GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שאול צבעוני: מעמדת המדינה שנמסרה בבג"ץ עולה כי החלופה נבחנה על ידי המדינה ולא התקבלה.
<שאול צבעוני: זה נאמר בפירוש.
דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי עכשיו.
<שאול צבעוני: בסדר.
<שאול צבעוני: לפי דעתי בזה סיימנו.
אוסאמה סעדי: אדוני, היה דיון בינואר 2017?
אוסאמה סעדי: הוא דיבר על ישיבות מ-2016.
אוסאמה סעדי: ף
אוסאמה סעדי: אבל הוא נתן סקירה מקפת.
דוד אמסלם: תן לי לנהל את הדיון.
דוד אמסלם: עיריית לוד, בבקשה.
<אהרון אטיאס: שלום לכולם.
<אהרון אטיאס: אני מנכ"ל העירייה.
<אהרון אטיאס: אני רוצה להגיד שאני מתייחס לדיון הזה במורכבות.
<אהרון אטיאס: מצד אחד באמת אנחנו מסתכלים על ההתמודדות של מועצה מקומית עמק לוד ואנחנו מבינים את גודל המשימה.
<אהרון אטיאס: בשוטף, אנחנו היום כעירייה סובלים מהשריפות.
<אהרון אטיאס: כשאתה עובר היום ברחבי העיר, במרחק קילומטר מדהמש, אתה מרגיש שאתה מתהלך בתוך ענן של עשן.
<אהרון אטיאס: יש לנו את שכונת חב"ד הסמוכה לשם ושכונות נוספות שכל יום אנחנו כעירייה מקבלים תלונות על שריפות ועל מפגעים אחרים.
דוד אמסלם: גם אני קיבלתי ללשכה שלי מכתבים.
<אהרון אטיאס: העיר לוד במשך 25 שנים חוותה זעזועים קשים.
<אהרון אטיאס: כ-15 שנים מתוך 25 השנים האחרונות היא לא נוהלה על ידי ועדה או מועצה דמוקרטית.
<אהרון אטיאס: מי שניהל אותה, זאת בעצם מדינת ישראל, קרי, משרד הפנים על ידי פקידים ממונים.
<אהרון אטיאס: באותה תקופה כ-3,000 בתים לא חוקיים נבנו בעיר לוד.
<אהרון אטיאס: אנחנו כעירייה קיבלנו ירושה להתמודד עם 3,000 בתים אתם אנחנו צריכים להתמודד בדיעבד, חלק להכשיר, חלק להרוס, והכי גרוע – להתמודד עם תרבות של בנייה בלתי חוקית.
<אהרון אטיאס: אנשים מבינים שאם זה השטח שלי, אני יכול לבנות.
<אהרון אטיאס: אין להם במודעות שזה שהשטח שלך, זה לא אומר שאתה יכול מחר בבוקר לבנות.
אוסאמה סעדי: הם יכולים לקבל היתר?
<אהרון אטיאס: ודאי שכן.
אוסאמה סעדי: בשכונת הרכבת יש תכנית מתאר?
אוסאמה סעדי: יש תכנית מפורטת?
אוסאמה סעדי: למה אתה מדבר על תרבות?
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה לצאת, צא לבד אבל אל תפריע.
<אהרון אטיאס: אפשר לבנות.
<אהרון אטיאס: אנשים יכולים להגיש תב"ע מפורטת.
<אהרון אטיאס: עיריית לוד משקיעה עשרות רבות של מיליוני שקלים לצמצום פערים.
דוד אמסלם: הדיון כאן הוא על דהמש.
זוהיר בהלול: המנכ"ל צריך להיות פתוח אבל הוא חי בחשכה.
זוהיר בהלול: חי בחושך.
זוהיר בהלול: דודו, זה לא יאמן.
<אהרון אטיאס: אני לא יודע לדבר בפאתוס כמוך.
דוד אמסלם: אהרון, אתה מדבר אלי.
דוד אמסלם: זוהיר, תפסיק להפריע לי, בבקשה.
זוהיר בהלול: סליחה.
דוד אמסלם: תן לי שתי דקות להתייחסות בפריזמה של דהמש.
דוד אמסלם: הבנו שאתה אומר שיש זיהום אוויר.
<אהרון אטיאס: היכולת להתמודד עם בנייה בלתי חוקית ברמה כזאת גדולה - - -
דוד אמסלם: שקשור לדהמש.
<אהרון אטיאס: שקשור לדהמש.
דוד אמסלם: זה תחום השיפוט שלכם?
<אהרון אטיאס: לא.
דוד אמסלם: אז למה אתם צריכים להתמודד עם זה?
דוד אמסלם: אתם רוצים לעזור לדוד?
<אהרון אטיאס: אנחנו רוצים לומר, בלי להתייחס לעמק לוד, שאנחנו לא יכולים לקבל את המקום אלינו.
<אהרון אטיאס: זאת האמירה מבחינתנו כעירייה.
<אהרון אטיאס: לא, אבל יצאה חוות דעת של שר הפנים שאומרת שהנושא נשאר פתוח.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור למדינה.
דוד אמסלם: משרד הפנים, שני דברים.
דוד אמסלם: הדאיג אותי מה שאמר המנכ"ל שיש מתחם שמתפתח.
<קריאה: זה מדאיג גם אותנו.
דוד אמסלם: אם זה מדאיג אתכם, מה אתם עושים?
דוד אמסלם: אני מניח שאתם אמורים לטפל בזה.
<קריאה: לא לגמרי.
דוד אמסלם: ספרו לי איך התפתח דבר כזה.
דוד אמסלם: איך אתם הרשיתם במשרד הפנים לדורותיהם שזה יקרה.
זוהיר בהלול: זאת אבולוציה.
זוהיר בהלול: אי אפשר לעצור אבולוציה.
זוהיר בהלול: אנשים מתרבים.
דוד אמסלם: אני מבין שבמדינת ישראל מותר לעשות כל דבר, עבירות, אסור לעצור כלום, אסור לשאול איך זה נעשה אבל אני חושב שבמדינת ישראל יש סדר, צריך להיות סדר, ומטריד אותי איך הרשויות עובדות.
דוד אמסלם: אין לי תלונה כרגע כלפי התושבים אבל יש לי תלונה כלפי הרשויות.
דוד אמסלם: אני אחבר את זה לחוק התכנון והבניין ובזה אני מסיים.
דוד אמסלם: אחת ההערות הכי מקסימה ונכונה שהייתה כאן היא מראש עיריית רמלה שאמר: רבותיי, כשאתם רוצים לאכוף - בשלב של היסודות ולא כשיש בניין.
דוד אמסלם: תבואו בהתחלה.
דוד אמסלם: אני שואל על ההתחלה.
דוד אמסלם: הנה, היו כאן צילומי אוויר, ראינו בניין אחד ועכשיו יש כבר שמונים וזאת כבר שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אני שואל לגבי הבניין הזה למה אף אחד לא בא.
<רות יוסף: מכיוון שלא הזמנתם את נציג הפיקוח על הבנייה שהוא מאוד מהותי לשאלה הזאת, אני אנסה לענות אבל התשובה לא תהיה שלמה ואני אומרת זאת מראש.
<רות יוסף: ברמת העיקרון, כל הזמן נעשו ניסיונות.
<רות יוסף: עובדה שעמק לוד ניסתה בכוחות שלה ולא כל כך הצליחה והיא אמרה את זה די בגלוי, שהם לא הצליחו.
דוד אמסלם: בגדול את אומרת שזה בעצם התפקיד של המועצה.
<רות יוסף: התפקיד של המועצה המקומית.
<רות יוסף: מסורתית.
<רות יוסף: אלה השטחים שלה ומסורתית היא צריכה לעשות את זה.
<רות יוסף: הם באו למשרד הפנים ואמרו שהם לא מסוגלים להתמודד עם הבעיה הזאת.
דוד אמסלם: באיזה שלב?
דוד אמסלם: כשהיה מבנה אחד או שניים או בשישים-שבעים?
דוד אמסלם: מתי הם באו?
דוד אמסלם: לפני שנתיים-שלוןש שנים או לפני שלושים שנים?
<רות יוסף: הם באו לפני כמה שנים.
<קריאה: לפני שלוש שנים.
<קריאה: שבע-שמונה שנים.
<קריאה: אני כבר שש שנים בתפקיד.
דוד אמסלם: זאת אומרת, ראש המועצה ומנכ"לו באו ואמרו שהם לא יכולים להתמודד עם זה ושר הפנים אומר שגם הוא בעצמו לא יכול להתמודד עם זה.
<רות יוסף: זה הגיע לוועדה המחוזית להתמודד עם זה.
<רות יוסף: אנחנו ניסינו להתמודד.
<רות יוסף: צווי הריסה.
<רות יוסף: פנייה לבתי משפט וכל הדברים מהסוג הזה.
<רות יוסף: אגב, לכל המבנים שם יש צווי הריסה.
זאב בנימין בגין: שמומשו?
<רות יוסף: לא.
דוד אמסלם: אם הם מומשו, לא היה מצולם הצילום.
<נאסר קייס: חלק מומש.
<רות יוסף: פעלנו לגבי כולם אבל ההצלחה הייתה מאוד מינורית.
דוד אמסלם: מה זה הצלחה?
דוד אמסלם: מה המשמעות של הצלחה?
<הרות יוסף: הריסה של מבנים לא חוקיים.
<רות יוסף: האמת היא שההתכתשות הייתה בבתי משפט.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה נהרסו בשנתיים האחרונות?
<רות יוסף: אני לא יודעת.
<רות יוסף: אני לא מהפיקוח על הבנייה.
<רות יוסף: אני לא רוצה לתת נתונים שאני לא יודעת.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את התהליך העקרוני ולא רק לגבי המתחם אלא משם אני רוצה לצאת החוצה, למדינת ישראל.
דוד אמסלם: נניח שיש מועצה שמתפתחת אצלה עבירת בנייה.
דוד אמסלם: נגיד אפילו שהיא מעודדת את עבירת הבנייה והיא רוצה אותה כי זה מתאים לה.
דוד אמסלם: נניח בא המחוז ורואה שמתפתח כאן משהו שלא נראה לו.
דוד אמסלם: פונים לראש המועצה אבל מצפצפים עליכם ולא עושים כלום.
<רות יוסף: אנחנו מנסים להיכנס באמצעות הפיקוח על הבנייה בוועדה המחוזית.
דוד אמסלם: אתם אומרים שאם המועצה לא תתפקד, אחרי כן תטפלו בראש המועצה.
דוד אמסלם: אתם מוציאים צווי הריסה שיפוטיים או צווי הריסה מינהליים.
<רות יוסף: מה שאפשר.
דוד אמסלם: הוצאתם אבל הם לא הורסים.
<רות יוסף: הם מגיעים לבתי משפט.
דוד אמסלם: הגיעו לבתי משפט.
<רות יוסף: בתי המשפט נותנים אורכות למיניהן.
דוד אמסלם: יש שם צווי הריסה שהם חלוטים?
<רות יוסף: יש צווי הריסה ואני יודעת, לפחות בתקופה שלי עת הייתי אחראית על הפיקוח על הבנייה, שנהרסו שם שלושה מבנים גדולים אבל גם הבעיה היא עם המשטרה וגם הבעיה היא בבתי המשפט שהם פחות משתפים פעולה.
דוד אמסלם: כמה שנים הדיונים האלה מתנהלים בבתי משפט?
<רות יוסף: הרבה שנים.
דוד אמסלם: מה זה הרבה שנים?
דוד אמסלם: הרבה זה שנתיים, שלוש, ארבע, שלושים?
<רות יוסף: עשר שנים, 15 שנים.
דוד אמסלם: 15 שנים בית משפט במדינת ישראל מנהל דיונים?
דוד אמסלם: השופטים יודעים שהם מנהלים או שהנושא עובר משופט לשופט?
<רות יוסף: את זה תשאל אותם.
דוד אמסלם: אולי כמה יצאו לפנסיה ומעבירים מאחד לשני.
<רות יוסף: יש עוד עתירה ועוד עתירה ועוד עתירה ברמה גבוהה יותר.
דוד אמסלם: דרך אגב, החיבור של החשמל, המים והביוב, לאן זה זורם?
<רות יוסף: אין לי מושג.
דוד אמסלם: לאן זורם הביוב?
דוד אמסלם: מי מטפל בביוב?
<דוד יפרח: לרחוב.
דוד אמסלם: איך הם מחוברים לחשמל אם אין להם טופס 4?
<דוד יפרח: אם תרשה לי עוד משפט, אני אומר לגבי צווי הריסה.
<דוד יפרח: ב-2016 נהרסו שלושה מבנים ובאותו יום הפכתי להיות מאוים ותוך כמה ימים נבנו המבנים בחזרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: איך הוא מאוים כשהוא לא הרס?
<דוד יפרח: זה האבסורד.
<דוד יפרח: גם לא הרסתי וגם אני מאוים.
<דוד יפרח: הגיעו אלי הביתה פעמיים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר את המקום.
דוד אמסלם: אני מבין שגם האבטחה שלך היא על חשבון המועצה.
<דוד יפרח: הייתה.
דוד אמסלם: מה עושה משרד הפנים?
דוד אמסלם: יש ראש מועצה שנגיד הוא לא רוצה לתפקד.
<רות יוסף: ראש מועצה מתפקד.
דוד אמסלם: לא במקרה הזה.
דוד אמסלם: הם עדיין יושבים במקום, מוציאים להם צווים, יוצאים לנופש, חושבים שהכול בסדר?
<רות יוסף: אתם לימדתם אותנו שיש דמוקרטיה ובדמוקרטיה מי שנבחר, הוא צריך להיות חמש שנים.
<רות יוסף: אין הדחה עצמאית כמו בממשלה.
<רות יוסף: אין מושג כזה.
דוד אמסלם: אני שואל מה אתם כמשרד הפנים עושים.
<רות יוסף: הדבר היחידי שניתן לעשות זה בעצם להדיח ראש מועצה.
דוד אמסלם: לא, עזבי את הסיפור של ראש המועצה.
<רות יוסף: אין באמצע.
דוד אמסלם: יש ראש מועצה, בו נטפל אחר כך.
דוד אמסלם: הוא לא רוצה לטפל בבעיה.
דוד אמסלם: מה משרד הפנים עושה?
דוד אמסלם: הוא מהאו"מ?
דוד אמסלם: כאילו אין ראש מועצה ואנחנו רק מייעצים?
דוד אמסלם: איפה המדינה כאן?
<רות יוסף: אנחנו לא מהאו"מ.
<רות יוסף: באמת הוועדה המחוזית בפיקוח על הבנייה נכנסה לנעלי הרשות המקומית יחד אתה.
<רות יוסף: היא לא נכנסה לנעליה אלא היא עשתה עבודה בשיתוף פעולה עם המועצה.
דוד אמסלם: המבנים האלה, לפי האבולוציה שהמועצה הראתה, התפתחו במשך כארבעים שנים, פלוס-מינוס.
דוד אמסלם: מ-1998.
דוד אמסלם: עשרים שנים.
דוד אמסלם: יש למשרד הפנים אחריות.
דוד אמסלם: אמרתי, אני שם את המועצה בצד ואני לא בוחן אם זה בסדר או לא.
דוד אמסלם: נניח שהמועצה לא פעלה נכון, אני שם את זה בצד.
דוד אמסלם: המדינה, אתם – אולי תגידו לי שזה לא אתם ואני צריך להביא את משרד המדע כדי שיטפל בנושא או אולי את משרד הבריאות – והראש שלי אומר משרד הפנים.
<רות יוסף: היום זה באוצר.
דוד אמסלם: אני שואל באבולוציה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם בישוב שלי, נניח בעיר שלי, אנחנו נתחיל לבנות מבנים בלי אישורים ובלי כלום וראש העיר כל היום יחגוג אתנו ולא יעשה כלום, אני מניח שהמדינה תבוא ותפעיל את האמצעים שלה ותעשה כל מיני פעולות כדי שזה לא יקרה.
<רות יוסף: אני חייבת לומר דבר אחד.
<רות יוסף: התשובה לשאלה הזאת היא היחידה לפיקוח על הבנייה.
<רות יוסף: אני לא מטפלת בזה אלא הפיקוח על הבנייה.
דוד אמסלם: יחידת הפיקוח על הבנייה היא כפופה אליך?
<רות יוסף: היא במשרד האוצר.
דוד אמסלם: זה היה אצלך?
<רות יוסף: חלק מהתקופה.
<רות יוסף: זה גם לא אצלי אלא במינהל של הפיקוח על הבנייה.
<רות יוסף: זאת מחלקה נפרדת.
דוד אמסלם: אני מבין שיש לכם עוד יחידות אצלכם.
דוד אמסלם: כל הנושא של התכנון והבנייה עבר למשרד האוצר לפני שנתיים ואנחנו לא מדברים על השנתיים האחרונות.
<רות יוסף: בכל זאת, הפיקוח על הבנייה הוא יחידה נפרדת.
דוד אמסלם: את אומרת שלמחוז אין יחידה שפועלת.
<רות יוסף: היחידה המחוזית כפופה קודם כל מקצועית, בעבודה המקצועית, למינהל הפיקוח על הבנייה.
דוד אמסלם: מי מנהל אותו?
<רות יוסף: אבי כהן.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על האבולוציה.
דוד אמסלם: הוא היה גם לפני שנתיים-שלוש?
<רות יוסף: לפני כן היה מישהו אחר.
דוד אמסלם: את אומרת שהוא כפוף ליחידה הארצית.
דוד אמסלם: הוא מתייצב בבוקר ואת לא נותנת לו הנחיה?
דוד אמסלם: מה שהם אומרים לו?
דוד אמסלם: אתה היועץ המשפטי של משרד הפנים.
דוד אמסלם: איפה אתם בעניין?
<רון אלמוג: אני רוצה להבהיר את חלוקת הסמכויות.
דוד אמסלם: או שאתם מתעסקים רק במשכורות של העובדים והפנסיות שלא נתנו להם בסדר?
<רון אלמוג: אני אתייחס.
<רון אלמוג: אני מהלשכה המשפטית של משרד הפנים.
<רון אלמוג: הנושא הזה של בנייה בלתי חוקית הוא באמת מאוד מורכב ומערב הרבה מאוד.
דוד אמסלם: ומה אחר כך?
<רון אלמוג: גם היחידה לפיקוח על הבנייה שהיום היא במשרד האוצר, הוועדה המחוזית, היחידה הארצית לאכיפת דיני תכנון ובנייה שהיא במשרד המשפטים, וזאת הסיבה ששר הפנים פנה לראש הממשלה כגורם על מתכלל כי באמת משרד הפנים לא הגורם המתאים שיכול לפעול.
דוד אמסלם: אני לא שאלתי כרגע איך מתקדמים מכאן.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת והיא איך הגענו לזה.
דוד אמסלם: אני מספר לך עכשיו שיש ישוב שלידו מתחיל להתהוות מתחם כזה.
דוד אמסלם: אתה יושב במשרד והכול בסדר?
<רון אלמוג: אני אומר שמשרד הפנים כרגולטור של הרשויות המקומיות לא עוסק באכיפה של דיני תכנון ובנייה.
<רון אלמוג: גם אז.
<רון אלמוג: שוב, היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה הייתה במשרד הפנים והיא עברה למשרד האוצר והיא היחידה - - -
דוד אמסלם: אבל כשהייתה הבעיה הזאת, היא התחילה לפני עשרים שנים.
דוד אמסלם: כמה שנים אתה עובד במשרד הפנים?
<רון אלמוג: שש שנים.
דוד אמסלם: לפני שנתיים היחידה עברה למשרד האוצר.
דוד אמסלם: אנחנו נזמין אותה לדיון הבא.
דוד אמסלם: אני שואל אותך, כשאתה היית יועץ משפטי לפני שלוש שנים, ואם לא ידעת, לא ידעת, אבל אני מניח שהסוגיה הזאת עלתה לפתחכם.
דוד אמסלם: היא לא הפתיעה אותנו.
דוד אמסלם: אתם במשרד לא בודקים ורואים שהפקידות למטה לא עושה את העבודה שלה ואתם לא נכנסים לאירוע?
<רון אלמוג: כמו שהממונה על המחוז אמרה, זה התחיל בטיפול של המועצה האזורית שפנתה למשרד הפנים.
<רון אלמוג: היה עירוב של היחידה הארצית לפיקוח על הבנייה.
<רון אלמוג: היו כתבי אישום והיו צווי הריסה שחלקם התנהלו וחלקם לא.
דוד אמסלם: אומרת לי מנהלת המחוז שבתי המשפט דנים בזה עשרים שנים.
דוד אמסלם: לא נראה לך סביר שצריך להזמין דיון אצל שרת המשפטים עם יכול להיות נשיא בית המשפט העליון ולהגיד לו שאצלו במערכת כנראה משהו לא זז?
דוד אמסלם: או שכל אחד אומר, עזוב, לא אני, בית המשפט וכולי.
דוד אמסלם: אף אחד לא רואה את התמונה ואומר שקורה כאן משהו לא נורמלי?
<רון אלמוג: כשיש פסק דין, הוא צריך להתבצע.
דוד אמסלם: אני לא בא לפסק דין.
דוד אמסלם: אני שואל על התהליכים.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אתה מתייחס רק לדהמש?
דוד אמסלם: בכל הארץ.
אוסאמה סעדי: ראית כמה ישובים אחרים שגם נבנו ולא שמעתי שהיה דיון עליהם.
דוד אמסלם: למה לך להפריע לי?
דוד אמסלם: אל תפריע לי כרגע.
דוד אמסלם: אני אמרתי לך שאני אתן לך את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: בגדול אני מקיים דיון עקרוני כאשר דהמש כרגע הוא הטריגר.
דוד אמסלם: אני מדבר על כל מדינת ישראל.
אוסאמה סעדי: על העקרוני, יש עשרות ישובים שנבנו כך ולא הרסו אותם אלא הסדירו אותם.
דוד אמסלם: אני עדיין לא בא להסדרה.
דוד אמסלם: אני לא מכיר שום דבר שהסדירו, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: אתה מכיר, תן לי את הרשימה.
<רון אלמוג: כל השאלות שנוגעות לאכיפת דיני תכנון ובנייה, לא אנחנו הכתובת.
<רון אלמוג: כל הנושא הזה יצא ממשרד הפנים.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שאין לך תשובה לגבי התקופה שזה היה באחריות משרד הפנים כי היית חדש ועכשיו זה משרד אחר ושאשאל אותו.
<רון אלמוג: אני אומר שגם גורמי המקצוע והגורמים המשפטיים שעסקו בתחום הזה עברו יחד עם הסמכויות למשרד האוצר.
דוד אמסלם: אתה אומר שגם האנשים שצריכים לתת תשובה עברו.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי של המשרד אז, מר יהודה זמרת, היה אחראי כמשרד גם על היועצים המשפטיים ההם?
דוד אמסלם: אלה שעברו?
דוד אמסלם: תשובה הייתה לו לגבי הנושא?
דוד אמסלם: הוא שאל משהו?
<רון אלמוג: שוב, אני אומר, כמו שהממונה על המחוז תיארה, המשרד טיפל עד כמה שהוא יכול.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה מטריד אותי.
דוד אמסלם: אותי מטרידות התשובות שלכם כי כך נראית המדינה.
דוד אמסלם: בגלל התשובות שלכם, כך הדברים נראים.
דוד אמסלם: אם אני הייתי בצומת הזאת, לא הייתי נרגע עד שיהיה פתרון.
דוד אמסלם: לא יודע מה, אני הופך את חצי המדינה ובמשמרת שלי זה לא יקרה, בדיוק כמו שאני עושה את הדיון הזה על דהמש למרות שאני לא חייב אבל אני מבין שקורה משהו לא הגיוני והוא לא יקרה כשאני כאן.
דוד אמסלם: זה מה שאני מצפה מפקיד על ולא מפקיד שמשתכר 5,000 שקלים שמקבלת המזכירה שלך או הפקידה שלך.
דוד אמסלם: יועץ משפטי של המשרד?
דוד אמסלם: הוא איש גדול, חכם וחשוב.
דוד אמסלם: אני מצפה ממנו שלא ייתן לי תשובה שהפקיד עבר למשרד אחר.
דוד אמסלם: אדוני, הנושא במשרד כבר עשרים שנים ואני שואל איך זה התפתח במשמרת שלך ואיך זה יכול להיות.
<רון אלמוג: הכלים של משרד הפנים בנושא הזה מוגבלים והיום הם כבר לא בתחום שלנו.
דוד אמסלם: רונן, משרד ראש הממשלה.
דוד אמסלם: מה קורה בעניין הזה?
<רונן פרץ: ראש הממשלה קיים שני דיונים בנושא הזה, אחד ב-2016, והוא הנחה את מינהל מקרקעי ישראל להכין חלופות למתחם המגורים שנמצא שם.
<רונן פרץ: בחודש נובמבר 2016 המינהל הגיש חלופות, מסמך חלופות מסודר, ובחודש ינואר התקיימה ישיבה נוספת עם כל הגורמים הנוגעים בדבר.
<רונן פרץ: כתוצאה מהישיבה הזאת ראש הממשלה הנחה את רשות מקרקעי ישראל לקדם תכנון על החלופה הזאת והיא שהוצגה שמשמעותה למעשה הסדרה חלקית של המתחם, מה שאפשר להסדיר מבחינה תכנונית, יחד עם תוספת שטחים שהם אדמות מדינה בעיקר.
<רונן פרץ: מה שלא ניתן להסדיר, לפנות.
<רונן פרץ: צריך להבין שמבחינה תכנונית יש התנגשות בין מה שבנוי היום לבין מה שאמור להיות בתכניות קיימות, רכבות או אזור תעסוקה במקום.
<רונן פרץ: לגבי השאלה של השיוך המוניציפאלי, עדיין אין הכרעה בעניין הזה.
<רונן פרץ: המינהל צריך להגיש את התכנית עד סוף 2017 ולאחר שהיא תוגש, גם שאלת השיוך תוכרע.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אותך שאלה מהזווית של ראש הממשלה.
דוד אמסלם: אתה רואה את הכאוס שקורה כאן, מי לדעתך צריך לטפל בזה?
דוד אמסלם: אני עכשיו לא דואג לדהמש, עזוב, אני דואג לדהמש שעוד לא נבנה.
דוד אמסלם: אם זה קרה היום, למה שלא יקרה מחר ישוב כזה קטן שאנחנו עכשיו לא יודעים עליו?
דוד אמסלם: יכול להיות שמישהו בנה צריף קטן באיזה מקום ויבוא לכאן יושב ראש ועדת פנים בעוד 15 שנים ויעשה דיון כזה ויגיד, איך יכול להיות שמישהו לא ראה את זה.
דוד אמסלם: אני שואל מי לדעתכם הגורם שאמור לבוא ובשרשרת של הפיקוד, נניח שהמועצה לא מטפלת, העיר לא מטפלת, אבל מישהו צריך לבוא ולומר זוזו הצידה, אחרי כן אני אטפל בך כי אתה לא עושה את העבודה שלך אבל כרגע אני אפתור את הבעיה.
<רונן פרץ: קטונתי מלומר מה היה בעבר.
<רונן פרץ: אני יכול לומר שבשנתיים האחרונות אני כן רואה ושם לב לעבודה יותר רצינית של היחידה לאכיפה במשרד האוצר.
<רונן פרץ: נעשית עבודה.
<רונן פרץ: אי אפשר להגיד שלא נעשית עבודה.
<רונן פרץ: אם מספיק או לא מספיק, תמיד אפשר לדרוש יותר.
דוד אמסלם: אני לא רואה את זה בכיוון של האכיפה.
דוד אמסלם: רות יוסף אומרת שיש כאן דיונים משפטיים עשרים שנים.
דוד אמסלם: לדעתי זה כבר אירוע מדינתי שלא קשור לתיק ספציפי כזה או אחר.
דוד אמסלם: דיונים משפטיים לא יכולים להתנהל עשרים שנים במדינת ישראל באירועים כאלה.
דוד אמסלם: כך איבדנו את המדינה.
דוד אמסלם: יש מערכות משפטיות, קוראים להן ויושבים אתן ובודקים למה.
דוד אמסלם: אם אני יושב עם שרת המשפטים והיא מספרת לי כמה תיקים יש לכל שופט, אני כמעט נפלתי מהרגליים.
דוד אמסלם: אולי אלה עשרים השנים.
דוד אמסלם: אבל אם יש לך שופט אחד על כל המדינה, זה לא יהיה גם אחרי מאה שנים.
דוד אמסלם: משהו כאן לא מתנהל נכון.
<רונן פרץ: אני מסכים אתך.
<רונן פרץ: אני חושב שאתה מכיר טוב מאוד את העמדה של ראש הממשלה כפי שבאה לידי ביטוי בתקופה האחרונה ובחודשים האחרונים, באופן כללי, שחוקי התכנון והבנייה צריכים להיאכף בכל המדינה באופן שווה.
<רונן פרץ: אנחנו כן מקפידים על זה יותר.
<רונן פרץ: דיונים בנושא הזה איך להקל על ההליכים המשפטיים באים לידי ביטוי גם בהצעת החוק החדשה שעומדת בפני הכנסת כרגע.
<רונן פרץ: הנושא הזה נמצא בטיפול אבל הוא לא באחריות משרד ראש הממשלה.
דוד אמסלם: בגדול זה נכון שאנחנו דנים על זה בחודש האחרון אבל זה לא מספיק.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה לא רק בהיבט הזה.
דוד אמסלם: אני חושב שגם בהיבט של בתי המשפט יכול להיות שאנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה.
דוד אמסלם: יכול להיות שבכל הנושא של עבירות בנייה צריך להקים בית משפט כמו שעשו לגבי עבירות תנועה, משהו שיהיה זריז ומהיר בדברים האלה ויהיו בו אנשים שמתמחים בנושא הזה.
דוד אמסלם: יש כאן בעיית מדינה.
דוד אמסלם: אני מזהה אותה כבעיית מדינה שצריך לפתור אותה כי אם כבר הגענו אליה, אנחנו נמצאים היום בסיפור של דהמש.
דוד אמסלם: עכשיו לך תהרוס להם כאשר מדובר בבני אדם, במשפחות, והם יגידו לך למה באת היום ואלה טענות מן העניין.
דוד אמסלם: הם צודקים.
דוד אמסלם: לכן אני שכדי שלא נגיע למצב הזה וכפי שאמרתי בדיון הקודם, בפני עיוור לא תשים מכשול, אתה לא מאפשר לו להגיע בכלל למכשול והוא לא מגיע אליו.
דוד אמסלם: אבל ברגע שהוא הגיע לשם, זה כבר אירוע אחר.
דוד אמסלם: תבקש מראש הממשלה, תגיד לו שאני מבקש שיעשה איזשהו דיון בנושא הזה ברמת המדינה כי אני מזהה אותה.
דוד אמסלם: הבעיה היא לא דהמש אלא היא קורית בהרבה מקומות.
דוד אמסלם: זה נכון שיש את הסיפור של האכיפה ובאמת אני מברך על כך שהיחידה הארצית עושה.
דוד אמסלם: אני חושב שבחוק התכנון והבנייה בו אנחנו דנים, אנחנו נביא אותו לאיזשהו מקום בו יהיו גם הגדרות של זמנים בטיפול - על זה אנחנו מדברים ומתווכחים מהבוקר - וגם האמצעים המשטרתיים.
דוד אמסלם: לפני שאני אסיים את החוק הזה, אני אסגור אותו גם ברמת האמצעים כי לפעמים אנחנו מחוקקים חוק אבל שוכחים שמישהו צריך לעשות אותו ואז לא מביאים את השוטרים ולא מביאים את הפקחים ושואלים למה זה לא עובד.
דוד אמסלם: כשאני אסגור את החוק, אני אביא את זה גם לרמת האמצעים.
דוד אמסלם: אני חושב ששווה לעשות דיון בממשלה בנושא הזה כי אני רואה את זה כבעיה לאומית.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושאים היותר אופרטיביים שמעניינים אותי בהיבט הזה של הדיון הזה.
דוד אמסלם: אנחנו דיברנו על כך שלמועצה יש שלושה דברים בהם היא מטפלת: הנושא הראשון הוא חינוך, אגרות חוץ והסעות, הנושא השני הוא רווחה והגדלתם לעשות והם אמורים לטפל בעבירות הבנייה שעולות כמיליון שקלים וכל זה אמור לשבת על הארנונה.
דוד אמסלם: בואו נתחיל בחינוך.
דוד אמסלם: משרד הפנים, איך הוא אמור לקבל את זה ממשרד החינוך?
דוד אמסלם: לא הזמנו אותם.
דוד אמסלם: אני שואל מה קורה בישובים כמו דהמש שראש המועצה לא מצליח לגבות אגרה.
<נאסר קייס: אני מבקש לשמוע את הצד שלי.
<נאסר קייס: אני רוצה להשמיע את הצד של התושבים.
<נאסר קייס: אני מודה לך.
<נאסר קייס: אני מייצג את התושבים של כפר דהמש.
<נאסר קייס: אני חוזר על מה שאמרתי גם בכתב וגם היום בעל פה.
<נאסר קייס: התושבים עצמם לא הוזמנו.
<נאסר קייס: מצאתם לנכון להזמין את תנועת רגבים שפועלת מזה שנים להרוס את הכפר ולא מצאתם לנכון להזמין את בעלי הבית.
דוד אמסלם: עורך דין קייס, דבר לעניין.
דוד אמסלם: אל תטיף לנו מוסר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו לא מזמינים אף תנועה.
<נאסר קייס: זה רשום בהזמנה שלכם.
<נאסר קייס: הם הוזמנו.
<נאסר קייס: התושבים לא היו צריכים להיות?
אוסאמה סעדי: הזמנה לישוב.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אם אני לא אוהב אותך, אני מוציא אותך עכשיו.
דוד אמסלם: אל תבדוק אותי שוב.
דוד אמסלם: אף אחד כאן לא מוזמן.
דוד אמסלם: אני מודיע לך שמי שמוזמן אלה המשרדים ומי שמבקש להיות מוזמן.
דוד אמסלם: לכן עזוב את ההזמנות.
דוד אמסלם: אל תבוא לצד הטכני ותגיד שלא הזמינו ואל תגיד שאתה מקופח בגלל שלא הזמינו אותך.
<נאסר קייס: אתה עושה דיון על הבית שלי.
דוד אמסלם: אדוני, אני עושה דיון על מה שאני רוצה.
דוד אמסלם: אתה רוצה להתייחס לעניין?
דוד אמסלם: אם לא, אני עובר.
<נאסר קייס: אתה שאלת שאלה והיא איפה הרשויות.
<נאסר קייס: התשובה היא לא בגלל שאין אכיפה ואף אחד לא מתעסק בכפר הזה אלא בגלל שאין שום רשות שלקחה את המושכות לתכנן את הכפר, התושבים בעצמם כבר 15 שנים מקדמים תכנית והיא מתגלגלת ממשרד למשרד.
<נאסר קייס: אני רוצה להסביר.
<נאסר קייס: האנשים האלה לא נפלו מאיזשהו מטוס לתוך הכפר הזה אלא אלה אנשים שהמדינה עקרה אותם מישובים ערביים לפני 1948, ישוב גדע, מכירים אותו?
<נאסר קייס: היום חדרה.
<נאסר קייס: אותם תושבים, המדינה פיצתה אותם בהסכמי חליפין לבוא להתיישב כאן.
<נאסר קייס: כל השטח הזה הוא קרקעות פרטיות נטו לתושבים.
דוד אמסלם: חקלאיות.
<נאסר קייס: התכנית שהייתה חלה שם היא תכנית מנדטורית ואפשרה לתת היתרי בנייה.
<נאסר קייס: זה שהמועצה לא רוצה לתת היתרי בנייה, זאת בעיה שלה.
דוד אמסלם: ראינו כאן
דוד אמסלם: את צילום האוויר מלפני עשרים שנים ויש שם בניין ורבע.
דוד אמסלם: לדעתך עיר שלא נותנת היתר בנייה, התושב צריך לבנות לבד?
דוד אמסלם: נניח יש לי חצר שלי בבית שלי.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לי בית, אני הגשתי היתר בנייה לבית שלי ולא נתנו לי, אז לא בניתי.
דוד אמסלם: רציתי להוסיף מחסן אבל לא בניתי.
דוד אמסלם: לפי השיטה שלך אני צריך לבנות.
דוד אמסלם: את התושב אני מבין אבל אתה הרי איש חוק, אתה עורך דין.
<נאסר קייס: אני איש חוק.
דוד אמסלם: אתה מייצג אותם.
<נאסר קייס: העובדה היא שבתי המשפט הם אלה שמצאו מקום.
דוד אמסלם: לא, זאת לא עובדה לשום דבר.
<נאסר קייס: אני רוצה להגיד לך משהו אדוני היושב ראש.
<נאסר קייס: בעצם אנשים במשך 15 שנים הגישו תכנית.
<נאסר קייס: אמרו שהמדינה לא רוצה לתכנן, המועצה רוצה לזרוק אותנו, אנחנו נגיש תכנית.
<נאסר קייס: הגשנו תכנית.
דוד אמסלם: על מה, על הקרקעות החקלאיות?
<נאסר קייס: להסדיר את הכפר.
<נאסר קייס: כן.
<נאסר קייס: על הקרקעות.
דוד אמסלם: אתה בעצם מגיש תכנית תב"ע?
<נאסר קייס: הגשנו תכנית תב"ע להסדיר את הכפר.
<נאסר קייס: איפה זה נתקע?
דוד אמסלם: מה זה נתקע?
<נאסר קייס: משרד הפנים, הוועדה המחוזית בראשה בזמנה ישב דוקטור שוקי עמרני, אמר שהוא לא יכול לדון בתכנית משום שאישור התכנית, משמעותו הקמת ישוב חדש.
דוד אמסלם: מהרגע שאתה מגיש תכנית, אתה הולך לביצוע?
דוד אמסלם: איך זה הולך אצלך?
דוד אמסלם: מגישים תכנית והולכים לביצוע או מחכים לאשר אותה?
<נאסר קייס: אני מבקש להסביר את התמונה כי מה שנאמר כאן, הכול עובדות לא נכונות.
<נאסר קייס: אז, עת הגשנו את התכנית להסדיר את הכפר, תקעו את זה בטענה שאישור התכנית משמעותו הקמת ישוב חדש.
דוד אמסלם: תקעו.
<נאסר קייס: אז הלכנו למשרד הפנים.
<נאסר קייס: משרד הפנים יזם ועדת גבולות.
<נאסר קייס: את כל העובדות האלה לא סיפרו לך.
דוד אמסלם: כל התהליך צודק.
<נאסר קייס: יזמו ועדת גבולות.
<נאסר קייס: ועדת הגבולות אמרה שהישוב יישאר בינתיים במועצה האזורית עמק לוד ואז לא המשיך דבר.
<נאסר קייס: הגשנו בג"ץ ובית המשפט העליון נתן צו על תנאי להכיר בכפר.
<נאסר קייס: עד היום כל משרד זורק את העניין הזה למשרד השני.
<נאסר קייס: נדהמתי לשמוע את גברת רות יוסף שאמרה שבית המשפט הוא הבעיה.
<נאסר קייס: בית המשפט אף פעם לא הבעיה.
<נאסר קייס: חבל שבכנסת ישראל מציגים את בית המשפט כבעיה.
<נאסר קייס: בית המשפט קבע בגלל חוסר המעש של המדינה.
דוד אמסלם: את הנתונים האלה למדתי ואני מכיר אותם.
דוד אמסלם: אני מכיר את הכול.
דוד אמסלם: יש לי רק בעיה אחת אתך.
דוד אמסלם: אזרח רגיל במדינת ישראל, גם אני אזרח פשוט מן המניין, כשאני מגיש בקשה לעירייה לבנות את המחסן שלי והעירייה לא מאשרת לי או לא עונה לי, אני לא בונה אותו.
דוד אמסלם: זאת הבעיה שלי עם הסיפור הזה.
דוד אמסלם: כך זה גם כשאני קונה קרקע לבנייה, קרקע לא חקלאית.
דוד אמסלם: אם חקלאי אחד במדינה יבנה בית על הקרקע החקלאית, למחרת יהרסו לו את הבית.
<נאסר קייס: אני חושב שעובדתית זה לא נכון.
<נאסר קייס: סטטיסטית זה לא נכון.
<נאסר קייס: אתה לא תשמע ממני קריאה כזאת.
<נאסר קייס: אתה תשמע ממני תשובה שאנשים לא מתאדים.
<נאסר קייס: אדם שאין לו חלופה ומתחנן בפני הממשלה שלושים שנים, וזאת הקרקע שלו, אז דוחקים אותו לפינה לבנות ללא היתר.
<נאסר קייס: אדם, זכותו לגור.
<נאסר קייס: זכות הדיור היא זכות יסוד במדינה שלנו.
דוד אמסלם: אני מסכים אתך שזכות הדיור היא זכות יסוד אבל זכות הדיור, דרך אגב, היא זכות יסודית לפי החוק.
דוד אמסלם: יש במדינת ישראל עוד עשרות אלפי חקלאים.
דוד אמסלם: הבן שלו עכשיו מתחתן, ילך שם לשטח באמצע הפרדס ויבנה לו איזו וילה ויגיד זכות יסוד של הבן שלי לבנות.
<נאסר קייס: אתה מציג כאילו במגזר היהודי אין שום עבירות בנייה.
<נאסר קייס: יש בנייה לתעשייה, למסחר ולחקלאות.
<נאסר קייס: לא שמעתי שתנועת רגבים מגישה שם תלונות.