GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: עמית, מה שאמר אוסאמה, הוא העלה משהו שכדאי שתחשבו עליו.
דוד אמסלם: בסך הכול בן אדם שבונה בית בלי רישיון, הוא עבריין אבל עדיין זה בית שנבנה ואין עניין להרוס אותו.
דוד אמסלם: גם היום כשאתה בא לבית המשפט, הרבה פעמים בית המשפט נותן לך את האופציה לנסות ולהסדיר את העבירה.
דוד אמסלם: הוא לא מוציא לך ישר צו אלא הוא מבקש ממך להסדיר את העבירה.
דוד אמסלם: כאן, בעניין הזה, אם למשל אין היתכנות כמו שאומר אוסאמה, אז בית המשפט נתון לפי הכללים הרגילים הטכניים.
דוד אמסלם: יש עבירה, זה שאתה מסכן, זה לא שיקול דעת לבית המשפט.
דוד אמסלם: זה לא רלוונטי לעניין.
דוד אמסלם: מקסימום השופט יגיד לו לבוא לגור אצלו.
דוד אמסלם: אם יש אופק תכנוני, אני חושב שאולי כאן כדאי לאפשר איזשהו שיקול דעת.
<עמית אופק שמל: יש סעיף שיגיע מאוחר יותר במהלך ההקראות של עיכוב ביצוע.
<לירון אדלר מינקה: לא לבטל אלא לעכב את הביצוע.
דוד אמסלם: אתה אומר שהבן אדם יעבוד בשני טקטים.
דוד אמסלם: יבוא לבקש עיכוב ביצוע ואז הוא יבקש דיון על זה בבית המשפט?
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר שיש שני מסלולים.
דוד אמסלם: יש את צו ההריסה המינהלי ואז בית המשפט, אם הוא יחליט שיש לו עניין להיכנס לעניין, הוא יאשר את הצו והוא יאפשר לבן אדם להגיע אליו.
<עמית אופק שמל: ודאי.
אוסאמה סעדי: אתה מדבר על עיכוב הביצוע.
דוד אמסלם: הוא אומר שהבן אדם יכול להגיע לתוצאה שאתה מבקש.
דוד אמסלם: איך הוא יעשה?
דוד אמסלם: קודם כל, הוא יבוא לבית המשפט, יבקש עיכוב ביצוע ויבוא ויגיד לבית המשפט שיבין למה הוא מבקש את עיכוב הביצוע.
דוד אמסלם: הוא יאמר שיש לו אופציה תכנונית וכולי והוא רוצה לדון.
דוד אמסלם: בית המשפט תמיד יכול להוציא את זה מהסיפור המינהלי ולהעביר את זה למגרש שלו.
<עמית אופק שמל: יש שני ערוצים.
<עמית אופק שמל: הערוץ הראשון הוא לתקוף את חוקיות הצו.
<עמית אופק שמל: לתקוף את חוקיות הצו, כל אחד יכול בין אם יש לו זכות בקרקע או לא.
אוסאמה סעדי: אם התמלאו התנאים.
אוסאמה סעדי: זאת חוקיות הצו?
<עמית אופק שמל: נכון להיום, אני רוצה להקריא כי יכול להיות שיש כאן חוסר בהירות.
<עמית אופק שמל: היום, נכון להיום, מה שאתם מבקשים לשמר זה סעיף שאומר כך: "לא יבטל בית המשפט צו הריסה אלא אם הוכח לו שהבנייה שבגללה ניתן הצו בוצעה כדין או שביצוע הצו אינו דרוש לשם מניעת עובדה מוגמרת".
<לירון אדלר מינקה: הוא קורא מהחוק הקיים.
<עמית אופק שמל: זאת המסגרת היום.
<עמית אופק שמל: אנחנו באנו ואני חשוב ששמנו את זה בצורה יותר בהירה.
<עמית אופק שמל: כמובן שלבית המשפט, כפי שגם אמרנו, יש את הסמכות להתערב.
דוד אמסלם: זה בעצם הסעיף היום.
<עמית אופק שמל: זה הסעיף היום.
דוד אמסלם: הוא חד חד-ערכי.
דוד אמסלם: אין כאן שיקול דעת.
<עמית אופק שמל: עדיין בית המשפט אמר סבירות, אני מכניס את שאלת הסבירות.
<עמית אופק שמל: שאלת הסבירות גם מכניסה לתוכה את העובדה שלמשל אתה נמצא רגע מהיתר, אז יכול להיות שיש כאן חוסר סבירות להוציא צו הריסה מינהלי.
<עמית אופק שמל: בית המשפט גם כמובן יקבל.
תמר זנדברג: אנחנו עכשיו כותבים חוק חדש.
תמר זנדברג: כמו שאנחנו יודעים, המחוקק גובר על בית המשפט.
תמר זנדברג: כלומר, אנחנו בעצם עכשיו נותנים הנחיה חדשה לבית המשפטי.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה, המצב הזה שאתה מתאר, שהוא מצב שכולנו מסכימים לו, למה לא לכתוב אותו בחוק?
תמר זנדברג: אתה כאילו בא ואומר לבית המשפט שמה שהוא עשה עד עכשיו, אנחנו עכשיו שמים עליו כבלים נוספים ועכשיו תעמוד לפי זה.
תמר זנדברג: זה מה שמטריד אותנו.
תמר זנדברג: חוק חדש גובר.
<עמית אופק שמל: אנחנו לא שמים כבלים נוספים.
<עמית אופק שמל: עילות ההתערבות המינהליות חלות מכוח הדין הכללי.
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שנניח אתם מוציאים צו כזה לבן אדם והוא הולך לבית המשפט ומבקש קודם כל עיכוב.
<עמית אופק שמל: לא, אדוני, אני אולי אבהיר את הדברים.
<עמית אופק שמל: הוא יכול להגיש עיכוב שעומד בנפרד.
<עמית אופק שמל: עוד לא הגענו לסעיף הזה.
<עמית אופק שמל: הוא אומר, אתם צודקים, הצו נכון, אני לא מבקש לבטל אותו אבל אני מבקש לעכב את הצו.
<עמית אופק שמל: זה סעיף אחר שלא הגענו אליו.
<עמית אופק שמל: הוא יכול לבוא ולהגיד שהוא מבקש לבטל את הצו ובינתיים, עד שאנחנו דנים, לעכב את הביצוע.
<עמית אופק שמל: זה גם אפשרי.
<עמית אופק שמל: אנחנו נגיע ואתם תראו את הדברים האלה.
<עמית אופק שמל: אחרי שגמרו לדון בכל הצו הזה והוא ערער למחוזי והגיש בקשת רשות ערעור לעליון ובית המשפט העליון אמר שהצו חוקי, הוא תקף, עכשיו יש לו עדיין עוד אפשרות לבקש שוב פעם עיכוב.
<עמית אופק שמל: העיכוב הזה אמנם מוגבל בזמן כי יש גבול גם לכמה אפשר למרוח עוד ועוד את מה שאמור להיות בהתחלת הבנייה, עוד לפני שאנשים מתקדמים.
<עמית אופק שמל: זה אמור להיגמר שם, אבל יש את כל האפשרויות האלה שעדיין נשארו גם בחוק המוצע.
<עמית אופק שמל: אלה פשוט סעיפי עיכוב אליהם לא הגענו.
אוסאמה סעדי: אני מדבר על הסעיף הזה, סעיף 210, שדן בבקשה לביטול ובינתיים הוא יבקש עיכוב.
<עמית אופק שמל: יש סעיף מיוחד לזה.
אוסאמה סעדי: אני אומר שאני מדבר על הבקשה לביטול, שזה סעיף 210.
אוסאמה סעדי: סעיף 210 מתחיל ואומר שלא יבטל בית המשפט.
אוסאמה סעדי: לא יבטל.
אוסאמה סעדי: אלא אם הוכח שהבנייה בוצעה כדין - ברוב המקרים אין כי אין היתר.
אוסאמה סעדי: או שלא התקיימו הדרישות למתן הצו - יבדקו את כל הדברים האלה.
אוסאמה סעדי: או אם השתכנע כי נפל בצו פגם חמור.
אוסאמה סעדי: מה זה פגם חמור?
<עמית אופק שמל: זה במחלוקת.
<עמית אופק שמל: הסעיף של פגם חמור הוא במחלוקת בינינו לבין הייעוץ המשפטי לוועדה.
תמר זנדברג: הם לא מסכימים לזה.
אוסאמה סעדי: לכן אני שואל מה אתה רוצה.
תמר זנדברג: הוא לא רוצה.
<עמית אופק שמל: עילות ההסתמכות המינהליות חלות בכל מקרה.
<עמית אופק שמל: בית המשפט בכל מקרה יחיל את עילות הביקורת שלו, עילות הביקורת המינהליות, על הסיטואציה הזאת.
תמר זנדברג: אז למה אתה אומר לו שהוא לא יבטל אלא אם?
תמר זנדברג: זה סעיף מיותר.
תמר זנדברג: בית המשפט הרי יודע מה הוא יכול לעשות.
<עמית אופק שמל: את אומרת להוריד את הסעיף הזה.
תמר זנדברג: למה הזה צריך להורות לבית המשפט מתי הוא לא יבטל?
תמר זנדברג: מה, בית המשפט לא יודע?
תמר זנדברג: בית המשפט פועל לפי החוק.
<עמית אופק שמל: לא חשבנו על האפשרות לבטל לחלוטין.
תמר זנדברג: אתה כאילו אומר לו אך ורק באיזה מקרים, אתה מנחה אותו באיזה מקרים יש לו סמכות.
תמר זנדברג: אם זה הדין הכללי, למה צריך את הסעיף הזה?
אוסאמה סעדי: הרי בית המשפט לא יפעל בניגוד לחוק.
אוסאמה סעדי: זו ההנחה.
אוסאמה סעדי: בית המשפט אמור ליישם את החוק.
אוסאמה סעדי: אם הוא יבוא ויבדוק את העניינים ויגיד שזה חוקי או לא חוקי, הוא לא ייתן משהו לא חוקי.
אוסאמה סעדי: צא מנקודת הנחה, שבית משפט בישראל לא ייתן פסק דין בניגוד לחוק.
אוסאמה סעדי: לכן למה צריך להגביל את שיקול דעתו?
דוד אמסלם: בית המשפט העליון לפעמים לוקח לעצמו שיקול דעת שהחוק לא רוצה לתת לו.
דוד אמסלם: הדבר הזה לא בא סתם.
דוד אמסלם: הם לא קמו בלילה והחליטו לכתוב סעיף כזה.
דוד אמסלם: אני מניח שמציק להם משהו.
אוסאמה סעדי: מה מציק?
אוסאמה סעדי: מה הציק לכם?
דוד אמסלם: הם מסבירים כבר עשר דקות.
דוד אמסלם: אותי מעניין משהו אחר.
אוסאמה סעדי: איפה בית המשפט?
אוסאמה סעדי: יש לכם סטטיסטיקה בקשר לבתי המשפט?
אוסאמה סעדי: בית משפט נתן פסקי דין, החלטות וצווים, כמה פסקי דין כאלה שאתם חושבים שהם בניגוד לחוק?
דוד אמסלם: אוסאמה, הבנו.
דוד אמסלם: אתה ממשיך עם הדיון הקודם.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה אחרת שאותי מעניינת.
דוד אמסלם: האם בסופו של דבר בן אדם עשה עבירה, כמו שאמרנו, נניח שהוא נמצא באמצע הליכים של רישוי.
דוד אמסלם: אין מחלוקת על העובדות.
דוד אמסלם: הוא מודה.
דוד אמסלם: אם יש בעיה בעובדות, זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: זה מה שאני רוצה להבין כאן מבחינת הסעיף הזה.
דוד אמסלם: נניח שיש לו צו כי מישהו הוציא לו צו והוא אומר, רבותיי, אני הולך להסדיר את זה.
דוד אמסלם: סתם אני נותן את זה כדוגמה.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש סיבה אחרת, סיבה טובה.
דוד אמסלם: אז בעצם אני מניח שברמה הפרוצדורלית, מה שהוא יעשה, זה קודם כל יבקש לעצור.
דוד אמסלם: קודם כל, בחירום.
דוד אמסלם: קודם כל, בוא נוציא צו עיכוב ביצוע.
דוד אמסלם: אז בעצם הייתי פונה לבית המשפט ומבקש ממנו לדון בנושא של הצו עצמו.
דוד אמסלם: יש פרוצדורה כזאת?
דוד אמסלם: שם אני בא לבית המשפט ואני אומר, רבותיי, אני הולך להסדיר את זה בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים.
<אשר זלינגר: יש סעיפי עיכוב ביצוע, עוד לא הגענו אליהם.
דוד אמסלם: שם לבית המשפט יש סמכות לקבל החלטה?
דוד אמסלם: יכול להיות שהוא יגיד שזה נכון שמדובר בעבריין, אבל היות ובעצם יש כאן – כמו שאמר אוסאמה – אופק תכנוני, חבל להרוס את הבית ולכן בואו ניתן לו זמן.
דוד אמסלם: אולי ניתן לו קנס אבל ניתן לו זמן.
<עמית אופק שמל: הקנס הוא לא כאן.
דוד אמסלם: בחוק אחר.
<עמית אופק שמל: הוא לא בפרוצדורה הזאת.
דוד אמסלם: בסדר, יכול להיות.
דוד אמסלם: יכול להיות שבפרוצדורה של עבירה.
דוד אמסלם: אבל אנחנו נאפשר לו להשלים.
<עמית אופק שמל: אנחנו נגיע לזה בהקראות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, במסגרת עיכוב הביצוע תהיה לו אופציה להמשיך.
<עמית אופק שמל: לא עד אין סוף.
דוד אמסלם: בית המשפט יקצוב לו את הזמן הראוי לפרוצדורה.
דוד אמסלם: הרי אם הפרוצדורה לוקחת במשקפיים שלנו חודשיים, לא נגיד לו שבוע.
דוד אמסלם: צריך לתת לו זמן סביר לארגן את זה.
<עמית אופק שמל: זה קיים.
דוד אמסלם: זה קיים.
דוד אמסלם: אתה הבנת את זה?
אוסאמה סעדי: אני הבנתי.
אוסאמה סעדי: אני אומר שב-210 אני מבקש, במקום "או אם השתכנע כי נפל בצו פגם חמור בגינו", ייאמר "או מנימוקים מיוחדים שיירשמו".
אוסאמה סעדי: אני סומך על בית המשפט.
אוסאמה סעדי: אם בית המשפט ימצא לאור ההיתכנות התכנונית, לאור זה שאפשר שהוא יקבל, הפגם החמור בשבילי הוא לא מספיק.
אוסאמה סעדי: אני רוצה לתת שיקול דעת לבית המשפט שהוא בוחן את כל התמונה וכל התמונה נמצאת בפניו.
אוסאמה סעדי: אני סומך על זה שהוא יקבל החלטה.
אוסאמה סעדי: אני אומר שלרוב במקרים האלה בית המשפט מאשר צווי הריסה, אבל לפחות ניתן לו את שיקול הדעת.
דוד אמסלם: תרשמי את מה שאומר חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
דוד אמסלם: דרך אגב, בנקודה הזאת דברו אתי על הדבר הזה.
אוסאמה סעדי: לגבי סעיף 206(ד).
אוסאמה סעדי: נגיד שהוא בנה עוד פעם במקום אחר, למה לא צריך צו?
דוד אמסלם: לא במקום אחר.
דוד אמסלם: באותו מקום.
אוסאמה סעדי: באותו מקום.
אוסאמה סעדי: למה לא צריך צו נוסף?
דוד אמסלם: הוא חצוף.
דוד אמסלם: הוא בנה פעמיים באותו מקום בלי היתר?
אוסאמה סעדי: אתה נותן חצי שנה.
אוסאמה סעדי: יכול להיות שאז אמרו לו שיש היתכנות תכנונית.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני הייתי כותב שזה מוגבל ללא זמן.
דוד אמסלם: אם הוא בנה בלי רישיון, פעמיים?
אוסאמה סעדי: זה צו מינהלי.
אוסאמה סעדי: מה הבעיה שיוציאו עוד צו?
דוד אמסלם: איך אתה רוצה שנכתוב?
דוד אמסלם: לבטל את הסעיף הזה?
אוסאמה סעדי: אני אומר שאם הוא בנה עוד פעם, זאת עבודה אסורה עוד פעם, שיוציאו לו צו עוד פעם.
אוסאמה סעדי: אז הוא יכול ללכת לבית המשפט ולבקש עיכוב.
דוד אמסלם: מפריעה לי החשיבה שלך.
דוד אמסלם: באמת, היא מפריעה לי.
דוד אמסלם: אני באופן בסיסי חושב שבן אדם שהוא עבריין, אני לא צריך לחשוב איך אני מקל עליו.
דוד אמסלם: אני צריך לחשוב איך אני מחמיר לגביו.
דוד אמסלם: מה שאמרת לגבי האופק, יש בזה הגיון.
דוד אמסלם: גם אם הוא עבריין ואנחנו הולכים להכשיר לו, הרי זה בית שלא עולה מאה שקלים.
דוד אמסלם: בכל אופן, זאת השקעה שלפעמים לוקח הרבה שנים כדי לאגור את המשאבים לבנות אותו.
דוד אמסלם: אני אומר, בסדר, בוא נעשה שיקול.
דוד אמסלם: זה אירוע גדול.
דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שאם היה מדובר במשהו קטן, לא היינו מאפשרים את זה.
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שבא בן אדם, בנה באופן לא חוקי, באו, הרסו לו.
דוד אמסלם: אני מניח שהרסו לו אחרי שהוא כבר השתמש בכל האופציות המשפטיות.
דוד אמסלם: זה מה שאני הייתי עושה, מנסה לעצור.
אוסאמה סעדי: אולי לא.
אוסאמה סעדי: יש מקרים שהרסו ואפילו הבן אדם לא הלך לבית המשפט .
אוסאמה סעדי: לא הספיק.
דוד אמסלם: לא הספיק?
אוסאמה סעדי: הנה, בקלנסואה הרסו חצי בתים והאנשים לא עתרו לבית המשפט.
אוסאמה סעדי: נגיד שהם באו ובנו את הבית עוד פעם, מה שלא יוציאו צו?
דוד אמסלם: אולי הוא לא יספיק עוד פעם?
אוסאמה סעדי: אולי הפעם הוא יספיק.
דוד אמסלם: הם הרחיבו את זה מ-24 שעות לארבעה ימים.
אוסאמה סעדי: תכף נגיע לארבעה ימים.
אוסאמה סעדי: יש לי גם הסתייגות לזה.
דוד אמסלם: הוא כבר האריך את זה, אז עכשיו הוא יספיק.
אוסאמה סעדי: אני אומר שיכול להיות - - -
דוד אמסלם: אל תשכנע אותי.
דוד אמסלם: אתה תגיד את הארגומנט, אני אענה לך.
דוד אמסלם: אל תמשיך לטעון.
דוד אמסלם: תגיד מה ההסתייגות ונסדר אותה.
דוד אמסלם: ברגע שאתה מעלה משהו ואני מסכים אתו, אני אומר לך את זה במקום.
דוד אמסלם: לגבי זה, ההסתייגות של אוסאמה היא שבעצם יוצא צו חדש.
אוסאמה סעדי: צו חדש.
אוסאמה סעדי: לגבי סעיף 206, היכן שצו הריסה מינהלי יכול שיכלול גם הוראות בדבר הפסקת שימוש אסור.
אוסאמה סעדי: אני מציע להוריד את זה.
דוד אמסלם: אמרת שיש לך עוד הערה.
אוסאמה סעדי: בסעיף 206(א) ו-207(א)(1).
אוסאמה סעדי: אני מבקש שהשימוש האסור לא יהווה עילה להריסה.
<לירון אדלר מינקה: זאת לא עילה להריסה.
<לירון אדלר מינקה: רק כתוב שאם יש שם שימוש אסור, בתוך צו ההריסה המינהלי אפשר גם לצוות על הפסקת השימוש האסור.
אוסאמה סעדי: אני אומר ששימוש אסור, דיברנו על זה, אני מבקש להוריד את זה.
דוד אמסלם: זאת ההסתייגות שלך.
אוסאמה סעדי: לגבי ארבעת הימים.
אוסאמה סעדי: אני מפנה גם לסעיף 209(א).
אוסאמה סעדי: ארבעה ימים, לא יבוצע צו הריסה אלא אם כן חלפו ארבעה ימים.
אוסאמה סעדי: אז ב-209 נאמר שהרואה עצמו נפגע, רשאי להגיש בקשה לביטול הצו בתוך 15 ימים.
אוסאמה סעדי: אני מבקש שגם למעלה יינתנו 15 ימים.
אוסאמה סעדי: לא יבוצע צו הריסה במשך 15 ימים כפי שכתוב ב-209.
אוסאמה סעדי: ב-209 אתה אומר שהוא יכול ללכת תוך 15 ימים אבל שם הוא יכול לבצע תוך ארבעה ימים.
אוסאמה סעדי: יכול להיות שהוא הולך ביום העשירי כאשר אז הוא עוד במסגרת ה-15 ימים.
אוסאמה סעדי: אני מבקש להשוות את מספר הימים.
דוד אמסלם: אוסאמה אומר שאם יש לו אופציה שבועיים ואתה אמור להרוס לו תוך ארבעה ימים, זה אומר שבעצם בעשרת הימים הנותרים, זה הרצון הטוב שלך.
אוסאמה סעדי: יש פער.
<לירון אדלר מינקה: סעיף 209 הוא לגבי כל הצווים המינהליים.
<לירון אדלר מינקה: לכן נתנו 15 ימים.
דוד אמסלם: יש כאן הגיון במה שהוא אומר.
אוסאמה סעדי: להשוות את מספר הימים.
דוד אמסלם: מה יקרה ביום החמישי?
דוד אמסלם: הרי ממילא אתה מאפשר לו 14 ימים אבל אתה מקצר לו את ארבעת הימים.
דוד אמסלם: אז מה יהיה לו בעשרת הימים הנוספים?
דוד אמסלם: האופציה הזאת קיימת רק אם אתה בעצם לא זריז.
<עמית אופק שמל: כמו שאמרת קודם, אתה יכול לפנות לבית המשפט ולבקש עיכוב ביצוע זמני עכשיו כדי להספיק להגיש את הבקשה.
אוסאמה סעדי: אבל בשביל מה?
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על הריסת בית.
אוסאמה סעדי: אני לא מבקש חודשיים ולא חודש וחצי.
דוד אמסלם: אתה אומר שבעצם ארבעה ימים זה עיכוב הביצוע ותוך 15 ימים זה ביטול כל הצו.
<עמית אופק שמל: יכול להיות שלא הבנתי נכון את הדברים.
דוד אמסלם: ה-14 ימים הם בעצם כדי לבטל את הביטול.
<עמית אופק שמל: להגיש את הבקשה לביטול.
דוד אמסלם: לביטול הצו.
דוד אמסלם: לא עיכוב הביצוע.
<עמית אופק שמל: אני אגיד לאדוני מה קורה.
<עמית אופק שמל: שני דברים מהמציאות.
<עמית אופק שמל: כמו שאדוני אמר, זה נכתב על דברים שכואבים.
<עמית אופק שמל: שני דברים אני אתאר בפני אדוני.
<עמית אופק שמל: בדרך כלל הרשות לא מגיעה לבצע בזמן המינימלי אחרי ארבעה ימים.
<עמית אופק שמל: היא לא מגיעה.
<עמית אופק שמל: אז הוא לא מגיש בקשה, אבל מה שקורה זה שהוא מגיש בקשה אחרי שלושה חודשים.
<עמית אופק שמל: אנחנו ביקשנו אורכה, אנחנו מתארגנים לביצוע והוא תמיד מגיש את הבקשה רגע לפני הביצוע ואז מסכל את הביצוע.
<אשר זלינגר: כשמגיעים השוטרים, הוא רץ להגיש את הבקשה.
<עמית אופק שמל: כשמגיעים השוטרים, הוא הולך לבית משפט ומבקש את זה.
<עמית אופק שמל: ניסו להתמודד עם זה בתקנות אבל זה לא עבד.
אוסאמה סעדי: אני מבקש כאן להשוות את ארבעת הימים.
דוד אמסלם: את זה רשמנו.
אוסאמה סעדי: זה גם הגיוני.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את העניין הזה.
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שאם אפילו ניתן לו 14 ימים, סביר להניח או שיש אופציה שהוא יבוא בדקה ל-14 לבית המשפט ואז בית המשפט יוציא צו עיכוב.
<עמית אופק שמל: בדקה לביצוע.
<אשר זלינגר: כשמגיעים השוטרים, הוא הולך לבית המשפט.
<אשר זלינגר: בית המשפט כמעט באופן אוטומטי מעכב את הצווים.
<אשר זלינגר: יש לנו כבר את השוטרים בשטח.
דוד אמסלם: לא הבנתי איך זה עונה לדב הה.
<עמית אופק שמל: ביום ה-16, בית המשפט יאמר לו שהיו לו 15 ימים להגיש את הבקשה וישאל אותו למה הוא לא בא.
דוד אמסלם: לגבי ה-15 ימים הבנתי.
<עמית אופק שמל: ארבעה ימים.
דוד אמסלם: אני שואל את השאלה לגבי ארבעת הימים.
<עמית אופק שמל: הסיטואציה היא כזו - - -
דוד אמסלם: כשאתם לא עונים לי תשובה, מתפתחת כאן עוד שאלה.
אוסאמה סעדי: אני בינתיים שותק.
דוד אמסלם: למה צריך להיות פער בין ה-14 לארבעה ימים?
אוסאמה סעדי: ה-15 ימים וארבעת הימים.
<עמית אופק שמל: לירון אמרה שזה גם חל על דברים אחרים.
<עמית אופק שמל: זה לא קשור.
<עמית אופק שמל: עכשיו אני אומר לאדוני כך.
<עמית אופק שמל: אנחנו מצמצמים את הזמן עד למועד שבו אנחנו יכולים לבצע מהסיבה הפשוטה שהצו הזה בעצם בא לבטא את היכולת שלנו להרוס בנייה שהיא ממש בתחילתה.
<עמית אופק שמל: טווח הזמן, ככל שאתה מעלה את טווח הזמן -- -
דוד אמסלם: או שאני לא מבין את מה שכתוב כאן או שאתה לא מבין אותי.
דוד אמסלם: הרי ארבעה ימים יש לבן אדם.
אוסאמה סעדי: לא יבוצע הצו אלא אם כן חלפו ארבעה ימים.
דוד אמסלם: לא יבוצע צו הריסה מינהלי אלא אם כן חלפו ארבעה ימים.
דוד אמסלם: אתה אומר לו שמהרגע שהדבקתי לך את זה, אתה פוגש אותי במינימום.
<עמית אופק שמל: עוד ארבעה ימים.
דוד אמסלם: אתה אומר לו עוד דבר.
דוד אמסלם: אתה אומר לו שיש לו 15 ימים להגיש בקשה.
<עמית אופק שמל: לא פגשת אותי בתוך ארבעה ימים.
דוד אמסלם: ארבעה ימים אתה לא פוגש אותו.
דוד אמסלם: הוא לא פוגש אותך ארבעה ימים.
דוד אמסלם: זה סעיף (ג).
דוד אמסלם: אחרי כן אתה בא לסעיף 209 ואתה אומר לו שהוא רשאי להגיש בקשה לביטול הצו תוך 15 ימים.
דוד אמסלם: אם הוא פוגש אותך ביום החמישי - - -
אוסאמה סעדי: כבר הרסת לו.
דוד אמסלם: הוא פוגש אותך ביום החמישי, מה הרלוונטיות של סעיף 209?
<עמית אופק שמל: אתה לא יכול יותר מזה.
<עמית אופק שמל: אתה לא יכול אחרי כן.
<עמית אופק שמל: אם הוא לא פגש אותי ביום החמישי - - -
אוסאמה סעדי: אבל אתה יכול להרוס לו ביום החמישי.
<עמית אופק שמל: אם הוא פגש אותי ביום העשרים.
אוסאמה סעדי: עזוב את היום העשרים.
דוד אמסלם: אני לא מדבר על היום העשרים.
דוד אמסלם: אם בסעיף (ג) יהיה כתוב לא יבוצע צו הריסה מינהלי אלא אם כן חלפו 15 ימים, שזה בעצם תואם לאותה תקופה שהוא יכול לפנות לבית המשפט.
דוד אמסלם: אחרת אין משמעות לסעיף 209.
אוסאמה סעדי: לארבעת הימים.
דוד אמסלם: אז תרשום גם 209.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לכמה ימים, תחליט אתה.
דוד אמסלם: אם אלה ארבעה ימים, תרשום גם ב-209 ארבעה ימים.
אוסאמה סעדי: תן שבועיים בשניהם.
אוסאמה סעדי: תן עשרה ימים בשניהם.
<אשר זלינגר: אנחנו רוצים לתמרץ את האנשים שילכו לבית משפט במועד המוקדם ביותר.
<אשר זלינגר: אז יש להם חלון.
<אשר זלינגר: החלון הוא מהיום הרביעי עד היום ה-15.
אוסאמה סעדי: ביום החמישי אתה יכול להרוס.
<אשר זלינגר: אני רוצה שהוא ייגש ביום הרביעי.
דוד אמסלם: אתה לא הבנת אותי.
דוד אמסלם: החלון שלו, לפי הבנתי, הוא בין היום הראשון ליום הרביעי.
דוד אמסלם: מעבר לזה, זה ברצון הטוב שלך.
דוד אמסלם: הוא עכשיו משחק ברולטה.
דוד אמסלם: אני לא מכיר הגיון של בן אדם של אתה והמזל שלך.
דוד אמסלם: או שאתה אומר לו, תקשיב, יש לך ארבעה ימים להסדיר את זה, ולא, אני הורס לך.
דוד אמסלם: או שאתה אומר לו, תשמע, יש לך 15 ימים להסדיר את זה, ולא, אני הורס לך.
<עמית אופק שמל: המציאות מלמדת שאנחנו לא יכולים לבוא בכל המקרים ביום הרביעי ודקה.
<עמית אופק שמל: לוקח זמן עד שמתארגנים.
דוד אמסלם: לא אמרתי לך מתי אתה תבוא.
דוד אמסלם: אני לא אומר לך מתי לבוא.
דוד אמסלם: אתה תבוא ביום השלושים.
<עמית אופק שמל: אם הוא יהיה ביום השלושים ואז הוא בא לבית המשפט, בית המשפט אומר לו 15 ימים יכולת להגיש את הבקשה הזאת.
דוד אמסלם: ולא הגשת.
<עמית אופק שמל: ולא הגשת.
<עמית אופק שמל: אתה לא יכול להגיש יותר.
דוד אמסלם: אני לא מדבר על הסעיף הזה.
דוד אמסלם: אני מדבר על סעיף (ג).
<עמית אופק שמל: אני רוצה מצד אחד לתמרץ אותו ולהגיד לו שיבוא תוך ארבעה ימים.
<עמית אופק שמל: דרך אגב, המצב היום אדוני - - -
דוד אמסלם: אתה תרשום לך בהערה לדבר אתי על הנושא הזה.
דוד אמסלם: מבחינתי זה פתוח.
אוסאמה סעדי: אני מבקש שתהיה אותה תקופה.
דוד אמסלם: סעיף 207(ג) וסעיף 209(א), מבחינתי יש כאן סתירה.
דוד אמסלם: דברו אתי על זה.
אוסאמה סעדי: סעיף 208.
אוסאמה סעדי: אני מבקש להוריד את הסעיף הזה.
אוסאמה סעדי: שמירת אחריות פלילית.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים כאן על משהו תכנוני.
אוסאמה סעדי: כאן אומרים שכל מה שעשינו, הרסנו לך את הבית וכל זה, אבל זה לא פוטר אותך מאחריות.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש היום אחריות פלילית לנושא?
עבדאללה אבו מערוף: אבל כל הזמן אמרתם שזה צו מינהלי.
דוד אמסלם: תרשמי שאוסאמה מבקש להוריד את סעיף 208.
אוסאמה סעדי: לסעיף 209(ג).
אוסאמה סעדי: הוגשה בקשה לביטול הצו, לא יהיה בהגשת הבקשה כשלעצמה כדי לעכב את ביצוע הצו.
אוסאמה סעדי: אני מבקש, ברגע שהוגשה בקשה, עד שתתקבל החלטה, לא יהרסו.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה הם אומרים.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך מה קרה.
אוסאמה סעדי: היו מקרים שהוגשו בקשות, בית המשפט עוד לא ישב, הלכו והרסו.
דוד אמסלם: מה שאוסאמה אומר זה שכאשר אתה נותן את פרק הזמן של ה-15 ימים, אלה 15 ימים נטו.
דוד אמסלם: אפקטיבי.
דוד אמסלם: הוא אומר שתיקח בחשבון שגם לבית המשפט יש את זמן התגובה שלו.
דוד אמסלם: תחליטו כמה זה.
דוד אמסלם: לכן גם את זה אתם צריכים להוסיף לזמן.
<עמית אופק שמל: הפרקטיקה היא שיחד עם הבקשה מוגשת בקשה לעיכוב ביצוע זמני עד לקבלת החלטה.
<עמית אופק שמל: בית המשפט נותן עיכוב כמעט אוטומטית.
דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך משהו.
דוד אמסלם: קח את מה שהוא אומר בהגיון.
דוד אמסלם: נניח בן אדם לא הגיש את הבקשה.
<עמית אופק שמל: אני אומר לאדוני מה אנחנו עושים.
<עמית אופק שמל: גם אם לא מוגשת בקשה וגם אם מוגשת בקשה ואין החלטה, זאת אומרת, הוגשה בקשה והשופט לא קיבל החלטה, אנחנו מודיעים לבית המשפט במעמד צד אחד כמובן כי אנחנו לא יכולים לחשוף את מועד הביצוע המדויק, אנחנו באים לבית המשפט ואומרים לשופט, שים לב, הוגשה בקשה, אנחנו עומדים לבצע, קח את זה בחשבון.
דוד אמסלם: כמה זמן בדרך כלל תגובת בית המשפט לגבי נושאים מהסוג הזה?
<עמית אופק שמל: מיידית.
דוד אמסלם: מה זה מיידית?
דוד אמסלם: שעה?
דוד אמסלם: רבע שעה?
<עמית אופק שמל: הם מגישים את בקשת עיכוב ביצוע זמני יחד עם הבקשה לביטול ועל המקום הוא נותן עיכוב ביצוע ושולח לי את זה במייל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר יום.
<עמית אופק שמל: אפילו לא.
<עמית אופק שמל: לא יום.
<עמית אופק שמל: זה באותו רגע שהוא מגיש עיכוב ביצוע.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאמר אוסאמה, אין מצב שמישהו הגיש את הבקשה ובאותו יום בעצם הרסו לו את הבית?
<עמית אופק שמל: אלא אם כן בית המשפט באופן מודע מחליט שלא מגיע לו עיכוב ביצוע זמני כי הוא מפר.
עבדאללה אבו מערוף: בדרך כלל לא מספיקים.
דוד אמסלם: אני אנסח את התשובה שלך יותר נכון.
דוד אמסלם: אתה אומר שה-15 ימים שלקחנו בחשבון כדי שהוא יסיים את כל הפרוצדורות, שלא יבוא בדקה האחרונה שהשופט בדיוק בדרך הביתה ולא ראה את זה.
דוד אמסלם: לכן יש לו 15 ימים.
דוד אמסלם: זאת גם תשובה.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שאלה לא 15 ימים אפקטיביים אלא אלה 15 ימים שהוא גומר את כל התהליך.
דוד אמסלם: שייקח את זה בחשבון ושלא ירוץ בדקה האחרונה.
דוד אמסלם: בכל מקרה תרשמו שאוסאמה ביקש להוריד את הסעיף הזה.
<לירון אדלר מינקה: עוד הערה לגבי סעיף 210.
<לירון אדלר מינקה: הסוף של סעיף 210 "או אם השתכנע כי נפל בצו פגם חמור בגינו יש לבטל את הצו", זאת הצעה שלנו להוסיף.
<לירון אדלר מינקה: הממשלה התנגדה לתוספת הזאת והוועדה צריכה להחליט אם היא רוצה אותה או לא.
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את ההצעה.
דוד אמסלם: למה אתם מתנגדים לזה?
דוד אמסלם: הרי אם נפל פגם חמור?
תמר זנדברג: לשם מה צריך את הסעיף הזה?
דוד אמסלם: כבר הסתייגת על הסעיף הזה.
דוד אמסלם: כבר טענת לסעיף הזה.
תמר זנדברג: אני יכולה בבקשה לומר משפט?
תמר זנדברג: אם בית משפט ממילא פועל מתוקף החוק ומתוקף הסמכויות הכלליות שחוק יסוד: בית המשפט מעניק לו, אז למה צריך סעיף שאומר לבית המשפט מתי לא לבטל?
תמר זנדברג: אם כן צריך סעיף כזה, כלומר, אנחנו יוצרים איזשהו משפך משיקול הדעת הכללי של בית המשפט אל נסיבות שהחוק מאפשר לו, אז מדוע לא לציין לפחות את אותן נסיבות שאם נפל פגם חמור ואולי אף שיקולים נוספים, תכנוניים כפי שציין חבר הכנסת סעדי?
<עמית אופק שמל: הצו הזה הוא צו שבא למנוע בנייה לא חוקית בתחילתה.
דוד אמסלם: בוא נסכם שאתה עונה ואין שאלות המשך.
דוד אמסלם: על הסעיף הזה אנחנו מדברים כבר חצי שעה.
תמר זנדברג: אנחנו עכשיו לא מדברים על הזמן.
תמר זנדברג: אנחנו מדברים על הסעיף שהציע הייעוץ המשפטי שאתם מתנגדים לו.
דוד אמסלם: אם את מדברת אתי על הערת הייעוץ המשפטי, אני מקבל אותה.
דוד אמסלם: לכן זה מיותר.
דוד אמסלם: זה לא חשוב מה הוא אומר.
דוד אמסלם: אני מקבל את העניין הזה ומתקדמים.
עבדאללה אבו מערוף: בסעיף 207(ב) בעמוד 20.
עבדאללה אבו מערוף: צו הריסה מינהלי יבוצע בתוך שישים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: היכן שכתוב שישים ימים, כל פעם שכתוב שישים ימים, לכתוב לא פחות משישים ימים.
<עמית אופק שמל: אז עד עולם אנחנו לא מבצעים.
<עמית אופק שמל: אם זה לא פחות משישים ימים, לא נבצע את זה אחרי עשר שנים.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין אותך.
עבדאללה אבו מערוף: תוך שישים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: אמרנו בדיון הקודם לתת אפשרות, לא פחות מ-.
עבדאללה אבו מערוף: עד.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שלא עד אין סוף.
עבדאללה אבו מערוף: אתה רוצה להגביל אבל לא שהיה צו ותוך יום אתם הורסים.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לתת את הזמן.
עבדאללה אבו מערוף: החוק צריך להיות הכול ביחד.
עבדאללה אבו מערוף: לכן לא פחות משישים ימים עד שלושה חודשים.
עבדאללה אבו מערוף: עד תשעים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: סעיף 207(ב).
<עמית אופק שמל: המשמעות של ההערה היא שהוא אומר במקום ארבעה ימים, שישים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: לא פחות משישים ימים עד תשעים ימים.
עבדאללה אבו מערוף: מצד אחד אנחנו רוצים לעשות חוק לא מנוגד לעצמו, ומצד שני צריך לתת לאזרח שבנה את האפשרות לגשת לערכאות משפטיות.
דוד אמסלם: אני רושם את זה.
<לירון אדלר מינקה: יש כאן את סעיפים 211 ו-212 שעוסקים בעיכוב ביצוע.
<לירון אדלר מינקה: עיכוב ביצוע, זאת אומרת, גם אם לא ביטלנו את הצו, גם אם הצו הוא בתוקף, אפשר באופן עקרוני לבקש לעכב את הביצוע מכל מיני טעמים.
<לירון אדלר מינקה: העניין הוא שבעצם בהמשך החוק יש לנו עוד מקרים של בקשות לעיכוב ביצוע.
<לירון אדלר מינקה: למשל, לא כשזה צו מינהלי אלא כשזה צו של בית משפט ורוצים לעכב את הביצוע גם של בית משפט וגזר דין.
<לירון אדלר מינקה: בנוסח הראשון שהגישה הממשלה היו כמה סעיפים של עיכוב ביצוע ולאחר חשיבה הוחלט לעשות סימן מיוחד שידבר על כל הנושא של עיכובי ביצוע.
<לירון אדלר מינקה: לכן את הסעיפים האלה, 211 ו-212, לא נקריא עכשיו.
<לירון אדלר מינקה: הממשלה תביא נוסח של סימן מיוחד שמדבר על כל עיכובי הביצוע בכל החוק ואז אנחנו נדבר שם על כל עיכובי הביצוע, גם של הצווים המינהליים, גם של הצווים הפליליים, כל סוגי העיכובים.
דוד אמסלם: אתם בעצם רוצים שנדלג על הסעיפים האלה ונחזור אליהם אחר כך.
<לירון אדלר מינקה: עכשיו אנחנו בסעיף 213.
<רוני טיסר: 213.
<רוני טיסר: בקשה למתן ארכה לביצוע צו להריסה או צו הריסה מינהלי ניתן צו להריסת תוספת בנייה או צו הריסה מינהלי, רשאית הרשות המוסמכת לבצע את הצו לפי סעיף 205(ג) או 206(ב), לבקש מבית המשפט אורכה לביצוע הצו.
<רוני טיסר: בית המשפט רשאי לתת אורכה לביצוע הצו כאמור בסעיף קטן (א) מנימוקים שיירשמו ובלבד שסך כל תקופות האורכה לא יעלה על שישה חודשים.
<רוני טיסר: 214.