GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאוה בוקר: היית אמורה לבוא עם נתונים ועם רישומים מסודרים וזה לא קרה.
נאוה בוקר: אני מבקשת, ההגנה הטובה ביותר היא ההתקפה.
נאוה בוקר: בפעם הבאה, בדיון ההמשך שכנראה נאלץ לקיים, אני מבקשת שתבואי מסודרת ועם תשובות לשאלות שלנו.
יעל גרמן: אני מבינה שיש דיון המשך.
נאוה בוקר: אני אעביר למשרד הפנים פנייה מסודרת מהלשכה שלי.
<תומר רוזנר: שיהיה ברור מה אנחנו רוצים.
נאוה בוקר: היא תקבל דרישה אחת לאחת וכל דרישה תהיה ממוספרת כדי שתראי בדיוק מה אנחנו רוצים.
<פזית יצחק: מעולה.
נאוה בוקר: כדי שלא נשמע טענות שלא העבירו לך מהוועדה כי זה לא נכון.
שרן השכל: כמה שאלות ליועץ המשפטי.
שרן השכל: אותי מעניין איך העבירו את זה בדיון הקודם.
שרן השכל: אתה אומר שאתה בעצם התנגדת לזה.
שרן השכל: אומרים כאן שהתנגדו אבל איך יכול להיות שזה עבר בדיון הקודם?
<שי גלברג סומך: אז הייתה פנייה של שר הפנים.
עבדאללה אבו מערוף: בפעם הקודמת זה לא הוצג כמו הפעם.
שרן השכל: מה זאת אומרת לא הצג?
עבדאללה אבו מערוף: אני אומר לך שזה לא הוצג בצורה הזאת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העמדה לא הייתה חד משמעית.
<תומר רוזנר: העמדה הייתה חד משמעית.
שרן השכל: אני שואלת למה היום אנחנו בעצם לא מתקנים את זה.
<תומר רוזנר: גם זה לא נמצא על סדר היום.
<תומר רוזנר: אם רוצים לבטל את ההחלטה הקודמת, צריך גם את זה לשים על סדר היום בצורה מסודרת עם נוסח של החלטה מוצעת ולבטל את ההחלטה הקודמת.
נאוה בוקר: אני רוצה לומר לכם כמה דברים לסיכום.
נאוה בוקר: לא תהיה כאן איפה ואיפה.
נאוה בוקר: המטרה היא לתקן עוול לכאן או לכאן.
נאוה בוקר: אני רוצה להביא להחלטה שאנחנו נקיים דיון נוסף עם כל הנתונים הרלוונטיים.
שרן השכל: שמשרד הפנים יאמר למה הם הכשירו את ההחלטה הקודמת.
נאוה בוקר: עם כל הנתונים הרלוונטיים.
נאוה בוקר: אנחנו נקיים דיון נוסף.
נאוה בוקר: נקבל את הנתונים ונדע מי הם אותם אנשים שאנחנו מדברים עליהם.
שרן השכל: ובכמה אנשים בעצם מדובר.
<תומר רוזנר: את צריכה להגיד להם מאיזו שנה את רוצה את הנתונים.
נאוה בוקר: אני אשלח לה את זה מסודר.
יעל גרמן: אם הגיעו ל-1965, אפשר ללכת ל-1948.
<יאיר חזן: למה לא?
נאוה בוקר: בואו נתייחס ברצינות לנושא הכאוב הזה.
יעל גרמן: זאת אומרת שאת מעלה בדעתך שאנחנו גם נעלה להצבעה את ביטול ההחלטה הקודמת.
נאוה בוקר: הכול.
נאוה בוקר: אני רוצה לקיים דיון נוסף וכמובן אני מצפה ממשרדי הממשלה לקבל נתונים רציניים ומסודרים.
שרן השכל: ולמה אפשרו את המצב הזה.
שרן השכל: למה פתאום הכשירו את החמישה.
נאוה בוקר: זאת הצעת ההחלטה שלי.
נאוה בוקר: מי בעד לקיים דיון נוסף?
נאוה בוקר: מי נגד?
נאוה בוקר: בעד – פה אחד
יעל גרמן: בעד לקיים דיון נוסף, בהחלט.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לרשום שאני מצביע במקום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ..
שרן השכל: אני מצביעה במקום דוד אמסלם.
יוליה מלינובסקי: אני מצביעה במקום חמד עמאר.
נאוה בוקר: יתקיים דיון נוסף.
נאוה בוקר: אני שוב חוזרת ואומרת שאני מצפה ממשרד הפנים להגיע מוכנים לדיון.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה במסגרת יום השוויון ליוצאי אתיופיה.
דוד אמסלם: זה היום שהכנסת מציינת את היום הזה וכך גם כל הוועדות.
דוד אמסלם: שלחתם אלי שני נושאים לדיון אבל בסופו של דבר התכנסנו סביב הנושא של מעמדם של הקייסים והמנהיגות הרוחנית של הקהילה.
דוד אמסלם: זה אחד הנושאים ששלחתם אלינו לדיון והחלטנו להתמקד בו.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לחברי חבר הכנסת אברהם נגוסה שהוא גם יותר בקיא ממני בנושא הספציפי הזה.
דוד אמסלם: אחרי כן נשמע את משרד ראש הממשלה, את המועצות הדתיות וכמובן את הקייסים ושאר המשתתפים.
אברהם נגוסה: אני מאוד מברך על החלטתך לקיים הדיון הזה בנושא החשוב הזה.
אברהם נגוסה: אני מברך גם את הכנסת שמציינת היום את נושא יוצאי אתיופיה.
אברהם נגוסה: הנושא בו נדון עכשיו בוועדה הוא נושא חשוב וחשוב לקהילה.
אברהם נגוסה: אני אתן את הרקע ואומר היכן הנושא נמצא היום והיכן הוא תקוע.
אברהם נגוסה: נציגי משרדי הממשלה יתייחסו ויאמרו איך אנחנו מתקדמים הלאה.
אברהם נגוסה: היום יש 15 קייסים.
אברהם נגוסה: יש קייסים שמכהנים במשרה מלאה ולא על התקנים האלה אנחנו כרגע מדברים.
אברהם נגוסה: כאמור, יש 15 קייסים שקיבלו הכרה במשרד הדתות והשתלבו במועצות הדתיות על מנת לשרת את הקהילה.
אברהם נגוסה: הצורך של הקייסים לשרת את הקהילה הוא צורך חשוב מאוד מכיוון שאלה המנהיגים הרוחניים שהובילו את הקהילה בגולה והביאו אותה למדינת ישראל, בהנהגתם.
אברהם נגוסה: השירותים שהקייסים נותנים היום בכל הארץ, הוא שירות חיוני לקהילה, בכל התחומים, בעיקר בתחום הרוחני-חברתי.
אברהם נגוסה: לצורך הזה הממשלה החליטה להכיר ב-15 קייסים צעירים שקיבלו את ההסמכה כאן בישראל והם הוכרו בחצי משרה.
אברהם נגוסה: חצי המשרה הזאת - בפעם הקודמת מישהו הראה לי את תלוש המשכורת שלו, 1,900 שקלים, מקסימום אלפיים שקלים.
אברהם נגוסה: אם אני טועה, הם יתקנו אותי.
<קריאה: עד היום זה הסכום.
אברהם נגוסה: בסכום הזה אי אפשר לכלכל משפחה ולכולם יש משפחות ויש להם משכנתאות.
אברהם נגוסה: הם לא יכולים לכלכל את חייהם והם תקועים.
אברהם נגוסה: הם לא יכולים לעזוב את העבודה שלהם, את האחריות הקהילתית שלהם ולחפש עבודה, ומה שהם מקבלים, זה לא מספיק.
אברהם נגוסה: ישבתי עם הרב יוסף הדנה ועם שר הדתות ושר הדתות הסכים להשלים ל-15 קייסים כך שיועסקו במשרה מלאה והסכים למנות רבנים מבני הקהילה.
אברהם נגוסה: במצב הזה הנושא היה צריך לבוא לוועדת השרים בראשות ראש הממשלה.
אברהם נגוסה: נמצא כאן אודי והוא ירחיב יותר מאוחר.
אברהם נגוסה: הנושא תקוע.
אברהם נגוסה: אני חייב לציין שבנוסף ל-15 קייסים יש 13 קייסים שלא קיבלו הכרה במשרד הדתות ואין להם את חצי המשרה.
אברהם נגוסה: הם משרתים את הקהילה בהתנדבות.
אברהם נגוסה: הדרישה של הקייסים היום היא להשלים ל-15 קייסים למשרה מלאה ולהכיר ולקבל במשרד הדתות את 13 הקייסים החדשים.
אברהם נגוסה: כאן הנושא תקוע בין משרד הדתות לבין משרד ראש הממשלה, דהיינו ועדת השרים, ואין פתרון.
אברהם נגוסה: היו תכניות שאושרו והוגשו עם תקציבים אבל לנושא הזה עדיין אין פתרון.
אברהם נגוסה: לכן אני מאוד שמח שאתה מקיים את הדיון הזה.
אברהם נגוסה: אני אשמח לדעת איך אנחנו יוצאים מהמלכודת בה אנחנו נמצאים.
אברהם נגוסה: אני מקווה שאודי אולי ייתן לנו כיוון כי הוא מרכז את הנושא של יוצאי אתיופיה בוועדת השרים.
אברהם נגוסה: נמצא כאן כבוד הרב הראשי של יהודי אתיופיה שמייצג גם את משרד הדתות.
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.
דוד אמסלם: אני מעביר את זכות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין שלדעתי גם יזם את היום הזה בכנסת.
דב חנין: אכן כן.
דוד אמסלם: הפנטזיה שלי היא שלא יהיה יום כזה בכנסת.
דוד אמסלם: שלא תצטרכו בכלל לקיים יום כזה.
דב חנין: האמת היא שפעמיים תודה לך.
דב חנין: תודה לך קודם על המחויבות העמוקה שלך לנושאים של יוצאי אתיופיה.
דב חנין: זו מחויבות שלא התחילה ביום הזה אלא היא מהרגע הראשון שנכנסת לכנסת.
דב חנין: תודה לך על קיום הדיון כי עם כל הלחץ הגדול בדיוני ועדת הפנים, הצלחת למצוא יחד עם צוות הוועדה את הזמן ואני מאוד מאוד מעריך את זה.
דב חנין: כמו שאמר חברי חבר הכנסת נגוסה, מדובר בנושא מאוד מאוד חשוב.
דב חנין: אדוני היושב ראש, מה שקורה בנושא הזה, ואני חושב שהיטיב לסכם אותו חבר הכנסת נגוסה, אני חושב שזה מסכם את המצב שלנו בנושא של יוצאי אתיופיה בישראל.
דב חנין: ברמת העיקרון אנחנו כולנו מבינים שמדובר בציבור גדול שסובל מאפליה והאפליה הזו דורשת תיקון, תיקון גדול, ברור וחזק.
דב חנין: הדיבורים הם טובים.
דב חנין: בסך הכול אנחנו שומעים דיבורים טובים.
דב חנין: הייתה גם ועדה במשרד המשפטים, ועדת פלמור, שעשתה עבודה רצינית.
דב חנין: הבעיה הגדולה שלנו היא שעד היום יש פער מאוד גדול בין הדיבורים היפים, החגיגיים, הנכונים לבין המציאות.
דב חנין: מה שתיאר חבר הכנסת נגוסה, זאת הרי מציאות בלתי נסבלת.
דב חנין: האם יתואר שבמדינת ישראל בן אדם שהוא בעצם עוסק במשרה רבנית, גם מנהיג ציבור, מנהיג רוחני של ציבור, וגם נותן שירותי דת, האם יתואר שבן אדם כזה יחיה משכר של 1,900 שקלים?
דב חנין: באמת מישהו מעלה על דעתו דבר כזה?
דב חנין: חוץ מבאמת באותו ציבור ספציפי של יוצאי אתיופיה בישראל.
דב חנין: האם יעלה על הדעת שאנחנו נצפה כחברה שאנשים ייתנו שירות לציבור או ייתנו שירותי דת לציבור ויעשו את זה בהתנדבות?
איתן ברושי: כמה כאלה צריך לפי דעתך?
דב חנין: המספרים שכרגע מדובר בהם הם מאוד מאוד קטנים.
דב חנין: אנחנו מדברים על 15 אנשים שהם בחצי משרה ועל עוד 13 אנשים שעובדים בהתנדבות.
דב חנין: לפי דעתי המספרים האלה הם נמוכים מדי כי אנחנו מדברים על ציבור מאוד גדול שצריך להיעזר בשירותי דת.
<אהוד פרוור: יש רבנים, יש רבנות, העולם לא נעלם.
דב חנין: אני לא אומר שרק הם.
<אהוד פרוור: זה לא שאין שירותי דת.
דב חנין: נכון, זה לא שאין שירותי דת, אבל כשאנחנו מדברים על שירותי דת מכוונים לקהילה ומותאמים לקהילה, אנחנו צריכים להכיר תודה על כך שזו קהילה שהצמיחה בתוכה הנהגה רוחנית ודתית כזאת.
דב חנין: זה בעצם סוג של נכס.
דב חנין: במקום שהמדינה תבוא ותגיד תודה, תודה שיש את האנשים האלה, אנחנו לא צריכים להתחיל מהתחלה לייצר, יש את האנשים, יש את היכולות, יש את המסורות, אנחנו מתעלמים מהדבר הזה או לפחות לא נותנים לו את המשקל המתאים.
דב חנין: אדוני היושב ראש, יש לנו היום ברמת העיקרון עם מי לעבוד.
דב חנין: אני חושב ששר הדתות השר אזולאי מאוד פתוח לנושא הזה.
דב חנין: אני גם שוחחתי אתו בזמנו.
דב חנין: אודי, אתה איש מעשה ואני מכיר אותך לא רק מהעניין הזה אלא גם מתחומים אחרים, אבל הדרישה שלנו צריכה להיות לראות מאתכם איזושהי תכנית עבודה עם לוחות זמנים שמראה איך אנחנו מביאים לשינוי וליישור קו כדי שהמצב של הקייסים ישתנה, כדי שהם יוכלו לעבוד בצורה מכובדת ומכבדת וכדי שהקהילה של יוצאי אתיופיה בישראל תוכל לקבל את שירותי הדת ואת ההנהגה הרוחנית הנדרשת.
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת דב חנין.
דוד אמסלם: אני אענה לך בקצרה לגבי ההערה של אודי.
דוד אמסלם: בני עדות המזרח, כשהם עלו לארץ, רובם היו אנשים דתיים.
דוד אמסלם: סבא שלי עלה לארץ, אבא שלי, והם היו אנשים דתיים.
דוד אמסלם: הרבנים שם היו דמויות כאשר מעבר לקטע הדתי, הם היו מנהיגים.
דוד אמסלם: הם היו חלק מההנהגה שהנהיגה אותם.
דוד אמסלם: כמובן באו לארץ, חלק גדול מאוד אחר כך התרחק מקיום המצוות המלא אבל נשארו אנשים מסורתיים.
דוד אמסלם: ההנהגה הדתית היא הכבוד של העדה, היא הכבוד שלנו.
דוד אמסלם: זאת לא שאלה אם אתה דתי או לא דתי אלא זאת שאלה של כבוד.
דוד אמסלם: תמיד אנחנו מכבדים את מנהיגי הדת שלנו בלי קשר לכך אם אנחנו מקיימים את כל תרי"ג מצוות או לא.
דוד אמסלם: בוודאי שכאשר אתה מהעדה, זה הכבוד של העדה.
דוד אמסלם: זה לא הכבוד של הקייסים בלבד.
דוד אמסלם: אלה לא שלושים אנשים, זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: זה כמו שאם מישהו בעולם פוגע בכבודו של ראש ממשלת ישראל, אני באופן אישי נפגע וזה לא קשור אם הצבעתי בשבילו או לא.
דוד אמסלם: הוא פגע במדינה.
דוד אמסלם: כשאני שומע את הנתונים, ועוד מעט ניכנס אליהם, אני לא מצליח להבין איך רב במדינת ישראל, קייס, מקבל אלפיים שקלים לחודש.
דוד אמסלם: אין לי מושג למה, אבל עוד מעט ניכנס לפרטים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא בא להחליף את הנושא של הרבנות.
דוד אמסלם: יש כאן הנהגה רוחנית, יש כאן מסורת שהרבנות הראשית לא מביאה אותה לידי ביטוי, וזה בסדר, אבל העדה רוצה לשמור עליה ואני שמח על כך וחושב שצריך לעודד את זה כך שזה לא ייעלם.
דוד אמסלם: יש לנו כאן רב תרבותיות וזה מה שכל אחד מאחד את מדינת ישראל כאשר כל אחד שומר על המסורת, כך שאנחנו חוגגים גם מימונה וגם סהרנה.
דוד אמסלם: זה עם ישראל.
<אהוד פרוור: יש כאן מסורת שאנחנו מתווכחים אבל במה שאמרת כרגע, אני לגמרי מסכים.
דוד אמסלם: בסוף הוויכוח אתכם הוא תמיד בכסף.
דוד אמסלם: כשמגיעים לכסף, מה קורה?
דוד אמסלם: פתאום זה לא חשוב וזה לא חשוב.
<אהוד פרוור: הצעתי לך להחליף אותי עם אגף התקציבים.
דוד אמסלם: אני לא אשאל אותך את השאלה כי אם אברהם נגוסה פנה אליך, אני לא רוצה להיכנס לזה.
דוד אמסלם: אני מקיים כאן במשך השבוע עשרות דיונים ויאמרו לך את זה דב חנין, גם אברהם וברושי שמשתתפים הרבה בדיונים שלי וחלקם דיונים על הרבה מאוד כסף.
דוד אמסלם: אני לא פוגש אותך אף פעם, בטח לא על 500 אלף שקלים.
דוד אמסלם: זה מתחת לרדאר.
דוד אמסלם: אני כאן מדבר על חוקים של עשרות מיליונים ומאות מיליונים ואני לא פוגש אותך כאן.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין למה כל קייס הוא החלטת ממשלה.
דוד אמסלם: אין לי מושג למה זה כך אבל לזה אני לא נכנס.
דוד אמסלם: למדתי שאם כבר פתחו את הנתיב, בוא נישאר בו, גם אם הוא עקום.
דוד אמסלם: נישאר בו בגלל שאחרת, כדי לפתוח נתיב חדש, אני צריך עוד ארבע שנים.
דוד אמסלם: לכן, בוא נישאר כך.
דוד אמסלם: חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: בעיני הסיפור של העלייה האתיופית הוא מהסיפורים היפים ביותר.
איתן ברושי: כמי שגדל כאן בארץ, אני חושב שמראשית העלייה הזאת אני עוקב ומלווה ומשתתף היכן שאפשר.
איתן ברושי: בעיני זה סיפור מופלא.
איתן ברושי: לכן המשימה העיקרית – ובזמנו עסקו בזה גם יושב ראש הוועדה וגם נגוסה – היא להשלים את העלייה מאתיופיה ולקדם את מה שצריך לקדם כדי להביא לכאן עוד עולים.
איתן ברושי: כל עלייה היא שונה וישראל בנויה מדורות של עולים.
איתן ברושי: צריך לומר שישראל חזקה היא ישראל שיש בה יותר יהודים ויש בה עלייה יותר גדולה.
איתן ברושי: לכן עלייה בלי קליטה לא יכולה להיות.
איתן ברושי: קליטת העלייה, עלייה וקליטה, נשארה יעד לאומי של כל הממשלות בכל התקופות.
איתן ברושי: הקהילה היהודית הגדולה בעולם היא בישראל אבל רוב היהודים לא חיים בישראל.
איתן ברושי: לכן המשימה הזאת נשארה משימה שמוטלת גם עלינו.
איתן ברושי: היא לא הסתיימה ואנחנו עוד מעט שבעים שנות מדינה.
איתן ברושי: השאלה היא, אודי, מה התנאים שיאפשרו כאן קליטה אמיתית של יוצאי אתיופיה, כמו גם קהילות אחרות אבל אנחנו עכשיו עוסקים ביוצאי אתיופיה.
איתן ברושי: אני חושב שמה שצריך להנחות אותנו בדיונים – והיום הזה מוקדש לנושא של קליטה, שוויון בקליטה ויצירת הזדמנות שווה – מה הם התנאים שאם נאפשר אותם, זאת תהיה עלייה שתהיה לה תרומה למדינת ישראל.
איתן ברושי: לכן הסיפור הזה הוא סיפור מיוחד.
איתן ברושי: הוא לא יכול היה לקרות בלי החלטות של ממשלות ישראל לדורותיהן.
איתן ברושי: אתם יודעים את הסיפור ואני לא רוצה להאריך.
איתן ברושי: לכן השאלה של כמה קייסים יהיו כאן, שאלתי מה הכללים, היא שאלה שולית.
איתן ברושי: כפי שאמר היושב ראש, השאלה היא מה ישראל השקיעה בעלייה הזאת כדי להביא אותה.
איתן ברושי: עכשיו אנחנו לא יכולים להיתקע על שוליים של שוליים.
איתן ברושי: אני מסכים שזה מתאים לפקידי האוצר.
איתן ברושי: הם בדרך כלל רואים ראייה מאוד צרה, הם פחות רואים את התמונה כולה, הם בקושי גזברים קטנים.
איתן ברושי: לדעתי מה שצריך לעשות זה קודם כל להגדיר מה היקף הפעילות הנדרשת ואם אתם שואלים אותי, עדיף פחות קייסים עם משכורת מלאה מאשר הרבה קייסים רעבים.
איתן ברושי: בסופו של דבר התפקיד שלנו כאן, כפי שאמר היושב ראש, אנחנו לא מנהלים כל פרט, אבל אם היקף העלייה הוא כזה ואם צפויים להגיע עוד עולים, ויש התחייבות להביא עוד עולים ואני בעד זה, ולא לוותר, אז מה התשתית הדתית הנדרשת כאשר אנחנו מצד אחד רוצים שכולנו נהיה עם אחד ומצד שני אנחנו רוצים לשמר את הייחוד של כל קבוצה ואת הזכות להיות שונה.
איתן ברושי: אנחנו עם אחד וגורל אחד אבל יש לנו את הזכות להיות שונה, כל אחד על פי מוצאו ועדתו והיכולת שלו לשמר את הדברים גם לדורות הבאים.
איתן ברושי: לכן הראייה של כמה קייסים היא ראייה של תנאים שצריך לאפשר אותם והעלות והשכר הם תנאי לקיום.
איתן ברושי: אלה שני דברים שצריך להפריד ביניהם.
איתן ברושי: קודם כל, מה אני רוצה ומה אני יכול.
איתן ברושי: מה התנאים להצלחת הקליטה, כולל המשך העלייה משם, ומה התנאים כאן שצריך לאפשר אותם כך שאפשר להיות אנשים גאים גם אם אתה עוסק בשליחות ציבורית.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אם אפשר עוד משפט.
דב חנין: אני מברך את כל המשתתפים בישיבה הזאת.
דב חנין: אני רק רוצה לומר לכם שאנחנו במקביל מנהלים דיונים בעשר ועדות של הכנסת.
דב חנין: אני גם מתנצל שאני אצא לרוץ לוועדות אחרות.
דב חנין: כולכם כמובן מוזמנים למליאת הכנסת בשעה 4:00 אחר הצהרים, שם נדבר גם על הנושאים האלה, וגם לכנס הגדול שנקיים באולם שפרינצק בכנסת בשעה 2:00 בצהרים.
דב חנין: תודה לכם על הגעתכם לכאן.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני דווקא רוצה לשמוע את הקייסים עצמם.
<שמאי אליאס: אני מראשון לציון.
<שמאי אליאס: תודה נתונה לחבר הכנסת דב חנין על היוזמה של היום הזה ועל הדיון הזה.
<שמאי אליאס: נכון אמר חבר הכנסת אמסלם שאנחנו רוצים שהיום הזה בכלל לא יתקיים ואולי נגיע ליום הזה אבל בינתיים יש צורך לקיים אותו.
<שמאי אליאס: אני מברך על קביעת הדיון בוועדה, שמתקיים למרות הקשיים כי הנושא בו אנחנו דנים הוא חשוב מאוד.
<שמאי אליאס: דיברתם על השכר העלוב, דיברתם על הדבר הקשה, על התקנים, ואני חושב שכל זה מצביע על היחס המזלזל שיש כלפי המנהיגות הרוחנית של הקהילה.
<שמאי אליאס: אף אחד לא רוצה להתעסק בנושא הזה של הקייסים.
<שמאי אליאס: גם בוועדות, למעט ועדת העלייה והקליטה, כאשר גם בוועדת הכלכלה בזכות חברינו שיושב לידי, ביוזמתו התקיים דיון פעם אחת.
<שמאי אליאס: כל השאר, אין דיונים.
<שמאי אליאס: אני כקייס כבר 14 שנים בתפקיד הזה, בכל 14 השנים אנחנו נאבקים על העניין הזה.
<שמאי אליאס: כבר לפני כן התחילו המאבקים.
<שמאי אליאס: אין ועדה שעסקה בנושא הזה.
<שמאי אליאס: דיונים, ועדות, החלטות, קביעות היו רק בנושא תעסוקה, רווחה וחינוך.
<שמאי אליאס: נושא המסורת, נושא המנהיגות הרוחנית הוא בעצם בחצר האחורית של כולם וזה כואב.
<שמאי אליאס: לכן אני חושב שכבר נמאס לנו ונעבור למאבק הרבה יותר רציני כדי שממשלת ישראל, בראשה עומד בנימין נתניהו, תדון בצורה רצינית ותשים סוף למאבק הזה ולתת מעמד והכרה בכוהני הדת, בקייסים, כסמכות רוחנית במדינת ישראל.
<שמאי אליאס: אם זה לא יהיה ואם זה לא תקן קבוע, כל פעם משלמים אלפיים שקלים.
<שמאי אליאס: באלפיים שקלים אנשים צריכים להתקיים ולתת שירות לקהילה במשרה מלאה.
<שמאי אליאס: היום כולם מזדעזעים כששומעים את הדבר הזה אבל אנחנו לא באנו בגלל הכסף.
<שמאי אליאס: אני רוצה לומר לכם שהקייסים לא חיים מאלפיים שקלים.
<שמאי אליאס: אתם יודעים שאלפיים השקלים זה לשתי קניות בסופר.
<שמאי אליאס: הקייסים ברוך השם מתפרנסים ועובדים, הציבור מחזיק אותם אבל את הציבור אף אחד לא רואה.
<שמאי אליאס: את העבודה שלהם אף אחד לא רואה.
<שמאי אליאס: מה הם עושים, את אף אחד זה לא מעניין.
<שמאי אליאס: על זה אנחנו מדברים.
<שמאי אליאס: ברשותכם, אולי הוועדה הזאת תגרום לכך שסוף סוף ידונו בצורה רצינית על מעמדם הרוחני של יהודי אתיופיה/הקייסים.
<שמאי אליאס: אם זה לא יהיה כך, כל פעם אנחנו נדון מחדש, נבקש עוד כמה גרושים, נבקש להוסיף עוד עשרה או 15 קייסים שיקבלו אלפיים שקלים, להוסיף עוד חצי משרה, עוד רבע משרה, אבל זה לא זה.
<שמאי אליאס: בהזדמנות הזאת אני מבקש מכל הנוכחים היושבים כאן, כולל נציגי משרד ראש הממשלה, ובמיוחד מהבית הזה שכל פעם אתם מזדעזעים כשאתם שומעים, לקחת אחריות.
<שמאי אליאס: המלים היפות, זה יפה.
<שמאי אליאס: אתם עדה טובה, אתם אנשים כאלה ואחרים וכולי, אבל שבענו לשמוע את הדברים האלה.
<שמאי אליאס: אנחנו רוצים לעבור למעשים.
<שמאי אליאס: תודה רבה על היוזמה.
<ראובן מנשה: אני קייס 32 שנים.
<ראובן מנשה: כאן מספרים על העלייה, על המלים הטובות.
<ראובן מנשה: די, מספיק עם המלים הטובות.
<ראובן מנשה: הילדים שלנו נלחמים במדינת ישראל במלחמת לבנון השנייה ובצוק איתן.
<ראובן מנשה: אני אבא ל-12 ילדים, הילדים שלי נמצאים בתפקידים שונים אבל למה אנחנו כאן?
<ראובן מנשה: לא בזכות אף אחד אלא בזכות של הקדוש ברוך הוא.
<ראובן מנשה: אנחנו לא צריכים את אלפיים השקלים ממשרד הדתות.
<ראובן מנשה: השפילו אותנו שלושים שנים וזה עדיין קיים.
<ראובן מנשה: הרב הדנה, אתה יודע בעצמך, 32 ימים ישבנו בשביתה.
<ראובן מנשה: אבא שלי יבדל לחיים, בזמנו של הרב עובדיה שתמך ביהודי אתיופיה וקבע שיהודי אתיופיה הם יהודים לכל דבר.
<ראובן מנשה: אדוני, אדון פרוור, אלפיים שקלים.
<ראובן מנשה: אנחנו צריכים את הזכות.
<ראובן מנשה: אנחנו לא נגד המדינה אלא אוהבים אותה ומשרתים.
<ראובן מנשה: אני מוכן ללכת למלחמות עם הכובע והתלבושת שלי, אבל הבעיה עליה אתם אחראים היא שאתם משפילים את הקהילה.
<ראובן מנשה: ברוך השם אז לא היה מתורגמן, לא הייתה בינינו שפה, ההורים שבתו בשקט בלי אלימות.
<ראובן מנשה: מתי יש אלימות?
<ראובן מנשה: יש דוקטורים מבני העדה, משפטנים מבני העדה, ראיתם את ההפגנה הגדולה שהייתה.
<ראובן מנשה: האם ראש הממשלה מודע לדבר הזה?
<ראובן מנשה: איזה שינוי אתם תעשו?
<ראובן מנשה: אולי אני אומר מילה קשה, אולי אתם סופרים אותנו כמו את הערבים.
<ראובן מנשה: למה אני צריך לצעוק שלושים שנים כדי לקבל אלפיים שקלים?
<ראובן מנשה: זאת אפליה.
<ראובן מנשה: אני מבקש מכולכם, תשימו לב שכל נער ונערה יורדים מהארץ ולא רוצים להיות כאן בגלל הגזענות.
<ראובן מנשה: אנחנו רוצים לשמור על הכוהנות שלנו.
<ראובן מנשה: 2,500 שנים היינו באתיופיה נגד הנוצרים, נגד המוסלמים, ושמרנו את הדת.
<ראובן מנשה: יש לנו חברי כנסת ודווקא בארץ ישראל אנחנו מושפלים.
<ראובן מנשה: על מה?
<ראובן מנשה: כל אחד בוועדות אומר שאתם האתיופים יפים, חמודים, אוי הנה דוקטור אתיופי שהצליח, אבל אנחנו לא צריכים את המלים האלו.
<ראובן מנשה: תראו אותנו בשוויון.
<ראובן מנשה: למה אני צריך לקבל 1,900 שקלים?
<ראובן מנשה: איזה חוקים?
<ראובן מנשה: 14 שנים אתם דנים בנו.
<ראובן מנשה: אתם אומרים לנו איך להיות בן אדם, אבל אנחנו נגיד לכם שאנחנו בני אדם בעלי סבלנות, בעלי תרבות, בעלי דת.
<ראובן מנשה: אין קייס אחד שיגיד שאם הוא יחלל את השבת, הוא יקבל יותר כסף.
<ראובן מנשה: הוא יאבד את עצמו ולא יחלל את השבת.
<ראובן מנשה: אבל כאן הדת כוללת את הכסף.
<ראובן מנשה: אני מבקש שתתייחסו אלינו.
<ראובן מנשה: תנו לנו את האפשרות להחזיר את הצעירים למסורת.
<ראובן מנשה: ברוך השם היום יש עידן חדש ויש אינטרנט ורואים את העלייה שלנו.
<ראובן מנשה: איך ישבנו ביום כיפור בשביל הדת.
<ראובן מנשה: אמרו לנו שאנחנו לא יהודים אבל היום יהודי, מגיירים אותו בפקס.
<ראובן מנשה: יש לו כסף, מגיירים אותו.
<ראובן מנשה: אנחנו לא צריכים את הכסף.
<ראובן מנשה: תבינו כמה גזענות יש כאן.
<ראובן מנשה: מה זה רב?
<ראובן מנשה: רב צריך להשפיל את עצמו?
<ראובן מנשה: לרב עבריין משרד הדתות משלם שלושים אלף שקלים.
<ראובן מנשה: אדוני עוזר ראש הממשלה, זה אכפת לך? זה כואב לך?
<ראובן מנשה: אם הנכד שלך היה מתעלל בו איזה רב, מה היית עושה?
<ראובן מנשה: הופך את המדינה.
<ראובן מנשה: אלה כל הפנים היפות, תמחקו מכם, תהיו בני אדם, תתייחסו אלינו, יש לנו מסורת טובה.
<ראובן מנשה: בלי אינטרנט.
<ראובן מנשה: מקריית שמונה עד אילת משרתים, אם זה בהלוויית, אם זה בחתונות, הולכים.
<ראובן מנשה: לא צריך כסף.
<ראובן מנשה: הציבור שלנו מחונך ועוזר לנו, מה שלא עושה משרד הדתות ומשרד ראש הממשלה.
<ראובן מנשה: ראש הממשלה אומר אתם האתיופים, אני אוהב אתכם.
<ראובן מנשה: איזה אהבה יש לו? אין לו אהבה.
<ראובן מנשה: תמסור לי את הדברים.
<ראובן מנשה: אנחנו מאוד מבקשים להתייחס אלינו, אם זה בתקציב, אם זה במיגור האפליה, אם זה ביהדות.
<ראובן מנשה: ראש הממשלה מעביר מיליונים, ולמה לא יקציב לנו על מנת לחנך את הדור הצעיר ולהחזיר אותו למסורת?
<ראובן מנשה: אנחנו לא פוגעים באף אחד.
<ראובן מנשה: תודה רבה.
דוד אמסלם: תודה רבה הקייס ראובן.
דוד אמסלם: אמרת מלים כדורבנות.
דוד אמסלם: היה לי קשה לשמוע אותן, אבל הן באו מהבטן.
דוד אמסלם: אני רואה יותר את רוח הדברים.
<אביהו עזריה: אני מברך על היוזמה ואת הוועדה.
<אביהו עזריה: שלושים שנים אנחנו דנים בוועדת העלייה והקליטה ועכשיו עברנו לוועדת הפנים דבר שמהווה התקדמות.
דוד אמסלם: אברהם ואני, אותו הדבר.
<אביהו עזריה: אני לא מוריד מהתפקיד.
<אביהו עזריה: כל הוועדות דנות בנושא הקהילה וזה מרגש.
<אביהו עזריה: ידידי קייס ראובן דיבר מתוך התרגשות ומתוך כעס פנימי.
<אביהו עזריה: אנחנו לא באנו לבקש כסף או שכר.
<אביהו עזריה: מי שיודע, בשנת 1993 הקייסים עשו שביתה מול משרד ראש הממשלה ואז הוחלט לתת משכורת לקייסים.
<אביהו עזריה: הקייסים באופן משמעותי אמרו שהם לא צריכים כסף אלא הם רוצים את הכבוד שלהם.
<אביהו עזריה: אנחנו רוצים את הזכות שלנו.
<אביהו עזריה: אז היינו צעירים.
<אביהו עזריה: אני הייתי קייס צעיר.
<אביהו עזריה: היה ויכוח בינינו לבין הזקנים.
<אביהו עזריה: אמרו שאם אתם צעירים, לכו לעבוד בבניין ובעבודות אחרות כי עדיף לקבל את המשכורת.
<אביהו עזריה: אמרו, לא, אם אתם נותנים לנו משכורת, אתם מכשילים אותנו.
<אביהו עזריה: אני חושב לעצמי עכשיו שהם היו חכמים.
<אביהו עזריה: מאז, עשרים שנים, אותה בקשה.
<אביהו עזריה: אנחנו אומרים שאם בזכויות של הדת לא יתקנו, הבעיה לא תיפתר.
<אביהו עזריה: הכול בא מהדת.
<אביהו עזריה: ידידי קייס ראובן דיבר על ערבים.
<אביהו עזריה: יש בכנסת 13 חברי כנסת ערבים.
<אביהו עזריה: אנחנו מרגישים שאנחנו חלק מעם ישראל.
<אביהו עזריה: אמנם יש לנו הרגשה פנימית שאנחנו מנודים כי מנדים אותנו אבל אנחנו מרגישים שאנחנו עם ישראל.
<אביהו עזריה: הילדים שלנו אמנם עוברים תלאות קשות כשהם באים להתחתן ועוברים טרטורים קשים, תנאים על גבי תנאים, אבל עדיין הם מתחתנים ברבנות.
<אביהו עזריה: אנחנו מרגישים חלק מעם ישראל.
<אביהו עזריה: הילדים מתגייסים.
<אביהו עזריה: יש לנו נוכחות מכובדת בצבא.
<אביהו עזריה: יש לנו הרבה עבודה.
<אביהו עזריה: המדינה משקיעה במניעת שתייה וסמים ברחוב.
<אביהו עזריה: אבל מי נלחם על הדברים האלה אם לא אנחנו?
<אביהו עזריה: אנחנו נלחמים.
<אביהו עזריה: גם ברווחה יש כל מיני סכסוכים ומי נלחם עבור האנשים?
<אביהו עזריה: אנחנו.
<אביהו עזריה: שלום בית וכל הדברים האלה, מי נלחם למענם?
<אביהו עזריה: אנחנו אלה שנלחמים בשפה שלנו ובכלים שלנו.
<אביהו עזריה: מרמס כבוד הקייסים.
<אביהו עזריה: אנחנו גדלנו באותו מקום, אנחנו היינו באותו מקום, אנחנו יהודים, ומי זכאי לעלות לכאן?
<אביהו עזריה: לנו יש מסר.
<אביהו עזריה: אנחנו מבקשים תקן.
<אביהו עזריה: אנחנו רוצים שקהילת יהודי אתיופיה תהיה מקובלת לכל דבר, אם בנושא דת, אם בנושא חינוך וכולי.
<אביהו עזריה: יש כל מיני דברים שאתם רואים.
<אביהו עזריה: כל הזמן אומרים שהמדינה גזענית בגלל הדת.
<אביהו עזריה: אם הדת לא תסתדר, היא תמשיך.
<אביהו עזריה: אנחנו מבקשים מאדוני היושב ראש שיהיה שוויון זכויות.
<אביהו עזריה: לנו אין שום דבר שאנחנו לא יכולים לעשות.
<אביהו עזריה: האתיופי רוצה להינשא, הוא צריך לחפש לו רב אתיופי.
<אביהו עזריה: במועצה הדתית יש מחלקות לעדה האתיופית וזה דבר שאין לעדה אחרת.
<אביהו עזריה: אומרים שיש רבנים, יש מחתנים, אבל לא מרגישים כי הקהילה נמצאת בספק.
<אביהו עזריה: לא משנה מתי הבן אדם עלה.
<אביהו עזריה: אנחנו מדברים על ביתא ישראל, כל העדה שעלתה לפני חמישים שנים, כולה בספק.
<אביהו עזריה: כל אחד לא יכול להכניס לנצח ישראל, לבית הספר, את הילדים שלו, אפילו אם הוא דתי.
<אביהו עזריה: אני לא יכול להכניס את הילדים שלי לבית הספר.
<אביהו עזריה: הבן שלי לא הולך להיות חרדי או דתי, הוא חייב לעבור איזשהו תהליך כדי להיכנס לבית הספר.
<אביהו עזריה: תחשבו טוב.
<אביהו עזריה: אנחנו לא מבקשים להשמיץ או להאשים אבל זה דבר נקודתי.
<אביהו עזריה: אפילו הפרשת חלה, הנשים שלנו לא יכולות לעשות הפרשת חלה, עד כדי כך אנחנו טמאים.
<אביהו עזריה: רבותיי, תחשבו טוב.
<אביהו עזריה: אתם יודעים מה זאת הפרשת חלה?
<אביהו עזריה: דתי אחד אמר שאתה לא יכול לעשות הפרשת חלה.
<אביהו עזריה: אדם דתי.
<אביהו עזריה: עד כדי כך אנחנו טמאים?
<אביהו עזריה: אל תתקוף.
<אביהו עזריה: אם לא היה בלגן, לא היו מתגלים הדברים האלה.
<אביהו עזריה: כל דבר שעושים כבלגן על הקהילה, אנחנו מצדיקים אותו.
<אביהו עזריה: הבעיה נמצאת למעלה ולא למטה.
<אביהו עזריה: הבעיה נמצאת אצל הרבנות הראשית וכאן צריך לתקן.
<אביהו עזריה: אנחנו מדברים על שוויון.
<אביהו עזריה: אנחנו רוצים להיות אזרחים כמו אזרחי ישראל, כמו שאנחנו מרגישים בו.
<אביהו עזריה: אנחנו קברנו הרבה אנשים בדרך לכאן כדי להגיע לארץ.
<אביהו עזריה: את זה אנחנו מבקשים.
<אביהו עזריה: אנחנו רוצים לעזור אחד לשני, אם הוא עולה או לא עולה כי כולנו עולים.
<אביהו עזריה: אנחנו עוזרים.
<אביהו עזריה: דברו ותראו איזה שירות אנחנו נותנים.
<אביהו עזריה: אנחנו יותר קרובים לקהילה מאשר המועצה הדתית והרווחה והמשטרה.