GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב בן צור: יכול להיות.
דוד אמסלם: מה יכול להיות?
יואב בן צור: שחבל שנכנסנו.
דוד אמסלם: אתם רוצים בעצם שאני לא אעלה את זה בהצבעה?
יואב בן צור: אתה אמרת שאתה לא מצביע היום.
דוד אמסלם: לא, בכלל.
יואב בן צור: אמרת שאתה לא מצביע היום.
חמד עמאר: אתה לא מצביע היום.
דוד אמסלם: לא הבנתם.
דוד אמסלם: היום אני לא מצביע.
דוד אמסלם: אני אצביע על זה מחר או מחרתיים, אבל תבינו טוב: כשאתה אומר לי לא – זה עבר כבר בממשלה.
דוד אמסלם: השר שלך הצביע בעד.
דוד אמסלם: אז אם אתם רוצים לפתוח את כל הסיפור?
דוד אמסלם: תגידו.
יואב בן צור: אנחנו מדברים על זה.
<אריאל יוצר: ודרך אגב, זה עבר בממשלה ב-42.
דוד אמסלם: דבר על 42.
יואב בן צור: אנחנו נדבר עם השרים שלנו, ואם הם יחליטו כמו שאתה אומר, אז אין בעיה.
דוד אמסלם: דרך אגב, תמיד אמרנו:
דוד אמסלם: תמיד אתם יכולים לדבר עם השרים ועם מי שאתם לא רוצים, אבל הדיון מההתחלה התפתח ככה.
דוד אמסלם: אז לכן, אם אני מנהל איתם - - -
חמד עמאר: - - - הדיון כאן בעצם בהקראה.
חמד עמאר: אנחנו לא קיימנו דיון כאן והתווכחנו - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא, לא, אני, אני.
דוד אמסלם: מי שהתווכח - - -
יואב בן צור: אתה.
חמד עמאר: אתה קיימת דיון - - - ואתה קיימת דיון ועשית עבודה מעולה.
חמד עמאר: אתה עשית עבודה - - -
יואב בן צור: אתה עשית עבודה - - - אין לנו ויכוח שאתה עשית עבודה מצוינת.
יואב בן צור: אין לנו ויכוח.
דוד אמסלם: רבותיי, עשינו דיון, ואם אתם רוצים, אתם, כל אחד, לעשות מה שאתם רוצים בקואליציה – בבקשה.
דוד אמסלם: תעשו מה שאתם רוצים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה יקרה בכל ועדה, בכל נושא.
דוד אמסלם: גם בוועדת החוץ והביטחון זה יקרה עם השר שלך, וזה, בוועדת הפנים והגנת הסביבה, יקרה פה כל היום עם השר שלך איתי.
דוד אמסלם: אז לכן תבינו איך זה עובד.
דוד אמסלם: אני מקדיש לזה בשם הקואליציה את זה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר עכשיו על חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי יכול להחליט מה שהוא רוצה וכנ"ל חברת הכנסת יעל גרמן.
דוד אמסלם: אני מדבר עליכם.
דוד אמסלם: זה כמו שאני בוועדת הכספים מיישר קו עם יושב ראש הוועדה שם בגלל שהוא היושב ראש.
דוד אמסלם: הוא מייצג את עמדת הקואליציה.
דוד אמסלם: אז פה אני הבנתי מההתחלה, יצרתי משבר מולם, הבאתי את זה לאן שהבאתי.
דוד אמסלם: אם כל אחד חושב שהוא יודע - - - את זה יותר טוב – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: גם בואו תחליפו אותי, הכול בסדר.
דוד אמסלם: לא, לא, אני הסברתי.
דוד אמסלם: לכן, תבינו: זה דבר שאני עשיתי איתם ועוד הם רושמים את זה על שמי.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים לשבור את הכללים – אהלן וסהלן, תשברו.
דוד אמסלם: יכול להיות שככה גם תישבר כל הקואליציה בהמשך, אבל תשברו.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני סיימתי את הדיון.
<תומר רוזנר: משרד המשפטים רצה להגיד.
דוד אמסלם: משרד המשפטים, בבקשה, משפט אחרון, ואז אני נועל את הדיון הזה.
<עמי ברקוביץ': תודה רבה.
<עמי ברקוביץ': אני רק רציתי להעיר שכיוון שכמו שיושב ראש הוועדה אמר, בעצם התוספת למועמד נגזרת מן הסכום הכולל.
<עמי ברקוביץ': בהחלט יש כאן חשש לאפשרות של פגיעה בשוויון בגלל הסטת תקציבים, בגלל הסכומים שיהיו סכומים גבוהים מעבר לזה.
<עמי ברקוביץ': אנחנו לא הספקנו להתעמק בנוסחאות ולהבין את הסכומים המדויקים שיהיו.
<עמי ברקוביץ': הוועדה צריכה פשוט להיות משוכנעת, ואני מעריך שזו עמדתה, שבעצם הסכומים הם כאלה שהם לא יוצרים העדפת יתר לרשימות שמריצות מועמדים.
<עמי ברקוביץ': אני רק אזכיר שההקבלה למועצות אזוריות היא לא מלאה כי שם באמת מתקיים קמפיין נפרד ולא קמפיין משותף.
<עמי ברקוביץ': לכן, אם מועמד יחיד מקבל מימון, זה מימון שהוא היה צריך לקמפיין ולא כקמפיין שמתווסף.
<עמי ברקוביץ': זה הכול.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני נועל את הישיבה.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה הצבעות, אני מניח מחר, בעזרת השם.
דוד אמסלם: נודיע לכם.
דוד אמסלם: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק שדה התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו-2016 (פ/3065/20).
דוד אמסלם: מי שהגיש את ההצעה הזאת זה חברי הכנסת איציק שמולי ובצלאל סמוטריץ, למרות שגם הצעה שלי מונחת שם כבר במקביל, אבל אני שמח שאתם קידמתם אותה כבר.
דוד אמסלם: יש לנו פה את ראש עיריית אילת שקם בבוקר מוקדם כדי לבוא לדיון, אז אני מברך אותך מאיר, שהצטרפת לדיון.
דוד אמסלם: אני מציע שישר נעבור לחוק עצמו, חבל על ההסברים והדיבורים ואחרי זה נסיים את הפרק הזה.
דוד אמסלם: אני מצטער על כך שנאלצנו להביא את זה בלוחות זמנים מאוד צפופים בגלל שאין לנו זמן.
<תומר רוזנר: המציעים.
דוד אמסלם: בבקשה, מי רוצה להציג את זה?
דוד אמסלם: שמולי, אתה או בצלאל?
איציק שמולי: אני אציג את זה בשתי דקות.
איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב ראש, ותודה גם על המהירות ועל היעילות לנוכח הדחיפות של הנושא.
איציק שמולי: הנושא של שדה דב זה מאבק שניטש פה בשבועות ובחודשים האחרונים לא מעט, הוא הגיע ללא מעט ועדות בכנסת.
איציק שמולי: אנחנו מקדמים את הצעת החוק הזו, אדוני היושב ראש, מתוך הבנה, ו-70 חברי כנסת מכל סיעות הבית שותפים להבנה הזאת, שסגירת השדה מבלי שתהיה חלופה ראויה תפגע בצורה אנושה בתושבי אילת והערבה, בצורה אולי שהיא בלתי הפיכה, גם מבחינת התיירות והכלכלה, גם מבחינת הבריאות, מכל מיני היבטים.
איציק שמולי: לכן אנחנו בשבועות האחרונים מקדמים את הצעת החוק.
איציק שמולי: אנחנו גם מודעים לזה שנעשה ניסיון מתמיד בשבועות האחרונים להגיע לפשרה ואנחנו אומרים כאן בצורה ברורה, אנחנו מעדיפים שתהיה פשרה, אבל באותה נשימה אנחנו באים ואומרים שאם לא תהיה פשרה יהיה חוק, כי אנחנו, מנקודת מבט לאומית של הכנסת, לא מוכנים לסבול את המצב שהשדה ייסגר מבלי שתהיה חלופה ותושבי הפריפריה ייפגעו.
איציק שמולי: ולכן, אדוני היושב ראש, אנחנו מבקשים לקדם את הצעת החוק.
איציק שמולי: אני מבין שזה גם רצונה של הממשלה.
דוד אמסלם: לא בטוח, אבל לא חשוב, תתקדם.
דוד אמסלם: עוד מעט נשמע מה עמדת הממשלה בעניין.
איציק שמולי: לא, אני באתי להגיד שרצונה של הממשלה להכניס את מה שנקרא פשרת כחלון לתוך ההצעה.
איציק שמולי: אנחנו כמובן תומכים בזה ואנחנו אומרים באמת בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, אנחנו מעדיפים שהסיפור ייסגר בפשרה.
איציק שמולי: אם לא תהיה פשרה לוחות הזמנים עד תום המושב הם מאוד מאוד ברורים ותהיה חקיקה.
דוד אמסלם: תודה, חבר הכנסת איציק שמולי.
דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה להתייחס?
דוד אמסלם: בבקשה, בצלאל.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה ממש בשלושה משפטים.
בצלאל סמוטריץ': אחת, אני הגדרתי את ההצעה הזאת במכתב שכתבנו לחברי ועדת השרים לחקיקה, לפני, מתי זה היה?
בצלאל סמוטריץ': חודשיים בערך, בכותרת של כופין על מיטת סדום.
בצלאל סמוטריץ': מה שאנחנו מבקשים לעשות בחוק הזה, גם אגב אם הוא יישאר במתכונתו הנוכחית, בוודאי אם עוד הוא יתוקן למה שקרוי מתווה כחלון, הוא לא פוגע בכהוא זה בשום תכנית של מישהו שרוצה לעשות משהו באזור הזה.
בצלאל סמוטריץ': התכנית נמצאת שם רק בוועדה מקומית וייקח עוד הרבה מאוד שנים עד שאפשר בכלל יהיה להתחיל לבנות שם.
בצלאל סמוטריץ': בוודאי שכל עוד התעופה הצבאית ממשיכה להתקיים, אז אף אחד לא יכול להקים שם שום בניין.
בצלאל סמוטריץ': אין שום סיבה בעולם שהתעופה האזרחית לא תמשיך לעבוד בצמוד לתעופה הצבאית.
בצלאל סמוטריץ': ההתעקשות של אנשי הגוש הגדול, בעיניי, כשזה נהנה וזה אינו חסר, היא ממש מיטת סדום וזה המקום שבו לכנסת מותר להתערב ולחוקק.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו יודעים שהחוק הזה הוא לכאורה מנוגד להסכם, אני חושב שצריך לזכור שגם קיום הסכמים כפוף לעקרון תום הלב, וההתעקשות של אנשי הגוש הגדול להשאיר את תושבי אילת, ואגב, זה לא רק אילת, זה הפריפריה כולה, אף אחד לא יחזיק הרי תעופת פנים רק בשביל מחניים הרצליה.
בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר הנזק האדיר שייגרם כתוצאה מהדבר הזה לפריפריה, שוב, כשמנגד אין שום פגיעה שאני מצליח להבין בצד השני, אז זה הסכם שלא בכפוף לעקרון תום הלב ולכן מותר לנו לעשות את זה.
דוד אמסלם: תודה, בצלאל.
בצלאל סמוטריץ': כמו שאמר איציק, אני לא מתנגד שהחוק יתוקן, אם אדוני, כמובן, יושב הראש רוצה, כך שהתעופה האזרחית תעבור אל תוך המתחם הצבאי.
דוד אמסלם: קארין.
קארין אלהרר: אני רק אציין שבמספר דיונים שקיימנו בוועדה לביקורת המדינה, בנושא הזה בדיוק, השתכנענו מעל לכל ספק סביר שכל עוד לא סוגרים את שדה התעופה הצבאי אין מקום בכלל לדבר על סגירת שדה התעופה האזרחי.
קארין אלהרר: ואני אומרת, גם מנתונים שהועברו בדיונים בוועדה, זה לא כזה סגור, שיסגרו את שדה התעופה הצבאי.
קארין אלהרר: אנחנו יודעים שמדינת ישראל, כל דבר זמני הוא מאוד מאוד קבוע ולכן אין צורך להתעמר, זאת תהיה ממש התעמרות בתושבי אילת, שאין להם שירותי בריאות כמו שצריך במקום והם מתזזים אותם בטיסות.
קארין אלהרר: לפחות שתהיה טיסה נוחה למרכז הארץ.
דוד אמסלם: תודה, חברת הכנסת קארין אלהרר.
דוד אמסלם: רויטל סויד, בבקשה.
רויטל סויד: לא הרבה פעמים מוצאים את חברי הכנסת מכל סיעות הבית מאוחדים סביב נושא אחד וזה בהחלט אחד הנושאים שבהם אין מה שנקרא לא חברי כנסת בקואליציה ולא באופוזיציה וכולנו כאן בהחלט מאוחדים סביב הצעת החוק של חברי, חבר הכנסת איציק שמולי, וכמובן שאתה, חברי, יושב ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת אמסלם, מקדם.
רויטל סויד: יש פה כמה נקודות שהן מאוד מהותיות.
רויטל סויד: האחת היא שאנחנו לא תמיד נותנים את הדעת, אבל שדה דב הוא בעצם אחד משדות התעופה היחידים שמהווה את הקשר לפריפריה, לאילת, לראש פינה, לצפון ולדרום, והמשמעות שלא תהיינה טיסות אזרחיות ממנו היא בעצם ניתוק של תושבי הפריפריה.
רויטל סויד: במצבי מצוקה ומערך מלחמה או מבצע שדה דב משמש כמקור מאוד חשוב לתפעול, שלא לדבר חס וחלילה על מקרים עתידיים.
רויטל סויד: גם כאשר היה את אסון הכרמל, וגם עכשיו בחיפה, שדה דב היה שדה שממנו בוצעו הרבה מאוד טיסות ולכן צריך להבין שסגירת שדה דב היא לא דבר שהוא בכלל בא בחשבון, הוא לא אופציה.
רויטל סויד: צריך לראות איך אפשר מחד, גם לאפשר את הבנייה של אותן אלפי יחידות דיור, ומאידך גם לאפשר את קיום שדה התעופה, בין אם זה במתווה שהציע ראש העירייה חולדאי או בין אם זה במתווה אחר, אבל סגירת שדה דב היא מבחינתנו לא אופציה.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, ראש העיר, בשני משפטים.
איתן ברושי: אני כמובן חתום על ההצעה, אבל אני שותף למאבק הזה מזה זמן רב ואני רוצה לומר קודם כל, אדוני היושב ראש, יש מי שאשם במצב.
איתן ברושי: ממשלת ישראל לא ביצעה את ההחלטות של עצמה מזה שנים.
איתן ברושי: היינו צריכים להיות היום עם פתרונות והנה הממשלה, וזו לא פעם ראשונה, מוכיחה שהיא מאוד חלשה בביצוע של ההחלטות של עצמה ולכן אנחנו עומדים פה בפני שוקת שבורה והאחריות היא של הממשלה.
איתן ברושי: לכן אל תאיימו עלינו שיצטרכו לשלם מיליארדים, אתם צריכים לדעת שהאחריות מוטלת עליכם כי לא הבאתם פתרון למרות כל ההתחייבויות.
איתן ברושי: דבר שני, גבולות הפעילות של שדה דב בגבולות המינימליים שלהם, בתעופה המקסימלית, הם לא הגבולות של השדה הצבאי, מתי שיחדל, אלא מתי שתהיה תשובה אמיתית לתושבים.
איתן ברושי: ואני אומר לך, חברי יושב ראש הוועדה וחברים נוספים, כדאי לא להשלות, לא את אלה שנדמה להם שהכי חשוב לבנות עכשיו 12,000 דירות בתל אביב, לא בנגב ובגליל, בתל אביב, ולא לפגוע בתושבים.
איתן ברושי: אם לא יהיה פתרון אמיתי לתושבי הערבה הדרומית ואילת, רמת הגולן, קרית שמונה והגליל העליון, אם לא יהיה פתרון אנחנו לא צריכים לתת לסגור את שדה דב, גם אם ייסגר השדה הצבאי, משום שאנחנו מחויבים לאזרחים לפני אלה שרוצים לקנות עכשיו דירות במקום שהכי פחות חשוב הבנייה.
איתן ברושי: ואני קורא לכם, אנשי הממשלה, להתערב.
איתן ברושי: לא יכול להיות שכך תיראה הממשלה, שהיא מפקירה את האזרחים שהיא שלחה לדרום, הופכת אותם לתלויים.
איתן ברושי: עכשיו ייסעו עד תמנע, מתמנע הם ייסעו לבן גוריון, הם יגיעו באמת לטיפול באיכילוב?
איתן ברושי: מזה יהיה תיירות וכלכלה?
איתן ברושי: אי אפשר לדבר כל כך הרבה על היישובים הרחוקים ולפגוע בהם כל כך הרבה פעמים.
איתן ברושי: לכן אני אומר לכם, צריך לדחות את סגירת שדה דב, אבל אם הממשלה לא תציג פתרון אנחנו נדחה אותו עד אין סוף, כי אנחנו מחויבים לאזרחים יותר מאשר לבעלי הקרקע.
איתן ברושי: יושבים פה אנשים שפגעו מספיק בבעלי קרקעות.
איתן ברושי: אז תמצאו פיצוי, תמצאו קרקע חלופית, אל תפגעו בתושבים.
דוד אמסלם: זה המשפט הראשון ומה השני?
דוד אמסלם: נורית קורן.
נורית קורן: אני מצטרפת פה לכל הדברים שנאמרו.
נורית קורן: חשוב מאוד לשמור על השדה הזה ולתת את האפשרות לאנשים שגרים באילת, גם בצפון וגם באילת, להגיע ואנחנו מכירים פה מקרוב את כל האנשים שמגיעים לטיפול וכמה הם צריכים לקחת גם תחבורה ציבורית ואם הם יצטרכו לקחת את זה מבן גוריון יש כאן בעיה מאוד מאוד גדולה ואנחנו צריכים לחשוב על האנשים שגם ככה הם אנשים פשוטים, משכורות נמוכות והם לא יכולים להוציא עוד הוצאות.
נורית קורן: אם יהיה עכשיו רק בן גוריון זה מצב לא טוב.
נורית קורן: לפי מה שקראתי בעיתון, שחולדאי ראה שאפשר גם לבנות נמוך יותר ופחות.
נורית קורן: אני תמיד חשבתי שלא צריך לבנות רק בתל אביב, אפשר בסביבה הקרובה, יש לנו רכבות, יש אוטובוסים היום כמו שצריך, אני חושבת שזה מה שצריך להיות ואסור לנו לסגור את השדה הזה.
חיים ילין: תודה רבה, כבוד היושב ראש.
חיים ילין: מעטות הפעמים שהמחוקק צריך להתערב בנושא קרקע פרטית, מעטות מאוד, אני לא חושב שזה נמצא בתוך האג'נדה של - - - אנחנו משתדלים מאוד לא לעשות את זה, אבל אני חושב שבשיקול הכללי בסופו של דבר החוק הזה יוצא לפועל כי בכל אופן יש משהו שגובר ומה שגובר זה כל תושבי אילת.
חיים ילין: זה לא רק אילת, זה גם הצפון.
חיים ילין: מה שמדאיג אותי, אני אומר לכם את האמת, שיש גם סוגיה עם שדה תעופה בהרצליה, יש בשדה דב, יש עוד שדה תעופה שרוצים לבנות אותו בצפון, שהוא בעצם האלטרנטיבה או המשלים של בן גוריון.
חיים ילין: כל הזמן דנים על השמים ועל הקרקע ואין שום פתרון, אין שום אסטרטגיה.
חיים ילין: צביקה, אני אומר לך, אני רואה את משרד הביטחון, אני רואה אותך, אני לא יודע אם להיות מודאג או לישון בשקט.
חיים ילין: אני אומר לך את זה בשיא הרצינות, כי כשמדברים על קרקע פרטית מול משרד הביטחון, שמע, אתה שולט כמעט ב-80% מקרקעות מדינת ישראל, אז אני באמת לא יודע, באמת, אני אומר את הדברים כמו שהם, איפה נמצא הגבול שבאמת יש את הביטחון, יש את הביטחון האזרחי והכלכלי של האזרחים ויש גם את הקרקע הפרטית, שכולם צודקים.
חיים ילין: זה מה שמדאיג, בסוף אנחנו צריכים להגיע לחקיקה הזאת שהיא חקיקה של אין ברירה.
חיים ילין: אף אחד לא רוצה להתערב.
חיים ילין: ביום רביעי הייתה לנו פה סאגה לא פשוטה עם החוק הזה כאשר איציק שמולי הציג אותו, היושב ראש, בצלאל, ובעצם אנחנו התרוצצנו כמו עכברים בשביל להבין מה ועדת השרים לחקיקה רוצה, כי גם הם לא מאוד ברורים.
חיים ילין: בסוף יוצא מספר, זה הדבר שהכי מדאיג אותי, החשיפה של האוצר, 9 מיליארד שקל.
חיים ילין: חבר'ה, 9 מיליארד, זה לא מספר טלפון, זה לא 9 מיליון, זה 9 מיליארד שקל ולכן האוצר מודאגים.
חיים ילין: זו בדיוק הנקודה כשמדברים איתנו על דברים וחשיפה, אנחנו בעצם קופצים, ביטלנו את הכול והיינו שם 11-12 חברי כנסת בשביל להישאר שם.
חיים ילין: אי אפשר כל הזמן לאיים עלינו בחשיפה.
חיים ילין: לא, השיטה של הפחדה, 'חבר'ה, זה יעלה לנו', אז זה יעלה לנו.
חיים ילין: להקים את המדינה עלה כסף - - -
בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך לפרוטוקול, זה גם לא יעלה.
דוד אמסלם: חיים, הבנו.
חיים ילין: אז יעלה.
חיים ילין: דרך אגב, להיסטוריה, אני צריך להגיד משפט אחד ואני מסיים.
חיים ילין: ההיסטוריה של הנגב והגעה עד אילת זה הייתה פרנסה של כל העובדים, לא הייתה פרנסה אחרת, בשביל להגיע לאילת, לחצוב שם את הכבישים, זה מה שעשו החלוצים.
חיים ילין: כולם שוכחים את זה, אף אחד לא זוכר בכלל איך הגיעו לאילת.
חיים ילין: איך אנשים הגיעו פעמיים בחודש לבקר את - - -
חיים ילין: לא, שוכחים את ההיסטוריה.
דוד אמסלם: לא, לא שכחנו כלום, הכול טוב.
מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, אני מאוד מאוד מודה לך על כך שזימנת את הישיבה.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להגיד תודה גדולה לחברי הכנסת, גם לאיציק שמולי וגם לבצלאל וגם לשאר החברים, על עשייה נפלאה למען העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה לספר לכם שהבוקר טסתי בטיסת אמברייר מאילת לשדה דב, בטיסה היו 15 תושבי אילת חולים שצריכים לקבל טיפולים.
מאיר יצחק הלוי: זה קרה הבוקר, בשעה שמונה.
מאיר יצחק הלוי: זה לא סיפור, זה סיפור חיים שקורה כל יום מהעיר אילת לכיוון שדה דב.
מאיר יצחק הלוי: זו תמונת מצב, כדי שנבין אותה, וכל יום במכפלות של שבוע ושל חודש, כל אחד שייצא ויבין במה מדובר, באנשים חולים, חיים ונושמים ולא ביצורים שקופים.
מאיר יצחק הלוי: הדיון הוא לא דיון תיאורטי, הדיון הוא לא דיון שקלי, הדיון הוא דיון אנושי, חמלתי מהמדרגה הגבוהה ביותר.
מאיר יצחק הלוי: זה דבר אחד שחשוב לי להגיד אותו בראש ובראשונה.
מאיר יצחק הלוי: דבר שני, אני אומר שכשהתקבלה ההחלטה והלקוח העיקרי, שזה תושבי אילת, היו צריכים להיות שם, החלטה שהיא דרמטית לחיים של עיר, שבעצם סוגרים לה את התחנה המרכזית שלה, ובמשך שנים הסתבר שהתגלגלו דיונים, איש לא טרח ולו פעם אחת לשאול מי מתושבי אילת, מי מפרנסיה, 'האם יש לכם עמדה ודעה בעניין הזה?
מאיר יצחק הלוי: ' או שמא אתם שקופים לחלוטין?
מאיר יצחק הלוי: לכן איכות ההחלטה מבחינתי היא איכות החלטה בלתי נסבלת.
מאיר יצחק הלוי: וראו מה קרה, אחרי שהתקבלה ההחלטה הוקמה ועדה כדי למצוא חלופות.
מאיר יצחק הלוי: אחרי שהתקבלה ההחלטה, באשר היא, אני לא רוצה לדון בה, קטונתי, התחילו לבדוק חלופות.
מאיר יצחק הלוי: הנה אני אומר פה בצורה הברורה ביותר, אין חלופות נכון לעכשיו.
מאיר יצחק הלוי: אני חבר באותה ועדה שמינו למציאת חלופות, אין חלופות.
מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב ראש, מי שאומר אחרת, אני אומר את זה בצורה הברורה, משקר במזיד, במצח נחושה, אין חלופות.
מאיר יצחק הלוי: יש לי דוקומנטים שאומרים שאין חלופות.
מאיר יצחק הלוי: עכשיו אני בא ושואל, על מה כל המהומה?
מאיר יצחק הלוי: למה יש בעיה בעצם, נכון להיום, להעתיק את הטרמינל, כמו שהציעו, האזרחי לחלק הצבאי, לאפשר לאנשי הגוש הגדול לבנות כמה שהם צריכים, ולי אין שום בעיה עם אנשי הגוש הגדול, חשוב לי להבהיר את זה, ולנהל את השיח אחרי זה במדינת ישראל באשר לאיך מייצרים תנובה לבניית כל מה שרק רוצים, רק לא להרוס עיר שלמה.
מאיר יצחק הלוי: זאת אומרת אני בעד לבנות, אני עושה את זה גם בעירי, אבל אני לא עושה את זה על חשבון אף אחד.
מאיר יצחק הלוי: לכן אני פונה פה, אדוני היושב ראש, צריכה להיות קצת חמלה בהחלטה הכול כך קשה הזו, הכול כך קשה, של לקחת עיר שבמקרה היא העיר הפריפריאלית ביותר במדינת ישראל - - - אתם יודעים, העיר הזו זכתה עכשיו, לפני שעה, קיבלנו את פרס היושב ראש כעיר מתנדבת מובילה במדינת ישראל.
מאיר יצחק הלוי: טסתי עם אותם 15 חולים, אבל נסעו גם באוטובוס כל המתנדבים, חלק גדול מהמתנדבים שנמצאים איתנו כאן, נסעו ארבע שעות להגיע לירושלים, לא לליסבון, לירושלים.
מאיר יצחק הלוי: עדיין מדובר בעיר הפריפריאלית ביותר במדינת ישראל, אדוני.
מאיר יצחק הלוי: לא עולה על הדעת, לא הגיוני, בלתי אנושי, וכפי שאמרתי יותר מפעם אחת, זחוח, ואני לא נכנס להיבטים המשפטיים, אני נכנס להיבט של עיר ואם בישראל שמבקשת רק דבר אחד, להיות מחוברת לציביליזציה.
מאיר יצחק הלוי: זה מה שאנחנו רוצים ולטעמי יש פתרונות ישימים.
מאיר יצחק הלוי: כמו שאמר חבר הכנסת בצלאל, שזה יוצא נשכר והשני לא יוצא ניזוק, יש אפשרות כזו וצריך קצת לפתוח את הראש וללכת לקראת זה ולתת לנו להמשיך לקדם את ענייני עירנו.
מאיר יצחק הלוי: זה מה שאנחנו רוצים.
דוד אמסלם: תודה רבה לראש העיר.
דוד אמסלם: חבר'ה, פה אנחנו לא בעירייה.
דוד אמסלם: לא מוחאים כפיים.
מאיר יצחק הלוי: הם במקרה פה.
מאיר יצחק הלוי: הם קיבלו את פרס ההתנדבות.
מאיר יצחק הלוי: יישר כוח, חברים, אני גאה בכם.
מאיר יצחק הלוי: מתנדבים מהמדרגה הראשונה.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, אני רוצה לשמוע, הייתי מבקש לשמוע את עורכת דין רחל זכאי, מבעלי קרקע.
<רחל זכאי-נוימן: כבודכם, נדמה לי שמישהו שכח שהוא מדבר על שדה שנמצא על קרקע פרטית של אלפי אזרחים שהם לא פחות אזרחים של המדינה הזאת, אבל באמת לא פחות, מאשר תושבי אילת ואחרים.
<רחל זכאי-נוימן: ממש לא עשירים, ממש לא טייקונים, אלא כמוני, כמוכם ופחות.
<רחל זכאי-נוימן: גם יותר, אבל גם פחות.
<רחל זכאי-נוימן: אותם אזרחים שבסלון שלהם מדינת ישראל מנהלת עסק כי היא החליטה להיכנס ביד גסה או ברגל גסה וגם החליטה שזה לא מספיק נחמד שהיא עושה את זה, אלא שהיא גם נותנת כאילו בודקה, מאפשרת דוכן בתוך הסלון שלי לארקיע, לישראייר ולאחרים לעשות עסקים.
<רחל זכאי-נוימן: חביב מאוד, אבל אנחנו לא בעולם שלישי.
<רחל זכאי-נוימן: מאחר שאנחנו לא בעולם שלישי החגיגה הזאת צריכה להיגמר.
איתן ברושי: אפשר להשתמש בוותמ"לים.
דוד אמסלם: רחל, דברי איתי בקצרה.
דוד אמסלם: ברושי, אל תפריע.
בצלאל סמוטריץ': צודקת, היינו צריכים מראש להפקיע את כל הקרקע לשדה התעופה.
בצלאל סמוטריץ': לא עושים הפקעה פרטית לקרקעות פרטיות - - -
דוד אמסלם: בצלאל סמוטריץ, אל תפריע לי בדיון.
<רחל זכאי-נוימן: אני אדבר עם כבודו.
<רחל זכאי-נוימן: אני רק מבקשת, מאחר שאפשר לצאת מתוך הנחה, כלומר שמעתי בקשב רב את דברי חברי הכנסת, יש לי הרגשה שבסיס הנתונים המלא לא נמצא בצד הזה של השולחן, לא משום שחברי הכנסת, עם כל הכבוד שיש לי אליהם, לא יכולים להקדיש ולהגיע באמת למסקנות חשובות, אלא פשוט מהנימוק הפשוט, הנושא הזה בדיוק נדון עד דק עם כל הצדדים, כולל עיריית אילת, כולל ארקיע, כולל כולם, בינואר שנה שעברה, ב-21 בינואר 2016, בבית המשפט העליון.
<רחל זכאי-נוימן: באמת, כולם היו מיוצגים לעילא ולעילא, בוודאי עיריית אילת, באמת, יש לי כבוד רב לבאי כוחם.
<רחל זכאי-נוימן: השופטים, אחרי שהם קראו את הכול, והם לא מזלזלים בתושבי אילת, ממש לא, כמו שאנחנו לא מזלזלים בתושבי אילת, אני משוכנעת, חרדים להם לא פחות מאשר ליושבים בצד זה של השולחן, כמו חברי הכנסת הנכבדים, דנו באמת ביישוב דעת, שמעו את הטענות כולן, שכנעו אותנו ואת המדינה להסכים לעוד פרק זמן, הסכמנו.
<רחל זכאי-נוימן: למה הסכמנו?
<רחל זכאי-נוימן: מהנימוק המאוד פשוט, כי כבר הכרנו את כל מסכת הלחצים, וכן יסלחו לי חבריי, יסלח לי אלוהים, גם את הפופוליזם שרץ בנושא הזה, וידענו שהדרך היחידה להגן על 3,000 אזרחי מדינת ישראל אחרים, לא כולם גרים בתל אביב, ממש לא, גם בפריפריה, אבל יש להם שם נכס שהוא הנכס שלהם, ידענו שהדרך היחידה להתמודד עם זה היא שיהיה פסק דין חלוט של בית משפט עליון.
<רחל זכאי-נוימן: כי בתמימותנו, ואדוני, ראיתי שני דברים בחיי, גם חבריי, אנחנו לא ממש שיא הנאיביות, אבל מידה מסוימת של תמימות שנסמכת על כיבוד ערכאות, כיבוד פסק דין חלוט של בית משפט עליון, זה יש לנו והבנו שאנחנו באמת נאריך ב-10 חודשים אבל המילה כבר תיאמר, הסלמי הזה ייגמר.
בצלאל סמוטריץ': מה אתם מפסידים מזה שה - - -
<רחל זכאי-נוימן: וכן יש בית חולים באילת ו - - -
בצלאל סמוטריץ': מה אתם מפסידים?
דוד אמסלם: סמוטריץ, אני אוציא אותך.
<רחל זכאי-נוימן: יהיו חולים באילת, אני מודיעה לכולכם, כנראה למרבה הצער, גם ב-2021, 2025, אבל כנראה שלא רק אני מודעת לזה, שחוץ מאשר איכילוב יש גם תל השומר, יש גם אסף הרופא, יש גם בילינסון, יש גם השרון וכל אלה קרובים ל - - -
<קריאה: אבל אין בן גוריון, גברתי.
<קריאה: אין בן גוריון.
<רחל זכאי-נוימן: אני רוצה לומר עוד דבר אחד, אין חלופה - - -
<קריאה: אין חלופה.
דוד אמסלם: עורכת דין זכאי, ברשותך.
דוד אמסלם: אנחנו פה לא נמצאים כרגע באיזה שהוא נאום לאומה, אנחנו עוסקים בהצעת חוק.
דוד אמסלם: אז אני מבקש ממך עכשיו, אני כרגע לא בא להסדיר את הסיפור של החולים בכל מיני מקומות בארץ - - -
<רחל זכאי-נוימן: זה מה ששמענו פה.
דוד אמסלם: לא חשוב, לא לכל דבר תתייחסי, אני לא מתייחס לכל דבר.
דוד אמסלם: מבחינת בעלי הקרקע, מה העמדה שלכם לגבי הצעת החוק?
דוד אמסלם: תתייחסי לזה באופן קונקרטי.
<רחל זכאי-נוימן: אנחנו מתנגדים להצעת החוק משום שאין לנו אמון באיש, נכון להיום, וכשאני אומרת שאין לנו אמון באיש זה אין לנו אמון בממשלה, אין לנו אמון בנבחרינו, כן, למרבה הצער, ואין לנו שום יכולת להאמין בצורה רצינית, לא נאיבית, שאכן בסוף 2018, ינואר 19', זה ייגמר.
<רחל זכאי-נוימן: למה כל כך - - - חוץ מאשר ההתנהלות שמדברת בעד עצמה, אבל בנוסף - - -
בצלאל סמוטריץ': אין להם שום סיבה להתנגדות עניינית, דודי.
בצלאל סמוטריץ': לא, זה חשוב לומר את זה.
<רחל זכאי-נוימן: בנוסף, בנוסף, נכון, כולנו - - - כבר נאמר לי, חבר הכנסת סמוטריץ, שישתמשו נגדנו במילה שיילוקים, אני מוכנים - - -
איציק שמולי: אני לא יודע אפילו מה זה.
בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע מה זה.
<רחל זכאי-נוימן: אתה לא יודע מה זה?
<רחל זכאי-נוימן: אז - - -
איציק שמולי: ובואי נעשה סדר, בינתיים מי שעושה הכפשות ומי ששכר את כל שכירי החרב זה אתם נגדנו.
דוד אמסלם: רק שנייה, שמולי.
דוד אמסלם: לא, לא, שמולי - - - חבר הכנסת שמולי, אני לא מוכן, אצלי אין דיונים כאלה.
חיים ילין: אני רוצה להבין - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, בצלאל, חיים - - -
חיים ילין: שיסבירו לי.
<רחל זכאי-נוימן: אני לא יודעת, לא למדתם בבית ספר כמונו?
חיים ילין: אני לא גר בתל אביב.
חיים ילין: כנראה בדרום - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, עורכת דין, חיים - - -
<רחל זכאי-נוימן: לא גרתי בתל אביב.
דוד אמסלם: חיים, רחל, רחל, תקשיבי, עורכת דין זכאי, מדברים רק ברשות שלי ורק איתי.
דוד אמסלם: את לא מדברת איתם - - -
<רחל זכאי-נוימן: יש לי כבוד - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא, בלי כבוד.
חיים ילין: אני לא שמעתי כבוד, לא שמעתי - - -
חיים ילין: לא שמעתי, אני אמרתי את זה.
דוד אמסלם: חיים, אני לא רוצה להוציא אותך, אני רוצה להתקדם בדיון, אז אני מבקש, אל תפריעו לי.
דוד אמסלם: אתם קיבלתם את זכות הדיבור, נתתי לכם, נגמר.
דוד אמסלם: קחי לך עוד דקה וחצי לסיים את הארגומנט המרכזי, אני רוצה לשמוע את עמדת המדינה ולסכם.
<רחל זכאי-נוימן: תודה.
<רחל זכאי-נוימן: אני רוצה לומר שחוץ מאשר אי כיבוד אלמנטרי של ערכאה שיפוטית וערכאה חוקית וערכאה מבצעת, שלוש הרשויות של מדינת ישראל שמתנהלות כאילו כל אחת היא פלנטה נפרדת, וזה פשוט יוצא מן הכלל, מעבר לזה אנחנו חושבים, במידה רבה כנראה של - - - עם בסיס נתונים לא מוטרף, שמה שנכון עכשיו, אותן טענות בדיוק תהיינה ב-2019 ואנחנו חושבים שאם תעבור החקיקה עכשיו הרי שמה שיהיה ב-2019 זה יהיה שדה אזרחי קטן, ישכחו מאיפה צומחות הרגליים, שזה שדה צבאי, אבל ניחא, כולם שוכחים פה את מה שהם רוצים, אז יישאר שדה צבאי קטן, המדינה תגמור את ענייניה התקציביים כמו שהיא רוצה, אבל עלינו, לא כל הזמן, או באמת לא כל הזמן, יעשו מאיתנו צחוק.
<רחל זכאי-נוימן: הסכמים צריך לשלם.
<רחל זכאי-נוימן: אני רק למען הסדר הטוב רוצה לומר, מאחר שאיננו יודעים כיצד יתפתח הליך החקיקה, שבכל הכבוד ועל פי ידיעתי הצנועה בתקנון הכנסת, הישיבה הזאת איננה מתקיימת כדין מאחר שלא הייתה התראה של 24 שעות.
בצלאל סמוטריץ': דודי, אנחנו לא - - -
דוד אמסלם: היועץ המשפטי - - -
חיים ילין: תומר פה, אני מרגיש בבית המשפט.
דוד אמסלם: אל"ף, רק שנייה, דרך אגב - - -
<רחל זכאי-נוימן: תבוא לשם, תראה איך מתנהל דיון.
דוד אמסלם: אם מישהו רוצה להשיג, זה אחד מחברי הכנסת, ולכן אחרי זה תעשו מה שאתם רוצים בעניין הזה.
דוד אמסלם: לגבי עמדת המדינה, מה עמדת המדינה בעניין?
<קריאה: אני לא יכול לדבר עכשיו.
<ארז קמיניץ: קודם כל, אדוני, ועדת השרים לענייני חקיקה לא קיבלה החלטה בעניין ומשכך עמדת הממשלה היא להתנגד להצעת החוק.
<ארז קמיניץ: אני רוצה לומר כך, אדוני, בוודאי בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אנחנו חושבים וחשבנו גם במהלך הניהול של הסכסוך הזה, שמדובר בסכסוך אזרחי שאפשר למצוא לו פתרונות.
<ארז קמיניץ: היו בעניין הזה הידברויות כאלה ואחרות, אדוני, אני חושב שהפתרונות שאפשר להגיע אליהם עדיין מונחים על השולחן, אני מקווה שנצליח להגיע לפתרונות האלה לרווחת כל הצדדים, גם לרווחת תושבי אילת, ובאמצעות מה שמכונה מתווה כחלון, כי בהקשר הזה נפרצה דרך מסוימת במהלך השנה האחרונה.
<ארז קמיניץ: אנחנו מקווים שנגיע לתוצאה הזאת, גם ועדת השרים מקווה שתהיה תוצאה כזאת של הגעה להסכמות וככל שתהיה תוצאה כזאת אני חושב שאפשר יהיה לא להמשיך בהליכי החקיקה.