GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירה סלומון: אנחנו מציעים לתקן, במקום סמכות של הוועדה לקבוע שסמכות השר לקבוע את זה.
דוד אמסלם: בסדר, אין לי שום בעיה עם זה.
<תומר רוזנר: חשוב להסביר לפרוטוקול כדי שהציבור יוכל להשתמש בזה.
<תומר רוזנר: הסעיף הזה הופך את הדבר הזה לעוולה אזרחית, שאפשר להגיש בעקבותיה תביעה ייצוגית אם העירייה או גוף אחר שמפעיל קייטנה גובה מחיר מעבר למותר או לא מספק את סל השירותים מעבר למותר, והסעיף מאפשר גם התערבות של ארגון צרכנים במסגרת הליכים כאמור.
<הילה דוידוביץ: אם אפשר לחדד את מה שנאמר פה עכשיו.
<הילה דוידוביץ: חוק תובענות ייצוגיות קובע תנאים משלו.
<הילה דוידוביץ: אז יכול להיות בנסיבות מסוימות שהמקרה לא ייכנס בגדר חוק תובענות ייצוגיות ואז לא ניתן יהיה להגיש תובענה ייצוגית.
<מרדכי כהן: זה נושא כבד מכיוון שפה יש עמדה עקבית למשרד הפנים.
<מרדכי כהן: כאשר פונים אלינו ממשרדים אחרים להפעיל את הכלי הזה, של קיזוז מענקי איזון, העמדה שלנו ברורה מאוד.
דוד אמסלם: נסיים קודם להקריא את הסעיפים עד הסוף ואז נשמע את ההערות.
<מרדכי כהן: לְמה התכוונת?
דוד אמסלם: התכוונתי שלשר הפנים יש סמכות בכלל לא להתקין צו.
דוד אמסלם: אני רק אומר לו שבשנה הזאת, אם כבר הוא מחליט להתקין צו, שיעשה את זה עד 1 ביוני.
דוד אמסלם: אם הוא עבר את התאריך הוא לא יכול בכלל להתקין צו בגלל שאין לזה אפקטיביות.
<מרדכי כהן: האם ברור שאם שר הפנים ראה שהוא לא יכול להתקין צו זה לא יחול?
דוד אמסלם: מה אני יכול להגיד לו? "אדוני, אתה יכול"?
דוד אמסלם: אני אומר לו: "אדוני, אתה רשאי.
דוד אמסלם: אם תגיע למסקנה שאתה לא יכול אז אל תעשה".
דוד אמסלם: זה כל החוק הזה.
<נתי בביוף: אנחנו כבר יודעים שאנחנו לא יכולים.
דוד אמסלם: להיפך, אני משאיר אופציה.
דוד אמסלם: אחר-כך אספר לך מה הוא יכול לעשות.
יואב בן צור: תגרום לכך שאפילו שהוא לא יכול, ייצא בציבור כאילו הוא לא רצה.
דוד אמסלם: לא, אחרי שהסדרנו את הכול, בואו נשים על השולחן את מה שיש לנו.
דוד אמסלם: אחרי שקיבלנו את ההערה של מירה סלומון- - -
<מרדכי כהן: לפי החוק שניסחת אנחנו צריכים להקים את הוועדה.
דוד אמסלם: תוך רבע שעה אתה יכול להקים אותה.
<מרדכי כהן: לא תוך רבע שעה.
דוד אמסלם: תוך 20 דקות.
<מרדכי כהן: צריך לקבוע את הסל.
דוד אמסלם: כן, תוך שבוע.
דוד אמסלם: סליחה, תוך יומיים.
<מרדכי כהן: לשבת עם המשרד האחראי, המומחה לאזורי רישום, זה שהתנער מכל אחריות ועשה רעש לפני 4 ימים ואחר-כך חזר בו, אנחנו צריכים לשבת אתו, להבין מה הוא העולם של אזורי רישום.
<מרדכי כהן: אם זה כך, ואתה שומע עכשיו את עמדתי, ששר הפנים, הנה אני אומר, לאור המציאות לא יוציא צו.
<מרדכי כהן: אז למה לנסח משהו שיגרור סתם סערה ציבורית?
<מרדכי כהן: אני מודיע לך שהוא לא מתכוון לעשות את זה.
<מרדכי כהן: אז למה לנסח את זה בחוק?
דוד אמסלם: אני מתכוון בחוק הזה לאתגר את שר הפנים.
<מרדכי כהן: לא לאתגר.
<מרדכי כהן: לשחרר שני שרים מאחריות.
<מרדכי כהן: לשים בחזית שר שביחד אתך רוצה לפתור את הבעיה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לנושא ההתייחסות של שר החינוך.
דוד אמסלם: עמדתי כבר נאמרה פה בוועדה עשרות פעמים, וגם בתקשורת.
דוד אמסלם: אני אומר לך באחריות, אם שר הפנים לא היה רוצה והיה אומר לי: "עזוב אותי מהסיפור הזה, זה לא אני" אז גם לא הייתי הולך אתו.
דוד אמסלם: את שר הפנים אני רואה פה כאדם יוצא דופן בעניין הזה: גם הביא תקציבים, גם לקח נושא שהוא לא במיין-סטרים של הפעילות שלו.
דוד אמסלם: הוא הבין את הצורך, הוא הבין שאנשים אחרים לא עושים את זה, אז הוא נכנס לזה כאחריות ציבורית.
דוד אמסלם: דרך אגב, כך אני מצפה מאיש ציבור.
דוד אמסלם: כאשר הייתי בעירייה הייתי לוקח המון סמכויות בנושאים שאף אחד לא רצה אותם.
דוד אמסלם: לשר הפנים בעיקרון יש את הסמכות.
דוד אמסלם: אם אני שר הפנים, אני מודיע לך, עוד השנה זה היה.
דוד אמסלם: אני כבר מכיר את האירוע, אני כבר יודע מה קורה כאן.
יואב בן צור: דודי אמסלם, לא כולם מוכשרים כמוך.
יואב בן צור: מה לעשות.
דוד אמסלם: אגיד לו שנלחמת עבורו, אגיד לו שיואב בן צור ממש קרע את הבגדים.
<מרדכי כהן: זה אינתיפדה.
דוד אמסלם: אתה רוצה שלא נקבע את תחילת החוק, שזה יהיה מהיום בבוקר?
<מרדכי כהן: סעיף 15 לא רלוונטי.
<מרדכי כהן: ההישג קיים.
דוד ביטן: אם אתה משאיר לו לשיקול דעת הוא לא עומד באירוע.
<קריאה: רשמו כבר את רוב הילדים לקייטנות.
דוד אמסלם: אתה יודע מה מדהים אותי?
דוד אמסלם: כשאני קם בבוקר אני מסתכל על הציבור, אני מסתכל על הילדים, אני מסתכל על ההורים ואם אני צריך להישאר פה עוד 24 שעות אז אני נשאר פה.
דוד אמסלם: כי אני אדם אחד והם כל עם ישראל.
דוד אמסלם: אתם מתחילת הדיון משכנעים אותי, מפריעים לי כדי לא לקדם את זה, כדי לספר לי כמה זה קשה.
דוד אמסלם: חבר'ה, העולם התהפך פה.
דוד אמסלם: שר הפנים נבחר כדי לנהל את משרד הפנים, שר החינוך נבחר וקיבל מנדט לנהל, לדעתי גם את הקייטנות.
<מרדכי כהן: לא רק לדעתך, כחוק.
<מרדכי כהן: הוא מטפל בזה.
דוד אמסלם: עכשיו כל היועצים המשפטיים מספרים לי למה אי אפשר.
דוד אמסלם: אני מצפה שתגידו לי איך נעשה את זה עכשיו.
<נתי בביוף: נספר לך סיפורי מעשיות שתוך שבועיים יהיה צו?
<נתי בביוף: נו, באמת.
דוד אמסלם: אם זה סיפורי מעשיות אז באמת אנחנו בבעיה.
יואב בן צור: אתה יודע מה הייתה עבודת הפרך במצרים?
יואב בן צור: שנתנו עבודת אנשים לנשים ועבודת נשים לאנשים.
יואב בן צור: אתה נותן עכשיו למשרד הפנים עבודה של משרד החינוך ואתה מבקש שבתוך שבועיים הוא יעשה את העבודה.
דוד אמסלם: לא שבועיים.
דוד אמסלם: אני מציע לכם, הרי זה הסמכות של השר.
דוד אמסלם: השר נכנס פה לדוחק השעה, אבל אם הוא יצליח לעשות את זה – "שאפו" לכל מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אם הייתי שר הפנים לא הייתי מוותר על האופציה, הייתי מכנס אותם מחר בבוקר.
דוד אמסלם: כי כל עם ישראל מחכה לו, מחכים לו 400,000-500,000 ילדים בחוץ.
<קריאה: אף אחד לא מחכה, כולם בקייטנות.
<מרדכי כהן: אתה הרי לא רוצה כותרת, אתה רוצה תוצאה.
<מרדכי כהן: אתה רוצה שיהיה פתרון לאותם ילדים.
<מרדכי כהן: אני אומר לך שהקיץ זה לא יהיה.
<מרדכי כהן: יקרה הפוך, סתם תוהו ובוהו.
דוד אמסלם: בשנה שעברה מה עשה שר הפנים?
<מרדכי כהן: מתקציבו, ביוזמתו, ממשרד הנגב והגליל.
דוד אמסלם: הרי שר הפנים הבין את המצוקה והוא גם התחבר כמוני.
דוד אמסלם: הרי זה היה בשבוע האחרון.
דוד אמסלם: הוא יצא בקול קורא לכל ראשי הרשויות המקומיות: "רבותי, אל תגבו יותר מ-850 שקלים".
יואב בן צור: בבית-ספר של קיץ.
יואב בן צור: זה כך גם השנה.
דוד אמסלם: אם הייתה לו סמכות אז הוא היה אומר להם: "רבותי, אני קובע, אם לא תשמעו לי זה יהיה המחיר".
דוד אמסלם: הוא גם הביא עוד כסף, סבסד את זה.
<מרדכי כהן: זה רק מראה על הנכונות שלו.
דוד אמסלם: אני אומר דבר פשוט מאוד.
דוד אמסלם: לשר הפנים לאחר חקיקת החוק תהיה סמכות.
דוד ביטן: אבל הוא לא יעמוד בלחץ הציבורי.
<מרדכי כהן: אם שר הפנים אומר בעצמו שזה לא יקרה, אז מה יהיה?
דוד אמסלם: יש את בית-ספר של קיץ, שם משלמים 852 שקל לשבועיים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה מחיר לא מסובסד.
דוד אמסלם: מכאן יש סבסוד.
<איתי חוטר: בוודאי מסובסד.
דוד אמסלם: איתי חוטר, אוציא אותך.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שכל פעם שאתה חושב משהו אתה קופץ כאן.
<איתי חוטר: אני אומר את הפרטים הנכונים.
דוד אמסלם: גם אם אתה אומר את הפרטים הנכונים ואני טועה, אל תתקן אותי.
דוד אמסלם: זה המחיר, ומכאן יש סבסוד.
דוד אמסלם: גם אז אמר שר הפנים לרשויות המקומיות: "מי שיעמוד במחיר הזה אתן לו סבסוד".
דוד אמסלם: אתה זוכר, מי שלא עמד בזה הוא לא נתן לו סבסוד בגלל שמבחינתו זה מחיר העלות, בלי סבסוד, זה המחיר שאמור להיות, זה המחיר של אותו סל.
דוד אמסלם: אם מחר השר אריה דרעי יבוא למשרד ויראה קייטנה ב-2,000 שקל, הרי הוא יקבל את הנתונים, הוא יקבל אותם מכתבים שאני אקבל, רק הוא שר הפנים ולכן הוא יקבל פי עשר, יכתבו לו: "אדוני שר הפנים, בשנה שעברה אמרתם כך, הנה גובים ממני 2,500 שקל", הוא כבול.
דוד אמסלם: למה לא לאפשר לו אופציה?
דוד אמסלם: דרך אגב, גם לא כתוב מה המחיר.
דוד אמסלם: הוא יכול להגיד: השנה בגלל שלא נכנסתם לרזולוציות- - -
<מרדכי כהן: אתה לא מאפשר לו.
<מרדכי כהן: אתה כופה עליו דרך חקיקה.
<מרדכי כהן: זה חשוב.
<מרדכי כהן: השר הלך יד ביד אתך, אבל לא השנה.
דוד אמסלם: אם זה לא בחוק אז אין לשר הפנים סמכות.
דוד אמסלם: נניח שהשר יגיד: לא הקמתי את הוועדה, אין לי עדיין תשובה אם זה 850 שקל או 800 שקל או 700 שקל.
דוד אמסלם: בא מישהו וגובה 2,500 שקל.
דוד אמסלם: הוא יודע שזה לא יכול להיות?
דוד ביטן: תחיל את החוק משנה הבאה.
דוד ביטן: אם השר יהיה סבור שקייטנה מסוימת חרגה ממחיר סביר הוא יפעל.
דוד אמסלם: אין בעיה, בכייף.
<מרדכי כהן: אם לא היית בא מהשלטון המקומי לא היית מכיר את זה.
<מרדכי כהן: אתה יודע בדיוק מה יקרה.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת לשר אופציה להתערב במקרים קיצוניים.
<נתי בביוף: יהיה מבול של פניות.
<מרדכי כהן: אתה ידוע בדיוק מה יקרה, ב-2 ביוני יהיה מבול של פניות למשרד הפנים.
<מרדכי כהן: למה בשנה שעברה לא היה מבול?
<מרדכי כהן: כי דוד אמסלם סיכם עם שר הפנים ובסופו של דבר מתקציבים של משרד הנגב והגליל היה סבסוד.
<מרדכי כהן: אף אחד לא מתנגד לזה.
<מרדכי כהן: בשנה הבאה זה יחול אבל לא השנה.
דוד ביטן: מתחילים משנה הבאה.
<חיים ביבס: בעוד חודש ושבוע בלאו הכי הקייטנות כבר יעבדו, הכול כבר "סגור" וגמור.
<חיים ביבס: לכן זה יסבך את כולם.
<חיים ביבס: תוציא את הסעיף הזה החוצה.
<חיים ביבס: לך על העיקרון ש"סגרת" את הכול ונגמר.
דוד אמסלם: בשנה שעברה אתה והשר קראתם לרשויות.
דוד אמסלם: אבל מה יקרה אם רשות "תצפצף" עליכם ותגבה 2,800 שקל?
דוד ביטן: מה יקרה אם יהיה דבר קיצוני?
<חיים ביבס: זה שר הפנים.
<חיים ביבס: יושב-ראש הוועדה ביחד עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי ייצאו במכתב משותף לכל הרשויות שאומר: אנחנו קוראים לכך להחיל.
דוד אמסלם: אבל זה לא החוק.
<חיים ביבס: אני אתך, ובזה נגמר.
<חיים ביבס: אתה יוצא בצורה הכי טובה בעולם.
דוד אמסלם: אם הייתי יכול לקחת לעצמי את הסמכות הזאת הייתי לוקח אותה.
<חיים ביבס: נותנים לך עכשיו.
דוד אמסלם: אי אפשר, אני לא שר הפנים.
<חיים ביבס: לא יוכלו להחיל את זה.
<חיים ביבס: מתחילים את הקייטנות בעוד חודש ושבוע.
דוד אמסלם: אתה רוצה שבמקרה קיצון השר יוכל להתערב?
דוד אמסלם: עזוב, חבל לנו על הזמן.
דוד אמסלם: אלה ההנחיות שמרדכי כהן קיבל.
דוד אמסלם: אני מניח שאם שר הפנים היה פה תוך כדי השיח הוא היה מוכן לקבל את זה, אבל אם אלה ההנחיות שקיבלת אז הן ההנחיות שקיבלת.
<מרדכי כהן: אני לא רואה פחיתוּת באופן שאתה מתאר אותי.
<מרדכי כהן: אתה סומך על זה שיש לי שיקול דעת ושאני מבין את המשמעות.
<מרדכי כהן: אני יודע בדיוק מה יהיה.
דוד ביטן: ניתן לשר הפנים סמכות במקרה קיצון.
<חיים ביבס: בסדר, אתה ואני נוציא מכתב.
דוד ביטן: מה הבעיה לתת סמכות במקרה קיצוני?
דוד ביטן: למה לא? אני לא מבין.
<מרדכי כהן: זה לא נכון.
<מרדכי כהן: אתה יודע טוב מאוד שבעוד חודש כבר יופעלו הקייטנות.
<מרדכי כהן: אנחנו לא מסוגלים לעמוד בזה.
<מרדכי כהן: שר הפנים עשה את זה.
דוד אמסלם: אם היינו נותנים את זה לשר הפנים הוא היה שמח.
דוד אמסלם: בשנה שעברה נפגשתי אתו והוא היה במצוקה כמוני.
דוד אמסלם: לא רק שהוא עשה את זה אלא הוא הביא כסף מן הבית.
דוד אמסלם: היה יותר פשוט לו להגיד: "רבותי, אני קובע".
דוד אמסלם: אמרנו, יש ועדה מייעצת, אין לו זמן.
דוד אמסלם: אבל יש מקרים קיצוניים גם היום.
דוד אמסלם: בגלל שהם ביקשו את זה, אני מכבד את שר הפנים, מכבד את הבקשות שלך, למרות שאני חושב שבמקרה הזה זה לא נכון.
דוד אמסלם: אני אישית חושב שלא נכון גם ששר הפנים- - -
דוד ביטן: לגבי השנה.
דוד אמסלם: לגבי מקרי קיצון.
<קריאה: הרי מדובר במקרים בודדים.
דוד ביטן: נעשה רביזיה עד שנשכנע אותו.
דוד אמסלם: נוריד את סעיף 15 כרגע.
דוד אמסלם: לגבי הקיזוז, היות והבאנו את זה גם לתחום המנהלי אז אני מציע שנוריד גם את הקיזוז ונשאיר את זה בתחום המנהלי, זה בסדר.
דוד אמסלם: בהתחלה הבאנו את זה עם מנגנון אחר.
דוד אמסלם: ברגע שסיכמנו את המנגנון המנהלי אז אין לי בעיה עם זה.
דוד אמסלם: לפני שאני מביא את זה להצבעה, מרדכי כהן, אני מבקש ממך שוב, תקשיב לי פעם אחת, אני מציע שניתן סמכות, מעבר לחוק הזה, לשר במקרים חריגים, שאני אפילו יכול לקבוע, כאשר המחיר הוא 200% או 150% ממחיר של קייטנת הקיץ – אנחנו יכולים לתת לו איזשהו כיוון.
<מרדכי כהן: אני לא סתם מתעקש, האמן לי, אני יודע בדיוק מה יקרה.
<מרדכי כהן: לא תשיג את מה שאתה רוצה, אני אומר לך.
<מרדכי כהן: אתה יודע מה קורה, אין-ספור עורכי-דין מתפרנסים מן הפרשנויות האלה.
<מרדכי כהן: זה מה שאתה רוצה?
דוד אמסלם: שר הפנים לא היה מפעיל את הסמכות שלו אם לא היו נותנים לו אותה, הערים כבר היו מסתדרות לבד בגלל שהן יודעות שהוא יכול היה להתערב.
דוד אמסלם: אבל אם אתה מעמיד את כל החוק על העניין הזה עכשיו, אתה אומר ששר הפנים היה הצדיק היחיד בכל הסיפור הזה, אני מסכים אתך.
<מרדכי כהן: אני מבקש עוד דבר, היות ואתה בדרך כלל מקפיד בזה.
<מרדכי כהן: לא ייתכן שנסיים את האירוע הזה מבלי שתהיה אמירה לגבי משרד האוצר.
<מרדכי כהן: איפה משרד האוצר?
דוד אמסלם: ארצה לסכם את הצעת החוק הזאת כך.
דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה להביא אותה להצבעה, כפוף לכל השינויים.
<מירה סלומון: אדוני, יש עוד הערה אחת, ברשותך, בהתייחס לסעיף 13.
<מירה סלומון: ביקשנו גם בדיון הקודם, הסברנו שצו שמותקן עד 1 במרץ – זה תקופה מאוחרת מדי.
<מירה סלומון: ביקשנו להקדים את זה, שזה יהיה "1 בפברואר".
<חיים ביבס: אנחנו לא נעמוד בזה אם ייקבע "1 במרץ".
<חיים ביבס: זה צריך להיות מקביל לרישום לגני הילדים.
דוד אמסלם: "1 בפברואר".
דוד אמסלם: היות ויש לנו עוד זמן, היות ודחיתם את זה, אז בסדר, אני מקבל.
<מירה סלומון: אני מבקשת, "1 במרץ" ושזה ייכנס לתוקף ביחס לקייטנה של החופש הגדול.
<מירה סלומון: זה מאחר שנאמר כאן בדיונים שהצו של המחירים חל גם על חופשת הקיץ.
<תומר רוזנר: יש לנו שתי הסתייגויות.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת בן צור, אתה מסיר את ההסתייגויות?
יואב בן צור: אני מסיר את ההסתייגויות שלי.
<תומר רוזנר: הסתייגות של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שעניינה להוסיף נציג של השלטון המקומי לוועדה המייעצת.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אוסאמה סעדי?
דוד אמסלם: ההסתייגות של חבר הכנסת סעדי לא התקבלה.
<תומר רוזנר: יש הסתייגות של חברת הכנסת מלינובסקי, שמבקשת להעביר את הסמכויות לשר החינוך.
דוד אמסלם: ההסתייגות של חברת הכנסת מלינובסקי לא התקבלה.
דוד אמסלם: היא מבקשת חוק אחר.
דוד אמסלם: אני מבקש שתצהיר לפרוטוקול, ששר הפנים בכל מקרה יעקוב אחר הנושא וכאשר מדובר במקרה שרשויות מקומיות מפריזות הוא ידבר עם ראש הרשות המקומית, במקרים חריגים, וישתמש בכל הסמכויות החוקיות שיש לו כדי לגרום לכך שהמחירים לא יהיו מופרזים.
<מרדכי כהן: אני אומר דבר פשוט.
<מרדכי כהן: היות ותחולת החוק תחול משנה הבאה, זה אומר שנקבעו אמות המידה, זה המשמעות.
<מרדכי כהן: זה אומר שברגע שייוודע לשר הפנים שרשויות מקומיות נוהגות בהפקרות והמחירים מופקעים שר הפנים ישקול כיצד לגרום לכך שמקרים כאלה לא יתרחשו.
דוד אמסלם: לא ישקול.
דוד אמסלם: יפעל.
דוד ביטן: יפעל במסגרת המגבלות.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה להביא את הצעת החוק להצבעה.
דוד אמסלם: אנחנו דנים בנושא הזה כבר שנתיים ימים, ערכנו עשרות ישיבות, פורמליות ולא פורמליות.
דוד אמסלם: אני חושב שזה הצעת החוק שהקדשנו לה הכי הרבה זמן לא פורמלי.
דוד אמסלם: לכן שני דברים.
דוד אמסלם: סוגיית משרד האוצר לא רלוונטית לחוק הזה.
דוד אמסלם: רבותי, האמינו לי שאם היינו מכניסים את ההגדרה של הפיקוח על המחירים כפי שמוגדר בחוק על-פי משרד האוצר לא היינו יכולים להוציא קייטנה אחת לכלל ביצוע.
דוד אמסלם: לכן הפיקוח על המחירים לא שייך.
דוד אמסלם: נפגשתי עם אנשי משרד האוצר.
דוד אמסלם: אגיד לכם יותר מזה, על משרד האוצר יש לי עשרות מנופים ואם הייתי חושב שזה נכון הייתי מתקדם בכיוון הזה.
דוד אמסלם: באשר לסבסוד, בחוק הזה אני לא דן על מדיניות הממשלה בנוגע לסבסוד.
דוד אמסלם: יש מה שנקרא "סור מרע" ויש "עשה טוב".
דוד אמסלם: אנחנו כרגע ב"סור מרע".
דוד אמסלם: קודם כול לא להרוויח.
דוד אמסלם: אחרי כן נסבסד.
דוד אמסלם: אני סבור בוודאי שחובתה של מדינת ישראל להיכנס לנושא הזה ולהרחיב אותו.
דוד אמסלם: אילו הייתי שר החינוך הייתי שם את זה כמעט בראש סדר העדיפויות שלי, מגיל 3 ועד כיתה ו', כך הייתי עושה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה גם החובה של המדינה.
דוד אמסלם: סיפרתי באחד המקומות שכך היה כאשר הייתי ילד.
דוד אמסלם: הייתי הולך לקייטנה, לא היה כסף במדינה, היו נותנים לי שוקו ולחמנייה.
דוד אמסלם: אנחנו 7 אחים, אמא שלי בכלל לא ידעה לאן אני הולך, אף אחד לא ביקש ממנה ולו שקל אחד ואני הלכתי בכל קיץ לקייטנה.
דוד אמסלם: במשך חודשיים היינו משחקים בקייטנה כדורגל ואף אחד לא ביקש מאתנו כלום.
דוד אמסלם: גם לא ידעתי פעם שצריך לשלם עבור קייטנה.
דוד אמסלם: אבל המדינה, ככל שהיא יותר עשירה היא מתנערת מהשירותים שהיא נותנת לאזרח.
דוד אמסלם: מה אתה מצפה מהורה, שיביא את הילדים שלו לאן?
דוד אמסלם: הרי הוא צריך לעבוד כדי לשלם מס הכנסה, שהמדינה תרוויח משהו.
דוד אמסלם: הרי אם הוא יישב בבית עם הילדים אף אחד לא ירוויח כלום והמדינה תקרוס.
דוד אמסלם: מישהו צריך לפרנס את המדינה.
דוד אמסלם: אז מה אומרים לו?
דוד אמסלם: תשלם עבור הקייטנה 2,500 שקל.
דוד אמסלם: הוא יכול לקחת את הילד אתו לעבודה?
דוד אמסלם: ככל שהילד צעיר יותר זה הרבה יותר מסובך.
דוד אמסלם: ילד בכיתה ג' אתה יכול עוד לשכנע שהוא מבוגר ושיצפה בטלוויזיה וגם ישמור על אח שלו, אבל ילד בן 3 לא.
דוד אמסלם: אני חושב שזה ב-hardcore של משרד החינוך.
דוד אמסלם: אני בשוֹק מהתשובות שהם ענו לנו ומהתגובה של שר החינוך.
דוד אמסלם: אני ציפיתי משבוע שעבר ועד השבוע שהם יעשו חשיבה נוספת ויגידו: "אתה יודע מה, אתה צודק".
דוד אמסלם: יש להם את כל המערך, הם נמצאים שם, הם מפעילים בית-ספר של קיץ.
דוד אמסלם: אבל "זה לא אצלם".
דוד אמסלם: מה אני יכול לעשות, אצלי בוועדה אין פיקוח על משרד החינוך.
דוד אמסלם: אני חושב שזה בושה וחרפה.
דוד אמסלם: "שאפו" גדול לשר הפנים שלקח את הנושא אליו, ולא רק בדיבורים אלא גם יצר תקציב, שלא קשור בכלל אליו.
דוד אמסלם: מגיע "שאפו" גדול לשר אריה דרעי.
דוד אמסלם: אם הוא לא היה בא מהזווית שאני רואה אותה, מהשכונה ומהמשפחה ברוכת הילדים, הוא לא היה יודע על מה מדובר, גם הוא היה אומר "זה לא אני".
דוד אמסלם: אבל היות והוא התחבר לזה בגלל שהוא הבין על מה מדובר אז הוא עזב פוליטיקה קטנה בצד ולקח את הנושא וקידם אותו.
דוד אמסלם: על זה "שאפו" גדול, בגלל שבדרך כלל שרים מתנערים מן האחריות שיש להם ובוודאי לא לוקחים אחריות אחרת שבכלל לא נמצאת בתחום סמכותם.
דוד אמסלם: "שאפו" גדול גם ל"ידיעות אחרונות".
דוד אמסלם: אם הוא לא היה לוקח את הנושא הזה לא היה נערך דיון ואני לא יודע איזה שר היה נכנס בכלל לטפל בעניין.
דוד אמסלם: בדרך כלל כשזה עולה לציבוריוּת- - -
<חיים ביבס: אולי ניתן להם להפעיל את הקייטנה...
דוד אמסלם: אני נמצא בכנסת שנתיים.
דוד אמסלם: אני אומר לכם, אם אין לחץ ציבורי כלום לא עובד.
דוד אמסלם: בדרך כלל בבניין הזה הרבה אנשים לא חושבים מה צריך אלא מפחדים מה יעשה להם הציבור.
דוד אמסלם: אני שמח על כך שהם לקחו את זה והעלו את זה והיו הפגנות בשנה שעברה ואולי גם השנה.
דוד אמסלם: זה מה שקרה לנו בשנה וחצי האחרונות.
דוד אמסלם: אני מתוכנת אחרת, שכאשר אני פקיד או כאשר יש לי אחריות ציבורית כאיש ציבור אז אני עובד אצל הציבור ואני חושב כל הזמן איך אני יכול לעזור לו, גם אם אני נשאר פה בשישי-שבת, גם אם אני לא יוצא לחופשה, זה לא מעניין אותי, זה העבודה שלי.
דוד אמסלם: אבל כל הזמן אני שומע מכל מיני פקידים איך אי אפשר.
דוד אמסלם: תספרו לנו איך אפשר, לא איך אי אפשר.
<חיים ביבס: לכן אסור לפטור את משרד האוצר.
דוד אמסלם: דרך אגב, איך "אי אפשר" אני יודע, פשוט לא הייתי עורך דיון בוועדה ואז היה "אי אפשר".
דוד אמסלם: אני מבקש מכם תמיד לחשוב קדימה, לא לספר סיפורים למה קשה ולמה "שתו לי".
דוד אמסלם: זה לא מעניין אף אחד.
דוד אמסלם: בתחילת הקיץ הזה יש הורים שלצערי הרב לא החלנו עליהם את החוק הזה, למרות שחשבתי שצריך להחיל אותו וחשבתי שאנחנו יכולים.
דוד אמסלם: אני כרגע לא מתווכח, זה שאלה של יכולת כרגע, זה לא שאלה של מדיניות.
דוד אמסלם: אם היה עוד חודש אז הייתי מתעקש על זה, אבל היות וזה עוד שבועיים והוא אומר שאי אפשר, שהשר אמר לו, אז אני לא יכול להגיד לו שהשר שלו טועה ולא יודע על מה הוא מדבר.
דוד אמסלם: אבל אני באמת במצוקה בעניין הזה כי אני יודע שיש הורים ששניהם עובדים, זוג הורים אקדמאים עם 3 ילדים.
דוד אמסלם: אני לא יודע למה הם צריכים לשלם 6,000-7,000 שקל לקייטנה של 3 שבועות.
דוד אמסלם: אין לי מושג על מה ולמה, כאשר אנחנו יכולים להפחית להם את המחיר בחצי, וזה אצלנו ביד, ובלי סבסוד אפילו של שקל.
דוד אמסלם: אבל בסדר, אני מתחבר.
דוד אמסלם: אם על זה עומד כל הדבר אז בסדר, נקדם את העניין ברמת המהות.
דוד אמסלם: אני רוצה להודות לכל מי שעזר לי, כמובן לצוות שלי, לצוות המשפטי שישב על המדוכה וגם לחברים שלי, לדוד ביטן וליואב בן צור.
דוד אמסלם: תסתכלו מי יושב כאן מקרב חברי הכנסת בכל הדיונים בנושאים האלה.
דוד אמסלם: כמובן במקביל יש גם ישיבות של ועדות אחרות.
דוד אמסלם: מי בעד הצעת החוק, כולל כל התיקונים?
דוד אמסלם: נמנעים – אין הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי שירות של קייטנה ציבורית), התשע"ז-2017, עם התיקונים שהוכנסו בה, נתקבלה.
<תומר רוזנר: בעקבות העובדה שהחוק לא יחול השנה, נניח את הצעת החוק על שולחן הכנסת, למרות שניתן פטור מחובת הנחה, כנראה מחר והיא תידון כנראה ביום שני בעוד שבועיים.
דוד אמסלם: הנושא: שיטת חישוב אחידה לארנונה ברשויות המקומיות, ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: אז קודם כל, אני מברך את מנכ"ל משרד הפנים, על כך שהוא משתתף אתנו, וכמובן את אריאל יוצר, ממשרד האוצר, שתמיד אני שמח לראות אותו.
דוד אמסלם: כאשר נכנסתי לתפקידי, לפני קצת יותר משנתיים וקצת, אחד הנושאים הראשונים שכינסתי את ועדת הפנים זה בנושא הזה של הארנונה.
דוד אמסלם: עשיתי מספר דיונים בעניין, התחלפו שרים בדרך, ביקשו ללמוד את הנושאים שוב.
דוד אמסלם: היום, אנחנו בעצם הגענו לאחר שנתיים - אני מקווה שאתם תציגו בפנינו, לפחות שייתנו לנו כיוונים.
דוד אמסלם: אנחנו מודעים לזה שהסוגיה היא לא פשוטה, מדובר בכסף גדול, ולכן הסוגיה לא פשוטה.
<מרדכי כהן: תודה, אדוני היושב ראש.
<מרדכי כהן: אני רוצה רק להכניס את כולנו לתמונה.
<מרדכי כהן: למעשה, אנחנו פועלים מעבר לדחיפות, לחשיבות, ללחץ הזה שדודי מוביל בצדק - היסטוריה ארוכה של סיפורי הארנונה, שהוא מורכב, סבוך, מרובה שחקנים.
<מרדכי כהן: למעשה, זו הכנסה הקריטית והמרכזית של הרשויות המקומית כדי לספק שירותים.
<מרדכי כהן: זו לא הפעם הראשונה שהנושא הזה עולה לדיון – בג"צים, עתירות, ועדת ברזילי, אני לא רוצה לתת סקירה היסטורית, אני רוצה לומר איפה אנחנו עומדים היום.
<מרדכי כהן: בסופו של דבר הממשלה הבינה שלא ניתן להשאיר את הנושא הזה בלי להיכנס לעובי הקורה, ולהסדיר אותו, ולכן, הוקם צוות מתוקף החלטת ממשלה.
<מרדכי כהן: הצוות הזה כולל נציגי משרד אוצר, נציגי משרד פנים ונציגי משרד ראש הממשלה.
<מרדכי כהן: תפקידו של הצוות - אמר את זה יושב ראש הוועדה בצורה מדויקת, הוא לא להתפזר ולא לעשות עבודת דוקטורט.
<מרדכי כהן: הצוות הוכוון בצורה מאוד מדויקת.
<מרדכי כהן: הצוות אמור לעסוק בארבעה נושאים בגדול.
<מרדכי כהן: אמור לעסוק בשיעור העדכון, מה שנקרא טייס אוטומטי, שיעור העדכון הקבוע - האם הנוסחה מדויקת, מקצועית, משקפת אכן את שיעור העדכון הראוי.
<מרדכי כהן: הוועדה אמורה לעסוק בסיווגים, שאני רק רוצה לומר במלה אחת - יש כאלה שמכנים את עולם הסיווגים ותתי הסיווגים כג'ונגל מטורף ברשויות המקומיות, מדובר באלפי סיווגים.
<מרדכי כהן: ויש כאלה שמציגים עמדה הפוכה לגמרי, שבאה ואומרת את דיוק העוצמה של הרשות המקומית, והיכולת שלה לדייק על סמך תת הסיווג בארנונה הנכונה והמדויקת ביותר, ולכן זה נבנה טלאי על טלאי, שכבה על שכבה, במכוון אני מציג את שתי העמדות המנוגדות.
<מרדכי כהן: במבחן התוצאה, יש לנו מציאות של אלפי סיווגים בכל רשות ללא אחידות, ללא איזשהו קו מאפיין אחד.
<מרדכי כהן: אנחנו מבינים את הקושי ואת ההשלכות שיש למציאות הזאת.
<מרדכי כהן: הנושא השלישי, הוא נושא שיטת החישוב שדודי נגע בה בצדק.
<מרדכי כהן: זה במכוון הוצג באופן הזה, כי צריך לטפל בשיעור העדכון בנפרד, לטפל בסיווגים שזה הבשר, לאחר מכן לעבור לשיטת החישוב, שאני אומר שוב, שיטת החישוב אפשר לתקוף גם את הסוגיה הזאת בשתי עמדות סותרות לגמרי – אחת שאומרת שיטת חישוב אחידה לכל הרשויות, ואחת אחרת שאומרת - זה כבר השרים היום מנועים מלעסוק בשיטת חישוב, גם לאפשר לכל רשות להיכנס לעולם של שיטת חישוב לשנות אותה – שתי העמדות שונות.
<מרדכי כהן: לאחר מכן, לעסוק בתעריפים - למה?
<מרדכי כהן: כי אחרי שנצלול לכל שלושת הנושאים האלה ונסדיר אותם, התעריפים יהיו הכלי שבאמצעותו אנחנו נמנע זעזועים, לא נפגע בהכנסות של הרשויות המקומיות באמצעות התעריף, שזה הכלי היותר גמיש, אנחנו נוכל לשמור על אותם עקרונות שדיברנו עליהם לפני שיצאנו לדרך.
<מרדכי כהן: אני אומר את זה לכולם.
<מרדכי כהן: לאף אחד אין כוונה באמצעות הסדרת תחום הארנונה ליצור איזה משבר, ואיזה כאוס ברשויות המקומיות כך שהיקף ההכנסות מארנונה יקטן, או לאור תיקון השיטה, יהיו רשויות שההכנסות שלהן יגדלו וכאלה שיקטנו, או בתוך הרשות המקומית תהיה טלטלה מאוד גדולה, לכן התעריף נשמר לסוף התהליך.
דוד אמסלם: בעצם מה שאתה אומר לי, מרדכי, שהבאפר זה התעריף.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו בעצם לא רוצים לשנות להם את סכומי הגבייה, אנחנו רק צריכים להסדיר את זה.
<מרדכי כהן: לא, אני לא אומר את זה.
<מרדכי כהן: אני אומר שבסופו של דבר זה לא משנה מה נעשה.
<מרדכי כהן: בסופו של דבר, יהיו שינויים בארנונה – אותו תושב הארנונה שלו תשתנה.
<מרדכי כהן: אנחנו רוצים לשמור את התעריף לסוף התהליך כדי לייצר מציאות של מינימום זעזועים, לא ליצור מציאות חלילה שמחר רשות מקומית ההכנסות שלה מהארנונה לאור ההסדרה של התחום יקטנו באופן דרמטי.
<מרדכי כהן: כאן התעריף נשמר לסוף התהליך.
<מרדכי כהן: אם היינו מתחילים עם תעריפים היינו יכולים - - -
דוד אמסלם: אתה אומר שכרגע אנחנו משאירים את התעריפים לסוף, כדי שבאמצעותם נוכל לעשות את התיקונים.
דוד אמסלם: אבל בסופו של עניין, נקודת המוצא שלי היא ב- - - עזוב בטווח הקצר, עזוב נניח חמש שנים וכו'.
דוד אמסלם: בוודאי שלא התכוונו להעביר רשות פתאום תוך שנה בגלל השינוי, או הפוך, זה הרעיון.
דוד אמסלם: בגדול, לדעתי, הרעיון הוא לעשות איזשהו משהו שהוא הוגן בארץ, אתה יודע, ברמה הארצית, משהו הוגן ונכון.
דוד אמסלם: אני מחלק לשתי חלקים – יש את התעריפים הביתיים למגורים, ויש את המסחר והשירותים.
דוד אמסלם: אתה יודע שהיעילות בעיקר מעבר - עזוב את אחוזי הגבייה, זה דבר שאנחנו יכולים למדוד אותו, אין שום בעיה לתת לזה איזשהו פקטור, ולתת להם צ'ופרים וקנסות, מה שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: מי שלא יודע לגבות, מקסימום המדינה תגבה, ואחרי זה תעשה מה שהיא תעשה.
דוד אמסלם: אני אומר, יש ערים שבאופן טבעי יש להם את המסחר שמתפתח, ותעשייה, ויש כאלה שאין להם.
דוד אמסלם: אבל בסופו של דבר, בעצם, באופן בסיסי אנחנו מייצרים מצב שיש עיר שיש לה יותר הכנסות, ואז היא עושה חינוך יותר טוב, נותנת שירותים יותר טובים לאזרחים שלה, בלי קשר לזה שהתושב גר שם, הוא מרוויח פעמיים, פעם אחת, יש לו יותר מסחר ערני.
דוד אמסלם: דבר שני, יש יותר כסף לעירייה, אז הוא מקבל חינוך יותר טוב לילדים, והוא משלם פחות ארנונה בגלל שהעירייה היא באמת יש לה מספיק כסף, אז היא לא צריכה להעלות את התעריף.
<מרדכי כהן: כמובן, זאת הערה מאוד חשובה.
<מרדכי כהן: אני רק מזכיר לך, כי היית שותף לזה.
<מרדכי כהן: מדובר במספר כלים שאמורים להתמודד עם העיוות שאתה מתאר, שבאמצעותו בעצם נוצרים הפערים בין הרשויות, וזה משליך כמובן על רמת השירותים לתושב.
<מרדכי כהן: בכדי להתמודד עם המציאות הזאת, אנחנו פועלים במספר כלים, לכן הוקמו אותן ועדות גיאוגרפיות לחלוקת הכנסות ושינויי גבולות.
<מרדכי כהן: לכן הוקמה הקרן לצמצום פערים בין רשויות מקומיות שתכליתה לצמצם פערים בין רשויות.
<מרדכי כהן: לכן יצאנו למסע הזה לשינויים בנוסחת מענק האיזון, ואנחנו אנשי בשורה סיימנו עם שלב אל"ף שכבר בא לידי ביטוי בתקציב ויימשך הלאה.
<מרדכי כהן: יש מספר כלים שתכליתם לצמצם פערים בין רשויות מקומיות.
<מרדכי כהן: פה גם אם זה יישמע טכני, ואני מתנצל שזה נשמע כך, אז אחת מהסוגיות המרכזיות בארנונה היא - - -