GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: איך זה שזה רק אמור להיות מהיתרות, בפועל זה קרוב למקסימום שלו מהסכום של הקרן, זה לא מגיע לשם, אבל זה 20% מסכום הקרן.
<ישראל דנציגר: יש לך קרן שהקצתה 3.5, ויש לה - - -
יעל כהן-פארן: הקצת, נכון, אבל אתה מסתכל על היתרות גם מתוך ההקצאה שמותר לה?
<ישראל דנציגר: זה שישית, לא קרוב אפילו.
יעל כהן-פארן: נכון, אז יותר נמוך.
יעל כהן-פארן: אני הסתכלתי לעומת ה-2.5 אז זה 20%.
יעל כהן-פארן: אני מאמינה לכם שזה מגיע ל-35% שלא חרגתם, לא את זה אני אומרת.
יעל כהן-פארן: אני רק שואלת, בעצם היתרות היו מאוד גדולות.
יעל כהן-פארן: אני מניחה, זה שהגיע לסכומים כאלה, זה אומר שבמשך לא מעט שנים לא הגיעו להקצאות משמעותיות עבור הפרויקטים המרכזיים של הקרן.
<ישראל דנציגר: הקרן, לאורך שנים, לא הייתה יעילה בהתנהלותה, היא עדיין לא יעילה מספיק בתשלומים.
<ישראל דנציגר: שיפרנו בשנה האחרונה בהקצאות.
<ישראל דנציגר: התפקיד שלי עכשיו בשנת 2017, 2018, גם לעשות בתשלומים, זאת אומרת, שהפרויקטים באמת יקרו ולא רק לשים אותם על הנייר – זה לא סוד, עברנו בזה הרבה.
<ישראל דנציגר: הקרן שקיבלתי אותה לפני שנה וחצי – לא, לא הייתה הכי יעילה שיש, אנחנו עובדים כדי לייעל אותה.
יעל כהן-פארן: כי אם אני מסתכלת על הסך הכול של 3.46, כמעט 3.5 מה שהצגת, מתקני הקצה מתוך זה, זה 377 מיליון.
<ישראל דנציגר: לא, ה-PPP זה מתקן קצה.
יעל כהן-פארן: זה נספר אחרת, זה נספר בנפרד.
דוד אמסלם: הרעיון בגדול, זה לאגור את המשאבים.
יעל כהן-פארן: בשביל מתקני הקצה, זה מה שאני באה להגיד.
יעל כהן-פארן: כשזה יותר נמוך, אז עכשיו עם ה-PPP זה מסתדר לי.
דוד אמסלם: זה למעלה ממיליארד.
<ישראל דנציגר: זה יותר מזה.
יעל כהן-פארן: לא, זה לא מגיע למיליארד, זה מגיע לפחות מ-750, 800, לא למיליארד אפילו.
<ישראל דנציגר: אנחנו פעם שעברה הצגנו פה את החזון עם מתקני טיפול טרמי והמתקנים וכו', מאז, דרך אגב, התקדמנו, וגם עכשיו יש תכנית מפורטת מבחינת תחזית – 15 שנים קדימה של לאן יילכו הכספים עם דגש על המתקנים הטרמיים, וכמה הם ירדו וכו'.
<ישראל דנציגר: לא כדאי לעשות את זה עכשיו, אבל אם תרצו, אשמח להציג את זה לוועדה איך לקחנו את החזון במלים ותרגמנו אותו לתכנית פיננסית של תחזית הכנסות, ודרך אגב, היא יורדת, כי המיחזור יעלה, ואיך הכסף הזה יילך אל כל מה שדיברנו אז על טיפול אזורי ופסולת, מתקני קצה, מתקנים טרמיים וכו', אבל זה מבוסס על זה.
<רענן פלאי: רציתי לשאול, הפרויקט הזה שאמרת זה היה מהשפדן, או איגוד ערים דן לתברואה.
<גיא סמט: לא, לא איגוד ערים דן ולא השפדן.
<גיא סמט: זה פרויקט של המדינה, ביחד עם החשכ"ל.
<רענן פלאי: ביוב או אשפה?
<גיא סמט: אשפה – PPP באזור השפדן.
<גיא סמט: הוא על שטח גלילי באזור השפדן.
<רענן פלאי: תראו, בסופו של דבר דיברו פה על מטרות ועל הכספים.
<רענן פלאי: אבל צריך להגיד את האמת במלים עדינות, זה מס הכנסה שהוטל על הרשויות המקומיות וצריך להעלות את זה.
דוד אמסלם: אנחנו כבר דנים פה שעות על גבי שעות, המצאת לנו את הגלגל?
דוד אמסלם: חשבנו שהכסף הזה יירד מהשמיים.
<אסף רוזנבלום: על כל אחד מהסעיפים שראינו כאן, פעולות שהוקצו להן כספים וכו', אפשר לדון ארוכות מבחינת הסטטוס וכו', אבל יש שם כמה דברים מאוד בולטים שיש לגביהם סימני שאלה אדירים, למשל, מודל התמרוץ, הראו לנו 380 מיליון שקלים שהוקצו, כמה באמת הולך להתממש במודל, הרי הרשויות לא ניגשו לזה לפי מה שאני יודע.
<ישראל דנציגר: כמה רשויות ניגשו לפי דעתך?
<אסף רוזנבלום: זה אמור להסתיים בקרוב.
דוד אמסלם: אתה שואל כרגע מה יהיה בעתיד?
<אסף רוזנבלום: לא.
<אסף רוזנבלום: מדובר על 380 מיליון שקלים שאמורים להשתלם לרשויות מקומיות על פר טון מיחזור שהם הגדילו מדי שנה.
<אסף רוזנבלום: השאלה שאני שואל, האם המשרד יכול להגיד כרגע כמה הוא צופה שהתממש מהעניין הזה?
דוד אמסלם: הרי אם הוא בנה את התחזית, סימן שהוא חושב שזה מה שיקרה, אחרת, הוא ייקח את הכסף למקום אחר.
<אסף רוזנבלום: לא, יש תשובה לשאלה שלי – היה הכול קורה – רשויות היו צריכות לגשת אליו, וכבר למשרד אמור להיות איזשהו מושג לגבי העניין.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר המשרד עושה את הערכות שלו לגבי כל נושא.
דוד אמסלם: נניח שהוא יוצא ל"קול קורא", זה הערכות שלו - לפי הניסיון, לפי השכל, לפי מה קורה בעולם.
דוד אמסלם: נניח לשיטתך, הוא הקצה למשל 300 מיליון שקל, והסתבר לפי הקול קורא הוא יכול לנצל 100, אז הוא ייקח את ה-200 הנוספים, יקצה אותם למטרה אחרת, אבל הוא מקבל החלטות באופן זורם כל הזמן, הוא מגיב, הרי זה פעולות ותגובות.
דוד אמסלם: הוא עושה איזושהי פעולה, הוא מגיב אליה.
דוד אמסלם: ככה בעצם עובד משהו דינמי.
דוד אמסלם: ישראל, מה אמר לך, בזמנו, כנראה שהם לקחו איזושהי החלטה ולא מימשו אותה, ולכן נתקעו בקרן כמעט שתי מיליארד שקל.
<אסף רוזנבלום: הנקודה היא שנוצרים פערים אדירים בין ההקצאות לבין המימוש, וזו רק דוגמה אחת.
<אסף רוזנבלום: מראים לך שם 50 ראשי רשויות - - - המשרד חיסל את העניין הזה.
דוד אמסלם: אסף, תקשיב, אני לא יודע מי זה המשרד.
<אסף רוזנבלום: כמה רשויות נשארו בפרויקט.
דוד אמסלם: אני לא יודע מי זה המשרד, אני יודע מי זה האנשים.
דוד אמסלם: יש פה שני אנשים שהם עשו שינוי, פאזה בראש, הלכה למעשה.
דוד אמסלם: הרי היתרות לא נצברו בשנתיים האחרונות שישראל שם.
דוד אמסלם: אז הוא אומר, אני הגעתי למשרד, הסתבר לי שבקרן יש שתי מיליארד שקלים.
דוד אמסלם: חלק מהאנשים מחאו לו כפיים, אמרו, טוב, אל תבזבזו.
דוד אמסלם: וחלק באו ואמרו, רק שנייה, בשביל יש שני מיליארד אם אנחנו לא מוציאים אותם, בשביל מה אספנו אותם?
דוד אמסלם: אז הוא בא ואמר, רבותיי, יש שתי מיליארד שקלים, יש מטרות, אני הולך לממש אותן – הלך והכין תכנית.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, היות ובעצם זו תכנית דינמית שהוא יגיב אליה כל הזמן, וגם בחוק, אנחנו בעצם נבקש מדי פעם בפעם מהמשרד להציג לנו או לעדכן אותנו איך העסק הזה מתקדם, ומה קורה במהלך השנה.
דוד אמסלם: לפי זה, אני מניח, שהוא יקבל את ההחלטות.
<אסף רוזנבלום: אדוני, הדבר העיקרי שחסר פה, זו תכנית לאומית לטיפול בפסולת היא לא קיימת, אנחנו לא ראינו אותה - זה קשור אחד לשני.
דוד אמסלם: זה לא קשור לאירועים.
דוד אמסלם: אנחנו, בעצם, עשינו לדעתי, לפני כשלושה שבועות דיון כאן על הנושא הזה.
דוד אמסלם: ישראל בא והציג גם את הנושא הזה.
דוד אמסלם: גיא הציג אפילו את - - - של הסיפור הזה של מתקן הקצה הראשון, אני חושב, שפה שאפו גדול, אמרתי את זה כבר אז, אבל היות ואתה הרמתי לי להנחתה, אז אני אומר את זה.
דוד אמסלם: סך הכול, הן לקחו נושא שעד היום רק דיברו אתו ומובילים אותו, נושא כבד, לא פשוט.
דוד אמסלם: אני אומר לך, אין הרבה אנשים במדינת ישראל שיודעים להוביל את זה.
דוד אמסלם: באמת, שאפו, הם לקחו את זה, לקחו את ברצינות, והתחילו כבר לצאת לביצוע, אתה רואה, כבר יש להם שלביות, הם בנו את כל התכנית.
<אסף רוזנבלום: הנתונים שראינו כאן, אנחנו כבר לא מעט שנים דורשים מהמשרד לפרסם אותם באופן שוטף באינטרנט, לא רק באיזה אירוע מיוחד בכנסת אפשר יהיה לראות את הנתונים, שהנתונים האלה התפרסמו כל הזמן.
<אסף רוזנבלום: לצערי, הנושא לא זכה למענה.
<אסף רוזנבלום: היה איזשהו שיפור של פרסום פרוטוקולים בזמן האחרון, אבל הנתונים הכי חשובים שזה איזה פרויקטים בדיוק מקבלים תמיכה, מה הסטטוס שלהם מבחינת הקצאה ומימוש, זה צריך לדעתנו להיות גם לא רק מרצונו הטוב של המשרד, אלא להיות מעוגן בחוק.
דוד אמסלם: ניקח את זה לתשומת ליבנו בהקראה.
<ישראל דנציגר: רק כמה הערות.
<ישראל דנציגר: קודם כל, כל מה שקורה בקרן צריך להיות מפורסם, אם לא מפורסם עד עכשיו, צריך להיות מפורסם, אין פה מה להסתיר ואין מה להסתתר.
<ישראל דנציגר: לגבי ההערות שציינת.
<ישראל דנציגר: פעם ראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל בנינו תכנית אסטרטגית מפורטת, כולל תקציבים והקצאות, איתורים של מקומות וכו', של הקמת מתקנים של אסטרטגיית פסולת בתכנית לאומית לפסולת, עכשיו בתהליך של הצגתה לגורמים השונים, כולל שלטון מקומי וכו'.
<ישראל דנציגר: אנחנו כבר בתהליך ביצוע של הדבר הזה.
<ישראל דנציגר: אשמח גם להציג אותה פה - זה הירידה לפרטים של התכנית האסטרטגית שהצגתי פה לפני מספר שבועות.
<ישראל דנציגר: לגבי הנושא של היישום.
<ישראל דנציגר: רק לענות לך על כמה דברים כי הם מאוד חשובים.
<ישראל דנציגר: 153 רשויות ניגשו למודל תמרוץ, מתוכם 33% יקבלו כסף בחודש הקרוב, ועד ספטמבר ישולמו כל השאר.
<ישראל דנציגר: אותו דבר לגבי כל שורה שתעבור.
<ישראל דנציגר: אני יכול לתת לך נתונים מדויקים על צפי הביצוע של הדברים האלה.
<ישראל דנציגר: יש פרויקטים, הם מתקדמים, תמיד יש ביטולים.
<רענן פלאי: יש לכם צפי לגבי כמה ישולם?
<ישראל דנציגר: אנחנו צריכים לראות את התוצאות - - - החלק הארי של הסכום.
<לירון אדלר: חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה)(תיקון מס' ...), התשע"ז– 2017 תיקון סעיף 1 1.
<לירון אדלר: בחוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג – 2013, בסעיף 1 - ברישה, במקום "י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017)" יבוא "ט"ז בטבת התשפ"א (31 בדצמבר 2020)".
<לירון אדלר: בפיסקה (1), במקום "אשכולות 1 עד 4" יבוא "אשכולות 1 עד 5", אחרי "וסיוע" יבוא "חד פעמי" ואחרי "שנה אחת" יבוא "במשך כל תקופת הוראת השעה"; תחילה 2.
<לירון אדלר: תחילתו של חוק זה ביום י"ד בטבת התשע"ח (1 בינואר 2018).
דוד אמסלם: מה עמדת המשרד בעניין הזה?
<ישראל דנציגר: עמדת המשרד כפי שסיכמנו אתך, היא כמו שמצוין פה, למעט אחרי סעיף קטן (1) במקום אשכולות 1-4 יובא אשכולות 1-5, מכאן ואילך זהו.
<ישראל דנציגר: כל מה שמופיע אחרי זה, זה שינוי שלא הסכמת עליו.
יעל כהן-פארן: לא הסכמתם עליו, למה?
<ישראל דנציגר: כן.
<ישראל דנציגר: לא הסכמנו על כל השינוע אחרי זה, כי זה לא יאפשר לנו לעשות את כל הדברים הנפלאים שהצגתי לך לפני כן.
<ישראל דנציגר: הדברים האלה הם דברים שעל בסיס שנתי אני - - - חינוך הסברה וכו'.
דוד אמסלם: ישראל בא ואומר, אני הולך על פרויקטים רב שנתיים, אז למה זה יהיה חד פעמי?
דוד אמסלם: הרי אם זה יהיה חד פעמי, אז אני בבעיה.
<לירון אדלר: מדובר על סיוע שוטף בהסדרת הטיפול בפסולת ברשויות מקומיות.
<לירון אדלר: גם היום כתוב שזה סיוע לתקופה שלא תעלה על שנה אחת.
<לירון אדלר: הכוונה המקורית הייתה שהסיוע בטיפול השוטף יהיה לשנה אחת בלבד.
<לירון אדלר: אנחנו חשבנו שנכון להבהיר כאן שזה באמת לשנה אחת, במשך כל תקופת הוראת השעה, ולא לשנה ועוד שנה.
<לירון אדלר: שוב, מדובר על הסיוע בטיפול השוטף בפסולת, לא בפרויקטים מסוימים, לא בדברים היותר גדולים, אלא ממש סיוע שוטף לטיפול בפסולת שזה דבר חשוב.
<לירון אדלר: אבל מראש אמרו כאן שההגבלה תהיה כאן רק לשנה אחת.
דוד אמסלם: בגדול, סיכמנו שאנחנו מעתיקים את זה as is, הם רצו לחמש שנים, אנחנו בסוף הורדנו את זה לשלוש שנים, זה היה הסיכום.
דוד אמסלם: היות ובעצם אני רוצה להיות צמוד לסיכום, גם אם אנחנו מטייבים להם את העניין, אבל הם לא רוצים אז הם לא רוצים, אין לי בעיה עם זה.
<לירון אדלר: חשוב להבהיר כאן לפרוטוקול, להבנתנו, גם המלים - וסיוע לתקופה שלא תעלה לשנה אחת בהסדרת הטיפול השוטף, הכוונה היא באמת לסיוע של שנה אחת, לא סיוע חוזר.
<גיא סמט: ברור, וככה אנחנו נוהגים, אנחנו לא רוצים לצמצם את עצמנו.
דוד אמסלם: היא רק אומרת לך, אני הבאתי את זה בניסוח אחר, למרות זה קיים.
דוד אמסלם: אבל עזוב, היות ואני סיכמתי אתכם שאנחנו כרגע לא משנים את כל הסיפור, אלא אנחנו מאריכים את זה as is.
דוד אמסלם: בבקשה, מירה.
<מירה סלומון: אנחנו מסכימים עם העמדה שהציג המשרד להגנת הסביבה, ואנחנו מברכים על הכוונה להתיישר.
<מירה סלומון: אבל אני מבקשת להבהיר שאנחנו חלוקים על היועצת המשפטית לוועדה.
<מירה סלומון: להבנתנו, האמירה שהתקופה שלא תעלה על שנה אחת ביחס למטרות הנוספות, מתייחסת לך שבכל פעם מדובר בפעימה של שנה, ויכול להיות מצב שלאורך שבע שנות הוראת השעה, רשות מקומית תקבל פעם אחת לשנה, ואחר כך פעם נוספת לשנה, ופעם שלישית לשנה אפילו.
<מירה סלומון: אבל כל פעם התמיכה היא עד שנה, זה גם תואם להבנתנו את התפיסה התקציבית של שנה שהייתה עד עכשיו.
<לירון אדלר: הקרן לשמירת הניקיון לא אמורה לממן את הטיפול השוטף בפסולת.
<לירון אדלר: אז אם נותנים סיוע של שנה, זה עולה על הדעת, אם זה מתחדש כל שנה, לנו זה נראה פחות סביר.
דוד אמסלם: מה שאומרת מירה, שכל שנה הם מחדשים את זה לשנה, אז כל פעם זה חדש.
<מירה סלומון: הרעיון בזה הוא שבאמת מהמטרות הנוספות, מה-35% תהיה תמיכה ברשויות 1-5 שהיא משמעותית, אחרת, אנחנו מעקרים את העובדה שהגדלנו 35% לטובת הרשויות המקומיות.
<מירה סלומון: לכן ההבנה שלנו היא הבנה שמתיישרת לתפיסתנו עם התובנות של המחוקק בנקודה הזאת, בוודאי עם הכוונות של המשרד.
דוד אמסלם: אני רוצה לחתוך את העניין הזה.
דוד אמסלם: בגדול, זה לא חשוב.
דוד אמסלם: נפקא מינה להלכה הם כרגע.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא בבית משפט.
דוד אמסלם: אבל בגדול אני דווקא מאמץ את הגישה שלה שנשמעת מאוד הגיונית, בגלל שאם זה היה הכוונה שכל שנה נחדש את זה, אז ממילא היינו מורידים את זה כל שנה נחדש ושיעשה מה שהוא רוצה.
דוד אמסלם: לכן זאת הייתה כוונת המשורר באותה נקודת זמן.
דוד אמסלם: לי יש רק הערה קטנה ברשותכם, בעניין הזה, לגבי הנושא של חובת הדיווח.
דוד אמסלם: יש לכם בעיה עם זה שאנחנו נבקש חובת דיווח שנתית זה כדי שתתנו לנו חובת דיווח לוועדה לגבי הנושא הזה של כל השימושים.
<גיא סמט: כן, קיימת בחוק.
<גוש יהושוע פדרסן: חצי שנתית ושנתית.
<לירון אדלר: כן.
<לירון אדלר: קיימת בחוק חובת דיווח חצי שנתית ושנתית.
<לירון אדלר: אנחנו בעקבות ההערות שקיבלנו, חשבנו אולי כן להוסיף פה גם לגבי הוראת השעה שיהיה איזשהו דיווח יותר פרטני לגבי הנושא של התמיכות.
<ישראל דנציגר: אנחנו תומכים להבהיר שזה לא רק על הקרן כללי, אלא גם כן על ההפרדה בין המטרות הנוספות למטרות האחרות.
<ישראל דנציגר: שנית, ככל שאתם רוצים לפרט, החובה הזאת – טבלאות מסוימות ודוחות מסוימים שאנחנו צריכים להגיש בשמחה, אין לנו מה להסתיר.
דוד אמסלם: אם יש חובת דיווח, אז למה אני צריך את זה?
יעל כהן-פארן: - - - אם היא לא מתקיימת, אז צריך איזה משהו.
<ישראל דנציגר: יש ביצוע, אבל לא בוצעו בשנים עברו, אבל בוצע השנה.
<ישראל דנציגר: ההפרדה בין המטרות הרגילות למטרות הנוספות, אם אתם רוצים להגדיר בחוק, בכבוד, בעיניי אין שום דבר להסתיר.
דוד אמסלם: לא, אנחנו לא עושים חוקים על חוקים.
דוד אמסלם: אם אנחנו עושים את זה ככה, סימן שכנראה או שלא קיימו את החוק, או שמבקשים את הצורך בלי קשר.
דוד אמסלם: אם זה רשום, אני לא אוהב את הסעיפים החוזרים על עצמם כל הזמן, בסוף הם מבלבלים את כולנו.
דוד אמסלם: יש הסתייגויות, בבקשה.
יעל כהן-פארן: אני חוזרת לאמירה הכללית שעדיין, למרות שזה קוצר להיות הוראת שעה של שלוש שנים, אבל עדיין התחושה גם מהנימה של הדברים שמתנגדים לשינוי שהוועדה ביקשה.
יעל כהן-פארן: המשרד רואה בכסף כקופה קטנה לצרכים שחשובים מאוד, מטרות חשובות, ואין ספק שצריך למצוא מימון לאיסוף פסולת בכל הרשויות, במיוחד החלשות, אבל בשביל זה יש תקציב מדינה.
יעל כהן-פארן: ההסתייגות היא, שאני מבקשת שבסעיף 1, המלים: ט"ז בטבת התשפ"א (31 בדצמבר 2020), יוחלפו במלים: כ"ג בטבת התשע"ט (31 בדצמבר 2018).
יעל כהן-פארן: בעצם המשמעות שתהיה שנה, ואחר כך יש תקציב 2019, מתחילים מחדש.
יעל כהן-פארן: בואו נביא את הכסף מאיפה שצריך להביא אותו, ולא מקופה קטנה שלא זה ייעודה.
יעל כהן-פארן: ההסתייגויות שאני מקריאה הם בשם כל המחנה הציוני, יש לנו פה חתימות.
יעל כהן-פארן: הסתייגות נוספת - הוספת פסקה 3 – "כספים שהוקצו לטובת המטרות הנוספות מכוח הוראת שעה זו יראו בהם הלוואה הנדרשת להחזר מתקציב 2019".
תמר זנדברג: אני רוצה בשם סיעת מרצ, להצטרף להסתייגויות של המחנה הציוני.
דוד אמסלם: הצטרפתם.
דוד אמסלם: רבותיי, מי בעד ההסתייגות הראשונה של המחנה הציוני ומרצ?
דוד אמסלם: ההסתייגות הראשונה של המחנה הציוני ומרצ, לא נתקבלה.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות השנייה של המחנה הציוני ומרצ, שירים את ידו?
דוד אמסלם: ההסתייגות השנייה של המחנה הציוני ומרצ, לא נתקבלה.
דוד אמסלם: 5 נגד, ההסתייגות לא התקבלה.
דוד אמסלם: מי בעד החוק כפי שהוקרא, כולל כל התיקונים שלו, שירים את ידו?
דוד אמסלם: בעד החוק – 5
דוד אמסלם: אנחנו קובעים שהחוק עבר ב-5 נגד 3.
דוד אמסלם: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 7) (הקצאת מקום חניה לנכה סמוך למקום מגוריו), התשע"ז-2017, פ/3242/20 כ/707.
דוד אמסלם: אנחנו מציינים היום בכנסת את יום העיוור.
דוד אמסלם: את הצעת החוק בנושא הזה התחלנו לפני הרבה זמן, כרגע אנחנו לקראת הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד אמסלם: אני מבקש מהיועץ המשפטי של הוועדה להציג את השינויים שעשינו בהצעה המקורית.
<תומר רוזנר: ההצעה כפי שמונחת בפני חברי הכנסת כוללת מספר לא מבוטל של שינויים מההצעה כפי שאושרה בקריאה ראשונה.
<תומר רוזנר: אני רק אזכיר, מדובר בהקצאת מקום חניה אחד לנכה שנושא תג נכה, סמוך ככל האפשר למקום מגוריו, באופן כזה שהחניה צריכה להיות מוקצית במרחק של עד 200 מטרים ממקום המגורים.
<תומר רוזנר: אם אין אפשרות להקצות בטווח הזה, אז בטווח של 400 מטרים ממקום המגורים.
<תומר רוזנר: מדובר במקום חניה אחד שיוקצה על ידי הרשות המקומית באמצעות תמרור מתאים, למעט במצבים בהם יש לנכה חניה אחרת העומדת לשימושו הייחודי במקום אחר, בין אם במסגרת הבית המשותף שבו הוא מתגורר, בין אם באמצעות הקצאת מקום אחר.
<תומר רוזנר: זו צריכה להיות חניה שייחודית לו.
<תומר רוזנר: אז הוא לא יוכל לקבל חניה נוספת מהרשות המקומית.
<תומר רוזנר: לגבי השינויים מהנוסח בקריאה ראשונה.
<תומר רוזנר: כפי שבוודאי ידוע, קיבלנו הערות רבות מארגונים שונים - ארגוני הנכים, נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, מרכז השלטון המקומי, פורום ה-15.
<תומר רוזנר: אנחנו הבאנו את כל ההערות האלו בחשבון.
<תומר רוזנר: אני אציג את השינויים שאנחנו מציעים לוועדה בעקבות אותן הערות.
<תומר רוזנר: לגבי מקום החניה.
<תומר רוזנר: מקום החניה צריך להיות מתאים לצרכיו של הנכה.
<תומר רוזנר: זה כבר כתוב בהצעה בקריאה ראשונה.
<תומר רוזנר: בעקבות הערה שקיבלנו אנחנו מציעים שהחניה תוקצה בהתחשב בתקן הישראלי הרלוונטי.
<תומר רוזנר: התקן הישראלי קובע מידות שונות לחניה.
<תומר רוזנר: אם יש לנכה רכב עם מעלון, צריך לתת לו חניה טיפה יותר גדולה.
<תומר רוזנר: אם יש לו רכב שצריך רמפה מסוימת, צריך לתת מקום מספיק לנושא הזה.
<תומר רוזנר: צריך להתחשב בדבר הזה.
<תומר רוזנר: אם התקן צריך להקצות 7.5 מטר אבל יש רק 7.3, אפשר לתת גם את זה.
<תומר רוזנר: הכוונה שתהיה התחשבות בתקן הישראלי.
<תומר רוזנר: לפי מה שנמסר לנו ממשרד התחבורה וההנחיות שלהם כבר היום, צריך להתחשב בתקן כשמקצים מקומות חניה לנכים בספרה הציבורית.
<תומר רוזנר: זה שינוי אחד.
<תומר רוזנר: שינוי שני שהוכנס, שהוא השינוי המשמעותי ביותר, הוא לגבי הגדרת הזכאות למקום החניה.
<תומר רוזנר: בהצעה כפי שעברה בקריאה ראשונה, כל נכה שיש לו תג נכה היה אמור לקבל את ההקצאה של מקום החניה.
<תומר רוזנר: לפי הנתונים שקיבלנו משרד התחבורה, ובעקבות ההערות של מרכז השלטון המקומי ופורום ה-15, שקלנו שוב את העניין הזה.
<תומר רוזנר: קיימנו התייעצויות מאוד אינטנסיביות בנושא עם המוסד לביטוח לאומי, עם נציבות השוויון ועם גורמים נוספים.
<תומר רוזנר: ההצעה שלנו אומרת כדלקמן:
<תומר רוזנר: נכי גפיים או נכים שמסתייעים בכיסא גלגלים יהיו זכאים בכל דרגת נכות, בלי קשר לדרגת נכותם.
<תומר רוזנר: גם עיוורים זכאים בכל מקרה.
<תומר רוזנר: לגבי נכים אחרים, הזכאות כיום בחוק היא 60%.
<תומר רוזנר: אנחנו נסטה מהזכאות הכללית לקבלת תג נכה.
<תומר רוזנר: כמובן שאותם נכים שיש להם מעל 60% ימשיכו לקבל תג נכה, אבל לא כולם יקבלו באופן אוטומטי את מקום החניה.
<תומר רוזנר: מי שיקבל באופן אוטומטי את מקום החניה יהיו נכים שדרגת נכותם מעל 90%, כאשר נכותם נקבעה כבר על פי דין אחר, זאת אומרת, על ידי המוסד לביטוח לאומי, משרד הביטחון, מס הכנסה, או כל מי שיש לו סמכות לקבוע דרגת נכות באופן חוקי.
<תומר רוזנר: הכוונה לפשט את הדברים כך שהרשות המקומית לא תצטרך להפנות שוב למשרד התחבורה לקבל אישור לגבי דרגות נכות וכו'.
<תומר רוזנר: משרד התחבורה גם לא מסוגל לעשות את הבדיקה הזאת, הוא לא מסוגל להבחין בין נכים בדרגה של 60% לנכים בדרגה של 90%.
<מיטל להבי: גם הסיפא תחול.
<תומר רוזנר: הסיפא בוודאי שתחול.
<תומר רוזנר: עדיין צריך שרופא יאשר.
<תומר רוזנר: ממילא הוא קיבל תג נכה, אז אין בעיה.
<תומר רוזנר: לגבי מי שבין 60% ל-90%, או לגבי מי שהוא מעל 90% אבל אין לו אישור על פי דין אחר לגבי דרגת נכותו, הרשות המקומית תקצה לו מקום חניה אם היא מצאה שהדבר מוצדק בנסיבות העניין ובהתחשב בדרגת הנכות שלו ובפגיעה בניידותו.
<תומר רוזנר: במקרה הזה יהיה לרשות המקומית יותר שיקול דעת אם להקצות לו מקום חניה או לא להקצות.
<תומר רוזנר: כמובן שהיא צריכה לשקול את הנסיבות של המקרה הספציפי.
<תומר רוזנר: אלה השינויים המרכזיים בהצעת החוק.
<לירון אדלר מינקה: הצקת חוק חניה לנכים (תיקון...), התשע"ז-2017.
<לירון אדלר מינקה: הוספת סעיף 4ד.
<לירון אדלר מינקה: בחוק חניה לנכים, התשנ"ד-1993, אחרי סעיף 4ג יבוא: 4ד.
<לירון אדלר מינקה: "חניה לנכה סמוך למקום מגוריו.
<לירון אדלר מינקה: (א) רשות מקומית תקצה לרכב מזכה אחד של נכה המתגורר בתחומה, הנושא תג נכה, מקום חניה אחד המתאים לצרכיו של הנכה בהתחשב בתקן ישראלי, סמוך ככל האפשר למקום מגוריו של הנכה, ובמרחק שאינו עולה על 200 מטרים ממנו; הרשות המקומית תקצה את מקום החניה כאמור בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לה בקשה לכך.
<לירון אדלר מינקה: (ב) רשות התימרור המקומית תציב במקום החניה שהוקצה כאמור בסעיף קטן (א), על חשבונה, תמרור המייחד את מקום החניה לרכב כאמור באותו סעיף קטן, אשר את פרטיו מסר לה הנכה, והם יצוינו על גבי התמרור.
<לירון אדלר מינקה: (ג) נכה או אדם המתלווה אל הנכה והנוהג עבורו ברכב רשאי להחנות את הרכב המזכה שפרטיו צוינו על גבי התמרור כאמור בסעיף קטן (ב) במקום החניה שהוקצה כאמור בסעיף קטן (א), ללא תשלום; לא תהיה לנכה כל זכות אחרת או נוספת במקום החניה שהוקצה לפי סעיף זה.
<לירון אדלר מינקה: (ד) הוראות סעיף קטן (א) לא יחולו אם יש לנכה חניה המיועדת לשימושן הבלעדי באופן קבוע, ובכלל זה חניה הצמודה למקום מגוריו, ובלבד שהיא מתואמת לצרכיו.
<לירון אדלר מינקה: (ה) מצאה הרשות המקומית כאמור בסעיף קטן (א) כי אין מקומות חניה המוסדרים על ידה במרחק שאינו עולה על 200 מטרים ממקום מגוריו של הנכה, תקצה לרכבו המזכה כאמור בסעיף קטן (א), ככל האפשר, חניה במרחק שאינו עולה על 400 מטרים ממקום מגוריו.
<לירון אדלר מינקה: (ו) (1) לעניין סעיף זה, יקראו את ההגדרה "נכה" שבסעיף 1, כך שברישה של אותה הגדרה המילים "או אדם שניתן לגביו אישור בכתב כאמור בסעיף 1א" לא ייקראו, ובפיסקה (1) במקום "60% לפחות" יקראו "90% לפחות".
<לירון אדלר מינקה: (2) לעניין נכה כהגדרתו בפיסקה (1) להגדרת "נכה" שבסעיף 1, שדרגת נכותו נמוכה מ-90%, או שדרגת נכותו מגיעה ל-90% לפחות אולם לא ניתן לאשר את דרגת הנכות על פי דין – תקצה הרשות מקום חניה לפי הוראות סעיף זה, אם מצאה כי הדבר מוצדק בנסיבות העניין ובהתחשב בדרגת הנכות של הנכה ובמידת ההשפעה של דרגת נכותו זו על ניידותו".
<לירון אדלר מינקה: תחילה.
<לירון אדלר מינקה: תחילתו של חוק זה שישה חודשים מיום פרסומו.
<נתי ביאליסטוק כהן: אדוני, אם אפשר לקרוא את התיקון להגדרת נכה כפי שצריכה להיקרא מתחילתה ועד סופה, כי זה מפנה לתיקונים לסעיף בחוק העיקרי.
<לירון אדלר מינקה: ההגדרה של נכה לעניין הנושא הזה של הקצאת חניה סמוך למקום המגורים: "נכה" - עיוור ואדם אשר רופא שהוסמך לאשר נכות על פי דין אישר לגביו בכתב אחת מאלה: 1.
<לירון אדלר מינקה: שדרגת נכותו מגיעה ל-90% לפחות ותנועתו בדרכים בלי רכב עלולה לערער את מצב בריאותו; 2.
<לירון אדלר מינקה: שהוא מוגבל בהליכה וזקוק לכיסא גלגלים לצורך ניידותו; 3.
<לירון אדלר מינקה: שהוא נכה הזקוק לרכב כאמצעי תנועה בגלל רגליו הנכות.
<לירון אדלר מינקה: מה שהורדנו מההגדרה של נכה זה את הנושא של האישור בכתב של רשות הרישוי.
<לירון אדלר מינקה: מי שיש לו 90% נכות שהוא קיבל אישור על כך מביטוח לאומי או מכל מוסד אחר לפי דין, מי שהוא עיוור, או נכים שהם מוגבלים בהליכה וזקוקים לכיסאות גלגלים או זקוקים לרכב כאמצעי תנועה - אלה האנשים שלרשות תהיה חובה להקצות להם מקום חניה.
<לירון אדלר מינקה: לאנשים שהם בדרגת נכות מ-60% עד 90%, או שהם מעל 90% אבל לא נקבעה להם דרגת נכות לפי דין, הרשות המקומית תיתן מקום חניה, אם היא מצאה שהדבר מוצדק.
<שמואל חיימוביץ': מי יקבע שהוא לא זכאי?
<תומר רוזנר: הרשות המקומית.
<ישראל פרידמן: קיימנו על זה דיון בפורום ה-15.
<ישראל פרידמן: ודאי שכולם בעד נגישות לנכים.
<ישראל פרידמן: גם כל העיריות משקיעות בזה הרבה.
<ישראל פרידמן: אני אבא לילדה נכה עם תסמונת דאון, כך שהייתי רוצה שהחוק הזה יקוים.
<ישראל פרידמן: אני חושב שבראייה מערכתית צריך לשים לב לכמה דברים, כי החוק כמו שהוא מוצע כיום עלול לפגוע בנכים שמגיע להם.
<ישראל פרידמן: כולם יודעים היום את האינפלציה שיש באנשים שמבקשים תג נכה.
<ישראל פרידמן: כל אחד מחפש איזו סבתא זקנה, איזו דודה זקנה שלא מתניידת כדי לרשום על שמה את הרכב.
<ישראל פרידמן: תופסים מקומות חניה לשעות ארוכות.
<ישראל פרידמן: זה פוגע במסחר, בערים, בשכנים.
<ישראל פרידמן: אנחנו בוועדה מאשרים במשורה, עם שיקול דעת רחב של אנשי מקצוע, עם מסמכים רפואיים למי שמגיע חניה ליד הבית.
<ישראל פרידמן: אחרי שמאשרים באים אנשים בטענה שאישרנו לאחד שהבן שלו לוקח את הרכב וחונה שם כל הזמן.
<ישראל פרידמן: צריכים לראות שזה לא יפגע בעסקים, שזה לא יפגע ברשויות ובנכים עצמם.
<טובה כהן עמרם: הנושא של חניה ליד הבית הוא נכון, אפקטיבי ומחייב, אבל יש גם דרישות לגבי מקומות עבודה.
דוד אמסלם: זה עלה בדיון הקודם.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק ליד הבית.
<פנחס אסולין: אני מבקש לדעת אם הצעת החוק הזאת תפתור את הבעיה לעיוורים.
בן שושן: אנחנו בוודאי לא נגד, אנחנו בעד, אבל משעה שהמשאב הציבורי נמצא בחוסר אנחנו חייבים לקבוע מידתיות, איזונים, סבירות והיגיון בכל התהליך הזה.
בן שושן: כפי שהצענו, הדגש שצריך להינתן הוא אך ורק לגבי נכים שיש להם בעיה בניידות, לא לגבי נכים שאין להם בעיה בניידות.
בן שושן: אני אומר את הדברים האלה מתוך זה שהמשאב הציבורי נמצא בחסר, מתוך רצון להגן על האינטרס הציבורי הכולל, בוודאי גם על הנכים.
בן שושן: אנחנו מציעים ומבקשים שיילקח בחשבון המנגנון הקיים במדינת ישראל שאתה, אדוני היושב-ראש, מכיר, שזו ועדת הניידות של משרד הבריאות שקובעת, ברחל בתל הקטנה, את הזכאים לגמלת ניידות מהמוסד לביטוח לאומי עקב בעיית ניידות בלבד.
בן שושן: אני מציע שניצמד לאותה ועדת ניידות כקריטריון מחייב, כקריטריון מוביל, מתוך רצון ורעיון לשמור על האינטרס הציבורי הכולל.
בן שושן: השלטון המקומי, ובכלל זה יושב-ראש השלטון המקומי, יושב-ראש פורום ה-15, פנו לאדוני והסבירו את המשמעויות האדירות שעלולות להיות.
בן שושן: הם ביקשו לקיים שיח יחד איתך, על-מנת להגיע לאיזה שהוא מודוס ויונדי.
בן שושן: לצערי, אתה מקיים את הפגש הזה.
דוד אמסלם: זה לא פגש, זו ישיבת ועדה.
בן שושן: ציינת שתשקול לעשות את זה.
בן שושן: מהמקום הראוי והנכון של שמירת הסדר הציבורי ושמירת האינטרס הציבורי אנחנו מבקשים להגיע למצב שהדברים נעשים בהסכמה.
בן שושן: מתבצעים לא מעט תהליכים בתוך השלטון המקומי.
בן שושן: בתוך הרשויות המקומיות מוקצים אלפי מקומות חניה בהמון אהבה והמון רגישות.
בן שושן: מה שעלול לקרות מההצעה הרלוונטית דנן זה לשפוך את המים עם התינוק.
בן שושן: לא לזה אתה מתכוון, לא לזה אף אחד מאיתנו מתכוון.
בן שושן: הדגש העיקרי צריך להינתן אך ורק לאותם נכים שיש להם בעיית ניידות בגפיים.
דוד אמסלם: זאת ישיבת ועדה, זה לא פגש.
דוד אמסלם: יכולתם לפנות אלי בין הישיבה הראשונה לישיבה הזאת.
דוד אמסלם: אתם ידעתם עליה כמה ימים מראש.
דוד אמסלם: יכולתם לבוא ולהיפגש איתי.
בן שושן: ביקשנו.
דוד אמסלם: כשהשלטון המקומי רוצה לפגוש אותי, הוא פוגש אותי.
דוד אמסלם: אני קראתי את המכתב שלכם.
דוד אמסלם: בעקבות זה גם צמצמנו את זה לאן שצמצמנו את זה.
דוד אמסלם: אנחנו גם לא מסכימים איתכם.
<אלי דלל: אין ספק שיש כוונות טובות בחוק הזה, אבל החוק הזה יביא לקושי.
<אלי דלל: אני לא רוצה להשתמש במילה "קטסטרופה".
<אלי דלל: הוא גם יפגע בנכים.
<אלי דלל: למה?
<אלי דלל: כי קיימת היום אופציה, קיים תהליך נכון.
<אלי דלל: יכול להיות שגם לא צריך את החוק הזה.
<אלי דלל: ברשות התמרור בודקים באופן פרטני.
<אלי דלל: איפה זה יפגע?
<אלי דלל: אנחנו מקצים למעלה או קרוב ל-1,000 חניות נכים - 50% מהן חניות כללי, 50% חניות שצמודות לבית או למקום העבודה בגלל בעיות ניידות.
<אלי דלל: זה הנכה מחליט.