GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני כמו כל אזרח במדינת ישראל בכל המקומות.
דוד אמסלם: לגבי הוורסיה השנייה, תראו.
דוד אמסלם: גם את זה אי אפשר להשאיר ככה.
דוד אמסלם: הרי בסוף מדובר באנשים תמימים.
דוד אמסלם: אלה לא טייקונים.
דוד אמסלם: חברה', בלי כפיים.
דוד אמסלם: זה אנשים שבאו למדינת ישראל, באו להתיישב בארץ, עשו מעשה חלוצי – באותה תקופה לא היה כל כך נעים לבוא לפה, ודאי לא לירושלים.
דוד אמסלם: תבינו על מה אנחנו מדברים.
דוד אמסלם: אני מניח שהיום מישהו היה בא, רוצה לקנות דירה, מברר אם יש לו נוף לים, או אין לו נוף לים.
דוד אמסלם: אלה אנשים שבאו מתוך ציונות.
דוד אמסלם: קנו.
דוד אמסלם: היה קשה לחיות פה.
דוד אמסלם: הם עשו מעשה ציוני ואני לא בטוח שהרבה רצו לקנות פה.
דוד אמסלם: אז הם רכשו.
דוד אמסלם: אבל הם ראו את זה כמעשה ציוני, באמת – שליחים של מדינת ישראל.
דוד אמסלם: הם לא ידעו, חלקם היו עולים חדשים ולא כל כך מצויים בעניין.
דוד אמסלם: גם היום אנשים לא כל כך מצויים בסיפורים האלה.
דוד אמסלם: אי אפשר להשאיר אותם ככה ולהגיד – זה לא אנחנו, אנחנו, כמדינה.
דוד אמסלם: אתם באמת רכשתם את זה מול קבלן פרטי – אז תשברו את הראש איתו.
דוד אמסלם: אל"ף, אנחנו עושים פה דיפרנציאציה בין אנשים – שאחד בבניין הזה, בטעות אתם הייתם בסיפור, ופה זה מישהו אחר.
דוד אמסלם: שניהם קנו את אותה דירה, יכול להיות מאותו קבלן.
דוד אמסלם: לכן יש פה אנשים שהם אנשים טובים, תמימים, אזרחים טובים, שמדינת ישראל חייבת לפתור להם את העניין, ולהביא אותם למצב של פתרון, כמו כל אזרח אחר במדינת ישראל שרכש בעפולה, קרית שמונה או תל אביב, מול המדינה.
דוד אמסלם: לשם הייתי מביא את הרף.
דוד אמסלם: איך עושים את זה?
דוד אמסלם: אם צריכים לחשוב איך.
<רות אפרייאט: אז אנחנו בתהליך של חשיבה.
<רות אפרייאט: צריכה להיקבע ישיבה אצל המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
<רות אפרייאט: אני רק אומר שהחוזים ברורים במובן הזה שמצוין שזה קרקעות פטריארך.
<רות אפרייאט: אני מסכימה לגמרי שבסופו של דבר חוזה חכירת משנה שבין רשות מקרקעי ישראל לבין החוכרים שמצין שמדובר בקרקעות קק"ל – מצין את תקופת החכירה.
<רות אפרייאט: זה נכון שבסופו של דבר אנשים רכשו את ביתם ולא מתכוונים לרכוש אותם בפעם השנייה.
<רות אפרייאט: לגבי קרקעות שהן לא קרקעות של הרשות, יכול להיות שצריכה להיות כאן חקיקה.
<רות אפרייאט: זה לא ה-capacity שלי כי אנחנו מנהלים קרקעות מדינה, אבל יש כאן, באמת - - -
<רות אפרייאט: לכן אני אומרת – אנחנו לא מוציאים את עצמנו, אנחנו בפנים.
<רות אפרייאט: אנחנו חושבים שקק"ל בהחלט בפנים.
<איגי פז: משפט אחד.
<איגי פז: קודם כל אני חושב שזה עוד מוקדם עכשיו לצאת בהצהרות.
<איגי פז: אני רק אגיד משפט אחד.
<איגי פז: קיבלנו פנייה ממש לאחרונה, אתמול, מהנציגים פה של קק"ל שביקשו מאתנו לעשות בחינה משפטית של כל ההיבטים המשפטיים של הסוגיה המורכבת הזו.
<איגי פז: בכוונתנו לקובע ישיבה אצל היועץ המשפטי לממשלה כדי לבחון את ההשלכות המשפטיות של אותם 570 דונם - - -
דוד אמסלם: אני יכול לבקש מכם לעשות דיון באותה ישיבה לגבי כל המכלול?
<איגי פז: כרגע אנחנו מתמקדים בקרקעות - - - שהועברו ממנהל מקרקעי ישראל.
דוד אמסלם: אני מבקש שתגיד לארז שייעשה דיון לגבי כל העסק הזה.
דוד אמסלם: לא רק לגבי ה-500.
דוד אמסלם: יש עוד 500 אחרים וכמו אמרתי קודם – לא עושים את האבחנה.
רחל עזריה: קודם כל התושבים צריכים פתרון.
רחל עזריה: אנחנו, כמדינה, לא יכולים להסיר אחריות, בטח כשזה לא אחוז כל כך משמעותי מירושלים.
רחל עזריה: יש פה כמה דברים שנראה לי שלא עלו – הנושא שיש שטחים אחרים, גם אם אין עליהם דירות בנויות, אנחנו יכולים למצוא את עצמנו עם כל עמק המצלבה פתאום בנוי, כי זה מה שהם יידרשו פיצוי לעניין של הדירות עצמן.
רחל עזריה: אז אנחנו צריכים לעשות פה סדר מאל"ף ועד ת"ו.
רחל עזריה: יש פה מקומות שבעוד 17 שנה הולכים לאבד את הדירה שלהם או עלולים לאבד את הדירה, אם אנחנו לא נעשה את המהלך.
רחל עזריה: 17 שנה זה דרמטי כי זה אומר שערך הדירה הולך ויורד.
רחל עזריה: אנשים מבוגרים לא יכולים לעזוב לדיור מוגן בגלל שהם לא יכולים למכור את הדירה שלהם, כי לא ברור מה המעמד של הדירה.
רחל עזריה: אז קודם כל זה דיון חשוב, אני מברכת אותך, כבוד היו"ר.
רחל עזריה: הנושא הזה ייפתר.
רחל עזריה: אנחנו, בכנסת, לא יכולים להשאיר את התושבים האלה תלויים בין שמים וארץ לגבי דירות שהם קנו במיטב כספם.
רחל עזריה: לי יש הצעת חוק שאומרת בדיוק לקחת אחריות על הכל – כל עסקאות המקרקעין יחייבו אישור שלנו, בכנסת.
רחל עזריה: כל דבר שהוא מעל 2 דונם.
רחל עזריה: רוכש המקרקעין מהכנסייה חייב להיות בעל אזרחות ישראלית.
רחל עזריה: יכול להיות שאיראנים קנו את זה.
רחל עזריה: אנחנו רואים פה את היזם.
רחל עזריה: אנחנו רואים פה נציג, אנחנו לא יודעים מי הוא.
רחל עזריה: יכול להיות שיש פה מהלך הרבה יותר גדול ממה שאנחנו בכלל מבינים, ולכן זה חייב להיות בעל אזרחות ישראלית.
רחל עזריה: כל עסקת מקרקעין שמעורבים בה אחד ממוסדות הלאום, תוטל עליו האחריות על החכירה.
רחל עזריה: אתם לא יכולים פשוט לעזוב את זה וללכת.
רחל עזריה: אנשים קנו את הדירה כי ידעו שזה קק"ל, הקופסה הקטנה שהם הכירו מאז ומתמיד.
רחל עזריה: בכל עסקה של קרקעות כנסייה שבה אין מעורבות של מוסד לאומי, אנחנו נשתמש בכל הכלים שעומדים לרשותנו כדי להגן על הדיירים.
רחל עזריה: דודי, מה שלא ייגמר - - - מה שלא ייגמר ככה אנחנו נסיים בחקיקה.
רחל עזריה: לא ניתן לזה לעבור ואני מזמינה את כולם להצטרף לחקיקה.
רחל עזריה: אנחנו ניתן הגנה לתושבים האלה.
דוד אמסלם: לאיפה את מזמינה אותם, אליך לחדר?
רחל עזריה: להצטרף להצעת החוק.
אוסאמה סעדי: הדיון הזה הוא חשוב מאוד, אבל רב הנסתר על הגלוי, בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: כל העניינים האלה מתנהלים במחשכים ואני שואל – איפה המדינה?
אוסאמה סעדי: אנחנו שומעים על קק"ל, על רמ"י, על בעלים עלומי שם, רשומים אי שם באיי הבתולה.
אוסאמה סעדי: כשבודקים אתה עסקאות האלה אז הולכים למשרד רישום המקרקעין-טאבו, מוציאים את הכל.
אוסאמה סעדי: הכל פה סגור, ואתם, משרד המשפטים משתפים פעולה עם זה שאם מישהו רוצה לבדוק את העסקאות האלה אז הכל סגור.
אוסאמה סעדי: אף אחד לא יכול להסתכל על העסקאות האלה.
אוסאמה סעדי: למה אתם מסתירים את זה?
אוסאמה סעדי: איפה המדינה, איפה התפקיד של המדינה שתגיד – האנשים האלה הם 1,2,3.
אוסאמה סעדי: או שהמדינה היא בסוד העניינים בגלל מה שהיה ב-2003, ואז אתם אומרים – אנחנו מוכרי את זה כאילו לגורמים פרטיים, אבל בעצם הגורמים הפרטיים האלה הם המדינה.
אוסאמה סעדי: אם זה ככה, שתבוא המדינה ותגיד את זה.
אוסאמה סעדי: אני אומר – האדמות האלה הן אדמות ווקף.
אוסאמה סעדי: הן לא שייכות לא לפטריארך ולא לפטריארכיה.
אוסאמה סעדי: הם שייכים לכל העדה הנוצרית.
אוסאמה סעדי: ווקף, לפי הדין השרעי, לפי הדין הנוצרי, לא מוכרים ולא קונים.
אוסאמה סעדי: לכן יש פה עוד צד.
אוסאמה סעדי: לכן אני מבקש מהמדינה שתבוא ותגיד, ותפרסם את כל המסמכים האלה.
אוסאמה סעדי: אל תסתירו את זה.
אוסאמה סעדי: אם אתם מסתירים את זה סימן שאתם שותפים לכל העסקאות האלה.
מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני ממליץ בפניך להטיל על משרד המשפטים-מנהל מקרקעי ישראל-קרן קיימת ונציג היזמים, שהם השחקנים הראשיים – לרכז את הנושא ותוך מספר חודשים להמליץ בפניך, בפני הוועדה הזו, על פתרון.
מיקי לוי: מנהל מקרקעי ישראל הוא זרוע של המדינה והוא גם מרכז את הנושא מול הכנסייה, מול אותם אלה שנופלים בין הכיסאות.
רחל עזריה: רגע, מה עם קק"ל?
מיקי לוי: הם שחקן ראשי, רחל.
מיקי לוי: וכמו כן – להטיל על רמ"י לשמש זרוע של המדינה ולייצג את אותם אזרחים שחתמו על הסכם ישיר עם הכנסייה.
מיקי לוי: אם צריך תיקוני חקיקה – הוועדה תבצע, ואפילו מחשבה על דרך להלאים את הקרקעות האלה.
מיקי לוי: אנחנו לא נותיר אלפי משפחות שיזרקו לרחובות.
דוד אמסלם: בבקשה, חברה', אני מבקש.
דוד אמסלם: כנסת ישראל זה לא אצטדיון טדי, כאן לא מוחאים כפיים.
<קריאה: ראית פעם דיון בכנסת ש - - - עד כאן.
<קריאה: יש גבול לכל דבר.
דוד אמסלם: אני מבקש שתצאי מן הדיון.
אכרם חסון: לפני שנה הגשתי בקשה לדיון מהיר במליאה בנושא שכונת רחביה.
אכרם חסון: היא באותו סטטוס.
אכרם חסון: אנחנו שם הכרנו את המטריה, ראינו את המסמכים והכל וראינו את האזרחים שהולכים לאבד את הבתים שלהם.
אכרם חסון: המצב הוא לא קל ואני חושב שצריך כאן התערבות של בג"ץ, כי יש כאן בעיה.
אכרם חסון: הכנסייה נתנה את זה בחכירה לחלק מהקבלנים, הקבלנים נתנו את זה לחלק מהתושבים, וכולם חתמו, חתמו וידעו אל הדבר הזה, רק אז הבעיה לא צצה ואף אחד לא דיבר עליה.
אכרם חסון: אני חושב שרק עתירה לבג"ץ יכולה להציל את התושבים ולפתור את הבעיה, כי כל חקיקה כזו בסופו של דבר גם תגיע לבג"ץ, כי גם הכנסייה תלך לבג"ץ, אולי גם הקבלנים, המצב הוא לא כל כך טוב.
אכרם חסון: אני חושב שאנחנו גם צריכים להתייעץ עם היועץ המשפטי לממשלה כחברי כנסת, לא רק כדי לעשות כאן דיון, לראות אם אנחנו יכולים ללכת עם חלק מהתושבים לבית המשפט הגבוה לצדק שיחליט, כי הסוגיה הזו היא סוגיה מורכבת גם מבחינה משפטית.
<ישראל איגרא: אני תושב בקעה, חבר המנהל.
<ישראל איגרא: אני רוצה להגיד שהבעיה, בהמשך למה שאמרו - - - יש אצלנו מאות דירות כאלה, והבעיה היא לא רק אלה שעוד 17 שנה עוזבים אלא שהכל קפוא היום.
<ישראל איגרא: אנשים לא רוצים לגעת באדמות כנסייה.
<ישראל איגרא: הפתרון שצריכים ללכת אליו מעבר לנושא החקיקה שדיברה עליו רחל עזריה – יש כאן תקנות.
<ישראל איגרא: לדוגמה, פקידי האוצר ניצלו הזדמנות לתפוס נישה של אנשים שההסכם שלהם לא היה דרך המנהל, לא דרך קק"ל וביקשו שישלמו להם, אם רוצים לחדש את החוזה, כאילו קנו דירה חדשה.
<ישראל איגרא: לבוא לאדם אחרי 70 שנה - - - זה דבר שצריך לתקן לפני תיקון החקיקה.
דוד אמסלם: אתה נכנס לרזולוציה שכרגע אני לא שם, והיא גם מיותרת, כרגע.
דוד אמסלם: הבעיה היא בכלל בבסיס, ואתה עלית כבר קומה.
דוד אמסלם: לכן, מה שאני רוצה לסכם, ברשותכם - - -
<נדב ישראל: משפט?
דוד אמסלם: אני אגיד למה לא.
דוד אמסלם: תראו, באמת, הסיפור הוא לא פשוט כמו שאמר חבר הכנסת אכרם חסון.
דוד אמסלם: מי שצריך להוביל את הפתרון זה ברמת המדינה, בגלל שהיקף הבעיה הוא כל כך גדול.
דוד אמסלם: כשיש בעיה כל כך גדולה זו הופכת להיות בעיה של המדינה.
דוד אמסלם: אני הבנתי שאתם הולכים לקיים דיון אצלכם.
דוד אמסלם: אני אקבע ישיבה מקצועית אצלי בחדר בעוד כ-3 שבועות.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי לוי הציע עוד חצי שנה.
דוד אמסלם: זה נראה לי יותר מדי.
דוד אמסלם: בעוד 3 שבועות אני אזמן גם את קמיניץ, גם את המנהל, את קק"ל, נציג של אחד מחברי הכנסת.
דוד אמסלם: אני לא צריך את נציג התושבים וגם לא את היזם, כרגע.
דוד אמסלם: אני, באופן בסיסי לא רואה הבדל בין הדיירים.
דוד אמסלם: מבחינתם הם קנו, רכשו דירה.
דוד אמסלם: לא חשוב מאיפה, לא חשוב למה ומי היו בעלי הקרקע.
דוד אמסלם: צריך להביא אותם למצב כמו כל אזרח במדינת ישראל שמבקש מהמדינה חכירה, כשהקרקע מוחכרת לו ל-49 שנים.
דוד אמסלם: אחרי שתעשו את הדיון תבואו.
דוד אמסלם: אם יהיו לכם מסקנות – מצוין.
דוד אמסלם: אם לא, נעשה את הדיון, נעשה חושבים ביחד.
דוד אמסלם: אחרי שיהיה לי משהו מגובש נעשה את הדיון ונזמין אתכם שוב, ואז ניכנס לפרטים האחרים – איך המדינה עכשיו, לא זו בלבד שנכנסת לצרה גם אמרה שקנית דירה חדשה וכנראה גם רוצה היטל השבחה.
מיקי לוי: מס רכישה.
דוד אמסלם: זה כבר כשעלינו קומה.
דוד אמסלם: אני עדיין בבסיס.
דוד אמסלם: אנחנו נקיים את הדיון, ברשותכם, עוד 3 שבועות.
דוד אמסלם: אני רק מבקש שתגידו לארז שתעשו את הדיון במסגרת הזמנים הזו כדי שעוד 3 שבועות נתחיל להתניע את המהלך כי הלחץ כאן, ובצדק, מבחינת האנשים – שהם מבוגרים ברובם, הם מרגישים לא טוב עם זה, ואני מספר לך שאנשים מבוגרים שיש להם מצב כזה ובאים אליהם עם בעיה כזו, הם נכנסים לחרדות, זה משפיע עליהם גם רפואית.
דוד אמסלם: הם לא רגועים, הם לא יודעים מה יהיה.
דוד אמסלם: תזכור את הסיפור שסיפרתי לך על הגברת בבית דגן שעד היום היא בטראומה מזה שאמרו לה שמפנים אותה מהבית.
<איגי פז: 3 שבועות נראה לי - - - חודש וחצי.
דוד אמסלם: בעוד חודש וחצי נקיים את הדיון.
דוד אמסלם: אני מבקש לא יותר.
דוד אמסלם: תעשו כמה סשנים של ישיבות כי זה באמת מורכב, זה לא פשוט.
דוד אמסלם: אל תחפשו אשמים, אני לא מחפש אשמים.
דוד אמסלם: לא מעניין אותי מי אשם, מי התרשל – זה באמת לא חשוב.
דוד אמסלם: תזכרו גם שמדובר בתקופה אחרת – מדינה בתחילת דרכה, אנשים שבאו לקדם דברים ולא לתקוע אותם, ולפעמים מצאו פתרונות שהם ראו אותם אז כפתרונות הכי מעשיים באותה נקודת זמן.
דוד אמסלם: היה חשוב להם לבנות ולא חשבו שזה משהו שבכלל ידונו עליו עוד 100 שנה.
דוד אמסלם: אני אקבע את הדיון לעוד חודש וחצי.
דוד אמסלם: זה יהיה בפגרה.
דוד אמסלם: רק תעשו כל מאמץ לפתור את העניין הזה, להביא כיוונים – גם אם זה בסוג של חקיקה, גם אם זה במשא ומתן.
דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שהלחץ כאן
דוד אמסלם: לא אמור להשפיע על המשא ומתן מול היזם, זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים להוריד את כל ה-incentive של הלחץ הכלכלי.
דוד אמסלם: זה אומר שבמשא ומתן אם צריך להוביל חקיקה שזה מוריד בבת אחת את כל האופציות של הסחיטה, אז אנחנו נעשה את זה.
<קריאה: מברכים על הסיכום.
דוד אמסלם: שלום, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.
דוד אמסלם: הנושא על סדר היום: זיהום חופי ישראל בביוב שמקורו בעזה, ואי הפעלתו של המתקן לטיהור שפכים שנבנה שם.
דוד אמסלם: זו בקשת דיון מהיר של חברת הכנסת שרן השכל, שלא נמצאת כאן, וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.
קסניה סבטלובה: תודה על קיום הדיון החשוב הזה, הנושא אינו חדש.
קסניה סבטלובה: זה נושא שמאיים על בריאות הציבור במדינת ישראל.
קסניה סבטלובה: כל מה שמתחיל בעזה – אנחנו יודעים איפה זה יסתיים, זה יסתיים מול חופי אשקלון ואשדוד, בסופו של דבר.
קסניה סבטלובה: הבעיה ניתנת לפתרון.
קסניה סבטלובה: זה הדבר המשמעותי שאנחנו חייבים להוציא מהדיון הזה, שזו לא גזירה משמים שיהיה זיהום ליד חופי אשדוד ואשקלון, אלא אנחנו יכולים לפעול, יחד עם הארגונים והרשויות המוסמכים.
קסניה סבטלובה: בסמוך לבית להיא ברצועת עזה הוקם כבר מזה כמה שנים מפעל לטיהור שפכים בסיוע של הבנק העולמי.
קסניה סבטלובה: בנייתו של המפעל הושלמה ב-87% ו-3% הנותרים, כך אומרים לנו מהבנק הבינלאומי – יושלמו כאשר תיפתר סוגית החשמל שעד עכשיו אנחנו לא מוצאים את הפתרון לה.
קסניה סבטלובה: ברצועה הסתמכו על פתרונות זמניים, שהם לא מספקים, שהביאו בין היתר לכך שמתקן התפלת המים שבאשקלון - - -
דוד אמסלם: ה-3% הנותרים לא מאפשרים את ההפעלה?
קסניה סבטלובה: לא מאפשרים את ההפעלה, כי אין גם חשמל.
דוד אמסלם: אז הוא לא מופעל.
קסניה סבטלובה: הוא לא מופעל, אינו עובד.
קסניה סבטלובה: אפשר להשלים אותו בחודשים ספורים, כאשר תיפתר סוגית החשמל.
קסניה סבטלובה: אז ברצועה יסתמכו בינתיים על פתרונות שהם זמניים ולא מספקים.
דוד אמסלם: אי אפשר להפעיל אותו באמצעות גנרטורים?
קסניה סבטלובה: אי אפשר להפעיל באמצעות גנרטורים וגם לא פאנלים סולריים.
קסניה סבטלובה: זה מפעל עצום שעומד לפתור את רוב הסוגיות בתחום של טיהור שפכים ברצועת עזה.
קסניה סבטלובה: עד עכשיו המתקן להתפלת מים באזור אשדוד הושבת מספר פעמים בשל זיהום הים.
קסניה סבטלובה: המתקן טרם הופעל בתפוקה מלאה, כמו שאמרנו – משום שלא הועבר חשמל.
קסניה סבטלובה: עם הפחתת החשמל לפני חודש המפעל הושבת לגמרי.
דוד אמסלם: ה-3% לא מושלמים כי הם כנראה צריכים התחייבות לאיזה חשמל?
קסניה סבטלובה: הם צריכים התחייבות לכך שיוזרם חשמל.
דוד אמסלם: יש מצב בין ישראל לעזה לגבי אספקת החשמל.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה ואני מניח שמדינת ישראל - - -
קסניה סבטלובה: אני יכולה רק להשלים?
קסניה סבטלובה: זה יובהר בהמשך.
דוד אמסלם: אני פשוט לא מכיר.
קסניה סבטלובה: אז כרגע תאר לעצמך שמדי יום מוזרמים 30 בריכות אולימפיות של שפכים לתוך הים.
קסניה סבטלובה: זה כרגע המצב.
קסניה סבטלובה: 90 אלף מ"ק של ביוב.
קסניה סבטלובה: זה המצב הקבוע מאז שהפתרונות הזמניים הפסיקו - - -
דוד אמסלם: מה הפתרונות הזמניים?
קסניה סבטלובה: היו פתרונות זמניים בצורה של מפעלים קטני ממדים.
דוד אמסלם: היו מט"שים קטנים שעבדו?
קסניה סבטלובה: כן, אבל הם לא מספקים את הסחורה, בעצם.
קסניה סבטלובה: בגלל שיש פחות חשמל מאי פעם עכשיו, ברצועת עזה, אז הם גם הפסיקו לתפקד.
קסניה סבטלובה: אז אי טיהור שפכים מסכן לא רק את תושבי הרצועה, זה ברור, אלא גם את ישראל, בחוף אשקלון, בעוטף עזה במיוחד.
קסניה סבטלובה: מחלות זיהומיות לא מבחינות בגבולות.
קסניה סבטלובה: יש לנו עכשיו במזרח התיכון התפרצות של מחלות זיהומיות כמו חולירע, לא עלינו, אבל אנחנו יודעים שיש קשרים בין המדינות האלה לבין רצועת עזה.
קסניה סבטלובה: חס וחלילה שזה יגיע גם למחזותינו.
קסניה סבטלובה: אציין שבאפריל 2013 פנה יו"ר רשות האנרגיה ברשות הפלסטינית, ד"ר עומאר כיתנא, למנכ"ל חברת החשמל הישראלית וביקש להרחיב את האספקה ב-10 מגה ואט שישמשו להפעלת המפעל.
קסניה סבטלובה: הדבר לא נעשה בשל סירוב החמאס להקמת קו ייעודי ודרישתו להעביר את החשמל לקו הכללי של הרצועה.
קסניה סבטלובה: הדבר האחרון שאני יכול להגיד, כי ניהלתי במהלך השנתיים מגעים נרחבים עם גורמים בצבא, עם הבנק העולמי ועם המתווכחים הבינלאומיים שכן נכנסים לעזה וכן יכולים להביא משם תשובות מספקות, שעד עכשיו, עד לא מזמן, צה"ל לא הסכים שיהיה קו ייעודי לאותו מפעל.
קסניה סבטלובה: הדבר האחרון שאנחנו שומעים מגורמי צבא שאני מנועה מלנקוט בשמם זה שיש הסכמה, בגלל שהמצב נהיה חמור מדי, יש הסכמה לקו יעודי.
קסניה סבטלובה: המצב בעזה הוא כזה שכרגע גורמים בחמאס אומרים – אנחנו היינו רוצים שיזרימו לנו את החשמל לסל הכללי של כל החשמל.
קסניה סבטלובה: הדבר הזה לא אפשרי מסיבות ביטחוניות.
קסניה סבטלובה: בהבנתנו את האזור אנחנו לא רוצים לצ'פר את החמאס בשום פנים ואופן.
קסניה סבטלובה: יחד עם זאת צריך לפתור את הסוגיה כדי למנוע התפשטות מחלות וזיהום בים.
קסניה סבטלובה: דווקא עכשיו, כשחמאס נמצאת בשעתה הקשה ומאבדת תמיכה בינלאומית, עולמית ואזורית, ואנחנו יודעים שגם מבחינת מדינות ערב היא "מוקצה", דווקא עכשיו זה הזמן להשתמש בכל הכוח של החברים שלנו באזור, וברוך ה' יש לנו כאלה, על מנת ללחוץ עליהם.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נושא חשוב ואני מסכים לכל הדברים שאמרת.
דוד אמסלם: מה לדעתך צריך לעשות?
דוד אמסלם: הרי ברור שלים לא צריכים להגיע שפכים.
דוד אמסלם: זה ברור שהפלסטינאים אחראים על השפכים שלהם, ולא אנחנו.
דוד אמסלם: אבל כרגע, הסיטואציה היא שזה מגיע, זה מגיע לחופי אשקלון זה מפריע למתקן ההתפלה, וכו'.
דוד אמסלם: יש כאן שרשרת של בעיות שבסוף מקרינה עלינו.
דוד אמסלם: מה לדעתך הכיוון של הפתרון.
קסניה סבטלובה: לדעתי הכיוון היחיד שבאמת צריך להיות פה זה באמת התחלה של עבודות.
קסניה סבטלובה: אם כבר יש לנו הסכמה של אנשי הצבא שיש פתרון של הקו הייעודי, אז הגורם השני שמעורב בסיטואציה הזו של חמאס – יש לנו מספיק גורמים בינלאומיים ש - - - על מנת להשיג את ההסכמה - - -
דוד אמסלם: את מתכוונת שמה שניתן לעשות כרגע זה במישור הדיפלומטי, ללחוץ עליהם כדי שיסכימו לחבר את הקו?
קסניה סבטלובה: כן, זה הזמן לעשות את זה עכשיו, כי יותר מאוחר הם יתחזקו, ישנו את דעתם.
קסניה סבטלובה: לא אכפת להם - - למי שאיכפת גם מזיהום הים והתפרצות מחלות זה לנו, רק לנו.
קסניה סבטלובה: הצד השני לא מעוניין - - -
דוד אמסלם: ההפך.
דוד אמסלם: ככל שיותר גרוע, יותר טוב להם.
קסניה סבטלובה: אז האחריות לצערנו מונחת לפתחנו.
קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים לחשוב היטב, בצורה פרגמטית וריאליסטית איך נגן על תושבי הדרום ואיך נגן על הים שלנו.
יעל כהן-פארן: קודם כל אני מברכת על קיום הדיון החשוב הזה ומברכת את חברתי, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שיזמה אותו.
יעל כהן-פארן: זאת דוגמה באמת מובהקת לכך שאנחנו מדברים, והנה דוגמה שסביבה לא מכירה בגדרות שאנחנו מציבים, לא בחומות.
יעל כהן-פארן: הים הוא של כולם, ואם הם שופכים או מזהמים בעזה אנחנו בסך הכל כמה קילומטרים משם, זה פוגע בנו.
יעל כהן-פארן: כמו שאמרה חברתי, כרגע הסיטואציה הפנימית שם מורכבת מאוד.
יעל כהן-פארן: אני לא נכנסת לזה, גם אין לי את הידע שיש לך, קסניה, אבל אני אומרת שאנחנו צריכים לחשוב עלינו ועל איך מוצאים פתרון לאנשים שחיים שם, מתוך הסתכלות עלינו.
יעל כהן-פארן: אנחנו לא רוצים שתהיה שם חולירע, אנחנו לא רוצים לשתות את המים האלה עם כל הזיהומים וגם הם לא צריכים לשתות את המים עם הזיהומים.
יעל כהן-פארן: פניתי בנושא לשר הביטחון וקיבלתי ממנו תשובה אתמול שהבעיה - שאי מוכנותו של מתקן טיהור השפכים בצפון הרצועה אינה תלויה רק בסוגית החשמל, והפעלתו לא תבטיח את הפסקת הזרמת השפכים באופן מוחלט.
יעל כהן-פארן: אני לא בטוחה עד כמה המשפט הזה נכון כי אני חושבת שהפעלתו כן תבטיח.
יעל כהן-פארן: מדובר פה בהמון שפכים.
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה זה לא חשוב.
דוד אמסלם: יש מט"ש אחד גדול.
דוד אמסלם: נניח שהוא מטהר 80% - - -
יעל כהן-פארן: 90%.
דוד אמסלם: נניח אפילו 50.
דוד אמסלם: 50% עדיף מאשר 100%.
יעל כהן-פארן: אז יש מט"שים קטנים שבשבועות האחרונים אין להם חשמל ומה שהם עשו – הם הגדילו את הזרמת הביוב לים.
יעל כהן-פארן: שתיים, יש את המט"ש הגדול שצריך לפתור גם אותו, ושלוש – אני רוצה להתייחס פה לעוד נקודה כי הכל קשור.
יעל כהן-פארן: אם תושבי רצועת עזה ישתו מים שהם מי תהום מזוהמים במי שפכים, זה חולירע.
יעל כהן-פארן: משם היא מגיעה.
יעל כהן-פארן: אנחנו, צריך להיות אכפת לנו שלאנשים שם לא תהיה חולירע, בשבילנו, בסדר?
יעל כהן-פארן: אז יש שם שני מתקנים, אם אני מבינה נכון – שהוקמו על ידי המדינות התורמות, והם מטהרים את המים, עושים התפלה של מי ים.
יעל כהן-פארן: התפלה שהם מוכרים מים לשתייה.
יעל כהן-פארן: היום, כל העזתים קונים בקבוקי מים.
יעל כהן-פארן: גם להם אין חשמל.
יעל כהן-פארן: אז בואו נראה איך אנחנו מביאים חשמל לתשתיות חיוניות.
דוד אמסלם: יש לך רעיון?
יעל כהן-פארן: להביא חשמל לתשתיות חיוניות - - -
יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לפתור את זה.
דוד אמסלם: איך, שאנחנו נשלם את החשמל?
קסניה סבטלובה: קודם כל יש התחייבות של הבנק העולמי שהוא ישתתף בהוצאות, ספציפית לגבי המפעל הזה.
קסניה סבטלובה: זה הדבר שאנחנו צריכים להישען עליו.
דוד אמסלם: את אמרת קודם שמשרד הביטחון רוצה לחבר את המט"ש לחשמל, והחמאס לא מעוניין, הוא רוצה שזה יעבור לחשמל שלו, לא למט"ש.
יעל כהן-פארן: להגיע לזה, עם המדינות התורמות.
דוד אמסלם: מה שקסניה אמרה – בואו נפעיל גורמים בינלאומיים בגלל שזה נושא שאוטוטו יגרום לאיזושהי בעיה הומניטארית בסיסית קשה, שזה חיי אדם ומחלות.
דוד אמסלם: אם החמאס משתלט ולא לוקח אחריות על האירוע, אז בואו נפעיל כל מיני גורמים בינלאומיים שילחצו עליו.
קסניה סבטלובה: עוד מדינה שיכולה להיפגע מזה זו מצרים, אני מזכירה.
קסניה סבטלובה: זו מדינה שיש לה יד, יש לה השפעה על מה שקורה שם, ברצועה.
קסניה סבטלובה: יש לנו מספיק ידידים וחברים ברחבי העולם שאפשר להפעיל אותם בתוך הסיפור.
יעל כהן-פארן: להוסיף עוד נקודה.
יעל כהן-פארן: העזתים מקבלים מישראל, מ "מקורות", מים.
יעל כהן-פארן: ישראל כבר התחייבה, להבנתי, להכפיל את כמות המים שהיא מעבירה להם.
יעל כהן-פארן: צריך להבין על כל כמות מים שישראל מביאה הם מערבבים עם מי תהום, שהם לא באיכות טובה, אבל כשזה מעורבב עם מים טובים ממדינת ישראל הם ברמה טובה לשתייה, וכך אנחנו יכולים על ידי הכפלה – ואלה לא כמויות מטורפות, אלה כמויות שיש בישראל.
יעל כהן-פארן: יש ויכוח על עלות.
דוד אמסלם: אין ויכוח.
דוד אמסלם: לדעתי כולנו מבינים את העניין שיש שם דבר שצריך לעזור, לסייע ולפתור אותו.
דוד אמסלם: אני מקווה שגם אין ויכוח גם מי אחראי על כל האירוע שם.
דוד אמסלם: אנחנו לא מעניינים את רצועת עזה, עם כל הכבוד.
דוד אמסלם: הרי מדינת ישראל היא לא המדינה היחידה בעולם.
דוד אמסלם: יש עוד מדינות בעולם שיש להן אחריות - - -
יעל כהן-פארן: אבל אתה נמצא בגבול שם.
דוד אמסלם: אני רואה את זה בשני צירים.
דוד אמסלם: ציר אחד זה איך זה משפיע עלינו.
דוד אמסלם: אבל יש פה ציר נוסף – בכל זאת זה אנשים שגרים שם, שהם לכאורה שבויים.
דוד אמסלם: הם לא אשמים כל כך, יש שם מישהו שהשתלט עליהם וגורם להם למשבר הזה.
דוד אמסלם: זו גם סוגיה שאני חושב שהיא מעניינת, מההיבט הזה.
יעל כהן-פארן: אבל אני כן מתייחסת כרגע למה ישראל יכולה, בהחלטה – והיא כבר החליטה, ועכשיו היא מתמהמהת, להבנתי, ויפרטו כאן האנשים, בגלל איזו אי הסכמה על 60 אגורות, מחיר לקוב מים.
דוד אמסלם: את רוצה עכשיו לנהל את המשא ומתן על מחיר המים?
יעל כהן-פארן: לא, אבל אני רוצה שישראל תגיע להחלטה שחשוב, בשביל שלא תהיה חולירע, שתחזור אלינו, כי היא לא תעצור בגדר.
יעל כהן-פארן: אז אנחנו צריכים לדאוג שיהיו להם מים.
דוד אמסלם: להערכתי, האחריות של תושבי עזה היא על החמאס.
דוד אמסלם: ישאל כבר מזמן לא נמצאת בעזה.
יעל כהן-פארן: כן, אבל זה אינטרס שלך למנוע שלא יהיה שם - - -
דוד אמסלם: אז אנחנו יכולים לשלוח להם כל יום - - - וגם קינוח.
יעל כהן-פארן: אבל מים זה משהו מאוד בסיסי.
יעל כהן-פארן: זה לא קינוח.
דוד אמסלם: אבל משלמים.
דוד אמסלם: ישראל זו לא המדינה היחידה בעולם.
דוד אמסלם: גם אם יחליטו שצריך לתרום לעזה אז כל העולם צריך להשתתף בזה, זו לא בעיה שמתגלגלת רק אלינו.
יעל כהן-פארן: אנחנו היחידים שיש להם צינור מים לעזה.
יעל כהן-פארן: היחידים.
יעל כהן-פארן: אני אסיים בזה שאני באמת קוראת לממשלה למצוא פתרון.
יעל כהן-פארן: זה בעוכרנו.
יעל כהן-פארן: אם זה יתפוצץ, זה יתפוצץ אלינו.
אכרם חסון: אדוני, זה דיון חשוב, אבל לצערנו אנחנו לא יכולים לתת פתרון.
אכרם חסון: קודם כל יש תיאום מלא מאוד בין הצבא הישראלי לבין הרשות הפלסטינאית ובין כל הגורמים הביטחוניים, ובעיית החשמל, כפי שאתה יודע, זו לא בעיה שמדינת ישראל יצרה.
אכרם חסון: זו בקשה של הרשות הפלסטינית להוריד את אספקת החשמל ב-60% כתוצאה מהוצאות כספיות, שחמאס לא משלם ורק הרשות משלמת.
אכרם חסון: לכן אנחנו מחוץ למשחק הזה.
אכרם חסון: מכיוון שאנחנו לא יכולים לעשות שום עסקה עם החמאס, אנחנו אסירים בידיים שלהם.
אכרם חסון: אני מציע קודם כל שאנחנו צריכים לחזק את היישובים בקרבת הגבול עם עזה, להקים מט"שים שם, להשקיע כספים שעל מנת שאם יקרו בעתיד עוד מקרים דומים שיהיו לנו מט"שים שיכולים לעשות את העבודה ולהציל את הדרום מכל זיהום אפשרי.
אכרם חסון: מצד שני, בלי מעורבות בינלאומית, עם הבנק העולמי, עם מצרים ועם חלק מהמדינות התורמות כדי למצוא פתרון אתם, אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע בצד שלנו, ביישובים שלנו, כי חמאס יכולים להשתגע כל שני וחמישי.
אכרם חסון: היום הם בקשרים מאוד רעים עם הרשות הפלסטינית ולכן כל הזמן יהיה לחץ נגד מדינת ישראל בקטע הזה.
אכרם חסון: אני לא רואה פתרון שמחר יכבדו אותו, יקיימו ויעשו אותו.
אכרם חסון: לכן אני אומר – בואו נשקיע ביישובים שלנו, נפתור להם את הבעיות ונהיה לפחות חסינים - - -
קסניה סבטלובה: אבל דווקא יש פתרון וזה לא משהו שאנחנו צריכים לממן ולא משהו שעולה אפילו פרוטה אחת.
אכרם חסון: אני מכבד, אבל בינתיים לא מכבדים את הפתרון - - -, לא מקדמים אותו.
קסניה סבטלובה: לא היית פה כשהצגנו אותו.
אכרם חסון: הייתי, ודאי.
אכרם חסון: מהדקה הראשונה.
קסניה סבטלובה: אז העניין הוא שהכל אורך המון זמן.
קסניה סבטלובה: מהרגע הראשון שאני התעניינתי ושאלתי על הנושא הזה ושאלתי האם מוכנים בכלל לתת קו ייעודי, אני קיבלתי תשובה שלא.
קסניה סבטלובה: זה היה לפני שנה וחצי, ועכשיו כבר כן.
קסניה סבטלובה: זאת אומרת שעכשיו אפשר להתקדם מהנקודה הזו.
קסניה סבטלובה: זה גם לא נושא מורכב כל כך.
זוהיר בהלול: לא הייתי בתחילת הדיון.
זוהיר בהלול: יש חמאס ויש אוכלוסייה.
זוהיר בהלול: אנחנו לא תמיד עושים את האבחנה.
דוד אמסלם: אני עשיתי.
זוהיר בהלול: אם עשיתם את האבחנה אני חושב שזה מאוד חשוב.
זוהיר בהלול: אסור להעניש בשום פנים ואופן את האוכלוסייה.
זוהיר בהלול: אפשר שהמחלוקת בין ישראל לבין חמאס תהיה תחת דיונים קדחתניים.
זוהיר בהלול: אני, בניגוד לדעתו של חבר הכנסת אכרם חסון, חושב שמתנהלות שיחות בין חמאס לישראל, אבל אין מחלוקת כאן בין ישראל לחמאס.
זוהיר בהלול: יש מחלוקת בין הרשות הפלסטינאית לחמאס.
אכרם חסון: - - - אנחנו עובדים מול הרשות הפלסטינאית.
קסניה סבטלובה: הסוגיה הזו התחילה לפני המשבר הנוכחי, אני רוצה להזכיר לך.
זוהיר בהלול: בכל אופן זה אינטרס ישראלי שאסור למנוע אספקת חשמל מהאוכלוסייה בעזה.
זוהיר בהלול: אני השתתפתי בתקופה האחרונה בלא מעט דיונים בענייני מתקן ההתפלה בעזה, באמצעות האיחוד האירופי.