GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: שנית, תפתרו לקייסים הקיימים את המשכורת כי כך זה לא יכול להמשיך.
דוד אמסלם: לגבי המספרים העתידיים, שבו אתם.
דוד אמסלם: צריך להבין שהם סוג של עובד סוציאלי, רוחני.
דוד אמסלם: הילד הקטן שיוצא מהבית בגיל שמונה-תשע ורואה אותו, הוא בא ומנשק לו את היד.
דוד אמסלם: הוא מכבד אותו.
דוד אמסלם: אם הוא אומר לו משהו, סביר להניח שהילד מכבד את הרב והוא עושה בגלל שהרב ביקש.
דוד אמסלם: מעבר לקטע הדתי, יש להם כאן קטע רוחני קהילתי.
דוד אמסלם: עבודה קהילתית.
דוד אמסלם: בואו, חבקו אותם ואם הם צריכים עוד כמה קייסים בגלל שבסך הכול הם מפוזרים בכל הארץ, הם קהילות קטנות בכל עיר ועיר והקייס לא יכול לנסוע ממקום למקום.
דוד אמסלם: הקייס צריך לחיות בתוך הקהילה שלו כדי שהם ירגישו מחוברים אליו והוא אליהם.
דוד אמסלם: תבדקו מה אפשר לעשות בעניין הזה כי אני באמת חושב שזה חשוב.
דוד אמסלם: זה נושא קטן שמקרין עליהם ואת גולת הכותרת של המשפחה שנקראת המשפחה האתיופית.
דוד אמסלם: אם אתה בסופו של דבר מרגיש שאתה מבזה אתת ראש המשפחה, כל המשפחה מרגישה כך.
דוד אמסלם: כך הם מרגישים ואני מתחבר אליהם כי גם אני מרגיש כך.
דוד אמסלם: אחרי הפגישה אני אעשה אתך פגישה אישית, בעוד כשלושה שבועות, ואני רוצה לשמוע מה עשיתם ולאן הלכתם.
דוד אמסלם: אם תרצה עזרה שלי, בשמחה.
<יוסף הדנה: אני רוצה לתקן משהו.
<יוסף הדנה: אני יושב עם השר כל הזמן והוא רוצה להשלים את שכר הקייסים.
<יוסף הדנה: כמה שאני יודע, אין שום קשר בין מינוי הרבנים להשלמת המשכורת לקייסים.
דוד אמסלם: הרב הדנה, אני אוהב אותך, אתה איש צדיק, אתה איש עם לב גדול, אבל אם הוא אמר את זה, הוא עוסק בפוליטיקה הקטנה.
דוד אמסלם: אם הוא אמר את זה, זה מה שקרה.
דוד אמסלם: אתה אולי לא יודע, אבל אם הוא אמר שזה מה שהיה - זה מה שהיה.
<צגה מלקו: אני יותר מ-25 שנים בארץ.
<צגה מלקו: אני עיתונאית ברשות השידור ומאתמול אני בתאגיד.
<צגה מלקו: אני מלווה את הקייסים הרבה מאוד שנים.
<צגה מלקו: אני גדלתי בבית מאוד ציוני ויהודי ואבא שלו היה קייס הקייסים, אביו של קייס אביהו היה קייס הקייסים של הכפר של ההורים שלי, ואבא של קייס ראובן היה אחד הגדולים שהוביל את המאבק ב-1985.
<צגה מלקו: אני רוצה להגיד לכם שמה שאמר ידידי אודי, זאת הייתה התפיסה.
<צגה מלקו: בינתיים ניתן להם זמן, הקייסים המבוגרים ילכו לעולמם, נכשיר את הדור הצעיר, יהיו רבנים.
<צגה מלקו: אבל מה שקרה זאת טעות גדולה.
<צגה מלקו: ככל שדחו את הקהילה, ככל שלא כיבדו את הקייסים, תחשוב – כל אחד יחשוב – שהפגיעה בקייסים היא כאילו פוגעים באביו של כל אחד.
<צגה מלקו: זאת התפיסה שלנו, בני העדה.
<צגה מלקו: זה מה שקרה.
<צגה מלקו: לקחו כמה צעירים, התחילו ללמד אותם להיות רבנים ואחרי שלמדו, גם אותם זרקו לכל הרוחות.
<צגה מלקו: היו צריכים לבקש עבורם לבוא לוועדות כדי שייתנו להם משכורות.
<צגה מלקו: הממסד סכסך בין הקייסים לבין הדור הצעיר והרבנים אבל בסופו של דבר הדור הצעיר, הרבנים שלמדו כאן והתחנכו כאן, הבינו שלא רואים אותם אותו הדבר.
<צגה מלקו: הם לא שווים בין שווים.
<צגה מלקו: לכן הטעות הובנה והיום בכל פינה הם מדברים על המנהיגים הרוחניים המקוריים, הקייסים.
<צגה מלקו: אני רוצה להגיד לכל בן אדם, תקשיבו, יותר מאלפיים שנים שרדנו בזכות אבותינו, הקייסים, המנהיגים שלנו.
<צגה מלקו: תחשבו במדינת ישראל, בארץ ישראל, בירושלים עליה חלמנו, מישהו ימחק את זה?
<צגה מלקו: זאת טעות גדולה.
<צגה מלקו: זה לא יקרה.
<צגה מלקו: זאת טעות.
<צגה מלקו: מי שחושב על זה טעה.
<צגה מלקו: אנחנו לא באנו בשביל כסף.
<צגה מלקו: לכסף לא הייתה כל משמעות אלא הכול הייתה ירושלים.
<צגה מלקו: ההורים שלי הוכרו בישראל כאסירי ציון.
<צגה מלקו: כל הפעילות שלהם הם חשבו שכאן יש הכרה באסירי ציון ומה אלה אסירי ציון?
<צגה מלקו: אני אומרת את זה לכל המכובדים, שזאת טעות גדולה.
<צגה מלקו: קרה עוד דבר.
<צגה מלקו: אני מופתעת.
<צגה מלקו: אני מגיל 16 כאן וכאן גדלתי, התחנכתי וקיבלתי השכלה גבוהה.
<צגה מלקו: הטעות הגדולה היא שעד היום בכל תחום לא משתפים אותנו אלא מחליטים עבורנו.
<צגה מלקו: את הדבר הזה צריך להפסיק.
<צגה מלקו: אני אתן לכם דוגמה, פרשת הדם שהיא דוגמה קלאסית שקרתה לפני עשרים שנים.
<צגה מלקו: אם היו משתפים פעולה, היו מדברים אתנו, מסבירים לנו, הייתה הבנה.
<צגה מלקו: הממסד רואה בנו כאילו אנחנו אובייקט של איש שמזיזים אותו מכאן ויחליטו בשבילו והוא לא יודע.
<צגה מלקו: דווקא היום אני אגיד, תתפלאו לשמוע, בשידור שלי ברדיו שלי, הנה, כולם יעידו, כל הדור הצעיר בהתחלה רצה להיות כמו צבר יליד הארץ, כמו ישראלי מקורי, אבל כאשר נדחו, הדחייה החזירה אותם בגדול אחורה.
<צגה מלקו: היום רוב הקייסים, אתם רואים כאן צעירים, ההורים של רובם לא בחיים, יש קייסים שנולדו כאן, עברית שפת האם שלהם ואמהרית שפת התפילה.
<צגה מלקו: אני אומרת לכם שהממסד בכוונה מסכסך בין הקייסים והרבנים.
<צגה מלקו: המהות היא לא המשכורת שלהם.
<צגה מלקו: האנשים האלה ב-1,900 שקלים לא יהיו.
<צגה מלקו: קייס לא צריך לקבל משכורת, זה מה שנהוג, אבל הקהילה עדיין ממשיכה.
<צגה מלקו: מהות העניין, כמו שחברי גדי אמר, האם מכירים בנו כאן או לא.
<צגה מלקו: זאת הנקודה.
<צגה מלקו: מדינת ישראל עשתה מבצעים מפוארים.
<צגה מלקו: חבר הכנסת בגין, אני אומר לך, על אבא שלך כולנו יודעים, אני לאחרונה אפילו גיליתי איזשהו חוקר שכתב – דיוויד קסלר – ספר על הבאת יהודי אתיופיה דרך סודן וכדי להביא אותם דרך סודן, אבא שלך דיבר עם אנואר סאדאת.
<צגה מלקו: זה כתוב.
<צגה מלקו: מה פתאום אנחנו כאן היום?
<צגה מלקו: תחשבו על זה.
<צגה מלקו: אני התחתנתי בישראל.
<צגה מלקו: כשהתחתנתי ב-1993 רב אחד הסכים לחתן את יוצאי אתיופיה, רב זיכרונו לברכה מנתניה.
<צגה מלקו: לא השלמתי עם זה.
<צגה מלקו: אני עליתי ב-1984 והורי באו ב-1991.
<צגה מלקו: לא השלמתי עם זה שרק הרב הזה יעמוד.
<צגה מלקו: האבא של הרב יוסף הדנה, קייס הדנה, עמד בחופה.
<צגה מלקו: אני לא השלמתי עם זה.
<צגה מלקו: עד היום אני מרגישה חצי שלמה.
<צגה מלקו: זה לא אני, זה לא מה שגדלתי לתוכו.
<צגה מלקו: לכן אודי יקירי, זה לא עניין של כסף אלא זאת מהות העניין, אם מכירים בנו או לא.
<צגה מלקו: יחד עם זאת כולם צריכים להבין שאנחנו כאן בזכות, נהיה כאן, הילדים שלנו ימשיכו לשרת, אני אימא לשני בנים, הבן הגדול שלי סטודנט והבן הצעיר שלי עכשיו בצבא.
<צגה מלקו: אנחנו כאן.
<צגה מלקו: מי שחושב שבאנו לכאן לכמה חודשים, ושהקייסים ייעלמו ובמקומם יהיו רבנים – הוא טועה.
<צגה מלקו: הבית שלנו, המקום שלנו הוא כאן.
<צגה מלקו: אנחנו כל כך מאושרים.
<צגה מלקו: אנחנו בירושלים.
<יצחק טיים: תודה לכבוד היושב ראש, תודה לחברי הכנסת.
<יצחק טיים: יישר כוח לקייסים, המנהיגים הרוחניים של הקהילה.
<יצחק טיים: את הנושא הזה טוחנים בכנסת כבר כמה שנים, לפי דעתי כבר יותר מעשור.
<יצחק טיים: לפי מה שאני מבין, ובדקתי, יש כאן שיטה של הממסד החרדי ששולט ברבנות.
<יצחק טיים: הם רוצים לחסל את כל העניין הזה של הקייסים ורוצים למחוק כל זכר להם.
<יצחק טיים: אני אביא כמה דוגמאות שקרו בשנים האחרונות.
<יצחק טיים: היה את הסיפור הזה עם הרבנות בפתח תקווה, שכל שנה הוא צץ מחדש ולא נפתר.
<יצחק טיים: הרב אטיאס שהוא אח של השר אטיאס לשעבר – סליחה על המילה – מטרטר, לועס וטוחן את הקהילה האתיופית בפתח תקווה רק בגלל שהוא לא קיבל תנאים ומינוי של סמנכ"ל.
<יצחק טיים: את זה אומרים חברים במועצה הדתית בפתח תקווה וגם חברים מהעירייה, שזה אבסורד.
<יצחק טיים: זה הכול כסף.
<יצחק טיים: לגבי המועצות הדתיות, הכסף הועבר, הועבר המון כסף למועצות הדתיות, אבל מה שעשו עם הכסף, זאת כבר חקירה.
<יצחק טיים: לאן הוא נכנס, לאן הוא הלך, את זה צריך לבדוק.
<יצחק טיים: את זה אודי פרוור יודע מצוין.
<יצחק טיים: צריך לדעת לאיזה כיסים הכסף הגיע.
<יצחק טיים: כבוד הרב הדנה, אני מאוד מכבד את הרב הדנה ומאוד מכבד את אבא שלו שהיה קייס ועדיין קייס.
<יצחק טיים: הוא נצר למשפחה ושושלת.
<יצחק טיים: היה סיפור אתו.
<יצחק טיים: באותה תקופה רצו להדיח אותו כי הוא אמר את האמת לגבי כל נושא הגזענות.
<יצחק טיים: אני יזמתי עם עמר בר-לב ונפגשנו אתו והתקיים כאן דיון שדן בעניין שלו.
<יצחק טיים: בדיון הזה התברר לי – אז הייתי תמים ונאיבי – שכולם עושים יד אחת כדי למחוק את המורשת של הקהילה.
<יצחק טיים: רבנים, לובשי חליפות שחורים, יש להם חדר פינתי מוקצה בתוך המועצות הדתיות.
<יצחק טיים: אף אחד לא מסתכל לכיוון שלהם.
<יצחק טיים: בזים להם.
<יצחק טיים: אחותי ילידת הארץ, באה להתחתן, אמרו לה שתלך לרב האתיופי.
<יצחק טיים: למה היא צריכה ללכת לרב האתיופי?
<יצחק טיים: כי הוא מטפל בכם.
<יצחק טיים: זה באשקלון.
<יצחק טיים: זה ביזיון וזה עצוב וזה אבסורד.
<יצחק טיים: זאת שיטה לחסל את המסורת.
<יצחק טיים: אם הממשלה או מוסדות הדת בישראל רוצים להכריז עלינו מלחמה, הם לא יצליחו.
<יצחק טיים: מלחמת התשה כלפינו, הם לא יצליחו.
<יצחק טיים: הצעירים, רובם וכולם יתייצבו ואם נצטרך לצאת למאבק, נצא למאבק ולא נראה אף אחד כי זו הגאווה שלנו.
<יצחק טיים: הם האנשים שהחזיקו אלפי שנים את המסורת.
<יצחק טיים: אנחנו לא מתביישים, אנחנו גאים במה שאנחנו.
<יצחק טיים: זאת המדינה שלנו ולא של האנשים המסוימים שאוהבים לעשות קיטוב, שנאה, הפרד ומשול בתוך העם.
<יצחק טיים: זאת שיטה ידועה והוא יודע טוב מאוד מי הנפשות שם.
<יצחק טיים: אומרים לו ללכת להתוות דרך מסוימת, לפעול, זה מה שאנחנו רוצים – זה מה שהוא יעשה והוא עושה את זה בכל התחומים, אם זה בצה"ל, אם זה במשרד לביטחון פנים, אם זה בתעסוקה.
<יצחק טיים: ידו בכל ואת זה אסור להסתיר.
<שושנה בן דור: היום כשבאתי לכאן רשמתי שני כובעים, גם ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה וגם המרכז לחקר המוזיקה היהודית באוניברסיטה העברית עם קשר לחוקרים בצרפת וזה היה בכוונה.
<שושנה בן דור: אני כרגע רוצה להגיד כמה דברים.
<שושנה בן דור: קודם כל, אני לומדת מהקייסים כמעט 37 שנים.
<שושנה בן דור: קייס ראובן, אני זוכרת אותו כילד במרכז הקליטה בעתלית.
<שושנה בן דור: חלק גדול מהמורים שלי כבר אינם בחיים, יש לי גם מורים שיושבים כאן היום.
<שושנה בן דור: הדיון הזה הוא על יהדות אתיופיה ועל הקייסים בקשר של הקהילה האתיופית.
<שושנה בן דור: אני חושבת שמאוד חשוב להרחיב את היריעה ולהגיד מה יכולה להיות התרומה המיוחדת של הקהילה על המסורת הדתית שלה לעם ישראל כולו.
<שושנה בן דור: יש לי דעות - שלא אכנס אליהן - מדוע הממסד הדתי דחה את היהדות של ביתא ישראל אבל העובדה היא שמאז שהקהילה הגיעה, הנטייה היא להגיד מקבלים את הגוף שלכם אבל לא את הנפש.
<שושנה בן דור: אם אתם רוצים להתקבל כיהודים, תיישרו קו, אנחנו נגיד לכם ואין דיאלוג ואין דו שיח.
<שושנה בן דור: זה ההפסד של כל עם ישראל.
<שושנה בן דור: כפי שאמרתי, אני לומדת 37 שנים ובשנים האחרונות אני מתמחה בלימוד התפילות בשפת הגיז.
<שושנה בן דור: אני רוצה להגיד לכולם, מי שלא למד ולא הגיע לאוהל הלימוד ולא מצא דרכים אחרות ללמוד, שגם המנהג, גם הסיפורים שסיפרו על ירושלים אבל מה שקרוב ללבי, התפילות – זה עולם מלא.
<שושנה בן דור: עולם עשיר על אמונה בה', על הערגה לה', אהבה לאבות האומה, אהבת תורה, העושר של התפילות בחגים, של לימוד מוסר ושל אהבת ירושלים.
<שושנה בן דור: כל אלה, יש בתפילות של הקהילה.
<שושנה בן דור: זאת אחת המתנות שאנחנו צריכים לבקש מהקהילה ולא לשלול ממנה לתת לנו.
<שושנה בן דור: מי שרעב ללחם, מי שעסוק בפרנסה שלו מבחינה יום יומית, מאוד קשה לו לא רק לשרת את הקהילה הקרובה שלו אלא להפיץ את מה שיש אצלו לכל עם ישראל ולהעשיר גם אותנו הפרנג'ות.
<שושנה בן דור: אני חושבת שצריכים להסדיר את הנושא גם לקייסים בהם הכירו באתיופיה והוסמכו רק אחרי מבחנים מאוד קפדניים שם, צריכים להכיר כאן בצעירים וצריכים גם לברך על הצעירים שלומדים את התפקידים ועוד ילמדו.
<שושנה בן דור: זה נושא של קיום, זה נושא גם של כבוד וזה נושא של מתן האפשרות שלהם להעשיר את כל העולם היהודי.
<פנטהון אספה: אני אקצר ולא אחזור על דברים שנאמרו.
<פנטהון אספה: אני חושב מצד אחד יש את המעורבות הגסה של הממסד הרבני בקהילה שלמה, איך להתנהג ואיך להתנהל ולהתערב גם בחיי היום יום המסורתיים והחיים הדתיים של הקהילה.
<פנטהון אספה: מצד שני, התנערות סיסטמתית ומוחלטת של הממסד מקהילה שלמה.
<פנטהון אספה: לא מכירים בה ולא רוצים לדעת ולא רוצים להכיר.
<פנטהון אספה: אני מדבר עכשיו על קייסים ורבנים יוצאי אתיופיה כאחד.
<פנטהון אספה: גם רבנים יוצאי אתיופיה בממסד הרבני לא מוכרים כשווים בין שווים, אלה שלמדו כאן והתחנכו כאן.
<פנטהון אספה: זה אמור גם בשוויון של הסמכויות שלהם וגם בתנאים שלהם.
<פנטהון אספה: ידידי כבוד הרב יושב כאן, הרב הראשי של קהילת יוצאי אתיופיה - - -
<שמאי אליאס: מחילה שאני מפסיק אותך אבל מחכים לנו בדיון אחר.
<פנטהון אספה: אני מסיים.
<פנטהון אספה: הרב הראשי של קהילת יוצאי אתיופיה אבל התואר הרב הראשי לא בא לידי ביטוי לא בסמכות ולא בתנאים.
<פנטהון אספה: זה גם לא ממוסד ומה שאנחנו דורשים עכשיו זה להכיר ולמסד.
<פנטהון אספה: אם לא נעשה את זה עכשיו, כסף מאוד חשוב, משכורת מאוד חשובה, אבל זה קיום של הקייסים כדי להמשיך להתנהל בצורה נכונה, אבל כל עוד לא נמסד את הפונקציה הזאת שנקראת קייס ולהקציב לזה משאבים לאורך שנים, כל מי שיחפוץ לקבל את השירות מהקייסים, שיקבל אותו, שהם יהיו זמינים לו ולמה צריך לעשות את הכפייה הזאת?
<פנטהון אספה: בכך אני פונה אליך אדוני היושב ראש, אני מברך אותך על הדיון הזה ואני רוצה בפגישה הקרובה להעלות את הנושאים האלה.
<פנטהון אספה: המיסוד וההכרה מאוד חשובים, אפילו הכסף המיידי שמשולם להם.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מודה לקייסים על שהגיעו לכאן.
דוד אמסלם: אני חושב שהנושא חשוב מאוד.
דוד אמסלם: הקייסים ממהרים כי יש להם פגישה נוספת.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי - אודי, אני רוצה לסכם את הדיון – אני אפגש אתך באופן אישי בעוד כשלושה שבועות, חודש, ותיתן לי עדכון לגבי הפגישה שלכם.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצבת דוכנים מסביב לאתר קבר הרשב"י במירון.
דוד אמסלם: האם יש מישהו שרוצה להציג את הנושא או שאני אדבר עליו?
יואב בן צור: תתחיל אתה ואנחנו אחר כך נגיב.
דוד אמסלם: אני קיבלתי מספר פניות מכל מיני גורמים בארץ לגבי הנושא של התנהלות שם, גם בנושא של הדוכנים, גם בנושא של הניקיון וכו', אז אני אמרתי שאני אקיים דיון ואביא את כל הגורמים.
דוד אמסלם: מבחינתנו הרשב"י הוא אחד האתרים הקדושים במדינת ישראל וגם המבוקרים, לדעתי אחרי הכותל, מקום שני, לא שאנחנו עושים דירוג - - -
יואב בן צור: עושים.
יואב בן צור: זה לא דירוג ברמה, אלא דירוג במספר המבקרים.
דוד אמסלם: אני אומר בגדול, בסך הכול יש לנו אתרים מקודשים לעם היהודי, ולא רק לעם היהודי, יש אתרים נוספים אחרים מעדות אחרות, אנחנו מכבדים את כל האתרים, אז אני אמרתי שנעשה דיון בענין הזה כדי לצאת בסופו של דבר, בסוף הדיון, כשאנחנו לפחות מדברים ומנסים לכוון לזה שאתר הרשב"י יהיה אתר יותר מכובד מהיום, יותר נקי, יותר אסתטי, ייתן שירות לכל האנשים שבאים לקבל שם שירות וכמובן, אני אומר את זה באופן חד משמעי ובאופן קטגורי, אני גם מתייחס לדוכנים שם.
דוד אמסלם: הייתי הרבה שנים בעירייה והיו לנו הרבה דוכנים שהיינו מאפשרים אותם לאנשים, בסופו של דבר, יש שם גם צורך בדוכנים ויש גם אנשים שמתפרנסים מזה, רק צריך להסדיר את הכול שיהיה מכובד ובסך הכול התוצאה יכולה להיות בסופו של דבר, ולשם אני מושך, שכולם ייהנו.
דוד אמסלם: זאת אומרת שגם יהיו - - -
יצחק וקנין: זה נהנה וזה לא חסר.
דוד אמסלם: זה נהנה וזה נהנה ויש לנו יותר קידוש שם שמים במקום כשאנחנו מכבדים את האתרים.
דוד אמסלם: יש לנו נטייה באופן בסיסי, ואני יכול להראות לכם את זה בהרבה אתרים בירושלים, לא להשקיע כסף, מה שלא מכניס כסף לא משקיעים בו כסף, לא משנה מה.
דוד אמסלם: אני חושב שכאן אנחנו צריכים לצאת מחוץ לקופסה, אם צריך ללחוץ גם על המערכות להעמיד תקציבים לטובת העניין אז נעמיד.
דוד אמסלם: היות ואני לא מצוי כל כך בנושא הזה אז הייתי מציע, כבוד הרב, אתה רוצה?
<שמואל בן ציון רבינוביץ': שלמה שלוש.
דוד אמסלם: שלמה שלוש, מה התפקיד שלך, שלמה?
<שלמה שלוש: מנהל האתר.
דוד אמסלם: מנהל האתר, אחלה, אז בוא נתחיל איתך.
דוד אמסלם: תן לנו רקע קטן, אחרי כן נעבור לח"כים וכמובן לשאר החברים ולמשטרה.
דוד אמסלם: אני מברך על ההשתתפות של הרב רבינוביץ', זה דבר שהוא נדיר פה, אנחנו לא מביאים את הרב לכל דיון וכשאמרתי לו שאני עושה את הישיבה הוא אמר לי, 'דודי, אני מפנה את כל הזמן ואני בא'.
דוד אמסלם: תודה כבוד הרב.
<שלמה שלוש: זה לא סתם שהוא מפנה את כל הזמן, באמת ראשו ורובו במירון.
<שלמה שלוש: או לא רובו, אני לא יודע, אחר כך בכותל יצעקו, אבל הוא משקיע המון המון מאמצים בנושא ואכפת לו מאוד.
<קריאה: כדאי הוא רבי שמעון.
<יוסף בלוך: כדאי הוא רבי שמעון, שיסמכו עליו גם שלא בשעת הדחק וכל שכן בשעת הדחק.
<יוסף בלוך: בכל מקרה, אנחנו מדברים על נושא שיש שם, חזית הכניסה של האתר מכוסה היום בהמון המון שטח של בסטות, דוכנים, לא יודע איך תקרא לזה, קיוסק של אוכל וכל מיני דברים מהסוג הזה, חלק זה תשמישי קדושה.
<יוסף בלוך: חוץ מאחד שהוא ותיק, שהיה לו קיוסק מלפני כן, הוא מוסדר והוא רשמי, כל היתר זה איזושהי התנחלות, לאט לאט, זוחלת, כל פעם עוד מישהו מקבל אישור מהמועצה, משהו על גלגלים, משהו ככה, משהו ככה וזה זוחל וגדל וגדל וגדל.
<יוסף בלוך: בסך הכול, כמו שאמרתם, יש חשיבות גם לדוכנים, יש חשיבות לאוכל, יש פרנסה, יש הרבה דברים חשובים אבל לא יכול להיות שזה יהיה בחזית של הכניסה.
דוד אמסלם: קודם כל, שלמה, בכמה בסטות מדובר?
<שלמה שלוש: יש בסטה אחת יותר גדולה מהמקום הזה.
דוד אמסלם: שאלתי כמה, לא שאלתי מה הגודל של כל אחת.
<שלמה שלוש: יש אחת, חמש שהפכו להיות אחת ויש עוד ארבעה חמישה דוכנים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה מדבר אתי בסך הכול על חמישה ששה דוכנים.
<שלמה שלוש: אנחנו מדברים על דוכן אחד גדול שהוא כמו חמישה ועוד - - -
דוד אמסלם: הוא הוותיק או שהוא גם התפתח בשנים האחרונות, הגדול?
<שלמה שלוש: הוותיק היה רבע מזה או שליש מזה והוא גדל וגדל.
דוד אמסלם: זאת אומרת שזה הוותיק שהתפתח.
<שלמה שלוש: זה לא הוא עצמו.
<שלמה שלוש: לא משנה, מי ש - - -
דוד אמסלם: לא משנה, עזוב, אני מדבר כרגע על המבנה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כמה שנים אתה עובד באתר?
<שלמה שלוש: שלושים שנה.
דוד אמסלם: ממתי ההתפתחות הזו?
דוד אמסלם: תן לנו קצת היסטוריה לגבי הדוכנים.
דוד אמסלם: מתי הדוכן האחרון - - - אני הבנתי שיש אבולוציה.
<שלמה שלוש: לפני חצי שנה נבנה דוכן חדש.
דוד אמסלם: ומה עשית אתה?
דוד אמסלם: אתה מנהל האתר, לא?
<שלמה שלוש: פניתי למועצה, הבנתי שהם לוחצים, בקיצור, לא יודע איך, אבל מהמועצה כן נתנו לו אישור.
דוד אמסלם: מה זה לא יודע איך?
דוד אמסלם: למה, האתר הוא של המועצה?
יצחק וקנין: שטח שיפוט.
<שלמה שלוש: הוא שייך לשטח השיפוט של המועצה.
דוד אמסלם: אני אספר לך ששטח השיפוט של הכותל הוא ירושלים, אני מניח שעיריית ירושלים לא נותנת אישורים בכותל.
דוד אמסלם: העירייה גם לא יכולה לתת אישור באתר שהוא לא שלה, גם אם הוא ציבורי.
<שלמה שלוש: אני לא יודע אם יש הגדרה ברורה של מה הוא השטח של האתר ומה לא.
יואב בן צור: דודי, תבדיל בין האתר לבין השטח.
אורי מקלב: יש מפה סטטוטורית.
דוד אמסלם: תסמכו עליי שאני מכיר את השאלות.
דוד אמסלם: אחרי כן, בסוף - - -
אורי מקלב: היית שותף לפינוי של הדוכנים ממחנה יהודה?
דוד אמסלם: שלמה, האתר עצמו, תחת איזה כובע הוא מנוהל שם?
דוד אמסלם: מי מינה אותך?
<שלמה שלוש: ועדת החמישה.
דוד אמסלם: של משרד הדתות?
<שלמה שלוש: לא, זו ועדה - - -
דוד אמסלם: לא חשוב, המדינה?
<שלמה שלוש: בית המשפט העליון ממנה ועדת חמישה שהיא תנהל את האתר.
דוד אמסלם: אבל זה מטעם המדינה?
<שלמה שלוש: מטעם ההקדשות.
<שלמה שלוש: יש הקדשות שהם מנהלי האתר בטאבו.
<שלמה שלוש: היו ויכוחים בין ההקדשות ואז בית המשפט העליון קבע ועדה מתוך כל ההקדשות, שינהלו את האתר.
<קריאה: הוא רק מנהל של הקבר, הוא לא מנהל האתר.
דוד אמסלם: האתר הזה, מה הוא כולל?
<שלמה שלוש: יש חלקים וחלקים.
<שלמה שלוש: חלק אחד הוא בסמכות של ועדת החמישה, שזה חלקות 12 ו-70, שזה הקבר עצמו והחצר מסביבו.
דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על החצר, שלמה, החצר היא כפופת תכנית?
דוד אמסלם: יש תכנית?
דוד אמסלם: יש תב"ע במקום?
דוד אמסלם: כשאתה אומר חצר, האם אתה קובע איפה החצר?
<שלמה שלוש: לא, זו חלקה מסוימת, זה מוגדר בטאבו.
דוד אמסלם: האם בטאבו מוגדרת החלקה הספציפית שאנחנו מזהים אותה?
<שלמה שלוש: כן, זו לא החלקה שעליה הם נמצאים.
דוד אמסלם: לא חשוב, אני מדבר באופן כללי.
דוד אמסלם: מה קורה בחלקות הסמוכות?
דוד אמסלם: למי הן שייכות?
<שלמה שלוש: רובן הגדול למדינה.
יצחק וקנין: קק"ל.
<שלמה שלוש: קק"ל, המדינה, או המינהל, ואני לא יודע מה עם החלק שנמצא בתוך השטח של מושב מירון, הוא שייך ל - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה לא יודע.
<שלמה שלוש: לא.
דוד אמסלם: אף פעם לא בדקת את זה.
<שלמה שלוש: לא בדקתי בעלויות.
<שלמה שלוש: אני יודע שזה משבצת מושב מירון.
דוד אמסלם: כשאתה מדבר אתי על האתר, הרי אתה מנהל האתר, מה בדיוק השטח שאתה אמור לטפל בו לדעתך, מבחינת האחריות שלך כמנהל?
<שלמה שלוש: כמנהל האתר אנחנו לא מנהלים רק את אותו 12 ו-70, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם מקומות קדושים, כשהמרכז למקומות קדושים באיזושהי צורה אחראי גם על החלקות הנוספות מסביב.
<שלמה שלוש: אנחנו גם מטפלים בחניונים שקשורים לאתר שהם לא בחלקות 12 ו-70 ומטפלים בכל הקומפלקס הזה שנקרא אתר הרשב"י, מירון.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים להסביר את הקומפלקס?
<שלמה שלוש: מההר, ממנו והלאה.
דוד אמסלם: זאת אומרת שאתה מטפל בכל ההר.
<שלמה שלוש: כשצריך, מה שנקרא שמירה, ניקיון ותחזוקה.
<שלמה שלוש: דברים כאלה כן.
דוד אמסלם: אני אתקדם עוד צעד.
דוד אמסלם: תגיד לי, שלמה, התקציבים שלך מאיפה מגיעים?
<שלמה שלוש: מגיעים מהמדינה דרך מקומות קדושים.
דוד אמסלם: לא משנה, לא שאלתי דרך איפה.
דוד אמסלם: לפי מה שאתה אומר כרגע, מדובר על אתר שהוא בעצם הקדש, אמרת חמש הקדשות, יש את הוועדה, לא ועדה, בג"צ, לא בג"צ, עזוב את זה בצד, מינו אותך והמדינה מתקצבת את זה.
דוד אמסלם: אם מותר לשאול, כמה מתקצבים אותך?
<שלמה שלוש: כמה התקציב לשנה?
<שלמה שלוש: - - -
דוד אמסלם: אתה לבד עובד שם או שיש לך עוד אנשים?
<שלמה שלוש: בוודאי, יש עוד הרבה אנשים.
דוד אמסלם: צוות?
<שלמה שלוש: בתור מה אתה מדבר?
<שלמה שלוש: יש עובדי שמירה, יש עובדי ניקיון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, יש עוד צוות אנשים שעובד אתך.
<שלמה שלוש: ודאי, יש 'מקומות קדושים', שגם הם מחזיקים שם - - -
דוד אמסלם: כשהמדינה נותנת לך את הכסף - - -
<שלמה שלוש: היא לא נותנת לי, היא נותנת ל'מקומות קדושים', לאתר היא מביאה את הכסף.
דוד אמסלם: אז יש תכנית עבודה מסודרת?
דוד אמסלם: הרי המדינה לא מתחזקת שטחים שהם לא שלה.
דוד אמסלם: בתשובות שלך לגבי הנושא של הסמכויות של המדינה לגבי האתרים, השטח, אני מרגיש שאתה לא נעול.
דוד אמסלם: אתה אומר: 'שמע, יש את הקבר', שזה ברור, החלקה, 'יש מסביב עוד חלקות.
דוד אמסלם: אני לא יודע של מי הן.
דוד אמסלם: רובן של המדינה, חלק אולי של הר מירון, חלק פה וחלק שם' - - -
<שלמה שלוש: לא, לא, בוא נעשה רגע סדר.
דוד אמסלם: ואתה יודע, 'יש לנו חניונים', בקיצור, 'אנחנו מטפלים בכל ההר'.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מכיר שיטה כזו.
דוד אמסלם: כשאני החזקתי את כל השטחים בעיריית ירושלים בתוקף תפקידי אז קודם כל הייתי בודק אם שלי או לא שלי.
דוד אמסלם: קודם כל בודק, עושה קצת מודיעין, על מה אנחנו הולכים.
דוד אמסלם: לכן, אני מצפה ממך, כמנהל האתר, קודם כל שתדע בכלל מה אתה מנהל, ברמה הרשמית, לא בהיסטוריה.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתה באת והיה לפניך מנהל אחר, עשה לך סיבוב באוטו, אז לא היו ג'יפים, אמר לך: 'הנה, כל זה שלנו', אבל בסופו של דבר - - -
<שלמה שלוש: זה לא בדיוק ככה, רגע, אני אסביר לך.
<שלמה שלוש: כמו שאמרנו יש שתי חלקות 12 ו-70, שהן בסמכות ועדת החמישה והן בניהול של ועדת החמישה.
<שלמה שלוש: חוץ מזה יש גם את החלקות של המדינה, שהן בסמכות או באחריות וטיפול של המרכז הארצי לטיפוח מקומות קדושים.
<שלמה שלוש: כיוון שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה - - -
דוד אמסלם: המרכז הזה, אצל מי הוא חונה?
<שלמה שלוש: כן.
יצחק וקנין: המנכ"ל פה.
דוד אמסלם: המנכ"ל פה, עוד מעט נשאל אותו.
דוד אמסלם: מי זה המנכ"ל?
יצחק וקנין: שווינגר.
דוד אמסלם: סלח לי, אבל אני לא מכיר.
<יוסף שוינגר: נעים מאד.
<שלמה שלוש: כיוון שהעובדים של האתר מקבלים את התקציב שלהם דרך 'מקומות קדושים' בכל מקרה, אז כיוון שגם החניונים האלה הם באחריות של 'מקומות קדושים', אז העובדים של האתר הם גם עובדים בניקיון וסדר של החניונים האלה.
<שלמה שלוש: 'מקומות קדושים' גם משפצים את זה, טיפלו בזה, טיפחו את השטח, הכול.
דוד אמסלם: זאת אומרת שהמרכז למקומות קדושים, בגדול, אתה אומר, מבחינת האחריות הישירה בעצם כל השטחים מסביב כפופים אליהם ברמת הניהול, להוציא את הקבר עצמו, שזה עם ועדת החמישה, ואתם, בגלל שאתם כבר נמצאים שם אז אומרים לכם, 'טפלו גם באזור'?
<שלמה שלוש: ביחד, כן, כיוון שזה תקציב של 'מקומות קדושים'.
<שלמה שלוש: זה אותו דבר.
<שלמה שלוש: זה לא קשור לבסטות.
דוד אמסלם: הדיון שלי כאן
דוד אמסלם: כרגע הוא לא רק על הבסטות.
דוד אמסלם: אני לא עושה דיון פה על ארבע בסטות.
דוד אמסלם: אתה אולי כיוונת לשם, אבל אני רוצה להבין את כל הקומפלקס, את כל המרחב שם, מה קורה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה משפץ את הקבר – מי בעצם מממן אותו?
<שלמה שלוש: בדרך כלל תרומות.
דוד אמסלם: המדינה לא מממנת חלק מזה?
<שלמה שלוש: את השיפוצים?
דוד אמסלם: רק את האחזקה?
<שלמה שלוש: האחזקה השוטפת, כן.
דוד אמסלם: כשאתה רוצה ליזום איזשהו מהלך פיתוח, איך זה עובד?
דוד אמסלם: כשאתה רוצה לעשות מהלך פיתוח, גם של הקבר וגם סביבו, אז מה?
דוד אמסלם: אתה מכין לעצמך תכנית ואתה הולך ומוצא תורמים בעולם?
<שלמה שלוש: מה זאת אומרת?
<שלמה שלוש: יושב צוות של ההנהלה, הרב רבינוביץ' ואנשים מטעמו, אנחנו, רואים מה צריך לעשות, מכינים תכנית ופונים לתורמים.
דוד אמסלם: זה נראה לך סביר שקבר הרשב"י צריך להיות ממומן מתורמים?
<שלמה שלוש: הוא לא ממומן בשוטף שלו.
דוד אמסלם: לא ממומן בשוטף.
דוד אמסלם: נניח שהרב רבינוביץ', כרב של הכותל וכאחראי, מחליט שהוא רוצה לעשות שינוי ברחבה לטובת עם ישראל.
דוד אמסלם: עושה, מעביר תכנית, לוקח אדריכל, מעביר את כל המוסדות התכנוניים, נראה לך שהוא צריך להסתובב בעולם ולחפש תרומות?
דוד אמסלם: זה הכבוד שלנו כיהודים?
דוד אמסלם: מה, אנחנו כל היום רק מחפשים תרומות?
דוד אמסלם: אנחנו מדינה, נשמה, יש לנו עוד כמה לירות.
דוד אמסלם: את האצטדיונים פה במדינת ישראל בונה המדינה אז קבר הרשב"י לא נבנה אותו, אנחנו, כמדינה?
דוד אמסלם: בכלל הכבוד הלאומי, גם אם רוצים תורמים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מניח שאם מישהו ירצה לתרום לכותל ולקחת איזה שֵם על הכותל, יגידו לו 'לא, לך תתרום בבית הכנסת בחולון, בבת ים, אין בעיה', לא בכותל, הכותל הוא של כל עם ישראל.
דוד אמסלם: קבר הרשב"י הוא של כל עם ישראל, לא רק של היהודים שגרים פה.
דוד אמסלם: אבל זה דיון אחר, בוא נתקדם.
דוד אמסלם: אתה הכתובת שאני מדבר איתה, אבל כרגע זה לא חונה במגרש שלך.
דוד אמסלם: אז עכשיו, מה לדעתך צריך לעשות שם, שלמה?
<שלמה שלוש: לדעתי צריך להסדיר - - -
דוד אמסלם: כשפנית בזמנו אל המועצה, מי המועצה שמנהלת את זה?
<שלמה שלוש: אני פניתי אל ראש המועצה.
דוד אמסלם: איזו מועצה זו?
<קריאה: מרום גליל.
דוד אמסלם: היא נמצאת פה?
<דני סיידא: אני מייצג גם את המועצה.
דוד אמסלם: כשאתה פנית למועצה, אמרת להם, 'תקשיבו, רבותי, אתמול בלילה בא מישהו ושם בסטה חדשה שלא הייתה'.
דוד אמסלם: מה ענו לך?
<שלמה שלוש: 'אנחנו נטפל בזה', 'אנחנו נבדוק, אנחנו נטפל'.
דוד אמסלם: אין בעיה, חיכית שבוע.
<שלמה שלוש: או, 'הוא רק על גלגלים', 'הוא הולך, הוא חוזר'.
דוד אמסלם: חיכית שבוע, מה עשית אחרי זה?
<שלמה שלוש: אז עוד הפעם, 'הוא על גלגלים, הוא לא קיבל אישור, הוא רק על גלגלים, הוא עובר ממקום למקום'.
<שלמה שלוש: ככה זה נגרר, עד שבסוף הוא מקבל אישור.
דוד אמסלם: הבנתי, זאת אומרת שהעירייה בעצם נותנת אישורים, זה מה שאתה אומר, המועצה האזורית נותנת אישורים לבעלי דוכנים להציב אותם בשטחים שהם לא שטחים של העירייה.
<שלמה שלוש: אני לא יודע אם שטחים של - - -
דוד אמסלם: אתה אמרת קודם שזה של המדינה, מסביב וכו'.
<שלמה שלוש: אני אמרתי שבשטח ההוא שהבסטות האלה מונחות, אני לא יודע.
דוד אמסלם: ולא מצאת לנכון, שלמה, לבדוק של מי השטח של אותן בסטות?
דוד אמסלם: עזוב את כל ההר, הרי זה מפריע לך.