פייביש: יתחיל בספטמבר.
נאוה בוקר: חשבתי שאתה אומר שהוא התחיל.
נאוה בוקר: למה היא נדחה לספטמבר?
<דוד פייביש: אלה התאריכים.
נאוה בוקר: כמה לוחמי אש גויסו מאז אסון הכרמל?
<דוד פייביש: אין לי את הנתון הזה כרגע.
<אבי אנקורי: סדר גודל של 600, 700, מאז הקמת הרשות.
נאוה בוקר: ההתחייבות של ראשי המשרד הייתה 1,200 לוחמי אש בתוך שנתיים, מאז אסון הכרמל.
נאוה בוקר: להגיד ש-600 גויסו, זה פשוט עצוב.
<אבי אנקורי: אבל להגיד ששילמו 700 אלף שקלים לטכניון בחיפה והם בנו את המערך קדימה כשהם בנו על 9,000 כבאים.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לשאול.
יוליה מלינובסקי: בית הספר לכבאות כרגע לא עובד.
נאוה בוקר: לא עובד לדעתי כבר שמונה חודשים.
<אבי אנקורי: ולא מתוך סכסוך עבודה.
יוליה מלינובסקי: אני חושבת שכבאות היא לא מקום לסכסוכי עבודה.
<אבי אנקורי: הלוואי.
<אבי אנקורי: אם עובדים בשיתוף פעולה, השמים הם הגבול.
<אבי אנקורי: בית הספר לא עובד לא מתוך סכסוך עבודה אלא הוא לא עובד מתוך כשלים בתוך המערכת.
<אבי אנקורי: זאת אומרת, יש כאן את המכתב שהנציב כתב ויש גם מכתב שאני כתבתי אליו בחזרה.
<אבי אנקורי: לפתוח קורס, לא עושים את זה בשליפות.
<אבי אנקורי: לא מתעוררים בבוקר ומחר פותחים קורס אלא מכינים סגל, בונים אותו, נערכים, בונים את הקורס.
<אבי אנקורי: האבסורד הוא שיש בית ספר, יש אגף הדרכה, יש נציב, יש הכול אבל כשרוצים לפתוח קורס, מתקשרים אלי ואומרים לי, בוא, תן לנו מדריכים.
<אבי אנקורי: מה אתם רוצים ממני?
<אבי אנקורי: אני ועד עובדים.
<אבי אנקורי: אני ועד עובדים, אל תתקשרו אלי.
<אבי אנקורי: אבל אני נרתם כי אני חושב שצריך לפתוח קורסים.
יוליה מלינובסקי: אתה לא עושה טובות.
<אבי אנקורי: אני לא עושה טובות אבל זה לא התפקיד שלי להביא מדריכים.
<אבי אנקורי: את מסכימה אתי?
<אבי אנקורי: אם אני ועד עובדים, אני לא מביא מדריכים.
נאוה בוקר: לא ניכנס לזה.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה להבין.
נאוה בוקר: יוליה, אני עוצרת כאן.
נאוה בוקר: אתה תסיים את דבריך ואחר כך תשאלי את השאלות שלך ואבי אנקורי יענה.
<אבי אנקורי: אני אענה על הכול.
<דוד פייביש: אני רוצה לעזור בתשובה.
<דוד פייביש: אנחנו בתחילת שנה מפרסמים גאנט של כל הקורסים במהלך השנה.
<דוד פייביש: אנחנו שולחים שלושה חודשים לפני פתיחת קורס לכל תחנות הכיבוי בארץ בקשה לאיתור סגל.
<דוד פייביש: גברתי היושבת ראש, בשנתיים האחרונות קיימנו ארבעה קורסי מדריכים שהכשרנו בו תשעים מדריכים ואני לא יכול לקבל אותם אלי לקורס.
<דוד פייביש: כי מפקדי המחוזות והתחנות לא שולחים אותם בגלל מצוקת כוח אדם, בגלל חודשי קיץ, בגלל כל מיני היבטים אחרים.
<אבי אנקורי: שכר.
<דוד פייביש: ושכר.
<דוד פייביש: הבטן הרכה של בית הספר היום הם מדריכים.
<דוד פייביש: תפתרו את הבעיה של המדריכים, יש קורסים.
יוליה מלינובסקי: מה הבעיה של השכר?
יוליה מלינובסקי: אם הוא לא בשטח, הוא משתכר פחות?
<אבי אנקורי: אני לצורך העניין כבאי ותיק.
<אבי אנקורי: אם אני מגיע לאגף הדרכה להדריך בקורס, יש לי תוספת כלשהי כי אני נמצא אינטנסיבית בנציבות.
<אבי אנקורי: אני כל השבוע נמצא שם ויש לי תוספת.
<אבי אנקורי: הכבאים החדשים, הצעירים שגם בעינינו הם יותר רוצים לבוא ולתרום כי אני כבר ותיק ובואו ניקח את הכוח החדש, הם מגיעים לבית הספר והם נפגעים בשכר.
<אבי אנקורי: לא משודרגים.
<אבי אנקורי: הם נפגעים בשכר ולכן הם לא רוצים לבוא להדריך אני ועד עובדים וזה לא התפקיד שלי.
<אבי אנקורי: יש נציב, יש הנהלה, תתגמלו אותם.
<אבי אנקורי: כמו שהוא אמר, מפקדי המחוזות, בגלל שיש לנו מצוקה של כבאים, לא רוצים לשלוח אותי כי הוא מפסיד כוח אדם בתחנה.
<אבי אנקורי: אלה דברים מורכבים שלא קשורים כרגע לוועד.
<דוד פייביש: במערכות אחרות, בית הספר שולח זימון לשם של איש והוא מגיע לבית הספר.
<דוד פייביש: אני היום לא נמצא ביכולת לקבל את הטובים ביותר לבית הספר.
<דוד פייביש: אני לא יכול לקבל את זה.
נאוה בוקר: למה בית הספר סגור?
<דוד פייביש: למה בית הספר סגור?
<דוד פייביש: הוא יכול להיות פתוח מהיום בעוד שבועיים.
נאוה בוקר: למה לא פותחים אותו?
<דוד פייביש: אין כל בעיה.
<דוד פייביש: גברתי יושבת הראש, אנחנו יכולים לפתוח את בית הספר במיידי.
נאוה בוקר: איפה סלע המחלוקת?
<קובי לוי: סלע המחלוקת הוא הנציב.
<קובי לוי: שירותי כבאות ירושלים, חבר מזכירות.
<קובי לוי: לפני שלושה חודשים היה אמור להתקיים קורס מפקדי צוותים והנציב אמר שהוא לא ייתן לנו קידום כאשר יש לנו מחלוקות על דברים מסוימים.
<קובי לוי: מה שהוא רוצה היום זה לעשות את מפקדי הצוותים העתידיים לבוא הפרד ומשול בתוך המערך, בתוך הוועד אצלנו, שהם יקומו נגדנו.
<קובי לוי: הוא לא ייתן לנו קידום כי הוועד עושה א', ב', ג'.
<קובי לוי: הוא עצר את בית הספר ולא אנחנו.
<קובי לוי: לא הוועד.
<קובי לוי: נציב הכבאות סגר את בית הספר.
<דוד פייביש: גברתי היושבת ראש, במצב הזה לא ניתן לפתוח את בית הספר שכל יום ראשון, שלישי וחמישי נמצא בסכנת קיום של סגירה.
<דוד פייביש: אי אפשר לפתוח.
נאוה בוקר: הבעיה היא בקידום.
<קובי לוי: זה קורס שיש בו קידום, מפקדי צוותים, קידום בדרגה, קידום בשכר.
<קובי לוי: הוא אומר שהוא לא ייתן לנו קידום כי אנחנו לא מסתדרים על דברים אחרים.
<קובי לוי: הוא עושה לנו אינטריגות בפנים, בתוך הוועד.
<אבי אנקורי: בואו נעזוב את זה.
<דוד פייביש: יש היום כ-150 לוחמי אש שאמורים להגיע לקורס מפקדי צוותים, חוד החנית של מערך הכבאות הם מפקדי הצוותים, ואין אפשרות להכשיר אותם.
<דוד פייביש: זה צורם לי.
<דוד פייביש: גברתי היושבת ראש, זה כואב לי שאחרי 44 שנות עבודה, אני רואה את בית הספר הזה נעול.
<דוד פייביש: זה כואב לי.
נאוה בוקר: אלה הכלים היחידים שיש לארגון כדי לנקוט בצעדי מחאה.
<דוד פייביש: גברתי היושבת ראש, הוועד היום שותף לכל.
<דוד פייביש: הוא שותף לבחירת הסגל, הוא שותף לוועדות הערכה.
<אבי אנקורי: תנו לי, ברשותכם.
<אבי אנקורי: אני יודע להתנסח ואני לא ביישן.
<אבי אנקורי: בואו נעשה סדר.
נאוה בוקר: אבי, איפה הבעיה?
<אבי אנקורי: כמו שאמרת, המכתב שדדי שמחי הוציא, הוא קיבל מכתב תשובה ממני.
<אבי אנקורי: לפתוח קורסים בשליפות, קמים בבוקר ומחליטים שפותחים קורס כשאין הכנת סגל, כשאין קריטריונים, כשאין מדריכים – ועוד פעם אני חוזר ואומר שזה לא תפקיד שלי, אני לא אגף כוח אדם, יש אדם כוח אדם, משאבי אנוש, שהם יבחרו סגל – אבל מתקשרים אלי.
<אבי אנקורי: יש כאן מפקד בית ספר.
<אבי אנקורי: כשהוא מבקש רכבים לקורסים, הוא פונה למפקד מחוז ולא לאנקורי.
<אבי אנקורי: אני ועד העובדים.
<אבי אנקורי: מפקד המחוז אומר לו שאין לו לתת לו רכב.
<אבי אנקורי: מתקשרים לאנקורי, אנקורי פונה למפקד מחוז ומקבל רכב.
<אבי אנקורי: אתה מקבל ארבעה רכבים.
יוליה מלינובסקי: הבנו שאתה כל יכול.
<אבי אנקורי: אני לא כל יכול.
<אבי אנקורי: זה לא תפקיד שלי.
<אבי אנקורי: בואו נלך רגע לקליטת כבאים.
<אבי אנקורי: עזבו את קורס קציני מינהלה, קורס קציני מבצעים.
<אבי אנקורי: יש לנו חוסר מטורף.
<אבי אנקורי: אבל כשאני בא ואני אומר, חבר'ה, איך אתם קולטים כבאים?
<אבי אנקורי: תסתכלו על מכתבים של מפקיד קורסים שלכם, לא ועד ולא אנקורי כל יכול, כותבים שהרמה היא לא רמה, כותבים שהמדריכים לא מדריכים, כותבים אלף ואחד דברים.
<אבי אנקורי: לקחו לפני שנתיים, בשנת 2015, את חברת יועצים אפרתי.
<אבי אנקורי: יש ספר, חוברת כזאת שהיא עם כשלים באופן קליטת עובדים.
<אבי אנקורי: בסדר, תפיקו לקחים.
<אבי אנקורי: יש לארגון העובדים ועדת הדרכה, ועדת ספורט, הכול.
<אבי אנקורי: אנחנו נביא את האנשים, בואו נשב ובואו נפיק לקחים.
<אבי אנקורי: עד השיחה הזאת, עד הרגע הזה בו אנחנו יושבים, אף אחד לא מפיק לקחים.
<אבי אנקורי: התחילו לפני שבוע-שבועיים לשבת, פעם אחת קראו לנו, פעם אחת לא קוראים לנו.
<אבי אנקורי: הגיע הנציב והחליט שהוא רוצה שלא ירוצו אלפיים אלא הוא רוצה שירוצו 3,000.
<אבי אנקורי: בוא תנמק.
<אבי אנקורי: בואו נבנה.
יוליה מלינובסקי: למה הוא צריך לנמק לך את זה?
<אבי אנקורי: יש גם נשים שבאות להתקבל.
<אבי אנקורי: צריכים לשבת.
<אבי אנקורי: אתה רוצה תנאים, אותם קריטריונים, אתה רוצה העדפה מתקנת לגבי נשים.
<אבי אנקורי: דבר.
<אבי אנקורי: בואו נדבר.
יוליה מלינובסקי: זה לא קשור לוועד.
<אבי אנקורי: זה כן קשור לוועד כי ועד עובדים במערך הכבאות הוא שותף.
נאוה בוקר: זה לא כמו בצבא או במשטרה.
יוליה מלינובסקי: אני מכירה מצוין את ההבדל הזה.
<אבי אנקורי: היה לנו נציג שוטר והיום יש לי נציב חייל.
<אבי אנקורי: הם רגילים לפקודות, הם רגילים עם העיניים.
<אבי אנקורי: נכון שגם בצבא ובמשטרה זה עם מדים.
<אבי אנקורי: כרגע עובדים בשיתוף פעולה אבל יש כאן מכתבים, לא של ועד עובדים אלא של מפקדי קורסים שהם אומרים לא נכון ולא תקין.
<אבי אנקורי: מציירים אותי כסדין אדום.
<אבי אנקורי: אני מסתכל על זה כשומר הסף.
<אבי אנקורי: לך מותר הכול, זאת דמוקרטיה אבל אם באים ואומרים שהכנת סגל – לא אני אומר אלא בית הספר אומר – צריכה להיות לפחות שבועיים כדי להכין את הסגל הכי טוב לקורס ופתאום מתקבלת החלטה בספ"כ, לא אנקורי, לעשות מהר מהר בשלושה ימים, אז מה תהיה האיכות של הקורס שייפתח בכבאות?
<אבי אנקורי: אני בא ואומר, עצרו רגע, תעצרו, במקום שבועיים, שלושה ימים.
<אבי אנקורי: אני חושב שאני שומר הסף ואני בא ואומר שלא בכל מחיר.
<אבי אנקורי: באו לגלעד ארדן לפני שנה וסימנו וי, הכשרנו 1,600 אנשים.
<אבי אנקורי: הספ"כ כל הזמן בא ומכופף את אגף ההדרכה, הנציב כל הזמן בא ומכופף את אגף ההדרכה, אגף ההדרכה בונה גאנט, הוא שובר לו את ה-גאנט.
<אבי אנקורי: אגף ההדרכה בונה סגל, הוא שובר לו את הסגל.
נאוה בוקר: אני רוצה להבין, אין קריטריונים מסודרים?
<אבי אנקורי: כל פעם זה משתנה, כל פעם קובעים שבועיים ומורידים לשלושה ימים.
<אבי אנקורי: כמה פעמים בשנת 2016 נכתב ה-גאנט, גרף הקורסים?
<אבי אנקורי: אני כבר קיבלתי סחרחורת.
<אבי אנקורי: כל שני וחמישי יוצא גאנט חדש, קורס בתאריך הזה, לא, בתאריך אחר.
<אבי אנקורי: חבר'ה, זה לא אני.
יוליה מלינובסקי: נמצא כאן נציג המשרד לביטחון פנים?
נאוה בוקר: יש כאן נציג מלשכת השר, ליאור חיימוביץ.
יוליה מלינובסקי: אני לא רוצה את לשכת השר.
<ליאור חיימוביץ: הנושא הזה הוא נושא פנימי של הכבאות והשר כמובן מגבה את גורמי הכבאות ומצפה שיפתרו את הנושא ביניהם.
יוליה מלינובסקי: למרות שאתם לא כמו המשטרה והצבא, ותאמינו לי שאני מכירה את הכבאות, הייתי גזברית איחוד ערים לכבאות חולון-בת ים-אזור.
יוליה מלינובסקי: ההיכרות שלי עם הכבאות היא היסטוריה.
יוליה מלינובסקי: מאוד שמחתי שפירקו את האיגודים.
יוליה מלינובסקי: מאוד שמחתי שעברתם למשרד לביטחון פנים.
יוליה מלינובסקי: כשעברתם למשרד לביטחון פנים, התנאי – אני זוכרת שמני טיפל בזה – היה שאתם נשארים כוועד.
<אבי אנקורי: זכות ההתארגנות.
יוליה מלינובסקי: זכות ההתארגנות, זה היה סלע המחלוקת ובזה הסכמתם לעבור וסגרנו את כל האיגודים.
<אבי אנקורי: נכון.
יוליה מלינובסקי: אל תגזימו בקטע הזה של התערבות שלך כי אלה החלטות מקצועיות וניהוליות של הנציב.
יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד, אתה צריך לדאוג לרווחת העובדים, לשכר.
יוליה מלינובסקי: אני בכלל בספק אם כבאות הוא מקום שצריך להיות בו ועד אבל זאת דעתי.
<אבי אנקורי: מותר.
יוליה מלינובסקי: זאת לא רק דעתי.
<רוני הרוש: אני הייתי חבר ועד עת חברת הכנסת הייתה חברת האיגוד ושם בדיוק, באותו נוסח, היא חשבה שהוועדים מיותרים.
יוליה מלינובסקי: אני לא מסתירה את דעתי.
<רוני הרוש: לדעתה הם צריכים לטפל רק ברווחה.
יוליה מלינובסקי: אני לא מסתירה את זה ואומרת לך את זה בגלוי.
יוליה מלינובסקי: דעתי היא שכבאות הוא לא מקום לוועד עובדים.
נאוה בוקר: חברת הכנסת מלינובסקי, זה לא נושא הדיון לצערנו.
נאוה בוקר: אני חולקת עליך.
נאוה בוקר: אגב, אני סבורה שגם שוטרים – ויש לי הצעת חוק להתאגדות שוטרים - צריכים להתאגד.
יוליה מלינובסקי: זה לא הדיון כרגע.
נאוה בוקר: כוחות הביטחון שלנו הם לא שק החבטות של אזרחי מדינת ישראל, לא כבאים ולא שוטרים.
נאוה בוקר: זסה לא נושא הדיון.
נאוה בוקר: תתמקדי בבקשה.
יוליה מלינובסקי: אני מתמקדת בשאלתי.
יוליה מלינובסקי: אתם יכולים לא לאהוב את זה.
<אבי אנקורי: אנחנו בדמוקרטיה.
<אבי אנקורי: זה בסדר.
יוליה מלינובסקי: יש בית תספר לשוטרים במשטרת ישראל.
יוליה מלינובסקי: המודל שם עובד.
יוליה מלינובסקי: למה המודל הזה לא יכול לעבוד בבית ספר לכבאות?
<אבי אנקורי: למה את שואלת אותי?
<אבי אנקורי: תשאלי אותו.
יוליה מלינובסקי: אני שואלת את המשרד לביטחון פנים.
יוליה מלינובסקי: אם לא תהיה הכשרה של עובדים חדשים, תמיד יהיה חוסר.
יוליה מלינובסקי: אין כאן חוכמות.
יוליה מלינובסקי: כשאתה לא שולח אנשים לקורסים להכשרה - - -
<רוני הרוש: מי זה אתה?
יוליה מלינובסקי: סליחה, אדוני, אני לא בוויכוח אתך.
יוליה מלינובסקי: ברגע שאין כוח אדם מתאים שיכול להכשיר – לא אתה – אין הכשרת עובדים ואתם בתחנות מרגישים חוסר.
<אבי אנקורי: אבל יש לי שאלה.
<אבי אנקורי: זה נושא חשוב?
יוליה מלינובסקי: אני לא שואלת את השאלה הזאת.
<רוני הרוש: הם בכלל לא שלחו נציגים.
יוליה מלינובסקי: אני שואלת שאלה, גברתי היושבת ראש.
יוליה מלינובסקי: האם אנחנו יכולים לדרוש או לבקש לקחת מודל של בית הספר להכשרת שוטרים ולהתאים אותו לבית הספר לכבאות?
יוליה מלינובסקי: יכול להיות שבבית הספר לכבאות צריכים להיות מדריכים קבועים כדי שלא יהיה חוסר בכוח אדם.
נאוה בוקר: הכול אפשרי אבל צריך גם לבדוק כי לצערי הרב לשוטרים אין ועד ואילו כאן יש ועד שמגן על לוחמי האש ויודע לעצור כשצריך.
נאוה בוקר: אני חושבת שצריך ועד גם פה וגם שם.
יוליה מלינובסקי: אני לא מדברת על הוועד.
יוליה מלינובסקי: שאלתי על נושא בית הספר לכבאות.
נאוה בוקר: אני מסבירה לך.
נאוה בוקר: אני אשמח לקבל את המודל של בית הספר לשוטרים.
נאוה בוקר: זה לא אותו גוף, זה לא אותו ארגון, זה הליך אחר.
יוליה מלינובסקי: יש דיון.
יוליה מלינובסקי: יש קווים דומים.
נאוה בוקר: יש דמיון אבל זה לא אותו הדבר.
<דוד פייביש: המודל היום של בית הספר הארצי לכבאות והצלה הוא מודל מעולה.
<דוד פייביש: תנו לנו את המשאבים של מדריכים.
<דוד פייביש: חזרתי עכשיו עם משלחת של הספ"כ ברומניה.
<דוד פייביש: הייתי בבית הספר הארצי לכבאות ברומניה.
<דוד פייביש: הם רוצים לבוא ללמוד אצלנו איך אנחנו מצליחים לעשות קורס הכשרתי ב-14 שבועות.
<דוד פייביש: ב-14 שבועות אנחנו מכשירים לוחם אש ולוחם אש טוב.
נאוה בוקר: לא ארבעה חודשים?
<דוד פייביש: 14 שבועות.
יוליה מלינובסקי: אם באמצע יש סכסוך עבודה, אלה יהיו ארבעה חודשים.
<אבי אנקורי: הדיון כאן הוא סכסוך עבודה?
<אבי אנקורי: אני רוצה להבין.
יוליה מלינובסקי: אני רק אומרת שאתם כוועד צריכים לחשוב ולראות את הדברים הגדולים מול העיניים.
<אבי אנקורי: למה את חושבת שלא?
<אבי אנקורי: אני 24 שנים כבאי, אני עם צלקות, אני הצלתי חיי אדם, למה את חושבת שלא?
<אבי אנקורי: אנחנו דמוקרטיה, הכול בסדר.
<אבי אנקורי: ועד עובדים היה, ועד עובדים יהיה.
<אבי אנקורי: אני שומר הסף.
<אבי אנקורי: זה התפקיד שלי.
<אבי אנקורי: אני לא ועדת קישוט, עם כל הכבוד לכולם.
<אבי אנקורי: אני בא ורוצה שיהיו כבאים מקצוענים.
<אבי אנקורי: אני רוצה מפקדי צוותים מקצוענים.
<אבי אנקורי: אני רוצה קצינים מקצוענים.
<אבי אנקורי: מה לא בסדר בזה?
יוליה מלינובסקי: לכן אתה משבית את בית הספר.
<אבי אנקורי: מי משבית?
<אבי אנקורי: מי אמר לך שאני משבית?
נאוה בוקר: מי אחראי לסגירה?
יוליה מלינובסקי: כולם צודקים.
נאוה בוקר: הנציבות סגרה את בית הספר?
<אבי אנקורי: מי ביטל קורס חוקרים?
<אבי אנקורי: אני רוצה לדעת מי ביטל קורס חוקרים.
<אבי אנקורי: נציב כבאות והצלה דדי שמחי, לא אבי אנקורי, כתב מכתב:
<אבי אנקורי: אני לא פותח קורס חוקרים.
<אבי אנקורי: אם זה היה מספיק חשוב, הוא היה מגיע לכאן ונותן לך תשובות.
נאוה בוקר: פייביש, מה הסיבה שהוא סגר את קורס החוקרים?
<דוד פייביש: הסיבה שלא פתחנו את קורס החוקרים, היא סכסוך עבודה עם הוועד בגלל שהייתה לנו בעיה של מינוי מפקד קורס.
<אבי אנקורי: בוא נקרא לילד בשמו.
<אבי אנקורי: בגלל קומבינה שנחשפה.
<דוד פייביש: עזוב קומבינה.
<דוד פייביש: אנחנו לא מדברים כאן על קומבינות.
<דוד פייביש: במקום הזה אין קומבינות.
נאוה בוקר: אני רוצה להבין מה מהות הסכסוך.
<אבי אנקורי: פה אין.
<אבי אנקורי: בכבאות יש.
נאוה בוקר: אתה אומר שכדי לפתוח קורסים, צריך לפתור את הסכסוכים.
<דוד פייביש: גברתי היושבת ראש, תראי על איזה דבר מהותי לא נפתח קורס חוקרים.
<דוד פייביש: נבחר מפקד קורס כי מפקד הקורס המיועד לא יכול היה להיות.
<דוד פייביש: לא רצה להיות מפקד קורס.
<דוד פייביש: בחרנו מפקד קורס אחר.
<דוד פייביש: לאחר מכן הם התעשתו, התעשת ראש ענף חקירות, ביקש להיות מפקד הקורס ואז ביטלנו את המינוי הקודם.
<אבי אנקורי: מי ביטל?
<אבי אנקורי: אתה?
<דוד פייביש: לא.
<דוד פייביש: הכול אלה סכסוכים.
<דוד פייביש: את הכול ניתן לפתור.
<אבי אנקורי: סליחה, אני מכבד אותך.
נאוה בוקר: למה זה לא קרה עד היום?
<אבי אנקורי: אני אגיד לך בדיוק.
<אבי אנקורי: פייביש, כבד אותי רגע.
<דוד פייביש: מכבד.
<אבי אנקורי: אם אתה היית קובע מי המפקד, אני אתך.
<אבי אנקורי: אבל מה שקרה, ממלא מקום נציב באות והצלה שמעון בן-נר מינה מפקד קורס.
<אבי אנקורי: לא משנה מי האדם.
<אבי אנקורי: רק מה שקרה אחר כך, במחשכים, באחד הלילות, ישב וסגר איזה דיל, הורידו את זה ושמו את זה.
<אבי אנקורי: נוצרה תרעומת בכבאות.
<אבי אנקורי: אני כאן אומר קבל עם ועדה, אני רוצה פתיחת קורסים, אני רוצה קליטת כבאים, אני רוצה הכול.
<אבי אנקורי: אני רוצה שיעשו אתי בסך הכול בשיתוף פעולה ולא שיתוף פעולה כי אני קובע או כי אני לא יודע מה אלא שיביאו את המדריכים הכי טובים.
<אבי אנקורי: יושב כאן מפקד בית ספר ואומר שהמדריכים לא מגיעים לא כי אנקורי אומר להם לא להגיע.
<אבי אנקורי: עכשיו, פתח קורס, אני כאן אומר, שיפתחו קורסים, שייקחו מדריכים, אבל הם לא משיגים כי הממ"זים לא נותנים להם והשכר הוא על הפנים ואז מתקשרים אלי וחושבים בטעות שאני אגף כוח אדם.
<אבי אנקורי: שיפתחו קורסים מחר במערך הכבאות.
<אבי אנקורי: מה יותר מזה?
נאוה בוקר: אתה יכול להסביר לי למה זה לא קורה?
<אבי אנקורי: יש לך קריטריונים לקליטת כבאים?
<אבי אנקורי: עכשיו אתה רוצה לקלוט כבאים, בניתם.
<אבי אנקורי: גם קליטת כבאים.
<דוד פייביש: מדובר על מפקדי צוותים.
<אבי אנקורי: לאישה וגבר יש אותם תנאי סף?
<אבי אנקורי: יש את אותם קריטריונים?
<אבי אנקורי: כמה רצים?
נאוה בוקר: למה אין קריטריונים מסודרים?
<דוד פייביש: האם הנושא כאן הוא הקריטריונים לקליטה או פתיחת בית הספר?
<דוד פייביש: השאיפה המרכזית שלי, אבי, היא פה בדיון הזה לצאת כשאנחנו מדברים ופותחים את בית הספר.
נאוה בוקר: אבל אתם סגרתם אותו.
<דוד פייביש: אני אומר שאם תהיה הסכמה מצד הוועד לפתוח את בית הספר, בית הספר נמצא מעבר לכל דיון.
<דוד פייביש: בית הספר הוא קדוש.
<דוד פייביש: הוא ערכי הליבה שלנו.
נאוה בוקר: כן, אבל אתה מבין שאתה גוזל מהם כי ואין להם הרבה אפשרויות.
נאוה בוקר: הם הרי לא יחליטו שהם שובתים ולא יוצאים להציל חיים.
נאוה בוקר: זאת הדרך היחידה שלהם להביע מחאה כדי לשמור ולהגן.
<דוד פייביש: אני רוצה להבין דבר אחד.
<דוד פייביש: מדוע בית ספר תמיד הוא שק החבטות?
<דוד פייביש: אני רוצה לקבל תשובות למה בית הספר הוא שק החבטות.
<דוד פייביש: למה בית הספר לא יכול להיות מעל הכול, הגורם המכשיר מספר אחד במדינת ישראל של מערך הכבאות?
<דוד פייביש: אני לא יכול לקיים אותו.
<דוד פייביש: אני מרגיש שאני מתבזבז.
נאוה בוקר: אתה מדבר על קלף מיקוח רציני מאוד.
<דוד פייביש: אבי יודע שאנחנו יושבים ומדברים ופותרים את כל הסוגיות.
<אבי אנקורי: אנחנו כן, אבל עם הנציב קצת בעייתי לשבת ולדבר.
<דוד פייביש: כשבית הספר פעל, אנחנו הפעלנו שבעה קורסים בעת ובעונה אחת.
<דוד פייביש: קורס אחד בצפון, קורס אחד במרכז, והכשרנו קרוב למאה ראשי צוותים.
נאוה בוקר: אתה מדבר מאוד יפה, פייביש, ואתה אדם מאוד נחמד וראוי ובעל ניסיון, אבל בעיה שהאדם שקובע לא נמצא כאן היום כדי לשמוע את הדברים האלה.
<אבי אנקורי: כי זה לא מספיק חשוב.
נאוה בוקר: זאת הבעיה.
נאוה בוקר: בך יש המון נכונות, המון רצון, אבל מי שהיה צריך להיות כאן היום, נציב הכבאות, ולתת את התשובות לבעיות הקשות האלה – לא נמצא כאן.
<גולן תמם: אבל הוא שלח מישהי מטעמו.
נאוה בוקר: מי זאת אותה מישהי מטעמו?
<אבי אנקורי: חברת הכנסת.
<אבי אנקורי: לא משנה.
<אבי אנקורי: אנחנו דמוקרטיה.
נאוה בוקר: לפרוטוקול, זה לא מה שקרה.
נאוה בוקר: חברת הכנסת מלינובסקי היא חברה בוועדה והיא רשאית להביע את דעתה.
<אבי אנקורי: אני אומר עוד פעם, הנה, גם דוד פייביש מפקד בית הספר כאן, אני בעד ואני לא בסכסוך עבודה ואני לא סגרתי את בית הספר לכבאות.
<אבי אנקורי: אם אתה בתור מפקד בית הספר והנציב מסוגלים לבנות סגל, מסוגלים לשבת, מסוגלים לקבוע ועדת הדרכה, הכול – אהלן וסהלן.
<אבי אנקורי: צאו לדרך.
<אבי אנקורי: מה אתה רו צה?
<דוד פייביש: אבל רק בית הספר לא יהיה בן ערובה.
<דוד פייביש: תוציאו מהלכסיקון את בית הספר.
<אבי אנקורי: אתה שומע מה אני אומר?
<אבי אנקורי: שא ברכה.
<אבי אנקורי: תפתחו קורסים.
<אבי אנקורי: מה אתה רוצה?
<אבי אנקורי: תבנו את הקריטריונים, תבנו את ה-גאנט.