GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני טיסר: חובת התייעצות כתנאי למתן צו מינהלי לא יינתן צו מינהלי אלא לאחר שנותן הצו התייעץ.
<רוני טיסר: לעניין צו שנותן מנהל היחידה הארצית לאכיפה - עם היועץ המשפטי של היחידה הארצית לאכיפה ועם מתכנן המחוז או עם נותן הצו.
<רוני טיסר: לעניין צו שנותן מתכנן מחוז מתוקף סמכותו לפי סעיף 12 - תובע מטעם הוועדה המחוזית.
<רוני טיסר: לעניין צו שנותן מהנדס ועדה מקומית או מהנדס רשות מקומית המוסמכת לאכיפה – עם תובע מטעם הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה לפי העניין.
דוד אמסלם: תעצרי רגע.
דוד אמסלם: זה המצב גם היום?
<עמית אופק שמל: זאת תוספת.
דוד אמסלם: אכרם, תחליף אותי לשלוש דקות.
דוד אמסלם: אני עולה לוועדת הכנסת ואני יורד.
דוד אמסלם: (היו"ר אכרם חסון)
<עמית אופק שמל: התובע בסעיף (2) הוא לא תובע הוועדה המחוזית אלא תובע מטעם המדינה.
<עמית אופק שמל: תובע.
<עמית אופק שמל: אין להם תובע שלהם.
<לירון אדלר מינקה: בסדר.
<רוני טיסר: התייעצות כאמור בסעיף קטן (א) תתועד בכתב.
<רוני טיסר: 215.
<רוני טיסר: המצאת צו מינהלי צו מינהלי יומצא למי שהצו ניתן כלפיו בדרך שבה יומצא כתב בית דין בהליך אזרחי.
<רוני טיסר: על אף האמור בסעיף קטן (א), צו הריסה מינהלי יומצא בדרך של הדבקה על קיר חיצוני או על דלת של הבניין שבו בוצעו הבנייה האסורה או השימוש האסור או במקום אחר בולט לעין במקרקעין שבהם בוצעו הבנייה האסורה או השימוש האסור.
<רוני טיסר: בעת ההמצאה ירשום ממציא הצו בגוף הצו את יום ההמצאה.
<רוני טיסר: 216.
<רוני טיסר: אצילת סמכות, מנהל היחידה הארצית לאכיפה מנהל היחידה הארצית לאכיפה רשאי לאצול למשנה למנהל היחידה או למפקח בכיר ביחידה את הסמכויות הנתונות לו לפי סימן זה.
<רוני טיסר: ואולם הסמכות הנוגעת לצו הפסקה מינהלי לפי סעיף 204 הכולל הפסקת שימוש אסור, לא תואצל אלא למשנה למנהל היחידה.
<רוני טיסר: אצילת סמכות לפי סעיף קטן (א) למפקח מיוחד ביחידה הארצית לאכיפה טעונה אישורו של היועץ המשפטי ליחידה הארצית לאכיפה.
<רוני טיסר: 217.
<רוני טיסר: סמכות האכיפה של הרשות לשמירת הטבע והגנים הלאומיים בסעיף זה - מנהל הרשות – כמשמעותו בחוק גנים לאומיים.
<רוני טיסר: לרשות הטבע והגנים ולמנהל הרשות יהיו כל הסמכויות הנתונות לפי סימן זה ליחידה הארצית לאכיפה ולמנהל היחידה הארצית לאכיפה בהתאמה בתחום גנים לאומיים ושמורות טבע, בשינויים המחויבים ובשינויים אלה:
<רוני טיסר: לעניין חובת ההתייעצות לפי סעיף 214 יתייעץ מנהל הרשות עם תובע מטעם רשות הטבע והגנים.
<רוני טיסר: לעניין הגשת דין וחשבון בידי מפקח כאמור בסעיף 204 ולעניין תצהיר החתום בידי מפקח כאמור בסעיף 207(א)(4ׂ), יוגש התצהיר בידי פקח של רשות הטבע והגנים.
<רוני טיסר: הזכאות לתשלום פיצויים לפי סעיף 217(ב) לגבי צו מינהלי שניתן בידי מנהל הרשות, בהתקיים התנאים הקבועים באותו סעיף, תהא מאת רשות הטבע והגנים.
אכרם חסון: יש הסתייגויות?
עבדאללה אבו מערוף: סעיף 217, סמכות האכיפה של רשות הטבע והגנים – להוריד.
עבדאללה אבו מערוף: אין לה סמכות.
עבדאללה אבו מערוף: אין כאן מקום לרשות הטבע והגנים.
אכרם חסון: נרשם.
תמר זנדברג: אולי תסבירו.
תמר זנדברג: מצד אחד ההתייעצות או העמדה של רשות הטבע והגנים חשובה כאן, מצד שני מה ההיגיון להעניק דווקא להם סמכויות אכיפה בהריסת בתים?
עבדאללה אבו מערוף: אני אחד האנשים שבעד שמירה על הטבע והגנים, אבל בהקשר הזה אין להם מקום.
<נירית אהרון: צריך להבין שסעיף 30 לחוק גנים לאומיים (שמורות טבע) משנת 1998 קובע שכל פעולת בנייה שמבוצעת בשמורות הטבע ובגנים הלאומיים טעונה היתר מהרשות.
<נירית אהרון: ברגע שאדם מבצע בנייה ללא היתר, אנחנו מגישים כתבי אישום.
<נירית אהרון: לכן על מנת ליצור התאמה בין חוק התכנון והבנייה לבין החוק שלנו ולהעניק לרשות כלים אפקטיביים כדי למנוע את הבנייה בתחומי השמורות והגנים - - -
<קריאה: להציק לאנשים.
<נירית אהרון: על מנת ליצור התאמה בין שני החוקים ולתת לנו יכולת אפקטיבית לממש את הסמכויות שלנו מכוח חוק גנים ושמורות.
<נירית אהרון: חוק גנים לאומיים משנת 1998.
תמר זנדברג: הוא נותן סמכות הריסה?
<נירית אהרון: הוא לא נותן סמכות הריסה.
<נירית אהרון: הוא קובע שכל אדם שרוצה לבצע פעולת בנייה בתחום שמורת טבע או גן לאומי, נדרש, בנוסף להיתר בנייה, לקבל גם היתר מהרשות.
תמר זנדברג: כאן אנחנו בעד.
תמר זנדברג: אין לנו בעיה.
תמר זנדברג: כאן מדובר על סמכות הריסה.
תמר זנדברג: אנחנו בעד קבלת היתר.
תמר זנדברג: מדובר כאן בבנייה בלי היתר.
תמר זנדברג: אם אין היתר, מן הסתם גם אין היתר מהרשות.
<נירית אהרון: אני רוצה להסביר.
<נירית אהרון: אנחנו מדברים כאן על אנשים שבונים באופן לא חוקי בשטחים ברגישות סביבתית מהגבוהות ביותר.
<נירית אהרון: מדובר בנכס ציבורי וכולנו יודעים שצריך להגן עליו, לא רק לטובת הציבור היום אלא לטובת הדורות הבאים.
תמר זנדברג: עד כאן אין שום ויכוח.
<נירית אהרון: על מנת לתת לרשות כלים אפקטיביים לממש את הסמכות הזאת להגנת השטחים האלה ועל מנת שהיא תוכל לעצור את הבנייה בעודה באיבה, יצרו את הקורלציה הזאת כי אחרת אין שום משמעות.
<נירית אהרון: המבנה כבר נבנה והשטח הלך.
תמר זנדברג: למה אסור לבנות בשמורת טבע, אין לנו ויכוח.
תמר זנדברג: למה בנייה בשמורת טבע או בשטח רגיש טעונה היתר, גם על זה אין לנו ויכוח.
תמר זנדברג: סמכות ההריסה היא סמכות שלטונית חריפה.
תמר זנדברג: היא סמכות שיכולה להיות סמכות אלימה.
תמר זנדברג: היא סמכות רגישה מבחינת הציבור, מבחינת האוכלוסייה, גם כשהיא לא חוקית.
תמר זנדברג: כל החוק הזה מדבר על דבר שהוא לא חוקי ולכן מן הסתם גם לא חוקי מבחינת רשות הטבע והגנים ואנחנו בעד ההיתר מראש.
תמר זנדברג: אבל סמכות ההריסה, האם אפשר לתת כאן, אני לא יודעת, היוועצות עם הרשות?
תמר זנדברג: המלצה?
תמר זנדברג: שרשות הטבע והגנים תוכל לפנות לגורם?
תמר זנדברג: אבל סמכות ההריסה, אתה יודע, אנחנו בעצם מכניסים כאן פקחים של רשות הטבע והגנים לסיטואציה של חיכוך שהם אלה שצריכים לבוא ולהרוס על כל המשתמע.
תמר זנדברג: (היו"ר דוד אמסלם)
דוד אמסלם: בשטח שלהם ובתחום אחריותם.
דוד אמסלם: את בעמדה שבעצם לא יאכפו בגנים?
תמר זנדברג: החוק הזה מסמיך את רשות הטבע והגנים.
תמר זנדברג: אני בעמדה שרשות הטבע והגנים עצמה לא תהיה הגורם ההורס.
דוד אמסלם: האמת היא שאני קצת מופתע מההערה שלך לגבי הנושא הזה.
תמר זנדברג: כמו שאתה יודע, אני גם למשל מתנגדת להפרטה של סמכויות שיטור לרשויות המקומיות.
תמר זנדברג: זה לא משהו אחר.
תמר זנדברג: כאן זאת שאלת סמכות ההריסה.
תמר זנדברג: אני בעד שזה יהיה טעון היתר.
תמר זנדברג: חייב להיות.
תמר זנדברג: אני טוענת לגבי הפעלת הסמכות.
תמר זנדברג: יש להם סמכות שהיא סמכות שלטונית ולא בכדי המדינה מעניקה את הסמכויות האלה לגורמים מסוימים ולא לאחרים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אין סמכות שלטונית.
תמר זנדברג: הם לא משטרה.
דוד אמסלם: אבל סמכות שלטונית.
תמר זנדברג: גם לכנסת יש סמכות שלטונית אבל אין לנו סיירת חברי כנסת שהולכת ועוצרת אנשים.
דוד אמסלם: שאלת לגבי סמכות שלטונית.
דוד אמסלם: אמרתי שהם סמכות שלטונית.
תמר זנדברג: לא אמרתי שהם לא סמכות שלטונית.
תמר זנדברג: אמרתי שהסמכות השלטונית להריסה זאת סמכות ספציפית, היא אלימה, היא רגישה וצריך להעניק אותה.
דוד אמסלם: ההערה שלך נרשמה.
דוד אמסלם: שנית, אני דווקא כאן מחזק את ההערה שלהם.
דוד אמסלם: אני חושב שחלק מעבירות הבנייה, יש שני סוגים של עבירות.
דוד אמסלם: יש סוג אחד שבעצם עושה עבירת בנייה בשטח הפרטי שלו, אז הוא עבריין, אבל לפחות זה בשטח הפרטי שלו.
דוד אמסלם: יש אחד שהגדיל לעשות ועושה את זה גם בתוך שמורת טבע.
דוד אמסלם: אלה כבר שני דברים חמורים.
דוד אמסלם: היות ובעצם לדברים האלה יש אבולוציה.
דוד אמסלם: אם הם היו מגיבים תוך שתי דקות, הכול היה בסדר.
דוד אמסלם: אלא מה, לפעמים עד שהמערכות האלה מגיעות, ההוא כבר בכלל גמר את הבית שלו בשמורת הטבע כשכל החבר'ה של השמורה רואים אותו כל בוקר והוא אומר להם אהלן וממשיך לבנות.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שכאן, במקרה הזה, זה וקטור קצר.
דוד אמסלם: אני חושב שמדובר רק על השטחים שהם במסגרת שמורות הטבע, שזאת האחריות שלהם.
דוד אמסלם: אני בעמדה שהסמכות הזאת היא תעשה טוב למדינת ישראל, בוודאי בשמורות טבע.
דוד אמסלם: שמורת טבע, אי אפשר להכשיר, אי אפשר להסדיר, לא רוצים שיסדירו, לא רוצים שילכו לבתי משפט ויעכבו את זה שבע שנים בכל מיני טענות.
דוד אמסלם: שמורת טבע היא שמורת טבע ששייכת לכל הציבור.
תמר זנדברג: אין על זה ויכוח.
דוד אמסלם: לכן אני דווקא שמח.
דוד אמסלם: אם זה היה מישהו פרטי, את צודקת, אבל כאן במקרה דנן, אני רואה את זה כיוזמה מבורכת.
עבדאללה אבו מערוף: הסתייגות לסעיף 214.
עבדאללה אבו מערוף: "לעניין צו שנותן מנהל היחידה הארצית לאכיפה, עם היועץ המשפטי של היחידה הארצית לאכיפה ועם מתכנן המחוז או נותן הצו".
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד למתכנן המחוז – עם הרשות המקומית.
דוד אמסלם: עבדאללה רוצה שיהיה רשום כאן, כמו ההערה הקודמת שלו.
עבדאללה אבו מערוף: דיברנו על רשות הטבע והגנים.
עבדאללה אבו מערוף: להוריד.
דוד אמסלם: זה נרשם.
דוד אמסלם: עבדאללה מצטרף להסתייגות להוריד את רשות הטבע והגנים.
<לירון אדלר מינקה: חבר הכנסת אבו מערוף, את הנושא של ההתייעצות עם הרשות המקומית, זה רק לגבי צו שנותן מנהל היחידה הארצית לאכיפה או גם לגבי הצווים האחרים?
אוסאמה סעדי: לכל הצווים.
אוסאמה סעדי: לעניין סעיף 213.
אוסאמה סעדי: לעניין האורכה שמבקשים מבית המשפט, לא יעלה על שישה חודשים.
אוסאמה סעדי: מה המצב היום?
<עמית אופק שמל: המצב היום הוא שיכולים לבקש אורכה כמה שרוצים.
<עמית אופק שמל: אנחנו הגבלנו את עצמנו לשישה חודשים.
אוסאמה סעדי: אם כן, זה בסדר.
אוסאמה סעדי: אין לי הערות.
דוד אמסלם: זה טוב?
דוד אמסלם: אני מסכים אתך שזה טוב, כדי שגם הם יהיו מוגבלים בזמן.
דוד אמסלם: אני הייתי מוריד להם את זה לשלושה חודשים.
<עמית אופק שמל: אני רוצה להדגיש, אדוני, זה שוב חוזר תמיד לאותה נקודה שמדובר בצו שנועד למנוע מהבנייה מלהיות מושלמת.
<עמית אופק שמל: צו שנועד לתפוס את הבנייה.
אוסאמה סעדי: אבל הורדתם שם את העובדה המוגמרת.
אוסאמה סעדי: לקבוע עובדות מוגמרות, מה שהיה במצב הקיים.
<עמית אופק שמל: אתה יודע מה הייתה הפרשנות של בית המשפט לעובדה מוגמרת?
<עמית אופק שמל: הפרשנות הייתה שלא יעברו את התקופות.
<עמית אופק שמל: שלושים ימים ושישים ימים.
<עמית אופק שמל: זה הכול.
<עמית אופק שמל: לא מעבר לזה.
אוסאמה סעדי: סעיף 215.
אוסאמה סעדי: המצאת צו מינהלי.
אוסאמה סעדי: בעניין פסקה (א), אין לי בעיה.
אוסאמה סעדי: צריך להמציא בדרך שממציאים כתבי בית דין.
דוד אמסלם: מה שאין לך בעיה, אין בעיה.
אוסאמה סעדי: לסעיף קטן (ב).
אוסאמה סעדי: יש כאן מקרים שאנשים, ברגע שאתה מדביק, יכול להיות אם הייתה רוח באותו יום או היה גשם, הבן אדם לא ידע על כך.
אוסאמה סעדי: אני אומר שאנחנו נשלב בין (א) ל-(ב).
אוסאמה סעדי: גם הדבקה אבל גם צריך למסור.
<עמית אופק שמל: הצו הוא לא צו אישי.
<עמית אופק שמל: צו הריסה מינהלי הוא צו שחל על בניין.
<עמית אופק שמל: הוא לא כלפי אדם.
<עמית אופק שמל: אתה לא יודע מי האדם שבונה.
אוסאמה סעדי: צריך למסור למישהו, גם אם זה הפועל, גם אם זה הקבלן.
דוד אמסלם: אומר אוסאמה שהרי אתה בא לאתר, אם יש שם פועל, הוא אומר שנעשה את שתי הפעולות, גם נדביק לו וגם נמסור לו שייתן לבעל הבית.
דוד אמסלם: אם אין, אז אין.
דוד אמסלם: לפעמים אנחנו לא יודעים מי זה.
דוד אמסלם: הרי אין כאן הליכים שהתחילו.
דוד אמסלם: אתה לא יודע מי זה.
דוד אמסלם: מה שאומר אוסאמה, צריך להשתדל לנסח את זה.
אוסאמה סעדי: אני חושב שצריך.
אוסאמה סעדי: יש בעל מקרקעין.
<עמית אופק שמל: הרבה פעמים יש שלושים בעלי מקרקעין.
אוסאמה סעדי: לפחות אחד מהם.
<עמית אופק שמל: שטח ששייך לרמ"י.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על בנייה, על בית.
אוסאמה סעדי: צריך למסור למישהו, לקבלן, לפועל.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על בית שהעבריין בונה אותו.
אוסאמה סעדי: אמרנו שיכול להיות שהבנייה הזאת בסוף תוכשר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שבסופו של דבר אני מקבל את מה שאתה אומר ותנסחו את זה כך שאם כבר הגענו לשטח, אם יש שם מישהו, ניתן לו את הצו וגם נדביק.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם צריכות להיות בהדבקה כמה מודעות.
דוד אמסלם: שלא יקרה מצב שמדביקים מודעה אחת והולכים.
דוד אמסלם: אולי צריך להדביק בשני מקומות.
דוד אמסלם: זה כמו דוחות ברכב.
אוסאמה סעדי: הדוח עף.
דוד אמסלם: אתה מגיע לרכב שלך ובאמת הדוח עף.
דוד אמסלם: בסופו של דבר בדוחות שולחים לך את זה.
דוד אמסלם: כאן, במקרה דנן, תראו שיהיה ודאי שהבן אדם יודע על כך שרוצים להרוס לו את הבית.
<אשר זלינגר: ההערה של אדוני כמובן היא נכונה.
<אשר זלינגר: אם יש פועל במקום, הוא ימסור לו.
<אשר זלינגר: כל עוד זה לא מעכב את התהליך, זה בוודאי נכון,
<אשר זלינגר: כל נקודת המוצא היא שמדובר על צווים מהירים.
<אשר זלינגר: זה אינטרס גם של הרשות וגם של הבונה.
<אשר זלינגר: אנחנו לא רוצים שהבונה ימשיך להשקיע שם עוד מיליונים ויכניס את ילדיו ויתמקם.
דוד אמסלם: בגדול אתה הבנת מה אני מתכוון.
<אשר זלינגר: צריך לחפש.
דוד אמסלם: לא לחפש.
דוד אמסלם: באת לאתר, יש מישהו בשטח, מסור לו וגם תעשה הדבקה.
דוד אמסלם: מה זה הדבקה?
דוד אמסלם: יכול להיות שמישהו יבוא עם איזה סלוטייפ קטן וילך.
דוד אמסלם: לכן צריך לראות איך מדביקים.
דוד אמסלם: אתם צריכים רק לוודא.
דוד אמסלם: יכול להיות שבנספח – לא נכתוב בחוק – זה יהיה גיליון כזה או כזה.
דוד אמסלם: אתם צריכים לוודא.
דוד אמסלם: ברגע שיהיה כתוב כאן
דוד אמסלם: שאנחנו מוודאים שההדבקה הייתה באופן כזה שההודעה לא נופלת או משהו.
דוד אמסלם: אתה מבין למה אני מתכוון.
<אשר זלינגר: זה יהיה במקום נראה לעין.
<אשר זלינגר: אם זה הודבק במקום שהוא לא בולט, פסלו.
דוד אמסלם: תנסחו את זה כך שהחשש הזה לא יהיה.
אוסאמה סעדי: לגבי ההדבקה.
אוסאמה סעדי: אני מבקש שלא רק שבעת ההמצאה ירשום מוציא הצו בגוף אלא שגם יצלמו את ההדבקה.
<עמית אופק שמל: תמיד עושים את זה.
אוסאמה סעדי: אם תמיד עושים, שיהיה רשום.
<עמית אופק שמל: כי אחרת אתה לא יכול להוכיח.
דוד אמסלם: תרשום את ההערה ותנסחו את זה.
דוד אמסלם: אנחנו לא מצביעים עכשיו.
דוד אמסלם: תרשום את ההערה.
דוד אמסלם: יש בזה משהו.
דוד אמסלם: אני מסכים אתך שאם לא צילמת, לא עשית כלום.
דוד אמסלם: בוודאי שאתה מצלם.
דוד אמסלם: לי חשובה הפרוצדורה.
דוד אמסלם: אמרתי, זה לא חייב להיות בחוק.
דוד אמסלם: זה יכול להיות כנספח בו אתה כותב שזה אופן ההדבקה ואנחנו מצלמים ויש תיעוד וכולי.
אוסאמה סעדי: לסעיף 216.
אוסאמה סעדי: אני מציע שלא יעלה על הדעת שהסמכות לצו הפסקה מינהלי לפי סעיף 204, לא תואצל אלא למשנה אבל צו הריסה הוא יכול לאצול.
אוסאמה סעדי: צו הפסקה או צו הריסה?
אוסאמה סעדי: למה צו הפסקה?
<לירון אדלר מינקה: צו הפסקת שימוש.
אוסאמה סעדי: אבל אתה מדבר על צו הריסה, שהוא יכול לאצול למפקח וצו הפסקה לשימוש, הוא לא יכול.
<עמית אופק שמל: רק למפקח בכיר.
אוסאמה סעדי: אני אומר.
אוסאמה סעדי: צו הריסה אי אפשר לאצול אלא למשנה שלו.
אוסאמה סעדי: אני לא רוצה שמפקח בכיר יחתום על צו הריסה, עם כל הכבוד.
אוסאמה סעדי: אני מדבר על האצלת סמכות.
אוסאמה סעדי: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה, אבל אם הוא מאציל סמכות, אני חושב שאם הוא לא יכול להאציל סמכות לצו הפסקה לפי סעיף 204, צו הריסה בוודאי שלא.
<עמית אופק שמל: אנחנו ראינו את הפסקת השימוש כמשהו - - -
דוד אמסלם: יותר גרוע מצו הריסה?
<עמית אופק שמל: צו הריסה בעצם בא לדבר על מבנה שלא הושלם.
<עמית אופק שמל: לעומת זאת, הפסקת שימוש זה משהו שהוא פועל.
<עמית אופק שמל: עסק שפועל.
אוסאמה סעדי: שיהיה גם צו הריסה לפי 206.
דוד אמסלם: תרשמי את ההערה של אוסאמה כהסתייגות.
אוסאמה סעדי: ב-206 צו הריסה מינהלי.
אוסאמה סעדי: לעניין מה שאמרנו, אדוני היושב ראש, לסעיף 217, הרשות לטבע וגנים.
אוסאמה סעדי: אני מסכים אתך שזה חשוב מאוד גם להרוס שם אבל אני אומר למה לתת סמכות למפקחים האלה.
אוסאמה סעדי: זה חוזר להאצלת סמכות.
אוסאמה סעדי: אני חושב שאם דווח שיש עבודה אסורה בתחום של הרשות - - -
דוד אמסלם: אתה מצטרף להסתייגות.
דוד אמסלם: לא צריך להסביר אותה.
דוד אמסלם: אתה מצטרף אליה.
דוד אמסלם: תרשמי שאוסאמה מצטרף להסתייגות.
<נירית אהרון: יש לנו בקשה קטנה.
<נירית אהרון: כבודו, גם לעניין שטחים שמיועדים בתכנית מאושרת מפורטת בלבד, אנחנו מבקשים שגם תינתן לנו הסמכות הזאת כיוון שמדובר בשטחים בערכיות מאוד מאוד גבוהה.
<נירית אהרון: אנחנו מבקשים שהסמכות הזאת תורחב גם לשטחים שמיועדים בתכנית מאושרת מפורטת בלבד.
דוד אמסלם: לצירוף לשמורות טבע?
<לירון אדלר מינקה: יש לכם את הסמכות הזאת לפי החוק שלכם?
<נירית אהרון: סעיף 25.
<לירון אדלר מינקה: לפי החוק שלכם יש לכם סמכות לפקח היום בשטחים מיועדים?
<נירית אהרון: בסעיף 25 לחוק שלנו יש סמכות לרשות.
<נירית אהרון: אדם שמבקש לבצע פעולת בנייה בשטח שמיועד בתכנית מאושרת לשמורת טבע או לגן לאומי.
דוד אמסלם: את אומרת שיש שלב בין התכנית לבין ההכרזה.
<נירית אהרון: נכון, שהוא יכול היות גם לאורך שנים משהו שנמשך זמן מאוד רב והרעיון הוא להגן על השטחים האלה.
דוד אמסלם: למה זה צריך לקחת הרבה זמן?
<נירית אהרון: יש כל מיני סיבות.
<נירית אהרון: אנחנו מצמצמים את הבקשה שלנו אך ורק לשמורות מאושרות בתכניות מפורטות בלבד.
<נירית אהרון: לא מחוזיות, לא מקומיות.
<נירית אהרון: זו הבקשה שלנו, אדוני.
דוד אמסלם: יש לכם התנגדות לעניין הזה?
<עמית אופק שמל: אין לנו התנגדות.
דוד אמסלם: באופן בסיסי אין לי התנגדות לעניין הזה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו ממשיכים בהסתייגויות.
עבדאללה אבו מערוף: כל ההסדרים שמסדירים לרשות הטבע והגנים, אני לא חושב שצריכים להיות כאן בחוק.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על חוק שבכלל לא קשור אליהם.
עבדאללה אבו מערוף: כל מה שהיא אומרת, אלה חריגות.
עבדאללה אבו מערוף: לכן, תהיה חריגה – תהיה חריגה ואז נתייחס, אבל שיהיה מעוגן בחוק?
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה משהו שהוא לא רק דרקוני אלא זה יותר דרקוני מאשר החוק.
עבדאללה אבו מערוף: ממשלה בתוך ממשלה.
עבדאללה אבו מערוף: יש לנו ניסיון טוב מה זה רשות הטבע והגנים ועכשיו לא נדבר על זה.
<פהמי חלבי: זה הגוף הכי מסוכן.
עבדאללה אבו מערוף: לא רק הכי מסוכן.
עבדאללה אבו מערוף: אתם לא שומרים על הטבע.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו שומרים על הטבע ולא אתם.
<פהמי חלבי: זה כואב לי.
דוד אמסלם: אתה קיבלת זכות דיבור?
דוד אמסלם: גם בדיון הקודם התפרצת.
דוד אמסלם: זה לא הזמן.
דוד אמסלם: כשאני בא אליך לבית או לדיון שאתה מנהל, אני מקבל את הכללים שלך כי אם לא, אני לא בא.
דוד אמסלם: אתה אורח שלנו כאן, אז תכבד את הכללים כאן.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם זה שאתה לא אוהב אותם, זה בסדר.
דוד אמסלם: אתה לא תגיד שהם עוינים.
דוד אמסלם: אלה פקידים.
דוד אמסלם: מה זה עוינים?
<פהמי חלבי: לא האנשים.
<פהמי חלבי: הגוף.
דוד אמסלם: בלי אנשים אין גוף.
דוד אמסלם: הגוף הוא האנשים.
דוד אמסלם: אני לא יודע על מה אתה מדברר, אבל מי שנכנס ובונה בשמורות טבע, בוודאי שזה התפקיד שלהם להיכנס פנימה.
<חליל חלבי: אנחנו לא בונים בשמורות טבע.
<חליל חלבי: אנחנו לא מתקרבים.
דוד אמסלם: אם אתם לא בונים בשמורות טבע, הסעיף הזה לא רלוונטי לכם.
<חליל חלבי: אבל הם מתנכלים לנו.
<חליל חלבי: לא אנחנו מתנכלים להם.
<חליל חלבי: הרי לקחו לנו עשרים אלף דונם בדלית אל כרמל רק בשביל לשמור על הטבע ואפילו אתה לא יכול לקטוף חתיכת זעתר בשטח כי זה שלהם.
<חליל חלבי: כאילו שלהם.
<חליל חלבי: יש כאן דברים שהם לא נורמליים.
<חליל חלבי: לא.
<חליל חלבי: זה חלק מהתהליך.
דוד אמסלם: זה שהמדינה – זה לא הם – באה והכריזה על משהו שמורת טבע, זה משהו אחד.
דוד אמסלם: דרך אגב, לכל בן אדם במדינת ישראל יש את הזכות להגן על שטחו ויש בית משפט.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד שהרעו את מצבך ואתה רוצה פיצויים.
דוד אמסלם: זה לא שבאים לבן אדם ואומרים לו שממחר השטח של הבנייה שלך הוא שמורת טבע ולא אכפת לנו ממך.
דוד אמסלם: יש בתי משפט בשביל זה ואפשר לפנות אליהם.
<חליל חלבי: תרשה לי רק מילה אחת, אם כבר דיברת על זה.
<חליל חלבי: אדם שיש לו אדמה פרטית בתוך שמורת טבע.
<חליל חלבי: אדמה שלו.
<חליל חלבי: גלשו לאדמה שלנו.
דוד אמסלם: מה זה גלשו?
<חליל חלבי: בעיניהם הוא עבריין והם הולכים להרוס לו.
<חליל חלבי: אבל זה קרקע שלו פרטית אבל להם הכריזו על המקום כשמורת טבע.
<חליל חלבי: זאת אחת הבעיות שאנחנו מתמודדים אתה.
דוד אמסלם: אם יש בעיה ספציפית בשטח ספציפי, אני מבקש – אכרם ועבדאללה - כמו שמתארים חליל ופהמי, בואו נשב על זה אחר כך ונביא את רשות הטבע והגנים כדי להבין על מה מדובר.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אני מניח שאם בן אדם בנה את ביתו והמדינה באה והחליטה שהשטח הזה בשמורת טבע ופתאום גם הבית שלו מצא את עצמו בתוך שמורת הטבע, אני מניח שלא יהרסו את הבית שלך שבנית עוד לפני.
<נירית אהרון: לא רק זה.
<נירית אהרון: הרשות גם הולכת לקראת התושבים.
<נירית אהרון: אנחנו ערים לזה.
דוד אמסלם: לא, זה לא לקראת.
דוד אמסלם: הבן אדם בתחושה שזה שטח שלו.
דוד אמסלם: אתה לא הולך לקראתי בשטח שלי.
דוד אמסלם: זאת התחושה שלו שהיא לא טובה.
דוד אמסלם: אני לא מכיר את כל הפרוצדורה, מה קורה כאשר המדינה מחליטה להכריז על שטח פרטי שהוא שמורת טבע, שאתמול הוא לא היה שמורת טבע, מה דינו של אותו שטח מול אותו בן אדם.
דוד אמסלם: הרי מחר, תארי לך, יכריזו על החצר שלי בבית כעל שמורת טבע ויכול להיות שיגידו לי שעכשיו אסור לי להיכנס לחצר שלי.
<נירית אהרון: יש סעיף.
דוד אמסלם: לכן צריך להבין.
דוד אמסלם: ממה נפשך, או שאתה רוכש אותו.
דוד אמסלם: הרי שמורת טבע היא של כלל הציבור, אז אתה לא יכול לאחוז את המקל משני קצותיו.
דוד אמסלם: אם הוא שמורת טבע ושייך לציבור, תנהל אתו משא ומתן על הרכישה של השטח עוד לפני שהכרזת שהוא שמורת טבע.
דוד אמסלם: אם זה שטח פרטי שלו, תחריג אותו משמורת הטבע.
דוד אמסלם: הוא אמור גם לתחזק את אותו שטח של שמורת הטבע.
<נירית אהרון: אדוני, אני רוצה להסביר.
<נירית אהרון: סעיף 24 לחוק שלנו מגן על זכויות הקניין גם לאחר ההכרזה.
<נירית אהרון: אנחנו לא פוגעים בזכות הקניין.
דוד אמסלם: את לא אתי.
דוד אמסלם: זכות הקניין, זה השימושים בקרקע.
דוד אמסלם: זה לא שהוא יכול להיכנס לשם.
<חליל חלבי: זה האישיו.
דוד אמסלם: זכות הקניין שלו היא השימוש.
דוד אמסלם: אם יש לי זכות קניין עכשיו בארבעה דונם באמצע הים שהם שלי, אין לי מה לעשות אתם והם לא אפקטיביים ולכן כאילו אין לי אותם.
<נירית אהרון: אני רוצה להסביר לאדוני.
<נירית אהרון: צריך להבין ששמורות טבע בנויות מרצף של שטחים.
<נירית אהרון: נכון שהן כוללות גם שטחים פרטיים.
<נירית אהרון: אנחנו משתדלים, היום, כשאנחנו באמת מכריזים, להוציא את מה שניתן.
<נירית אהרון: יחד עם זאת קיימים שטחים שמצויים בלב השטח, שאם אתה גורע אותם מתחום השמורה, אנחנו הורסים כאן את כל הרציונל של שמורת הטבע.
<נירית אהרון: הרעיון הוא לשמור על הרצף האקולוגי.
דוד אמסלם: אל תתני לי תשובה כאן כי אני אזמן אותם.
דוד אמסלם: בגדול, אני לא נכנס לקטע התכנון.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לשאלה למה הכרזתם או לא הכרזתם.
דוד אמסלם: יש רצף אקולוגי, יש את כל הרצפים שאתם תחליטו עליהם.
דוד אמסלם: אבל בקצה יש בסוף גם בן אדם פרטי.
דוד אמסלם: כמו שמפקיעים היום לטובת כביש, אין בעיה, אבל מפצים את הבן אדם.
דוד אמסלם: צריך לשפות אותו.
<נירית אהרון: יש את סעיף 197.
דוד אמסלם: אני אומר שגם כאן צריך לדאוג לשפות את האנשים באופן הסביר של העניין.
דוד אמסלם: אני לא יודע, אני אכנס אתכם אחר כך לתמונה כמה בסוף משלמים.
דוד אמסלם: בכמה מפצים.
<נירית אהרון: נכון שיש אופציה להפקיע, אבל הרשות כעניין של מדיניות, דווקא מתוך הכרה בחשיבות זכות הקניין, נמנעת ככלל מהפקעות.
<נירית אהרון: המחוקק ייחד לעניין הזה את סעיף 197.
<נירית אהרון: כאשר מאושרת תכנית, יכול בעל המקרקעין שטוען - - -
דוד אמסלם: את נותנת לי הרצאה עכשיו.
דוד אמסלם: אני אומר שאני אקיים דיון פנימי של חצי שעה, תזמינו גם את החבר'ה האלה.
דוד אמסלם: אני לא בא מהזווית של התכנון.
דוד אמסלם: אני בא מהזווית של הפיצוי.
דוד אמסלם: הרבה פעמים המדינה, היות וזה כמה לירות, תכריזו ושלום על ישראל.
דוד אמסלם: כשהיא צריכה לשלם, היא עושה חושבים.
דוד אמסלם: כשאתה נותן שירות למישהו חינם, הוא יגיד לך שתביא לו שניים.
דוד אמסלם: כשאתה אומר לו שלם על זה, הוא יתחיל לחשוב.
דוד אמסלם: ברגע שאתה משלם – אתה חושב, כשזה חינם – תביא את הכול ואחרי כן נחשוב.
דוד אמסלם: קודם כל תביא ואחר כך נחשוב.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שזאת סוגיה שנצטרך לדון עליה.
דוד אמסלם: זאת לא פעם ראשונה שהם כאן.
דוד אמסלם: אני עשיתי סיור עם המנכ"ל שלכם ואני הבנתי שיש כאן איזושהי בעייתיות.
דוד אמסלם: בסופו של דבר הדברים יכולים להיפתר אם הבן אדם ירגיש, גם בן אדם שאתה מפקיע לו את השטח הפרטי שלו, לטעמי מבין את המטריה אבל כשהוא מרגיש שמישהו עושה לו עוול, הבטן שלו מתפוצצת.
דוד אמסלם: כולנו מבינים שהכביש צריך לעבור, אבל בסוף אני שואל את עצמי בכמה משפים אותו אחרי שלקחו לו ומה משלמים לו.
דוד אמסלם: כולנו מבינים שצריכה להיות שמורת טבע ולפעמים באמצע השמורה למישהו יש שני דונם.
דוד אמסלם: בוודאי, אנחנו מבינים את זה.
דוד אמסלם: גם הבן אדם מבין.
דוד אמסלם: הוא לא טיפש, הוא מבין.
דוד אמסלם: מסבירים לו והוא מבין.
דוד אמסלם: הוא רק שואל איפה הוא בסיפור.
דוד אמסלם: הוא תורם את זה לעם ישראל?
דוד אמסלם: או שתרכשו את זה במחיר סביר, תן פיצוי סביר, או שתיתן לו פתרון אחר, תן קרקע חלופית במקום אחר.
דוד אמסלם: דרך אגב, למדינת ישראל יש המון קרקעות חלופיות.
דוד אמסלם: היא לקחה קרקע, שתיתן במקום אחר.
דוד אמסלם: הוא לא אומר שדווקא את זה תן לו ולא יעזור כלום.
דוד אמסלם: אני אומר שאלה אנשים שצריך לדבר אתם.
דוד אמסלם: בסוף אתה לוקח לו את הקרקע.
דוד אמסלם: הרי הנושא הנכסי הוא הדבר היסודי של כל בן אדם.
דוד אמסלם: עוד לפני שקמה המדינה בכלל, קודם כל לבן אדם היה את הרכוש הפרטי שלו.
דוד אמסלם: אני מניח שלאדם הראשון, כל זה היה שלו, כשנולדו שני ילדיו, הוא כבר היה צריך לסדר ביניהם את החלוקה.
דוד אמסלם: אם כן, זה נושא בסיסי.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש לקיים דיון כי אני מרגיש שהחבר'ה מרגישים לא טוב בבטן ואני מניח שאם הם נוסעים משם עד לכאן, כנראה שיש להם סיבה טובה למה הם מרגישים לא טוב.
<חליל חלבי: הם גם מייצגים ארגון.
עבדאללה אבו מערוף: למה אתם צריכים אותם עכשיו?
דוד אמסלם: לא קשור לתכנון הזה.
עבדאללה אבו מערוף: אני שואל למה אתם צריכים אותם?
עבדאללה אבו מערוף: הרי אם מישהו בנה בשמורה או לידה, למה אתם צריכים אותם?
דוד אמסלם: עכשיו זה לא חשוב.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לסיים את הדיון עכשיו כי יש לנו את חוק הכניסה לישראל.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך את הדיון מחר ב-9:00 בבוקר.
דוד אמסלם: תעשו הערכת מצב כמה נשאר לנו עוד.
<לירון אדלר מינקה: יש לנו עוד הרבה סעיפים.
<לירון אדלר מינקה: את הסימן הזה אנחנו מסיימים אבל יש לנו עוד פרקים לגבי העונשין והעבירות.
<לירון אדלר מינקה: יש עוד הרבה.
דוד אמסלם: תעשו רה תכנון וזמנים.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בפרק י"ב (שונות), בסעיפים 177 ו-178 (מימון בחירות ברשויות המקומיות), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2017 ו-2018), התשע"ז-2016 (מ/1083), הכנה לקריאות שנייה ושלישית – דיון, וזה יכול להיות בסוף גם הצבעות.
דוד אמסלם: עשינו כבר הקראה לחוק או לא?
<קריאה: לא, לא עשינו.
דוד אמסלם: אני מציע: בואו נעבור את ההקראה ואחרי זה אני אגיד לכם מה המתווה שמסתמן, ונראה איך נסיים את הסיפור הזה במהלך היום.
דוד אמסלם: או שאתם רוצים שאני קודם כל אספר לכם מה הסיפור ואז אני אשחרר אתכם?
יואב בן צור: תספר לנו, ואולי זה - - -?
דוד אמסלם: בגדול, הסיכום שסיכמנו עם משרד האוצר: סך כל ההגדלה התקציבית בסעיף הזה תהיה כ-150 מיליון שקל.
דוד אמסלם: 90 מיליון שקל ילכו לרשימות, 60 מיליון שקל ילכו למימון ראשי עיר.
דוד אמסלם: זה ילך במפתח בדיוק כמו שראשי עיר, במידה ויש בחירות מיוחדות, אז הם ממומנים שם.
דוד אמסלם: וברשימות זה באותו מפתח.
דוד אמסלם: באותו מפתח, פשוט מאוד, גם ברשימה.
דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נקריא את הסכומים.
דוד אמסלם: ואמר לי פה מישהו, שיכול להיות שטעינו כאן; אמר לי מר מאור חמו שיכול להיות שטעינו כאן בסכומים.
דוד אמסלם: אבל בגדול, הכפולות צריכות להיות בסוף - - -
יואב בן צור: לטובה או לרעה?
<גלעד קרן: תלוי את מי שואלים.
דוד אמסלם: תראה, בגדול, הגידול צריך להיות 90 מיליון שקל ברשימה.
דוד אמסלם: אז אנחנו צריכים לפרק את זה מבחינת הסיפור.
דוד אמסלם: בסוף זה צריך להיות מועמס פר מצביע.
דוד אמסלם: אנחנו הרי לא יכולים להוציא בחוק 90 מיליון שקל.