GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר רוזנר: אני מבקש שרוני טיסר תקרא את ההגדרה "קייטנה" בחוק הקייטנות.
<מיכל חורין: זה קייטנה, אבל התכנים שלה שונים.
<תומר רוזנר: בסדר, אבל זה קייטנה כמשמעותה בחוק הקייטנות.
<מיכל חורין: בתי-הספר של החופש הגדול מחויבים ברישוי לקייטנה.
<מיכל חורין: אני אומרת שזה בין קייטנה שדורשת פיקוח לבין- - -
<תומר רוזנר: את אומרת שמהותית אתם חושבים שצריך להחריג את זה.
<תומר רוזנר: אתם אומרים שזאת קייטנה.
<מיכל חורין: זה הקושי שלנו, שההגדרה הרחבה שלכם מכניסה גם אותנו פנימה.
<תומר רוזנר: בוודאי, כי אתם קייטנה.
<תומר רוזנר: בהנחה שיוחלט להחריג – אני לא נוקט עמדה בעניין הזה, זאת שאלה לא משפטית אם להחריג או לא להחריג, כפי שאמרתי לך גם בשיחתנו – אם יחליטו להחריג נצטרך שתגדירו בצורה ברורה את הקייטנה הזו, מה המאפיינים שלה, שנוכל לזהות אותה בצורה ברורה.
<תומר רוזנר: אל תעני לי כרגע.
<תומר רוזנר: נצטרך הגדרה ברורה.
<מיכל חורין: השאלה שלי אחרת, בגלל שאנחנו מדברים בכל זאת על הנוסח.
<מיכל חורין: האם המאפיינים הייחודיים של הקייטנה הזאת שלנו הם דבר שייכנס אל תוך החקיקה?
<מיכל חורין: אי אפשר לכתוב משהו בסגנון ש"שר אחר קבע את המחיר שלה"?
<מיכל חורין: זאת אומרת, שהסמכות של שר הפנים לא תחול במקום ששר אחר קבע את המחיר.
<מיכל חורין: אני לא יודעת אבל אני מניחה שגם משרד הפנים לא יתנגד לכך.
<תומר רוזנר: שיגדירו את המאפיינים של הקייטנה שלהם, אז נוכל להחריג אותם.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול את משרד החינוך.
דוד אמסלם: האם אתם מוכנים עכשיו לקחת את האחריות על כל נושא הקייטנות מגיל 3 ועד כיתה ז'?
<מיכל חורין: לקחת אחריות מאיזו בחינה?
דוד אמסלם: להסדיר את הנושא, להסדיר פיקוח על המחירים, לקבוע את סל הקייטנה, כמו בחוק הזה.
דוד אמסלם: שבחוק הזה במקום ששר הפנים יטפל ויהיה אחראי עליו אז שר החינוך יהיה אחראי?
<מיכל חורין: אנחנו נותנים רישיונות ואישורי פעילות לקייטנות.
<מיכל חורין: אנחנו לא קובעים תעריפים.
דוד אמסלם: תעני לי האם אתם – הרי החוק הזה- - -
<מיכל חורין: אני לא מוסמכת לקבל החלטה כזאת.
דוד אמסלם: עד לפני 3 דקות טענתם שזה תחום שאתם עוסקים בו, ואני השגתי על כך שבמשך שנתיים אתם בעצם כמעט מתעללים בציבור, מתעללים בעניין.
דוד אמסלם: אז אולי עכשיו במקום שר הפנים נעביר את אותו חוק, את הכול לשר החינוך והוא יקבע את הכול לגבי כל הקייטנות?
דוד אמסלם: מה דעתכם?
<מיכל חורין: אני רוצה לחדד.
<מיכל חורין: בגלל שאנחנו לא עוסקים בקייטנות בדרך כלל אלא רק ברישוי שלהן פדגוגית- - -
דוד אמסלם: אבל לפני 10 דקות אמרת שכיתות- - -
<מיכל חורין: דיברתי על בתי-ספר של החופש הגדול.
דוד אמסלם: זה לא קייטנה?
<מיכל חורין: לא, הם שונים מהותית.
דוד אמסלם: אנחנו בחוק מדברים על קייטנות.
דוד אמסלם: אם הם לא קייטנה- - -
<מיכל חורין: אבל אנחנו נכללים בהגדרה הרחבה שלכם.
<מיכל חורין: החוק כפי שמוצע היום טוב, למעט העובדה שהוא חל גם על בתי-הספר של החופש הגדול.
דוד אמסלם: את מבינה את העניין, את מבינה גם את הפרובלמטיקה שאתם מייצרים לעצמכם עכשיו תוך כדי הדו-שיח.
<מיכל חורין: למה?
<מיכל חורין: אני לא מבינה.
דוד אמסלם: הסברתי, אם סוגיית הקייטנות קשורה לחינוך- - -
דוד אמסלם: רק רגע, קודם הסברת לנו למה זה כן קשור.
<מיכל חורין: הסברתי שבתי-הספר של החופש הגדול שייכים לחינוך.
דוד אמסלם: בתי-הספר של החופש הגדול הם קייטנה.
דוד אמסלם: אתם קוראים לה בשם אחר.
דוד אמסלם: אתם אומרים: אנחנו מעסיקים את המורים שלנו בתקציבים שלנו, אנחנו קובעים את התוכן.
דוד אמסלם: זו קייטנה בקיץ.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא נכנס תחת ההגדרה של חוק חינוך חובה.
דוד אמסלם: אם זה היה נכנס תחת ההגדרה אני מניח- - -
<מיכל חורין: הצעת החוק טובה, הרציונלים שלה נכונים.
<מיכל חורין: נכון שיהיה שר שיפקח על מחירי הקייטנות.
דוד אמסלם: מי לדעתך צריך לפקח על המחירים של הקייטנות במדינת ישראל?
<מיכל חורין: קייטנות שלא בפיקוח- - -
דוד אמסלם: תעני לי תשובה הגיונית.
<מיכל חורין: צריכה להיות הפרדה.
<מיכל חורין: יש תחומים אחרים שבהם יש הבחנה.
דוד אמסלם: במדינת ישראל יש קייטנות.
דוד אמסלם: רוב הקייטנות הן ציבוריות.
דוד אמסלם: עד לפני 3 או 4 שנים כאשר שי פירון התחיל את המהלך לא היה דבר כזה כמו בית-ספר קיץ.
דוד אמסלם: אני שואל על דעתך הפרטית.
דוד אמסלם: האם לדעתך קייטנות היו צריכות להישאר כפי שהן, שוק פרוע שבו כל אחד עושה מה שהוא רוצה, או שלדעתך משרד החינוך היה צריך לטפל בנושא ברמה כלשהי?
<מיכל חורין: ההצעה כפי שהיא היום- - -
דוד אמסלם: את אמא לילדים?
דוד אמסלם: אני פונה אליך כאזרחית במדינת ישראל.
<מיכל חורין: אני חושבת באופן אישי שנכון שיהיה שר שייקח על עצמו את הפיקוח ויקבע מחירים.
<מיכל חורין: לא במקום שממילא הם נקבעים על-ידי שר אחר.
<מיכל חורין: הרי המודל של משרד החינוך עובד.
<מיכל חורין: הצעת החוק מטפלת עכשיו בקייטנות שבהן זה לא עובד.
דוד אמסלם: את מסכימה אתי שככלל מישהו צריך לפקח על הקייטנות.
<מיכל חורין: מישהו שזה בתחום הפעילות שלו.
<מיכל חורין: משרד החינוך לא מטפל בקייטנות.
דוד אמסלם: אני מבקש שתעני על השאלות שלי, תצאי מן המנטרה של הנאומים.
דוד אמסלם: הרי שאלתי אותך שאלה כאזרחית וכאמא לילדים.
דוד אמסלם: האם לדעתך השוק הפרוע של הקייטנות כפי שהיה עד היום צריך להישאר כפי שהוא, או שאיזה שר צריך לבוא ולעשות סדר?
<מיכל חורין: כאזרחית אני חושבת שצריך לעשות סדר.
דוד אמסלם: איזה שר לדעתך צריך לעשות סדר בעניין הקייטנות?
דוד אמסלם: שר החקלאות?
<תומר רוזנר: זה לא הוגן.
דוד אמסלם: לדעתך צריך לעשות את זה שר החקלאות?
<מיכל חורין: אם יהיו קייטנות שמשרד החקלאות מפעיל- - -
דוד אמסלם: האם לדעתך משרד החקלאות צריך להפעיל קייטנות?
<מיכל חורין: אני מניחה ששר החקלאות יוכל להפעיל תקנות.
דוד אמסלם: משרד הביטחון צריך להפעיל קייטנות?
<מיכל חורין: אתה שואל לגבי הקייטנות שאף שר לא קובע לגביהן פיקוח, כך אני מבינה.
<מיכל חורין: הילדים שלי הולכים לבית-ספר של החופש הגדול, המחיר שם מפוקח, אני יודעת בתחילת השנה כמה אני אשלם על החודש הנוסף הזה של הפעילות בבית-הספר בחופש הגדול.
<מיכל חורין: מצד שני, יש קייטנות ציבוריות אחרות שבהן באמת צריך מישהו שיקבע.
דוד אמסלם: מי צריך לקבוע?
<מיכל חורין: בעקבות הצעת החוק הזאת, שר הפנים.
דוד אמסלם: למה שר הפנים?
שולי מועלם-רפאלי: כי אלה קייטנות עירוניות וזה תחת אחריותו.
דוד אמסלם: וקייטנות אחרות הן לא עירוניות?
דוד אמסלם: זה לא אותם מתקנים?
דוד אמסלם: דרך אגב, זה אותו בית-ספר.
<מיכל חורין: אבל אם שר החינוך כבר קבע מחירים- - -
דוד אמסלם: הרי באותו בית-ספר יש לנו את כיתות א'-ב', ויש לנו גם את כיתות ג', ד', ה' ו-ו'.
דוד אמסלם: מופעלת קייטנה בבית הספר, אחת לכיתות א'-ב' ואחת לכיתות ג'-ו'.
דוד אמסלם: אז לכיתות ג'-ו' זה באחריות שר הפנים ולכיתות א'-ב' זה באחריות שר החינוך.
דוד אמסלם: זה מה שאת אומרת עכשיו.
דוד אמסלם: באותו בית-ספר, באותה קייטנה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לחמנייה אחת תבוא ממשרד החינוך, הוא יקבע מה המילוי שלה, אם גבינה או לא.
<מיכל חורין: הקייטנה תהיה שונה, התכנים יהיו שונים.
<מיכל חורין: הקושי, בדרך כלל צריך שר אחד שירכז את זה כאשר יש חשש שמשהו ייפול בין הכיסאות, אבל לא יהיו קייטנות כאלה.
<מיכל חורין: אנחנו יודעים מה אנחנו מפעילים.
דוד אמסלם: את מבינה שאת לא עונה לי תשובה.
<מיכל חורין: אדוני, אני באמת משתדלת.
דוד אמסלם: במהות אין פה שום תשובה מהותית, מעבר לכך שקיבלתם הנחיות מן השר שלכם לבוא לכאן ולהסביר לנו את העמדה, למה במשך שנתיים הוא לא רוצה להיכנס לנושא הזה.
<דודו ביטס: אני המפקח הארצי על הקייטנות במשרד החינוך.
<דודו ביטס: משרד החינוך קיבל מנדט לפקח על הקייטנות והפיקוח שלו פדגוגי ונעשה מזה עשרות שנים, מאז שנחקק החוק.
<דודו ביטס: ככל שעובר הזמן אפשר לראות שהפיקוח הזה גורם לכך שמתנהלות במדינת ישראל קייטנות כפי שצריך על-ידי צוותים פדגוגיים שעוברים השתלמויות, תוכניות מאושרות ברמה של קייטנה-קייטנה.
<דודו ביטס: יש על הקייטנות הללו פיקוח לאורך השנים והראיה היא שבסוף כל קיץ מספר התקלות הפך להיות מינימלי, אם בכלל.
<דודו ביטס: אם בעבר התמודדנו גם עם פיקוח נפש, היום אנחנו יכולים לומר שבסופו של דבר יש פה תהליך מוסדר מאוד.
דוד אמסלם: למה עד היום לא התערבתם במחיר?
דוד אמסלם: דרך אגב, על זה אני מדבר כבר שנתיים.
דוד אמסלם: איפה היית במשך שנתיים בדיונים שערכתי פה?
<דודו ביטס: אני פה, הייתי פה.
דוד אמסלם: ומה אמרת לי כשערכתי את הדיונים?
דוד אמסלם: אביא לך פרוטוקולים.
דוד אמסלם: כששאלתי מי מפקח על קייטנות במשרד החינוך, מה אמרתם לי?
דוד אמסלם: "אנחנו לא מפקחים על קייטנות, זה לא אנחנו.
דוד אמסלם: " שאלתי אתכם: "מי?" אמרתם לי: "משרד הפנים.
דוד אמסלם: " פתאום הבוקר באת לכאן, פתאום נזכרת מאתמול בלילה ועד היום שזה תחום אחריותכם?
<דודו ביטס: חוק הקייטנות הוא חוק לרישוי עסקים, שזה אומר שקייטנה היא פעילות- - -
דוד אמסלם: אתה אחראי על רישוי עסקים?
<דודו ביטס: רגע, אני באמצע משפט.
<דודו ביטס: היא טעונה רישוי עסקים.
<דודו ביטס: הוא יכול לקבל את רישוי העסקים רק אם הוא יבוא עם אישור פדגוגי.
דוד אמסלם: לא הבנת, הוא צריך גם לבקש אישור מכיבוי-אש, אז אולי אנשי כיבוי-אש יהיו אחראים על הקייטנות?
<דודו ביטס: כדי לקבל רישוי עסקים הוא יצטרך לקיים את הקייטנה במקום שיש לו את כל הביטוחים.
דוד אמסלם: יש לו ברישוי עסקים 15 תחנות.
<דודו ביטס: אין לו 15 תחנות.
דוד אמסלם: יש לו יותר.
דוד אמסלם: יש לו 22.
<דודו ביטס: אין לו.
דוד אמסלם: לא חשוב, אתה לא מכיר מספיק את חוק רישוי עסקים אבל לא משנה.
<דודו ביטס: אני מכיר את החוק לגבי הקייטנות, מה מנהל קייטנה צריך לעשות על מנת לקבל אישור.
דוד אמסלם: לא אמרתי קייטנה.
דוד אמסלם: אמרתי רישוי עסקים.
<דודו ביטס: רישוי עסקים לגבי קייטנות.
דוד אמסלם: אני מודיע לך, הוא צריך את משרד הבריאות, כיבוי-אש, משטרה וכן הלאה, יש לו תחנות.
דוד אמסלם: אבל לא חשוב, לא אכנס אתך לרישוי עסקים, זה לא החוק כרגע.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה, אם אעשה פה רפורמה בחוק רישוי עסקים תבוא לכאן.
דוד אמסלם: למה לא בער לך בבטן עד עכשיו בדיונים שערכתי במשך שנתיים להגיד: "אתם יודעים מה, באמת אנחנו מפקחים, אנחנו צריכים לפקח גם על המחיר".
דוד אמסלם: למה את זה לא אמרת?
דוד אמסלם: למה אמרת רק הבוקר פתאום?
<דודו ביטס: אני פה כנציג של משרד החינוך ויש שר שיש לו מדיניות ועל-פיה אנחנו פועלים.
<מיכל חורין: גם היום אנחנו סבורים שאנחנו לא צריכים לפקח על המחיר של קייטנות אחרות שהן לא שלנו.
<מיכל חורין: העמדה שלנו זהה.
<דודו ביטס: אני רוצה לעשות עוד הבחנה קטנה.
<דודו ביטס: שאלתם מה ההבדל בין פעילות של בית-הספר של החופש הגדול לבין קייטנה רגילה.
<דודו ביטס: בית-ספר של החופש הגדול פועל באותו בית-ספר, עם אותם תלמידים, עם אותו צוות חינוך ותוכנית שמוגדרת על-ידי המפקח של בית-הספר, לעומת קייטנה אחרת ששם הכול משתנה לחלוטין.
דוד אמסלם: אני לא הולך אחורה ואני לא צורך פה דוברים של משרד החינוך.
דוד אמסלם: יש לך מה להוסיף על מה שהם אמרו?
<שושנה אהרונוב: אני מפקחת על בתי-הספר של החופש הגדול.
<שושנה אהרונוב: אני רוצה לדבר במבחן התוצאה, לא במבחן של ההגדרות.
<שושנה אהרונוב: במבחן התוצאה, באשכולות 1-4 השתתפו בפועל 81% מהתלמידים, כאשר המחיר הוא אפס, ההורים שילמו אפס שקלים.
<שושנה אהרונוב: אין בעיה.
<שושנה אהרונוב: כאשר אתם מקבלים החלטות על המחירים קחו בחשבון- - -
דוד אמסלם: אם המחיר הוא אפס – יש מקום שמשלמים 820 שקלים?
<שושנה אהרונוב: לא, ההורים לא.
<שושנה אהרונוב: עד 450 שקלים.
דוד אמסלם: אז איפה הבעיה שלכם?
דוד אמסלם: נניח ששר הפנים יקבע מחירים, הרי הוא לא יקבע מחיר שבו הרשות בעצם מפסידה.
דוד אמסלם: הוא יגיד: ניתחתי את הסל, אתם לא תרוויחו ולא תפסידו, זה עולה בערך 800-900 שקלים.
דוד אמסלם: אם ארצה לסבסד אתכם כמדינה אז אביא כסף מן הבית, זה דבר אחר.
דוד אמסלם: דרך אגב, כפי שהוא עושה עכשיו עם הנגב והגליל וכפי שאתם עושים.
דוד אמסלם: היות ואתם אומרים שממילא הסכום נמוך מזה, אז על מה הוויכוח?
דוד אמסלם: הוא הרי יקבע תקרה.
דוד אמסלם: הוא לא יגיד: בקייטנה כולם גובים אותו דבר.
דוד אמסלם: מה שההורים משלמים, לא כמה עולה הקייטנה.
דוד אמסלם: הוא יגיד: הורה בקייטנה לילדים מגיל 3 ומשעה 8 בבוקר ועד 1 בצהרים לא ישלם יותר מ-850 שקלים גם אם הקייטנה יכולה לעלות 2,000 שקל.
<מיכל חורין: הכניסה לסמכויות של שר החינוך, בין היתר.
דוד אמסלם: הכבוד הורג אתכם.
דוד אמסלם: את השר שלכם, לא אתכם.
<מיכל חורין: שר הפנים יכול לקבוע פה גם סל שירותים.
<מיכל חורין: זה אומר שהוא ייכנס גם לתכנים שלנו.
דוד אמסלם: את זה אנחנו נסדיר.
<מיכל חורין: זה הצעת החוק.
דוד אמסלם: בפועל כשאתה קובע מחיר אז לכאורה אתה חייב לקבוע מחיר פר סל.
דוד אמסלם: הרי זה לא סתם, זה לא ששר הפנים זרק קוביות ויצא לו 600 שקל ואז אמר: 600 שקל.
דוד אמסלם: הרי הקדשנו לזה כמה שעות.
דוד אמסלם: פעם ראשונה שאני רואה אותך בדיונים אצלי אבל שנתיים אנחנו מתעסקים בזה, כולל עם ההורים.
דוד אמסלם: דרך אגב, נציגי ההורים באו לכל הדיונים.
<מיכל חורין: אבל אני מניחה שלא הייתה להם תלונה על המנגנון שלנו.
דוד אמסלם: הייתה להם תלונה עליכם ככלל, הם לא הבינו בכלל את התשובות שלכם, שאתם אומרים שאתם לא קשורים לקייטנה.
דוד אמסלם: אראה לך פרוטוקולים, שאני שואל את משרד החינוך בכל הישיבות: "אתם מבינים מה אתם עושים?
דוד אמסלם: אתם לא מפקחים על הקייטנות?
דוד אמסלם: " השיבו לי: "לא, אנחנו לא מטפלים בקייטנות, זה לא אנחנו".
<מיכל חורין: אנחנו מפקחים על הקייטנות מבחינה פדגוגית.
דוד אמסלם: עזבי, את חוזרת על עצמך כל הזמן וזה מבזבז את זמן הוועדה.
דוד אמסלם: אני נאלץ עוד פעם לתאר לך.
דוד אמסלם: הרי לא היית כאן, זו הפעם הראשונה שאני רואה אותך פה.
דוד אמסלם: כבר שנתיים אני מתעסק בנושא.
דוד אמסלם: "בוקר טוב אליהו", כל פעם אני מסביר את זה למישהו אחר, אז אני מסביר לך מה היה.
דוד אמסלם: החוק הזה בא כתוצאה מאילוץ.
דוד אמסלם: אנחנו הכנסנו את משרד הפנים לעניין כאילוץ.
דוד אמסלם: היינו שמחים מאוד אם שר החינוך היה מטפל בזה.
דוד אמסלם: לשם מה אנחנו צריכים חוק?
דוד אמסלם: אבל ערכתי עשרות דיונים, כתבתי לו מכתבים, וכלום.
דוד אמסלם: אז סוף-סוף יש צדיק בסדום, שר הפנים, שמוכן לקחת את האחריות על עצמו.
דוד אמסלם: בשנה שעברה הוא הביא כסף מן המשרד לפיתוח הנגב והגליל, אני חוזר ואומר.
דוד אמסלם: שר החינוך רואה את הכול בבית, זה לא מעניין אותו, יש לו נושאים חשובים אחרים, לא קייטנות.
דוד אמסלם: מתי הוא התעורר?
דוד אמסלם: דרך אגב, למה בשנה שעברה הוא לא התקשר בטלפון לשר הפנים ואמר לו: "אתה יודע מה, אתה צודק, בואו נשב ביחד, נאגם עוד כמה לירות, גם אני אביא עוד 30 מיליון שקל, נרחיב את זה עוד קצת בארץ?
דוד אמסלם: " לא, זה לא עניין אותו בכלל.
דוד אמסלם: זה לא מעניין אותו.
דוד אמסלם: פתאום הבוקר, מאתמול בלילה, זה מעניין אותו.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה ברמת המהות.
דוד אמסלם: הרי אתה אמור לקבוע מחיר.
דוד אמסלם: מול מה?
דוד אמסלם: יש סל.
דוד אמסלם: יבוא ראש עירייה ויגיד לך: אדוני, אראה לך שהקייטנה שלי עולה 2,000 שקל, והיא באמת עולה כך, יש שם רכיבה על סוסים, יש שם מצנחים, יש שם הכול.
דוד אמסלם: השר יגיד לו: אני מבקש קייטנה עם סל בסיסי, זה הסל שעולה 800 שקל.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה להוסיף עוד – אין בעיה, תמכור להם.
דוד אמסלם: אחרי זה ילד שרוצה ללכת למצנחים תגיד להורה שישלם עוד 100 שקלים, אבל הילד העני ייכנס לכאן, לא יעזור כלום, אתה תספק לו את הסל הבסיסי, והנה אני מראה לך אותו, והנה הוא עולה לך 800 שקל ואתה לא תגבה אפילו גרוש יותר.
דוד אמסלם: אז אם אתם גובים אפס או 300 שקל, מה אכפת לכם?
דוד אמסלם: מישהו אמר לכם לא לקבוע סל, לקבוע מה שאתם רוצים?
דוד אמסלם: בוודאי סל גבוה יותר.
<תומר רוזנר: אוסיף על מה שאדוני אמר, שאנחנו קבענו שהסל ששר הפנים יקבע חייב להיות כפוף לסל של משרד החינוך.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, הוא לא יכול לקבוע פחות ממה שמשרד החינוך נותן.
<מיכל חורין: התיאומים שאתה מדבר עליהם עם שר הפנים הם מול הרשויות המקומיות.
<מיכל חורין: לכן שר החינוך לא התערב.
<מיכל חורין: לעומת זה, התיאום לגבי בתי-הספר של החופש הגדול הוא מול בתי-הספר.
דוד אמסלם: נגמר הסיפור.
דוד אמסלם: זה לא ישיבת עבודה ביני ובינך.
דוד אמסלם: אמרתי, ערכתי על הנושא הזה כבר דיונים רבים וישיבות והכול ולכן אני מתקדם.
דוד אמסלם: גמרנו עם נציגי משרד החינוך.
<רחלי סונגו: אני ממשרד הרווחה.
דוד אמסלם: אתם הערתם את ההערה שלכם.
דוד אמסלם: גם אמרנו לכם, היות ואתם ממילא מסבסדים את הכול אז זה לא משנה לכם.
<רחלי סונגו: קודם כול, אני מבקשת לומר שבוועדת השרים לענייני חקיקה נקבע שאנחנו נהיה מוחרגים.
דוד אמסלם: בואי נמשיך הלאה.
<רחלי סונגו: דבר שני, יש השתתפות הורים שהיא סמלית מאוד.
<רחלי סונגו: ביררתי היום, 41 שקלים.
<רחלי סונגו: המהות של הצעת החוק היא לפקח על המחירים לטובת הציבור.
<רחלי סונגו: אם אצלנו המחירים בכל מקרה מפוקחים ובכל מקרה נמוכים מאוד, להכניס אותנו לחוק אומר גם להכניס אותנו לכל הפרוצדורה שכרוכה בחוק הזה.
דוד אמסלם: אין פרוצדורה.
<תומר רוזנר: זה כללי.
<דניאל שיימס: אני תקציבן האגף לשירותים חברתיים שמסדיר את מה שהוא אצלנו קייטנות.
<דניאל שיימס: זה לא ממש קייטנות, זה מה שנקרא אצלנו מעונות קיץ.
<דניאל שיימס: אני לגמרי מסכים, בעקבות הדיון שערכת כאן- - -
דוד אמסלם: דיברתם על זה גם בישיבה הקודמת.
דוד אמסלם: האמינו לי, זה לא רלוונטי לגביכם.
<דניאל שיימס: אם המגבלה הזאת היא לא מגמה אפקטיבית לגבי ההורים שלנו אז ממילא אני יכול לומר, אני בראש שקט, לעולם לא נגיע לסכומים האלה.
דוד אמסלם: תלך בראש שקט.
<דניאל שיימס: בראש שקט לגמרי.
<דניאל שיימס: אני רק רוצה להדגיש, משרד הרווחה פועל למען שההורים שלנו לא ישלמו כלום, רק דמי השתתפות, ברמה עקרונית של מדיניות.
<דניאל שיימס: חשוב לומר את זה לפרוטוקול.
<דניאל שיימס: האם מחר כשנרצה לקבוע שהורה מסוים ישלם במקום 41 שקלים 400 שקלים, האם בתהליך משרד הרווחה יצטרך לבוא?
דוד אמסלם: לא, אין בעיה.
דוד אמסלם: השר יקבע רק מחיר גג.
דוד אמסלם: מי שירצה לתת שירות גבוה יותר מהסל במחיר נמוך יותר – אהלן וסהלן.
<דניאל שיימס: יכול משרד הרווחה להפעיל קייטנה, או כפי שאנו קוראים לזה מעונות קיץ, במחיר גבוה שניתן לספק מאשר מחיר המקסימום שנקבע להורים?
דוד אמסלם: זה מחיר להורה, לא כמה עולה הקייטנה, לא מעניין אותנו כמה עולה קייטנה.
דוד אמסלם: העליתם את זה בדיון הקודם וכבר עניתי לכם.
<הילה דוידוביץ: אני ממשרד המשפטים.
<הילה דוידוביץ: רציתי לשאול לגבי ההגדרה "גוף ציבורי": "גוף המתוקצב או הנתמך במישרין או בעקיפין.
<הילה דוידוביץ: ..".
<הילה דוידוביץ: מה המשמעות של "בעקיפין"?
<הילה דוידוביץ: לי זה נשמע לא ברור ומאוד-מאוד רחב.
דוד אמסלם: שולי מועלם, את לא מכירה איך זה פועל אצלי בוועדה.
דוד אמסלם: אני פותח את הדיון ואחריי מדברים חברי הכנסת.
דוד אמסלם: אם לא היית, לא חוזרים.
דוד אמסלם: לא אעצור את הדיון כשכל חבר כנסת נכנס, יש גם כבוד לכל ההתנהלות כאן.
<הילה דוידוביץ: נשמע לי מאוד-מאוד רחב הנוסח "גוף המתוקצב או הנתמך במישרין או בעקיפין מתקציב המדינה או מתקציב רשות מקומית".
<הילה דוידוביץ: מה המשמעות של זה?
<הילה דוידוביץ: האם אנחנו לא מרחיבים פה יתר על המידה?
<הילה דוידוביץ: בסך הכול מדובר בגופים שהם לא תחת סמכות שר הפנים.
<הילה דוידוביץ: נשמע לי שאנחנו מרחיבים מאוד ואפילו לא תמיד ברור מה זה "נתמך בעקיפין".
<הילה דוידוביץ: לכן אני מציעה להשמיט, אלא אם כן מבררים מה זה בדיוק.
דוד אמסלם: עוד מעט תדברי כאן עם היועץ המשפטי של הוועדה.
דוד אמסלם: מבחינתי זה דבר טכני, אבל בגדול אנחנו מתכוונים לכל הגופים הציבוריים, כמה שיותר גופים ציבוריים.
דוד אמסלם: אתן דוגמה, אם האוניברסיטה היא גוף נתמך על-ידי מדינת ישראל והיא עושה קייטנה ב-2,000 דולר – היא נכנסת להגדרה.
דוד אמסלם: אם שר הפנים יחליט להחריג אותה – שיחריג אותה; אם לא – יגיד להם לא.
<ינון גוטגליק: אבל זה גוף שנתמך במישרין.
<הילה דוידוביץ: את השאלה העברתי לייעוץ המשפטי של הוועדה.
דוד אמסלם: אני לא לומד גמרא.
דוד אמסלם: בגדול, הבנו את הרעיון.
דוד אמסלם: "תסגרו" איתם את הפרטים, אם יש בעיה.
דוד אמסלם: אני אומר: תמיד יש מישהו שמפעיל שיקול דעת.
דוד אמסלם: אם זה היה באופן אוטומטי – אתם צודקים, אז הייתי נכנס לרזולוציה הזאת, אבל היות ובאים לשר הפנים ואם הוא רואה גוף שלא רלוונטי לעניין ולא קשור ושעושה איזה דבר טוב – אז בסדר.
דוד אמסלם: בסך הכול שיקול הדעת של אנשים פה הוא הגיוני.
דוד אמסלם: אני אדיש לעניין, אני לא שם.
<אמציה דויטש: אני מפורום ועדי ההורים היישוביים.
<אמציה דויטש: את הדיון שהיה פה קודם אני רוצה רק להאיר מנקודה אחרת, מהכיוון שלנו.
<אמציה דויטש: בית-הספר של החופש הגדול הוא יוזמה ברוכה.
<אמציה דויטש: לצערנו היא נתקעה ולא נתנה את כל הכיסוי שצריך.
<אמציה דויטש: יש שם כסף שצריך לשלם.
<אמציה דויטש: מה קורה?
<אמציה דויטש: לגבי הכסף הזה משרד החינוך מחליט על דעת עצמו, לא כפוף לשום מקום אחר, זה לא בתשלומי הורים, לא מאושר בוועדת החינוך- - -
דוד אמסלם: זה קשור להצעת החוק שלנו?
<אמציה דויטש: כן.
<אמציה דויטש: אני רוצה להציג טיעון למה הם לא יכולים להחריג את עצמם מן העניין הזה.
<אמציה דויטש: יש כאן תשלום אז הם רוצים שהוא לא יהיה בתוך החוק הזה והוא לא בתשלומי הורים.
<אמציה דויטש: זה אומר ששוב יש לנו משהו שנסגר באיזה חדר בתוך משרד החינוך, כמו ה"קש" שאנחנו אוכלים היום בחופשות שלא נמצא בשום חוק.
<אמציה דויטש: לכן חשוב שזה כן יהיה בחוק הזה, גם בית-הספר של החופש הגדול.
<אמציה דויטש: גם אם המחיר כרגע נראה הוגן – צריך לשמור על העקרונות.
<מירה סלומון: אני ממרכז השלטון המקומי.
<מירה סלומון: הבענו את עמדתנו בישיבה הקודמת.
<מירה סלומון: אמרנו שאת הפיקוח על הקייטנות ואת המרכיבים צריך לקבוע שר החינוך בשיתוף עם שר הפנים.
<מירה סלומון: עמדתנו נשמעה ולא נחזור עליה.
<מירה סלומון: אנחנו כמובן מצטרפים לדברים שנאמרו על-ידי משרד הפנים קודם לכן.
<מירה סלומון: אנחנו מבקשים גם להציע בניסוח של הגדרת "שליטה" לעשות שימוש בנוסח שקיים ב"תאגיד מעין-עירוני" בתקנה 3(14) לתקנות העיריות (מכרזים).
<מירה סלומון: שם יש נוסח מקובל כאשר מדובר בגופים שיש להם מיזמים ברשויות המקומיות.
<מירה סלומון: לעניין הוועדה המייעצת נבקש להתייחס כאשר יוקרא סעיף 3.
דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מתייחסים רק להגדרות.
<מירה סלומון: יש הגדרה "ועדה מייעצת" אבל ההגדרה היא לוועדה שמופיעה בסעיף 3, אז נבקש להתייחס כאשר הוועדה תדון בסעיף 3.
<מירה סלומון: בעניין "קייטנה ציבורית", אנחנו סבורים שצריך להתייחס לקייטנה מגיל 3 שנים ועד העלייה לכיתה ה' מכיוון שמהניסיון שצברנו בהפעלת קייטנות, ילדים בכיתות גבוהות יותר פחות מגיעים לקייטנה.
דוד אמסלם: את מתייחסת לעניין הפרקטי.
דוד אמסלם: אף אחד לא מכריח.
<מירה סלומון: ההגדרה כאן כרגע מתייחסת לילדים מגיל 3 ועד כיתה ז'.
<מירה סלומון: לדעתנו הפיקוח צריך להתייחס לילדים מגיל 3 ועד כיתה ה'.
דוד אמסלם: אם בסוף אין רישום לקייטנה אז אנחנו לא נכריח לעשות את זה בכוח, זה לא הרעיון.
<מירה סלומון: על-פי הניסיון שלנו פחות תלמידים מגיעים לקייטנות בכיתות הגבוהות.
<מירה סלומון: כתוצאה מזה הקייטנות שכבר כן מופעלות לגילאים הגבוהים יותר הן קייטנות מאוד פרטיות במהות שלהן שנותנות כל מיני תוספות.
שולי מועלם-רפאלי: אז שוב הילדים שלא מגיעים לקייטנות לא מגיעים לקייטנות האלה כי הן נורא פרטיות ולא מפוקחות.
<מירה סלומון: כדי למשוך ילדים מהכיתות הגבוהות שכבר מסוגלים לדאוג לעצמם, שלא באמת מעוניינים במסלול של קייטנה, נפתחות קייטנות של נוער שוחר מדע, קייטנות שהן קצת אקסטרה.
<מירה סלומון: לכן אנחנו מבקשים שעליהם לא יחול הפיקוח.
<מירה סלומון: הערה טכנית אחרונה, ברשותכם, אני לא רואה כאן הגדרה של "השר".
<מאיר תורג'מן: בהערת אגב, תקשיבו להורים בחוץ- - - הם יודעים כמה הם משלמים.
<מאיר תורג'מן: אני אומר לכם שהכול נתון בידיו של ראש העירייה.
<מאיר תורג'מן: כשראש עירייה דופק על השולחן ואומר: אצלי בעיר תהיה קייטנה שתעלה 1,200 שקלים אז גובים 1,200 שקלים, כשראש עירייה מרשה לחברות העירוניות שלו לעשות קייטנה ב-2,400 שקלים אז יש קייטנות ב-2,400 שקלים.
<מאיר תורג'מן: הבעיה הכי גדולה, שאין שקיפות.
<מאיר תורג'מן: ערים מתביישות לספר לציבור שיש המון כסף מקייטנות.
<דודו ביטס: אין דבר כזה, אתה טועה.
<דודו ביטס: מי שעושה את זה מעמידים אותו לדין.
<מאיר תורג'מן: התפקיד שלי הוא בסך הכול לסקר את מה שקורה.
<מאיר תורג'מן: אני רק קצת מופתע על כל הדיונים והדקויות כשאומרים שהורים רוצים ללכת לעבודה, לחזור ב-4 ולקחת את הילדים.
<מאיר תורג'מן: אנחנו לא חיים בשנות השבעים, אין קייטנה גם עד שעה 1.
<מאיר תורג'מן: היום זוג במדינת ישראל עובד, הבעל והאישה.
<מאיר תורג'מן: אין דבר כזה שבקיץ אנחנו לא עובדים.
<מאיר תורג'מן: גם הסבתא מוציאה את הצ'ק ומשלמת, או שהיא לוקחת חופשה.
<מאיר תורג'מן: כל הסוגיות המשפטיות, די תמוה בעיניי לאן אתם נכנסים.
<מאיר תורג'מן: ההורים צריכים קייטנה במחיר הגון.
<מאיר תורג'מן: הם רוצים לשלם, לא מדברים על דבר מסובסד.
<מאיר תורג'מן: בתחקיר שלנו בשנה שעברה היו הפרשי עלויות בין קייטנה שהמחיר שלה התחיל ב-60 שקלים ובין קייטנות שמחירן היה 110 שקלים ליום.
<מאיר תורג'מן: ראשי העיריות מחליטים מה יקרה בעיר שלהם.
<מאיר תורג'מן: אני ביקשתי כעיתונאי תגובות מכל המשרדים, כל אחד אמר: "זה לא קשור אליי".
<מאיר תורג'מן: אני חושב שעליכם לחשוב על טובת ההורים.
<גבי גאון: אני חבר מועצת עיריית מזכרת בתיה.
<גבי גאון: אני מבקש קודם כול לברך שוב על התהליך הארוך שנעשה במשותף, בהובלתך.
<גבי גאון: אני רוצה לומר שני דברים.
<גבי גאון: בסוף, יושב-ראש הוועדה, כל הסיפור הוא מי מטפל בילדי ישראל, מי לוקח אחריות מאל"ף ואת ת"ו, או מגיל 3 ועד גיל 11-12.
<גבי גאון: יש משרד שמטפל בו מאל"ף ועד ת"ו ויש כל מיני פעילויות של אחר הצהרים וכל מיני ואקום ולקונות שהשתלטו עליהם גופים פרטיים ומתנ"סים.
<גבי גאון: אני, בניגוד למאיר תורג'מן, חושב שראשי עיריות לא צריכים להתעסק בזה.
<גבי גאון: הצעת החוק הזאת בעיניי היא כורח, היא הכרח בל יגונה, משום שבמקום נורמלי משרד החינוך כבר היה צריך לקחת אחריות על כל התהליך הזה.
<גבי גאון: יש מפקח על הקייטנות ומפקח פה ומפקח שם, הכול כבר מובנה, יש תקנים, יש כוח אדם, יש מנכ"ל, יש מנהלים.
<גבי גאון: ובסוף מה אנחנו עושים?
<גבי גאון: חוזרים לטלאי, ששר הפנים צריך לקבוע תקרה.
<גבי גאון: חבר'ה, אנחנו התבלבלנו.
<גבי גאון: אנחנו צריכים לקחת אחריות ולתת לדבר הזה להתנהל כפי שצריך.
<גבי גאון: כל הילדים יוצאים ב-7 בבוקר מן הבית עם ההורים שהולכים לעבוד, עד 4:30 או 5 אחר הצהרים.
<גבי גאון: יש אחריות של המדינה לתת קייטנות במחיר שפוי.
<גבי גאון: העם נקרע, ההורים קורסים.
<גבי גאון: מדברים על מספרים – אנחנו צריכים לקחת אחריות מאל"ף ועד ת"ו.
<גבי גאון: אני מברך על כך – גם אם נצטרך לשבת פה ולדון שנתיים על טלאי, זה גם מצער אותי, אבל אם זה שלב מתבקש בדרך אל היעד הסופי, שהוא קבלת אחריות של המדינה על הדבר הזה, אני מוכן לבוא לדיונים על עוד 10 הצעות חוק ולבזבז עוד שנתיים ועוד 4 שנים כדי שנגיע בסוף ליעד הזה.
<גבי גאון: תודה.
<דודו ביטס: קודם כול, אני שמח על הצעת החוק.
<דודו ביטס: אני יודע שהובלת את זה מן ההתחלה, למרות שמשרד האוצר ניסה לקחת קרדיט עם מרכז השלטון המקומי, קרדיט שהוא של יושב-ראש הוועדה הזה.
דוד אמסלם: משרד האוצר?
<דודו ביטס: במסיבת העיתונאים האחרונה ביחד עם מרכז השלטון המקומי.
<קריאה: שם דובר על צהרונים.
<דודו ביטס: בסדר, על הכול לוקחים קרדיט.
<דודו ביטס: יש לי שתי הערות.
<דודו ביטס: ראשית, אני חושב שאולי פתרון נוסף שאפשר להציע, ששר הפנים יקבע בהתייעצות עם שר החינוך את המחיר של הקייטנות של משרד החינוך.
<דודו ביטס: שיהיה כתוב בחוק: "בהתייעצות עם שר החינוך" ואז זה פותר את הבעיה ומחייב שכן יהיה דין ודברים בין שר הפנים ושר החינוך על המחיר של הקייטנות של בתי-הספר.
<דודו ביטס: דבר שני שאני מבקש ממך, שלא תהיה אחריות פלילית על ראשי עיריות.
<דודו ביטס: בזמן האחרון קלה היד על ההדק בעניין האחריות הפלילית של ראשי עיריות.
<דודו ביטס: אנחנו מנסים לבטל את זה בשורה של דברים.
<דודו ביטס: אולי צריך ששר הפנים יהיה רשאי להטיל קנס כספי מנהלי על הרשות המקומית וייקחו את הכסף.
<דודו ביטס: אם תהיה סנקציה של קנס הם ישתדלו לקיים את החוק.
<דודו ביטס: אבל לא אחריות פלילית על ראשי עיריות.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני מכיר ויודע שאני מוקירה ומעריכה את עבודתו בכלל, וגם את הצעת החוק, או את ההתעסקות עם עניין הקייטנות.