GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: זה דבר מסוכן מאוד למדינת ישראל, לפעמים יותר מהטילים שנורים פה.
דוד אמסלם: לכן אני, כששמעתי את זה, הרי אמרתי לך – הקדשתי לזה מספיק שעות וחומרים שקראתי.
דוד אמסלם: אז אני מבין, זה לא הסיפור של העורב ההודי שמטריד כבר.
דוד אמסלם: כשאני מבין מה קורה לדבורים, איזה נזקים בלתי הפיכים עושים גם הצמחים וגם כל מיני מעופפים פה ופרעושים – אז אני מבין שזה יכול להיות קטסטרופה.
דוד אמסלם: אחרי שזה מתפתח אתה כבר מאבד שליטה על האירוע, ואתה אחרי זה בוכה ומשתגע ולא מבין איך זה יכול להיות שמישהו בקצה לא טיפל בזה, ומה נעשה עכשיו אנחנו.
דוד אמסלם: לכן אני מצפה שהמשרד ישים הנדברקס ויטפל בזה קודם כל, זה הכי חשוב.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו מה נעשה בעתיד, איך נתקוף ואיך נעביר תקציבים.
דוד אמסלם: יש פה הצעת חוק מסודרת, כולל גרפיקה, שאין בהצעות חוק.
דוד אמסלם: היא מקיפה.
דוד אמסלם: אתה אמרת קודם שאתם מסכימים עליה ב-90%.
דוד אמסלם: לדעתי התכוונתם ב-99%.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי שלכם לא צריך להמשיך לעבוד.
דוד אמסלם: אני שואל – יש כבר, מוכן.
דוד אמסלם: מישהו אחר כבר אפה את האפייה.
דוד אמסלם: עכשיו אני בהליך הטכני – מי מגיש אותו?
דוד אמסלם: מי מביא את זה לוועדת השרים – אני או השר אלקין?
דוד אמסלם: למה אני מתעקש על זה?
דוד אמסלם: לא איכפת לי להביא את זה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה לא מכובד.
דוד אמסלם: זה לא מכובד שאני, כיושב-ראש ועדת הפנים אגיש הצעת חוק פרטית שאני חושש שהיא יושבת במיינסטרים של עבודת הממשלה וגם בסכנה הכי גדולה שמי שאמור לטפל בזה זה המשרד לאיכות הסביבה, ודאי לא אני, ודאי לא חבר הכנסת בגין.
דוד אמסלם: אם אתם לא תעשו את זה, ניאלץ, אבל אני רוצה לשמור על כבודכם.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך – קחו שבוע, דברו ביניכם.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים לשנות קצת – תשנו, אני לא נכנס לצד המקצועי, אבל היות ואני מתחבר לכל מה שהחברה' האלה עושים, וגם אלון – שאפו, כל עבודה שהוא עשה, כולל הדיון שעשיתי פה על הדיג, הוא עשה פה מצגת בלתי נתפסת שכל משרדי הממשלה לא יודעים לעשות רבע ממה שהבחור הזה עושה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר בגדול, הוא עושה לכם את העבודה.
דוד אמסלם: שבו אתם, תחליטו מה שתחליטו ותבואו אלי בעוד שבוע ותגידו לי איך להתקדם בנושא הזה.
זאב בנימין בגין: בהמשך לשאלת היושב-ראש, לו תובא הצעת חוק פרטית בפני ועדת השרים לחקיקה, מה תהיה עמדת המשרד להגנת הסביבה?
דוד אמסלם: אנחנו לא בסודוקו.
דוד אמסלם: אני לא שם בגלל שאני מצפה שזו תהיה הצעה ממשלתית.
דוד אמסלם: אני גם אדבר עם השר שלך.
דוד אמסלם: תכניס אותו ללופ, אולי הוא לא מבין את המשמעות של העניין.
דוד אמסלם: אם זה לא יהיה שם תבוא, תגיד לי, אני אדע מה לעשות.
זאב בנימין בגין: לעתים קרובות קורה כאן מעודף החקיקה הפרטית שחבר כנסת מביא הצעת חוק פרטית, מתירים לו, במירכאות, הוא מביא אותה בהצעה טרומית ואומרים לו: תמתין להצעת החוק הממשלתית.
זאב בנימין בגין: באה הצעת החוק הממשלתית, מחליטים למזג את שתי ההצעות בוועדה.
זאב בנימין בגין: שאלתי – למה לא לעבוד הפוך?
זאב בנימין בגין: תמזגו אותה, תמזגו את הצעת החוק הזו עם עוד 3-2 רעיונות שיש לכם, תגישו אותה, כמו שאומר היושב-ראש, כהצעת חוק ממשלתית.
זאב בנימין בגין: זה לא עניין גדול.
דוד אמסלם: אני בא מהצד, בסוף, בגלל שאני גם שומר על כבודה של הממשלה פה.
דוד אמסלם: לא נתקלתי עד היום בחקיקה פרטית שאני הצעתי אותה, שיושבת בליבת העשייה של משרד, שהוא בסוף לא קידם אותה, או שח"כ קידם אותה.
דוד אמסלם: בדרך כלל אנחנו מקדמים דברים שהם בשוליים, לכאורה, ודאי לא בנתיב הקריטי.
<דניאלה כפרי: אני רוצה לתאר לכם קצת משגרת היום של עובדי משרד החקלאות בסקציה שאני שייכת אליה.
<דניאלה כפרי: במערכת הזו יש עשרות מפקחים שיושבים בנמלי הכניסה בים, באוויר וביבשה, ובודקים משלוח אחרי משלוח של תוצרת חקלאית.
<דניאלה כפרי: למשל, נושא העץ, שעלה פה.
<דניאלה כפרי: נושא העץ, משטחי עץ וכו' – בודקים שהם אכן מטופלים ולפי תקנות בינלאומיות שקיימות.
<דניאלה כפרי: הם עוצרים ואת כל - - - נתיבי החדירה שקיים אצלכם, זה תוצר עבודה של אנשי הגנת הצומח והוטרינרים – שהם אלה שעושים את העבודה.
<דניאלה כפרי: האם הם עוצרים כל נגע?
<דניאלה כפרי: בוודאי לא, כי אין 100 אחוז.
<דניאלה כפרי: יש לנו בנוסף גם מערכת של מעבדות דיאגנוסטיות שמגדירות 1 ל-1 את כל התפיסות של המפקחים – האם זה בעייתי, האם זה פחות בעייתי ו - - -
דוד אמסלם: ברשותך, אני לא ביום עיון על מה עושה משרד החקלאות.
דוד אמסלם: איך את תורמת לנו לדיון הזה?
<דניאלה כפרי: מה שאני רוצה להגיד זה שפלטפורמה דומה למה שמוצע פה כבר קיימת - - -
דוד אמסלם: הכל בסדר, לדעתך?
<דניאלה כפרי: החוק אולי דורש שיפורים - - -
דוד אמסלם: קראת אותו.
<דניאלה כפרי: כן, קראתי אותו, אבל במידה רבה דברים נעשים ובצורה טובה יותר.
דוד אמסלם: אז מה, הם עושים דברים מיותרים כרגע, מבחינת החקיקה?
<דניאלה כפרי: כן.
דוד אמסלם: אז אני מציע שתשבו אתם, גם.
דוד אמסלם: אתם הרי חלק מהצוות הזה.
<דניאלה כפרי: אני רוצה לתת דוגמה ש- - -במנדט של משרד החקלאות יושב נציג של המשרד להגנת הסביבה, והם, ב-10 השנים האחרונות, אף - - - של אויב טבעי שלא עבר את הייעוץ שלהם.
דוד אמסלם: כן, אבל את יודעת – אני לא אוהב את השיחה הזאת.
דוד אמסלם: בשורה התחתונה – יש מינים פולשים במדינת ישראל, או שאנחנו הוזים.
דוד אמסלם: העורב ההודי קיים או שזה רק בפנטזיה של ראש העיר?
דוד אמסלם: האם החסה שהובאה כדוגמה קיימת או שסתם אנחנו מקשקשים, ואין דבר כזה?
דוד אמסלם: האם אנחנו משחקים בנדמה לי?
דוד אמסלם: הרי זה קיים.
דוד אמסלם: לכן בא מישהו ומחליט להסדיר.
דוד אמסלם: זה לא שהוא טוען שאתם לא בסדר.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש לכם פקיד שבכלל לא הולך הביתה וכבר 30 שנה הוא עוסק בזה, אבל בעובדה, מה שקורה זה שכנראה יש בעיות קשות במדינת ישראל שהולכות ומתפתחות, בעיקר בשנים האחרונות, ב-3 העשורים האחרונים, בגלל שהשינוע של אנשים בעולם הוא הרבה יותר קליל.
דוד אמסלם: זה לא כמו שפעם, כשמישהו היה טס לארצות הברית היו מראים אותו בטלוויזיה.
דוד אמסלם: היום מראים את מי שלא טס.
דוד אמסלם: לכן אני מניח שהמעברים האלה, וכו', וכל המסחר והגידול – מביא לנו את מה שהוא מביא.
<דניאלה כפרי: עוד הערה, אם אפשר – גם האירופאים וגם האמריקאים, המנדט של כל נושא המינים הפולשים נמצא בתוך חוקי ההסגר של משרד החקלאות.
דוד אמסלם: אין לי בעיה שתשבו ובסוף תחליטו שהשר הממונה הוא שר החקלאות.
דוד אמסלם: אני אומר – בגדול, תשבו, תסדירו קודם את הנושא המקצועי ואחרי זה יכול להיות שנדון כאן בסמכויות של איזה שר זה צריך להיות.
דוד אמסלם: בדרך כלל אני רגיל לכך שכל פקיד דואג לשר שלו, זה בסדר.
זאב בנימין בגין: עלול להיות מצב שבו בגלל הדומיננטיות של משרד החקלאות, לו הוא יהיה הממונה, אז עיקר תשומת הלב תהיה למינים המזיקים לחקלאות.
זאב בנימין בגין: כאן שמענו על מינים שאינם מזיקים לחקלאות אבל לפי ההגדרה הרופפת שהוצגה כאן הם מזיקים לטבע או מעיקים על הטבע או עלינו, בגלל שהם מעיקים על הטבע.
דוד אמסלם: אני עוד לא בדיון הזה.
דוד אמסלם: אני מסכים אתך, אבל אני עוד לא בדיון הזה, וזה בסדר.
<נטליה אהרון: אני מעמותת "צלול".
<נטליה אהרון: אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת בגין ולהרחיב קצת על הנושא של מינים פולשים החודרים באמצעות כלי שיט.
<נטליה אהרון: הבעיה זה לא רק כל מיני יצורים הדבוקים לתחתית של האוניות.
<נטליה אהרון: הבעיה היותר גדולה היא מי נטל של כלי שיט שמביאים מכל העולם כל מיני יצורים, חיידקים – לא נרחיב.
<אלון זסק: אז זה מטופל במסגרת אמנת ה-IMO של מי נטל.
<נטליה אהרון: יש תקנות ונהלים מוגדרים די ברור באמנה הבינלאומית של ה-IMO, אמנה מחייבת שכבר לצערנו שנים רבות ישראל לא מוכנה לחתום עליה ולאשרר, ואני רוצה לבקש את הוועדה להתערב ולגרום לגורמים הרלבנטיים - רספ"ן, משרד התחבורה, פשוט לזרז את הטיפול.
דוד אמסלם: אני לא מכיר את הנושא, אין לי מושג על מה אתם מדברים.
דוד אמסלם: אני מבין שיש אמנות בינלאומיות, אני כרגע לא שם.
דוד אמסלם: אם אתם תרצו להכניס אותי לתמונה בעניין הזה, אין לי בעיה.
דוד אמסלם: תקבעו אתי מאחורי הקלעים, תסבירו לי על מה מדובר ונראה איך אני יכול לעזור לכם, אם בכלל.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מדברים על החוק הזה.
<שלומית ציוני: אני ממשרד החקלאות.
<שלומית ציוני: אני רק רוצה להוסיף משהו ולחזק.
<שלומית ציוני: שאלת קודם שאלה למה הצעת החוק הזו היא לא ממשלתית.
<שלומית ציוני: זו שאלה שאנחנו גם שואלים במשרד.
<שלומית ציוני: השירותים להגנת הצומח במשרד החקלאות מתנגדים להצעת החוק הזו כפי שהיא כתובה כאן.
<שלומית ציוני: יחד עם זה, אנחנו לא מתנגדים לזה ברמה העקרונית.
<שלומית ציוני: אל אלונה אני מכירה כבר -- -
דוד אמסלם: "אנחנו", הכוונה – את?
דוד אמסלם: מי זה במשרד, זה את?
<שלומית ציוני: אני מייצגת כרגע את השירותים להגנת הצומח.
דוד אמסלם: מי מדבר מולם, את?
דוד אמסלם: באופן אישי?
<שלומית ציוני: גם.
<שלומית ציוני: הצוותים שלנו, מנהל השירותים להגנת הצומח, האנשים שעובדים אתו – דניאלה, הלשכה המשפטית בדיונים מסוימים.
<שלומית ציוני: יש לנו היסטוריה ארוכה של דיונים עם המשרד להגנת הסביבה, עם רשות הטבע והגנים ועם החברה להגנת הטבע.
<שלומית ציוני: גם לא מבינים למה זה מוגש כהצעת חוק פרטית ולמה לא כהצעת חוק ממשלתית.
<שלומית ציוני: אני לא משפטנית, אני לא נכנסת לפרטים.
<שלומית ציוני: יש לי ניסיון בחוק הקיים שלנו, חוק הגנת הצומח, תקנות היבוא – שהופכות את כל הנושא של יבוא צמחים ומניעת חדירת נגעים בצמחים בכל מה שתלוי באדם.
<שלומית ציוני: אנחנו חושבים שהמערכת הזו שלנו עובדת בצורה טובה.
<שלומית ציוני: יש לנו את החקיקה ואת הכוח האנושי.
דוד אמסלם: את קראת את החוק הזה?
<שלומית ציוני: לצערי לא לפרטיו.
<שלומית ציוני: קיבלתי אותו בהתרעה מאוד קצרה.
דוד אמסלם: אני משתדל להתייחס לפקידים בקצת יותר רצינות ממה שהם לוקחים את עצמם.
דוד אמסלם: קודם כל כשבאים לדיון אצלנו כאן על הצעת חוק, אז קוראים.
דוד אמסלם: פעם שנייה, יכול להיות שכפי שאמר בני – יכול להיות שבפרק מסויים אתם באמת מטפלים.
דוד אמסלם: אף אחד לא אומר שאתם לא עושים כלום.
דוד אמסלם: לא דנו מה משרד החקלאות עושה, אלא פה – הם נתנו הצעת חוק הרבה יותר רחבה והוליסטית.
דוד אמסלם: אתם דנים כרגע מבחינת
דוד אמסלם: כם - - - אני הבנתי שאת התייחסת ליבוא כזה – יבוא אחר, אני מניח שיכול להיות שמדובר בדברים שיכולים להוות פוטנציאל נזק לבני אדם, לחקלאות, אני לא בטוח שלטבע, למים.
דוד אמסלם: אני גם חושב שאתם מתייחסים רק ליבוא, לא מתייחסים גם למה שקורה פה אם זה כבר הגיע.
דוד אמסלם: תמיד אני אשמח אם משרד החקלאות יגבש בעצמו את ההצעה והוא זה שיגיש אותה – אף אחד לא אסר עליכם להגיש הצעות חוק.
דוד אמסלם: כך שאתם באים, מרביצים לילד שבא לבית הספר, אבל זה שלא בא – אף אחד לא שואל מה איתו.
<זשלומית ציוני: זו לא הכוונה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, מה שאני מציע כאן – תשבו אתם.
דוד אמסלם: אנחנו בסך הכל רוצים לייצר חוק טוב.
דוד אמסלם: עזבו את האגו, זה פחות חשוב.
דוד אמסלם: קודם כל תלכו בצד המקצועי בלי קשר למי הסמכויות.
דוד אמסלם: תנתקו קודם את הפרסונות.
דוד אמסלם: תחליטו על פלטפורמה שמקובלת בסוף לפי קטגוריות.
דוד אמסלם: אחרי שסגרנו את הכל, אחרי זה יישאר איזה שר אמור להחליט, וזה הכי קשה בכנסת – מי מחליט.
דוד אמסלם: את זה תשאירו לנו כאן, על זה אנחנו נעשה דיון, בעניין הזה – האם הסמכויות אצל שר החקלאות, אצל השר לאיכות הסביבה או של שניהם.
דוד אמסלם: שימו את זה לשנייה בצד – זה יהיה בסוף.
<שלומית ציוני: מה שרציתי לומר זה שיש במציאות הקיימת היום פרצות.
<שלומית ציוני: יש דברים שחסר וצריך לטפל בהם, אבל יחד עם זה, הצעת החוק - - - למנוע כפל תהליכים וסרבול של הקיים כדי שתהיה הפרדה וכדי שלא יהיו ועדות נוספות ומיותרות.
זאב בנימין בגין: את זה תעשו בתיאום ביניכם.
דוד אמסלם: התכוונתי לדעת גדולים.
דוד אמסלם: על זה אנחנו מדברים כבר שעתיים.
דוד אמסלם: אני חוזר להצעה שלי.
דוד אמסלם: אני בכל אופן רואה את זה כליבת העשייה שלכם, אלון, לא של משרד החקלאות.
דוד אמסלם: לא שמשרד החקלאות הוא לא שותף, הוא שותף בכיר, אבל אני רואה כמכלול בנושא שלכם, בגלל שהמשרד להגנת הסביבה, לטעמי, קם בראש ובראשונה לטפל באירוע הזה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר לך עוד פעם – תבואו אלי בשבוע הבא, תיכנסו אלי ביום שני הבא, ביום רביעי הבא ותבוא אלי עם תשובה, אחרי שתשב עם השר שלך.
דוד אמסלם: תגידו אם אתם רוצים להוביל את החקיקה ברמת החקיקה הממשלתית או לא.
דוד אמסלם: אם אתם מובילים את זה ברמת החקיקה הממשלתית – אנחנו נחכה שתגמרו את החקיקה, ונקדם את זה כמה שיותר מהר.
דוד אמסלם: תקבלו גיבוי ורוח גבית, ממני ודאי, בכל נושא.
דוד אמסלם: אם לא, אז אנחנו נגיש את זה – אני וחבר הכנסת בני בגין – כהצעות חוק פרטיות שלנו ונקדם את זה כאן, בוועדה, בלי להתחשב בכם כל כך.
דוד אמסלם: כמובן שאם כן – אז כמובן תתאמו את הכל עם כל הגופים הממשלתיים.
זאב בנימין בגין: - - - הגבלת זמן דרושה.
זאב בנימין בגין: אני מדבר על החקיקה.
זאב בנימין בגין: יש לי ניסיון רע בעניין הזה.
זאב בנימין בגין: היתה הצעת חוק פרטית מסוימת.
זאב בנימין בגין: הממשלה אמרה – תעזבו, אני אעשה, ולא קרה כלום.
דוד אמסלם: אני כרגע עובד בצורה מודולארית.
דוד אמסלם: אני כרגע רוצה לדעת אם אתם רוצים להיכנס לאירוע.
דוד אמסלם: אני מניח שאחרי שתבוא אלי עם תשובה, אם זה יהיה שלילי – אנחנו נתקדם.
דוד אמסלם: אם זה יהיה חיובי אני אכנס ללוחות הזמנים.
<שאול גולדשטיין: שני דברים לפרוטוקול.
<שאול גולדשטיין: האחד, עם משרד החקלאות, הדיון הזה מתוכנן למרץ, בכלל.
<שאול גולדשטיין: דחינו אותו בכמה חודשים כדי להגיע לתיאום עם משרד החקלאות, וצר לי לשמוע שרק לאחרונה קיבלתם את הצעת החוק, אנחנו שלחנו אותו לפני מספר חודשים על מנת להגיע למקסימום תיאום עם משרד החקלאות.
<שאול גולדשטיין: אז אנחנו רוצים להגיע לתיאום עם משרד החקלאות, זה לא תלוי בידיים שלנו.
<שאול גולדשטיין: זה אחד.
<שאול גולדשטיין: שתיים, לגבי השאלות על המינים שכבר פלשו.
<שאול גולדשטיין: הקמתי שולחן עגול אצלי עם כל המשרדים.
<שאול גולדשטיין: משרד החקלאות הוא אחד העיקריים שבהם – לטיפול במינים הפולשים שכבר נכנסו לארץ.
<שאול גולדשטיין: השולחן העגול הוקם לפני כשלוש שנים, מתפקד יפה מאוד ומקדם את הנושאים השונים הקשורים בעניין הזה, זה במקביל להצעת החוק.
דוד אמסלם: אני רוצה להודות גם לשאול וגם לאלון מהחברה להגנת הטבע.
דוד אמסלם: תודה רבה לכם שהצפתם את הנושא הזה והבאתם אותו לפתחנו.
דוד אמסלם: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
דוד אמסלם: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: סבסוד קייטנות לשנת 2017.
דוד אמסלם: קודם כל, יש לי העונג וכבוד גדול כאן שמשתתף אתנו הרב יחיאל אקשטיין, יושב ראש הקרן לידידות.
דוד אמסלם: באמת, איש שעושה הרבה שנים פעולות מאוד חשובות בחברה הישראלית - אחת הקרנות הכי משמעותיות שאני מכיר.
דוד אמסלם: אז באמת, זו הזדמנות בשבילי להודות לך לא רק על הנושא הזה, אלא על כל מה שאתה עושה במהלך כל השנים שאתה פועל.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם קידמנו את סיפור הקייטנות - כפי שאתם יודעים בשבוע שעבר החוק הזה עבר בכנסת.
דוד אמסלם: התחולה של החוק היא בעצם בגלל אילוצים כאלה ואחרים, לא הלאה אתכם, אבל בסופו של דבר תחולת החוק היא משנת 2018.
דוד אמסלם: מה שקורה כרגע ב-2017, המצב הוא כפי שהוא היה עד היום.
דוד אמסלם: לפני כשנה נפגשתי גם עם ג'ף, וכמובן גם עם לינור, שהיא חברה שלנו הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: פניתי אליהם וביקשתי מהם להתחבר לנושא הזה של הסבסוד של הקייטנות בלי קשר לחוק.
דוד אמסלם: אבל בעצם הייתה לנו בעיה ב-2017, באמת, ראיתי חשיבות מאוד גדולה דווקא השנה הזו, וביקשתי שתיכנסו לנושא במובן זה שישנן משפחות שרוצות לרשום את הילדים שלהן לקייטנות ואין ידם משגת - היום המחירים הם פשוט מרקיעי שחקים.
דוד אמסלם: בוודאי, כפי שאמרתי, החוק הזה עדיין לא נכנס לתוקף, ב-2017, עדיין המצב הוא כזה.
דוד אמסלם: פה באמת אנחנו רוצים לשלב מקסימום ילדים, בעיקר ילדים, כפי שאמרתי, שההורים שלהם לא יכולים לרשום אותם לקייטנה, ואני רואה קייטנה כדבר מאוד בסיסי.
דוד אמסלם: לכן אני שמחתי מאוד שאתם נכנסתם גם לנושא הזה.
דוד אמסלם: בכלל, אתם מטפלים בנושא רווחה, חלק מהטיפולים השוטפים שלכם הוא נושא הרווחה.
דוד אמסלם: אני חושב שגם הנושא הזה כשאתם נותנים לו דגש בסיפור של רווחה, אז מבחינתנו הוא גם סוגר איזשהו מעגל, והוא גם עוזר לנו לקדם נושא שהוא מבחינתי נושא מאוד חשוב ודרמטי.
דוד אמסלם: נולדתי פה בירושלים במשפחה של שבעה ילדים.
דוד אמסלם: אמא שלי הייתה עובדת בניקיון בבתי-ספר.
דוד אמסלם: היא הייתה מגיעה בתשע בלילה, גמורה, לא ידעה בכלל מה קורה אתנו.
דוד אמסלם: אז לא היו מכונות כביסה, לא כלום, הכול בידיים.
דוד אמסלם: אני זוכר, שאני הייתי קם בבוקר, הולך לקייטנה, אף אחד לא ביקש ממני לשלם, לא שילמתי שקל, היינו משחקים קצת כדורגל, רואים פעם סרט, היה לנו סיפור, היה לנו קצת בריכה – ככה גדלנו - שקל אף אחד לא שילם.
דוד אמסלם: אמא שלי לא ידעה לאן אני הולך אפילו, וככה כל האחים שלי.
דוד אמסלם: אז המדינה הייתה אז ענייה מאוד, אפילו עם סכנות קיומיות, אבל היא דאגה לילדים.
דוד אמסלם: היא הבינה שחלק מהחוסן שלה זה הילדים האלה, לאן הם יילכו כשההורים הולכים לעבודה?
דוד אמסלם: היום הפירמידה היא הפוכה – המדינה עשירה כמו קורח, והילדים האלה שחלקם אין להם לאן ללכת, בגלל שגם את בית-הספר שלהם השכירו לבית-ספר לקייטנה פרטית שתעשה שם קייטנה, וגם כדורגל אפילו לא יכולים לשחק, ואז נתקעים בבית, וזה מה שקורה בעיקר לילדים שההורים שלהם נמצאים בחתך הסוציו-אקונומי הנמוך ששם בעצם אני מתחבר לנושא הזה.
דוד אמסלם: לי זה מפריע מאוד, אני לא חושב שבמדינת ישראל ילד לא צריך ללכת לקייטנה בגלל שלהורים שלו אין כסף לשלם, זה לא נשמע לי הגיוני.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שמדינת ישראל צריכה להכניס את זה בחוק, כחלק מבית-ספר של קיץ להרחיב אותו.
דוד אמסלם: אני מקווה, בעזרת השם, שגם בשנים הבאות, בתקציבים הבאים אנחנו נעשה מאמץ למאבק כדי שזה ייכנס לשם.
דוד אמסלם: אני רק נותן את כל המתווה של כל העניין ואיך אני רואה את כל שדה הקרב הזה.
דוד אמסלם: לכן אני שמח מאוד שאתם נכנסתם לסיפור הזה ברמה האישית, והסכמתם, ובחפץ לב נכנסתם כדי לקדם בעיקר את האוכלוסיות החלשות.
דוד אמסלם: הרב אקשטיין, אני אתן לך את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: לאחר מכן, נעבור בקצרה לחברי הכנסת כדי שהם יאמרו לך מספר מלים.
דוד אמסלם: בזה בעצם אני מקווה שנביא איזושהי בשורה קטנה, בעזרתך, לאוכלוסייה החלשה.
<יחיאל אקשטיין: תודה רבה, כבוד היושב ראש, חבר הכנסת דוד אמסלם.
<יחיאל אקשטיין: אני רוצה להודות לך באופן אישי על ההזמנה לוועדה ועל האכפתיות שלך – רק הראית לכולנו לא רק את המקצועיות שלך, אלא גם את האכפתיות שלך.
<יחיאל אקשטיין: האמת היא, שאנחנו בקרן לידידות הפילנתרופיה החברתית הכי גדולה בארץ.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו מגייסים 140 מיליון דולר כל שנה, ואנחנו עושים המון פרויקטים פה בארץ ובחוץ לארץ בנושאים של עלייה, קליטה, עוני וביטחון.
<יחיאל אקשטיין: בנושא של עוני - אנחנו עוזרים במיוחד לקשישים וילדים במצוקה, חלשים.
<יחיאל אקשטיין: האמת היא, שהיה לנו בתקציב, ואנחנו מממשים את זה כ-2.5 מיליון שקל השנה במימון קייטנות ופעילות קיץ לאלפי ילדים עם צרכים מיוחדים, ואלפי ילדים מפנימיות רווחה.
<יחיאל אקשטיין: בעצם, כל הילדים בפנימיות רווחה שאין להם מסגרת לקיץ, לא יוצאים מהפנימייה, אז אנחנו לקחנו על עצמנו 2.5 מיליון שקלים לנושא הזה.
<יחיאל אקשטיין: אבל הבעיה של הקייטנות, והחוק שלא מתממש חל עד השנה הבאה, זו בעיה רצינית.
<יחיאל אקשטיין: זו לא רק בעיה לילדים שאין להם כיף ואין להם חופש, זו בעיה למשפחות, לנשים חד-הוריות שצריכות להחליט - או ללכת לעבודה, כי הן צריכות את הפרנסה ולהשאיר את הילדים בבית לבד, או להישאר עם הילדים ולהפסיק לעבוד, ולהפסיק לתמוך במשפחה – זו בעיה אבסורדית.
<יחיאל אקשטיין: אני מצדיע לך, שוב פעם, חבר הכנסת אמסלם ידידי, שלקחת את היוזמה.
<יחיאל אקשטיין: אני רוצה להגיד לכם, שזה לא היה בתקציב שלנו לעזור לקייטנות כי לא ידענו איפה חסר, ואיפה צריכים אותנו.
<יחיאל אקשטיין: הקרן - אנחנו נכנסים למקומות שאין פתרונות של המדינה, ואין כסף, או במקומות שיש ואקום, לכן לא שמנו את זה בתקציב שלנו.
<יחיאל אקשטיין: אבל כשאתה באת אלינו ואמרת, יש לנו בעיה עם המשפחות החלשות עד השנה הבאה, האם הקרן לידידות יכולה לעזור?
<יחיאל אקשטיין: אז כמובן שחבר הכנסת אמסלם, מבקש, ולא מבקש בשביל עצמו, הוא מבקש בשביל הילדים והמשפחות, אז אמרנו כן.
<יחיאל אקשטיין: לכן, אני שמח להודיע לכם על הפתרון שמצאנו.
<יחיאל אקשטיין: יש לנו ב-192 רשויות, מה שאנחנו קוראים קופת הידידות.
<יחיאל אקשטיין: כבר 15 שנה שזה קיים - מאז שעליתי והקמתי את הקרן לידידות, זו הייתה התכנית הראשונה שהקמתי, להכפיל את מה שנותן משרד הרווחה לכל המועצות, זה התחיל בין 1 ל-5 עכשיו זה עד 8, כולל ערביות.
<יחיאל אקשטיין: יש לנו כ-50 מועצות ערביות שמשתתפות בפרויקט הזה, ואנחנו מכפילים את מה שנותן משרד הרווחה לרשויות לצרכים מיוחדים בסיסיים.
<יחיאל אקשטיין: ילד שצריך להגיע לדיאליזה, יש לנו המון כאלה שאין להם כסף לאוטובוס.
<יחיאל אקשטיין: רהיטים בסיסיים, ילדים שאין להם שולחן, אין להם מיטה, אין תנור למשפחה - דברים בסיסיים.
<יחיאל אקשטיין: אוזן שמיעה, יש הרבה, וכן גם טיפול שיניים לקשישים.
<יחיאל אקשטיין: אז יש לנו כ-30 מיליון שקלים כל שנה שאנחנו משקיעים רק בפרויקט הזה של קופת ידידות.
<יחיאל אקשטיין: החלטנו שהשנה בגלל המצב העובדות הסוציאליות, שהן דרך אגב, מלח הארץ פה, אני רוצה להגיד את זה בכל פורום שיש לי, הן עושות עבודת קודש.
<יחיאל אקשטיין: הן יחליטו שאנחנו ניתן להן את הרשות להיות גמישים עם קופת ידידות שיש להן, ולהשתמש בזה גם למשפחות שצריכות עזרה בקייטנות - 500 שקלים לכל ילד.
<יחיאל אקשטיין: אז משפחה עם ארבעה ילדים, מדובר בסכום של 2,000 שקלים שיעזור להם השנה עד שהחוק יוחל בשנה הבאה.
<יחיאל אקשטיין: אנחנו מעריכים שבערך 11 אלף ילדים ייהנו מהמלגה הזאת בסכום של מיליון וחצי דולר, בערך בין ארבעה לחמישה מיליון שקלים שיילכו לילדים, וזה נוסף כמובן למיליון וחצי דולר שאנחנו משקיעים כבר בתקציב בילדים אחרים.
<יחיאל אקשטיין: זו זכותנו, אנחנו שמחים.
<יחיאל אקשטיין: הלוואי שידענו קודם, היינו יכולים לשים את זה גם בתקציב.
<יחיאל אקשטיין: אבל לאור זה שלא היה פתרון לחלשים, ושאנחנו לא רוצים שהם הסתובבו בחוץ בלי מסגרת שנותנת למשפחה ביטחון, ושיהיה קידום חינוכי – אז אנחנו מבקשים למסור הודעה שאנחנו שמחים לבוא לקראתך, ולקראת הבקשה שלך.
<יחיאל אקשטיין: שוב פעם, אני מודה לך בתור ישראלי שיש לי נכדים כבר פה.
<יחיאל אקשטיין: אני מודה לך על האכפתיות.
דוד אמסלם: תודה לרב יחיאל אקשטיין.
דוד אמסלם: האמת היא, אתה מרגש אותי עד דמעות.
דוד אמסלם: בחיי, עומדים לי דמעות בעיניים.
דוד אמסלם: אתה איש מדהים.
דוד אמסלם: אתה שמת לב שגם הקרן לא מבחינה בין שום בן-אדם, ילדים זה ילדים.
דב חנין: זו גישה נכונה.
דב חנין: תודה לך אדוני, על הדברים שלך ועל הפעילות שלך.
דב חנין: אדוני היושב ראש, בכל זאת, מלה של ברכה לך.
דב חנין: כמי שהובלת את המהלך של העברת חוק בכנסת, אני חושב שזה מהלך חשוב וחיוני, עושה באמת שינוי גדול שהגיע הזמן לעשות אותו.
דב חנין: המשימה שלנו היום, לאחר שעבר החוק, היא באמת לחשוב על תקופת המעבר, הקיץ הזה שעומד בפנינו.
דב חנין: אני מציע ברמה המעשית, נמצאים פה מסביב לשולחן הרבה גורמים עם גישה מעשית, שאנחנו ננסה לחשוב ברמה המעשית איך אנחנו מייצרים תכנית גישור שמאפשרת לאנשים לעבור את השנה הזו עד שהחוק ייכנס לתוקף, אני חושב שזו המשימה המרכזית.
דוד אמסלם: חברת הכנסת יוליה.
יוליה מלינובסקי: תודה, אדוני היושב ראש, יש לי תחושות מעורבות.
יוליה מלינובסקי: מצד אחד, כל הכבוד שאתם עושים את זה.
יוליה מלינובסקי: אבל בצד שני, למה אתם צריכים לעשות את זה?
יוליה מלינובסקי: למה קרן כלשהיא, כמה שהיא טובה ומבורכת, צריכה להיכנס לנעליים של המדינה?
יוליה מלינובסקי: כי הדברים האלו זו האחריות של המדינה, בעיניי.
יוליה מלינובסקי: גם הקייטנות, אדוני היושב ראש, אתה מכיר את גישתי, ודיברנו על כך.
יוליה מלינובסקי: אילו שר החינוך ומשרד החינוך היו לוקחים את המשימה הזאת, אדוני, חבר הכנסת דב חנין, לא היינו צריכים לשבת היום פה, ולא היינו צריכים לדבר על תקופת המעבר, כי המערכת כבר קיימת, המחירים כבר ידועים – אנחנו יודעים בדיוק מה קורה שם.
יוליה מלינובסקי: הפתרון, זה להרחיב לבית-הספר של הקיץ מכיתות גן עד כיתה ג', ד', כי בדרך כלל זה הזמן שהילדים צריכים את הקייטנות.
יוליה מלינובסקי: יש הרבה משפחות שלפי הרווחה הן לא מוגדרות משפחות עניות – אבא עובד, אמא עובדת.
יוליה מלינובסקי: 6,000, 7,000 שקלים ממוצע כזה, שלושה ילדים, והם לא זכאים לשום הנחה, לכלום וחצי, כי הן לא מוגדרות כנזקקים כי הם עובדים.
יוליה מלינובסקי: אבל בתכ'לס, בסוף החשבון, הם משלמים הכי הרבה – כי אף אחד לא מסייע להן לא הקרן ולא המדינה.
יוליה מלינובסקי: אני מבקשת מהשלטון המקומי שיושבים פה - מה שאנחנו משלמים היום בקייטנות אני רק רוצה להסביר.
יוליה מלינובסקי: הילדה שלי בת 4.5, הקיץ אני אשלם על קייטנה 3,000 שקל – חודש יולי 2,000 שקלים, וחצי חודש אוגוסט זה עוד 1,000 שקלים.
יוליה מלינובסקי: אני גרה בחולון, וניסיתי להבין מעיריית חולון, מאיפה המחירים האלו, גם בתחשיב הפשוט זה לא מסתדר, אמרו לי ככה זה.
יוליה מלינובסקי: השלטון המקומי יכול וצריך גם עכשיו קצת להוריד שומנים בנושא הקייטנות - לא לחכות לחוק שייכנס לתוקף בשנה הבאה.
יוליה מלינובסקי: אתם יודעים לעשות את זה.
יוליה מלינובסקי: אתם יודעים שאתם מרוויחים על זה, אז תרוויחו קצת פחות.
יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד, לבן-אדם שהוא נזקק, יש שירותי רווחה, יש קרן, אולי יעזרו לו.
יוליה מלינובסקי: אבל משפחה ממוצעת, אותם פריירים שהם משלמים הכול, אין להם הנחה בשום דבר, הם נדפקים מזה יום יום ושעה שעה.
יוליה מלינובסקי: אתמול ישבתי עם אימהות אחרי הגן.
יוליה מלינובסקי: שלושה ילדים, כולם בגיל גנים, או כיתות נמוכות, זאת אומרת, מה שהיא מרוויחה היא משלמת אפילו יותר, היא ממשיכה לעבוד כדי לא לאבד את המקצועיות שלה, את מקום העבודה שלה, כדי לא לצאת ממאגר העבודה.
יוליה מלינובסקי: צריך לעזור גם לאלו וגם לאלו.
יוליה מלינובסקי: אני שוב פעם אומרת, עוד לא מאוחר, השלטון המקומי כן יכול וכן צריך לחשוב עכשיו לעשות חושבים.
יוליה מלינובסקי: אני שוב פעם מנסה לפנות לשר החינוך שלא יברח מאחריות.
יוליה מלינובסקי: תודה רבה, ותודה אדוני.
דוד אמסלם: תודה רבה ליוליה.
אכרם חסון: אדוני היושב ראש, קודם כל ברכות והערכה על החוק שמתקן עוול שנמשך שנים רבות.
אכרם חסון: אני חושב שזה היה צעד אצילי, מחייב, וכולנו מברכים על כך.
אכרם חסון: מבחינת הרב יחיאל והמנכ"ל, אני מכיר אותו שנים רבות.
אכרם חסון: אני חושב שהאיש לא רק עושה עבודת קודש, הוא מחליף הרבה משרדי ממשלה בתמיכה בחלשים במדינת ישראל.
אכרם חסון: אם אתם בודקים מה הוא עשה במשך השנים, הוא נתן ונותן תמיכה כמעט ל-19% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.
אכרם חסון: אם היה לנו עוד חמש קרנות כמוהו, אנחנו לא היינו צריכים משרדי ממשלה.
אכרם חסון: אני עשיתי בדיקה, הרב אקשטיין, את מינהל התרבות כמה נותנים לדרוזים, וכמה אתה נתת לדרוזים, אתה נתת פי חמש ממשרד ממשלתי במדינת ישראל.
אכרם חסון: זה כמובן מצער אותי שמשרד ממשלתי נותן כמעט חמישית ממה שאתה נותן, ואתה אדם מתנדב שבאת לעשות תיקון עוול, ואני רואה כמה אתה עוזר לדרוזים וגם לשאר המיעוטים.
<יחיאל אקשטיין: זה לא דיי.
אכרם חסון: אתה עוזר ליותר מ-50 רשויות במגזר הערבי והדרוזי ותבורך.
אכרם חסון: אתה גם תיקנת עוול עם ניצולי השואה שאנחנו הזנחנו אותם שנים רבות כאן, עם הקשישים, עם הילדים, במיוחד אנשים שחיים בפריפריה במצב סוציו-אקונומי נמוך.
אכרם חסון: בבדיקה שעשיתי גם, אתה נותן יותר מ-400 בקייטנה, אדוני היושב ראש.
אכרם חסון: אם ניקח משפחה ממוצעת בכפר בית ג'אן או בטירה, או בכל מקום אחר, משפחה חלשה, ארבעה ילדים, זה 1,600 שקלים, זה הרבה כסף למשפחה שחיה מ-6,000 או 7,000 שקלים.
אכרם חסון: לכן, מה שעשית, אומרים אין מלים ומשפטים להודות לך מקרב לב.
אכרם חסון: אלוקים יברך אותך וייתן לך אריכות ימים, הרבה בריאות, ותמשיך לעשות עם החבר'ה, אנחנו נתמוך ונקדם ונעשה את הכול.
דוד אמסלם: בבקשה, עיריית תל-אביב.
<רענן פלאי: קודם כל תודה לכבוד הרב.
<רענן פלאי: אבל כל ההבחנה הזאת מהסוציו-אקונומי 6, 7, הרשויות העיקריות, יש שם את מירב הילדים האוכלוסייה בארץ, אוכלוסיות של 8, אפילו פלוס.
<רענן פלאי: יש אוכלוסייה ענקית של ערבים ביפו.
דוד אמסלם: אתה רוצה שיתמוך בעיריית תל-אביב, זו הכוונה?