GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמית פוני: והסכם הגג צריך בראייתנו לאפשר לנו – אם כבר הולכים לשטחים חדשים – לאפשר לנו לקבל קרקעות משלימות כדי שנוכל ללכת לרשימה הזאת, שזה גם על דעת מתכננת המחוז, הוועדה המחוזית במטה הדיור הלאומי, ולהביא להם קרקעות משלימות כדי שרחוב הנורית לא יישאר ככה עוד 20 ו-60 שנה.
דוד אמסלם: קרקעות משלימות כחולות?
איתן ברושי: מאיפה?
דוד אמסלם: אתה מתכוון למשבצות כחולות?
ניר ברקת: כן, אני רק רוצה להרחיב את זה עוד קצת.
<עמית פוני: קרקעות למגורים ברכס לבן, לדוגמה.
איתן ברושי: ברמת רחל כבר לקחו הכול.
דוד אמסלם: עזוב, אתה ישר קופץ עם רמת רחל?
איתן ברושי: עם הפתרונות, כן.
דוד אמסלם: נדבר על זה, אבל בגדול, לא הצלחתי להבין.
דוד אמסלם: הרי אם יש קרקע שהיא קרקע לבינוי, אני מניח שבאזורים האלה כבר היה בינוי, מה הבעיה שם?
ניר ברקת: כשאתה הולך למשל לאזור יובלים אז יש שם דילמה.
ניר ברקת: בשביל להביא את זה לכדאיות כלכלית במסגרת האילוצים שאתגרתי קודם אתה אחד מהשניים: או שבונה מסה כל כך גדולה שזה לא סביר, זה צפיפות יתר, וזה בעצם יכול להקשות על השכונה ולפגוע בשכונה; אבל אם אתה רוצה שהצפיפות לא תהיה במסגרת הבלתי סביר, אז אין כדאיות כלכלית.
ניר ברקת: לכן, הרציונל אומר, בוא נלך למקום שבו המדינה משווקת קרקע בתולה וחדשה וחלק מיחידות הקרקע יממנו באזור אחר את הפרויקט של התחדשות עירונית.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מה שאתה אומר בעצם, שהיזמים יקבלו קרקע מחוץ לגבולות התכנון.
דוד אמסלם: זה משהו אחר לגמרי, זה לא מה שאמרת.
<עמית פוני: נכון.
<דורון נויורט: זה כבר קורה היום, אגב.
ניר ברקת: ואם אין קרקע משלימה?
דוד אמסלם: אמרתי, הוא מתכוון במתחם.
<עמית פוני: זה יכול להיות צמוד דופן וזה יכול להיות במקום אחר, יש שתי אפשרויות.
דוד אמסלם: אבל אני אשאל שאלה אחרת, ברשותך.
דוד אמסלם: תראה, היום המכפיל הוא בערך שלוש, שלמה, יש מה שנקרא חיזוק, כשאתה בא לחזק את המבנים.
דוד אמסלם: לא מזמן העברנו במסגרת תמ"א 38, לדעתי ג' או ד', את הקומה הנוספת.
דוד אמסלם: גם במסגרת התיקון שעשינו כאן, גם בנושא ההשבחה אפשרנו לעיריות – זה תלוי בהן אם הן ירצו – לגבות השבחה לגבי הקומה השלישית.
דוד אמסלם: עד היום דרך אגב לפי חוק אין השבחה בבינוי, בחיזוק.
דוד אמסלם: כאן חשבתי שזה בדיוק מה שאמרת, חשבתי שזה לא הוגן להטיל על העיריות את כל הפיתוח וכאילו אתה יודע, ההוצאות פה, ההכנסות פה.
דוד אמסלם: ואפשרנו את זה, ונתנו את זה גם בחוק כאופציה לעירייה, תרצה תגבה, לא תרצה לא תגבה.
דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר זאת גם המדיניות העירונית איפה היא רוצה בעצם לתת תמריצים, כפי שבדיוק הצגת.
דוד אמסלם: זה במסגרת החיזוק.
דוד אמסלם: יש מסגרת אחרת במסגרת תמ"א 38, זה מה שנקרא פינוי-בינוי או בינוי-פינוי, נקרא לזה ככה.
דוד אמסלם: בבית-שמש, למשל, הם עשו הצרכה עם השטחים הירוקים, קרי; שאתה בעצם קודם כול בונה, מדלג את האנשים וכו'.
ניר ברקת: לדלג אותם פעם במקום פעמיים.
דוד אמסלם: שם בעצם אני חושב שכמעט אין מגבלה, אתה יכול אפילו לתת להם 14-12 קומות, זה במסגרת התפיסה העירונית.
דוד אמסלם: לכן, אני חושב שבגדול הצפיפות שאנחנו מדברים עליה היא צפיפות לגובה בערכים גבוהים, אנחנו מדברים על 25-20 קומות, 30 קומות, לשם זה אמור ללכת.
דוד אמסלם: אם לא הצלחנו לייצר איזשהו שטח פנוי למטה, איפה נבנה את בתי-הספר?
דוד אמסלם: איפה נבנה את הגנים לאותן תוספות?
דוד אמסלם: איפה נביא בכלל את הכבישים?
דוד אמסלם: איפה נרחיב אותם?
דוד אמסלם: לא בכבישי על.
דוד אמסלם: כבישי העל זאת בכלל בעיה אחרת שלא קשורה לאירוע, בגלל שבכל שכונה חדשה שנבנית בעיר יש תוספת של כלי רכב במרכז העיר, זה סיפור אחר, זה לא הדיון שלנו, זה לא מה שהציג ראש העיר.
דוד אמסלם: אני רק אומר שבאותו מתחם, שכבר התשתיות נתונות, אם אתה מעמיס עליו עוד תושבים זה בעייתי מבחינת התפקוד שלו.
דוד אמסלם: ולכן, בוודאי ובוודאי בחיזוק יש בעיה דרמטית בעניין הזה, ולכן אני לא כל כך מת על זה.
דוד אמסלם: אני מספר לך שבמסגרת הוותמ"ל אנחנו כרגע מעכבים את הנושא של הפינוי-בינוי או תמ"א 38 התחדשות עירונית, על מנת ששם בעצם זה יעבור דרך העיריות ופחות דרך הוותמ"ל.
דוד אמסלם: בגלל שאני חושב ששם הסיפור הרבה יותר מורכב והרבה יותר מסובך.
דוד אמסלם: להביא על בניין עוד שלוש קומות במסגרת החיזוק בלי לתת פתרונות, שהעירייה מאיפה היא - - - ?
דוד אמסלם: הרי היא לא יכולה לייצר יש מאין, היא לא יכולה להגיד לתושבים: תיסעו 20 קילומטר ושם תשחקו בגן משחקים או בתי-הספר.
דוד אמסלם: לכן, כאן אני רואה את הבעייתיות של העסק הזה.
דוד אמסלם: קודם כול, מבחינתי בנושא הזה של הסכמי הגג אני חושב שהעירייה חייבת לסגור את זה עם המדינה.
דוד אמסלם: זה קורה כמעט בכל עיר אחרת, הם מספרים לי שבבית-שמש, כל רבע שעה אתם רואים עיר אחרת.
דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי בירושלים לא שייך שהעירייה עצמה תישא בכל ההוצאות של כל הפיתוח, זה סכומי עתק, זה לא בא בחשבון בכלל, לדעתי.
דוד אמסלם: לכן, אם אתם צריכים את העזרה שלנו בעניין הזה.
ניר ברקת: כן, בהחלט.
ניר ברקת: עוד הערה אחרונה.
ניר ברקת: תסתכלו על הטבלה כאן, היא מונחת לכם על השולחן, להמחיש מה שעמית פוני אומר.
ניר ברקת: קחו לדוגמה את שמואל הנביא, יש שם היום 1,148 יחידות, בהתחדשות עירונית המקסימום קיבולת הוא 3,500.
ניר ברקת: כלומר, אנחנו בעצם מוסיפים 2,300 יחידות דיור.
ניר ברקת: אבל בשביל לייצר כדאיות כלכלית אנחנו צריכים עוד 1,200 יחידות דיור.
ניר ברקת: אז אנחנו נרצה שעל הקיבולת של 14,685 יחידות סך הכול, שזאת תוספת של 10,000 יחידות, אנחנו צריכים 4,685 יחידות במקום אחר מהמדינה.
ניר ברקת: זה כדאי לכולם, גם למדינה וגם לנו, ואין חלופה אחרת.
ניר ברקת: המדינה מבינה את זה, נכון?
ניר ברקת: אביגדור יצחקי מבין, הם בעד.
ניר ברקת: רק עוד לא סיכמנו את הנושא.
זאב בנימין בגין: בגלל זה אני רוצה לשאול לגבי תשתיות.
דוד אמסלם: זו נוסחה שקיימת במקומות אחרים, לא המצאנו שום דבר.
דוד אמסלם: אבל לדעתי, שלמה, הסיפור של המכפיל לגובה הוא הפתרון, אם אתה שואל אותי, לשם שצריך ללכת.
זאב בנימין בגין: במספרים שציינת, כבוד ראש העיר, בתשתית - - -
דוד אמסלם: דקה, מהנדס העיר רוצה לענות לי.
זאב בנימין בגין: אז אולי לפני שתענה זו תהיה שאלה נוספת למהנדס העיר.
זאב בנימין בגין: מבחינת קיבולת מערכת הביוב, כשאנחנו מעמיסים את זאת, האם אנחנו ב-20 שנה קדימה או אין תשובות או שזו בכלל לא מגבלה?
<שלמה אשכול: תכף אני גם אתייחס לזה.
<שלמה אשכול: אבל אני רוצה לומר משפט אחד לגבי הסיפור של תמ"א 38 מול פינוי-בינוי.
<שלמה אשכול: אלו שני מהלכים קצת שונים, ולכן 3א, דודי, שאישרת של ההשבחה הוא לא רלוונטי אלינו כיוון שלנו יש תב"ע נפרדת, ה-138 אנחנו לא חלים על זה.
<שלמה אשכול: הרעיון הבסיסי בירושלים הוא פינוי-בינוי, זה הסוד של ההצלחה העירונית, וכל המושגים שאתה רואה פה: הקרקעות המשלימות, ההתחדשות העירונית האמיתית באה דרך פינוי-בינוי.
<שלמה אשכול: ופה הסוד הגדול.
<שלמה אשכול: תמ"א 38 בראש ובראשונה בא לחזק את אותם בתים שאם, חס וחלילה, תהיה רעידת אדמה – אתה זוכר שהיית אומר לי כל שבוע, הפעם היא לא אירעה, אבל מתקרבת, פעם ב-100 שנה, והאחרונה הייתה ב-1927.
<שלמה אשכול: יכול להיות שחלק גדול מהבתים שלנו שלא יחוזקו לא יעמדו במגמה הזאת.
<שלמה אשכול: אבל תמ"א 38, הפתרונות מבחינת דיור הם לא רבים, זה בית מוסיף שניים-שלוש-ארבע.
<שלמה אשכול: מה היופי הגדול של הפינוי-בינוי?
<שלמה אשכול: ההתחדשות.
<שלמה אשכול: זה שאתה לוקח שכונות – מי כמוך מכיר אותן – לא ה-Inner city, לא השכונה המנדטורית ולא העות'מנית, אלא גוננים ויובלים וגנים, הפריפריה השנייה.
<שלמה אשכול: בתים משנות ה-50 שתוכננו בצורה של אז, לא של היום, והם חשופים לסכנות גדולות ביותר, ושם יש בעיית תשתית – זה מה שאני רוצה להגיד לך.
<שלמה אשכול: הרי העובדה היא שאנחנו הכנו הסכמי גג - - -
זאב בנימין בגין: כשאתה אומר תשתית למה אתה מתכוון?
<שלמה אשכול: הסכמי תשתית: מים, ביוב, חשמל.
זאב בנימין בגין: כולל ביוב, אוקיי.
<שלמה אשכול: לכן, כל הסכמי התשתיות שלנו כלולים בתוך המערכת הזאת, אי-אפשר בלי זה.
<שלמה אשכול: והרכבת הקלה, שמרשתת את כל העיר, היא אמת היסוד לכל מה שקורה: מים, ביוב, חשמל, אני מזכיר לכם את הקדרון, אני מזכיר לכם את המבטים מזרחה, עיר שיש לה בעיות קרקע קשות ביותר, אתה בוודאי מכיר את זה.
<שלמה אשכול: לכן, הערכתנו היא שבמסגרת השינוי הדרמטי של ירושלים, ופה הסוד של הסכמי הגג, זה דרך פינוי-בינוי, דרך ההתחדשות העירונית, והתמ"א 38 זה רק עזרה, זה איזשהו סוג של שלייקס לאותם בתים שלא מחוזקים.
<שלמה אשכול: אנחנו צריכים את העזרה הגדולה בהסכמים דרך המשקפיים האלה, משקפיים של התחדשות עירונית תרתי משמע: חברה, חינוך, תרבות, ספורט, כמובן מגורים.
דוד אמסלם: אחלה, שלמה.
דוד אמסלם: בבקשה, בני, רצית לשאול משהו?
דוד אמסלם: ברושי, רצית להגיד משהו?
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראש העיר, התכנסות מרשימה בבוקר.
איתן ברושי: בשבילי, ואני בטוח לא מבטא רק את עמדתי האישית, ירושלים זו לא עוד עיר, ירושלים קודם כול זאת הבירה, וכמובן שהיא גם מטרופולין שאמור לתת תשובות לסביבה כולה.
איתן ברושי: זאת אומרת, ירושלים היא לא עיר עצמאית שמשרתת את עצמה בלבד.
איתן ברושי: רוצים להעביר ולתת דגש לממשלה, לשגרירויות, אבל יש לה גם פריפריה בסביבה שהעיר אמורה לתת לה את התשובה.
איתן ברושי: והדבר העיקרי, אדוני ראש העיר, הבעיה העיקרית של ירושלים זה המאזן הדמוגרפי, לפי דעתי, ולכן, השאלה היא לא כלכלית.
איתן ברושי: אומרים פה מה הפתרון הכלכלי, ואמרת שבוודאי הממשלה צריכה להתייחס אל ירושלים לא כאל עיר רגילה, ולכן השאלה בעיני היא בעיקר – ואני יודע שהייתה בעבר תוכנית לספח שטחים מירושלים מערבה כדי ליצור את היכולת להתרחב מערבה כדי לענות על האיום ממזרח.
איתן ברושי: בסופו של דבר הבעיה העיקרית של ירושלים בעיני זה לא - - -
זאב בנימין בגין: לא הבנתי, לא הבנתי.
זאב בנימין בגין: איזה איום יש ממזרח?
איתן ברושי: תכף אני אגיד.
איתן ברושי: לא איום.
איתן ברושי: תקרא לזה - - -
דוד אמסלם: הוא מתכוון לאיום של הגידול באוכלוסייה ממזרח.
איתן ברושי: נדמה לי שאתה קרוב אלי ואתה מקשיב ואתה מבין.
איתן ברושי: אני לא מערב פה את העניין הפוליטי ודעותיי ידועות, אבל זה לא קשור לירושלים.
איתן ברושי: אני חושב שהבעיה העיקרית כשדנים על ירושלים היא לראות את התמונה בשלמותה.
איתן ברושי: והשאלה היא איך הממשלה והמדינה נותנת ביטוי לעיר הבירה שמצד אחד היא צריכה לגדול; ומצד שני היא מטרופולין שנותן תשובות למרחב הגדול; ומצד נוסף יש לה איום דמוגרפי.
איתן ברושי: ומי שמדבר על תמונה של ירושלים השלמה לא יכול להסתפק במה שמוצג פה כפתרון, עם כל הכבוד לאביגדור יצחקי.
איתן ברושי: ולכן, לפי דעתי, התוכנית צריכה להיות תוכנית הרבה יותר גדולה שבאה לידי ביטוי בשאלה לא אם זה כלכלי, אלא אם זה ציוני.
איתן ברושי: אי-אפשר לבנות את ירושלים רק אם זה כלכלי.
איתן ברושי: ולכן, תמכתי בעמדת ראש העיר בוויכוח עם האוצר על תקציב המדינה.
איתן ברושי: אצל האוצר זה רק דרך החור של הגרוש, אצלנו שאלת ירושלים, כמו עוד כמה שאלות, לא נשענת רק על החור שבגרוש.
איתן ברושי: והשאלה היא לאן ירושלים רוצה להגיע מבחינת היקף האוכלוסייה, איך היא מתמודדת עם ירושלים השלמה ואיך היא מקבלת שטחים נוספים.
איתן ברושי: לא סתם הזכרתי את רמת רחל.
איתן ברושי: רמת רחל היה יישוב קיבוץ שהיה גם חקלאי, היום הוא כמעט ולא.
איתן ברושי: משום מה הקרבה לירושלים יש לזה פתרונות, לא רק לתת מגרשים, אפשר לתת גם שטחים באזורים רחוקים יותר.
איתן ברושי: ולכן, אני חושב, אדוני יושב-ראש הוועדה, כמי שדואג לירושלים, וגם אני, שכל השאלות שנידונות בהקשר של ירושלים צריכות להיות נידונות תחת החזון הגדול של עיר מרכזית, של מטרופולין, של בירה, תחת מתן תשובה לנושא הדמוגרפי.
איתן ברושי: כפי שהדברים נראים היום זה לא דבר פשוט.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת ברושי, אני מודה לך על הדברים החמים.
דוד אמסלם: איך אמר ראש העיר?
דוד אמסלם: זה לא נושא הדיון, אבל בסדר.
ניר ברקת: אתה צודק, רק ש - - -
דוד אמסלם: אתה צודק במה שאמרת, אבל זה לא הנושא של הדיון שלנו עכשיו.
איתן ברושי: למדתי ממך שאפשר לדבר מתי שרוצים על מה שרוצים.
דוד אמסלם: ב-30שניות שיש כן.
<עופר צבי ברקוביץ': תודה.
<עופר צבי ברקוביץ': בוקר טוב, האמת שאני דווקא התרגשתי מדבריו של חבר הכנסת ברושי, ואני חושב שחבל שאין פה עוד כמה חברי כנסת.
דוד אמסלם: עופר, שלא תתבלבל, כל פעם שהוא מדבר אני גם מתרגש.
דוד אמסלם: את זה לא אמרתי.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שמה שחסר לנו זה עוד כמה אנשים כמו בני וכמוהו שישבו פה ויבינו את גודל האתגר של העיר הזאת.
<עופר צבי ברקוביץ': אז קודם כול תודה על הדברים החמים.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שברור לכולם שההתחדשות העירונית זה הערוץ המרכזי בירושלים בשל כל המגבלות השונות ולאור ההבנה האורבנית שלנו, להבדיל ממה שקרה בעבר שהייתה התרחבות גיאוגרפית רבה שהביאה שטחים גדולים לעיר ירושלים.
<עופר צבי ברקוביץ': בשטחה היום 125 קילומטר מרובע, והעירייה הענייה לא מצליחה להחזיק את השטחים האלה ברמת האחזקה הנאותה.
<עופר צבי ברקוביץ': והפתרון האורבני האמיתי הוא לחזק את המרקמים הקיימים, ואני חושב שזה הובהר מעל לכל ספק.
<עופר צבי ברקוביץ': אני רוצה להעיר בעיקר לנושא השטחים המשלימים, שזה בעיני המהלך המכריע שיאפשר את הדבר הזה.
<עופר צבי ברקוביץ': לא מספיק רק להגיד מצד המדינה שיש נכונות להקצות שטחים משלימים, צריך לדבר על אופרציה.
<עופר צבי ברקוביץ': היום אין אופרציה ברורה.
<עופר צבי ברקוביץ': אף אחד, לא כשאנחנו יושבים בדיוני הוועדה המחוזית – ואנחנו מביאים פרויקטים מורכבים מאוד מבחינה חברתית וכלכלית כשלאו דווקא נכון לקדם אותם – אבל אנחנו מצד שני עומדים ככה עם הגב לקיר ובעצם נדרשים לאשר, כי אלו יחידות הדיור החדשות של ירושלים, כשבפועל אין מנגנון אופרטיבי שיודע לחלק את השטחים המשלימים האלו.
<עופר צבי ברקוביץ': והדברים הם מאוד בעלמא.
<עופר צבי ברקוביץ': ואנחנו יודעים שכל דקה שאנחנו מפסידים, שבה המנגנון האופרטיבי של חלוקת שטחים משלימים לא קיים ואין בו פעילות, אז כל התהליכים הכבדים והמספרים היפים האלה של 10,000 יחידות דיור עומדים במקום, הם לא מתקדמים בפועל.
<עופר צבי ברקוביץ': והמדינה, לדעתי, בשנת 1998 התחילה את הנושא של התחדשות עירונית, אם אני לא טועה, יתקן אותי חברי ממשרד השיכון, קיימים עד היום עשרה פרויקטים?
<חגי טולדנו: 15 אוכלסו ו-40 נמצאים בביצוע.
<עופר צבי ברקוביץ': זאת אומרת שאנחנו מדברים על מספרים קטנים מאוד.
<עופר צבי ברקוביץ': התהליך הזה הוא תהליך כבד מבחינה חברתית ומבחינה כלכלית, והסיכוי האמיתי לממש אותו הוא בשטחים משלימים ובמנגנון אופרטיבי שיודע לחלק אותם.
<עופר צבי ברקוביץ': ואני חושב שעל זה צריך להטיל את כובד המשקל.
<עופר צבי ברקוביץ': ושמעתי מאביגדור יצחקי בעצמו שהוא בעד המהלך, אבל צריך לתרגם אותו לרמה האופרטיבית.
<עופר צבי ברקוביץ': הערה אחרונה היא לנושא של מה ששאל פה גם חבר הכנסת ברושי, וביחס להמשך השאלות של חבר הכנסת בגין.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שירושלים גם צריכה להגדיר לעצמה את ה-capacity full שלה, כי יש חשש גדול בחלק מהשכונות מהתהליכים האלו, מגודל, מעומס, ומכמות התשתיות הנדרשות.
<עופר צבי ברקוביץ': יש גבול למה שה-capacity של העיר הזאת מסוגל להכיל, וצריך גם לדבר עליו, וצריך להגיד את האמת.
<עופר צבי ברקוביץ': אי-אפשר רק להוסיף אנשים, והמאבק הוא לא רק בלהוסיף אנשים, אלא באיזה איכות חיים הם חיים.
<עופר צבי ברקוביץ': והתחרות שלנו מול ערים אחרות היא לא רק במובן של כמה אנשים אנחנו מסוגלים לקלוט, אלא מה איכות החיים שאנחנו מסוגלים להציע להם.
דוד אמסלם: הזמנו אותו?
<לאה קריכלי: אני חושבת שלא הזמנו.
דוד אמסלם: לא הזמנו.
<לאה קריכלי: האוצר הוזמן אבל הם לא שלחו נציג.
דוד אמסלם: בכל מקרה, לגבי הנושא הזה, עופר, של הקרקעות המשלימות, אם יש בעיה שנתרגם את זה לאופרציה מעשית אז תגידו לי.
<עופר צבי ברקוביץ': יש בעיה.
<חגי טולדנו: אפשר להתייחס לזה.
דוד אמסלם: נעשה דיון עם יצחקי עצמו.
<קריאות: הנה, משרד השיכון פה.
<חגי טולדנו: אפשר להתייחס לקרקעות משלימות?
<חגי טולדנו: בשנת 2013 התקבלה החלטה ממועצת מקרקעי ישראל שאפשרה לראשונה את הנושא של הקצאת מגרשי השלמה, אבל ההחלטה קבעה שאחד הסעיפים האחרונים שהיה, שהנהלת המינהל תקבע כללים להקצאת הקרקעות, ועד היום הכללים לא נקבעו.
<חגי טולדנו: בשנה האחרונה אנחנו יושבים בצורה מאוד אינטנסיבית עם משרד האוצר ועם מטה הדיור ועם רשות מקרקעי ישראל לקביעת הכללים האלה.
<חגי טולדנו: אנחנו בשלבים אחרונים של שיופים.
<חגי טולדנו: אתמול ישבנו עם אביגדור יצחקי, ארז קמיניץ, - - - , וסגרנו כמעט את כל הפינות.
<חגי טולדנו: בעזרת השם, בסוף חודש יוני תתקיים מועצת מקרקעי ישראל שבה יתפרסמו הכללים.
<חגי טולדנו: מה שחשוב לזכור זה שאחד הכללים המרכזיים הוא כמה יוקצה כקרקע משלימה בכל יישוב.
<חגי טולדנו: המגמה המסתמנת היא שיוקצו כ-10% מהקרקעות המשווקות באותו יישוב.
<חגי טולדנו: כלומר, ככל שהיישוב ישווק יותר קרקעות חדשות הוא יקבל יותר קרקע משלימה.
<עמית פוני: זה לא יספיק לירושלים במספרים שדיברנו עליהם.
<אביתר כהן: זה לא מספיק.
<חגי טולדנו: הכלל הארצי זה המפתח.
<עמית פוני: ירושלים היא חריגה, אי-אפשר ללכת פה על כלל ארצי.
דוד אמסלם: אני שמח לשמוע את מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אחרי הרבה שנים צריך להזיז את התהליך.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר לגבי הנושא הזה של התחדשות עירונית משפט אחד.
דוד אמסלם: בקדנציה הנוכחית של שר האוצר הנוכחי הוא שם את זה בראש מעייניו בגלל שהמדינה רואה את תמ"א 38 כחלק מפתרון בעיות הדיור.
דוד אמסלם: ולכן, הם מביאים לי לכאן כל הזמן את השינויים והם עוסקים בזה הרבה, ובגלל זה זה גם מקבל כרגע את הדחיפה.
דוד אמסלם: אחרת, זה גם לא היה קורה היום.
דוד אמסלם: ובעניין הזה אני אעשה איזושהי פגישת עבודה מסודרת ויותר ספציפית לירושלים, ואנחנו נפתור את זה, בגלל שאני רואה את זה באמת כחסם גדול מאוד.
דוד אמסלם: תודה בכל מקרה.
דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה לומר משהו בקצרה?
דוד אמסלם: יש לנו עוד נושא, וראש העיר צריך לדלג לישיבה הבאה ב-10:00, אנחנו נמשיך עד 11:00.
דוד אמסלם: מישהו רוצה לומר עוד משהו קריטי בנושא הזה?
<עמית פוני: משפט אחרון.
<עמית פוני: כל הפעילות היפה שאנחנו עושים פה ומקבלים עליה שבחים לא מתוקצבת על-ידי המדינה.
<עמית פוני: מדינת ישראל, משרד השיכון, פרסמו "קול קורא" לתקצוב מינהלות להתחדשות עירונית, עיריית ירושלים לא זכתה אפילו לכבוד המינימלי של לקבל מכתב תשובה על הבקשה שהיא הגישה.
<עמית פוני: לדעתי זה מחדל.
דוד אמסלם: מי בעצם אמור לתקצב את זה?
<עמית פוני: משרד השיכון.
ניר ברקת: הקמנו את המינהלת בלי רשות מאף אחד.
ניר ברקת: כי הבנו שזה בנתיב הקריטי.
ניר ברקת: עכשיו יש תוצאות.
ניר ברקת: למען האמת אני מניח שבגילוי נאות אם תשאלו את אביגדור יצחקי, את כל המדינה שולחים ללמוד מעיריית ירושלים מה עשינו בשלוש-בארבע שנים האחרונות בנושא.
ניר ברקת: אבל המינהלת עצמה לא מתוקצבת על-ידי המדינה, זה נטו כסף עירוני.
ניר ברקת: מפרויקטים שמתוקצבים הם שותפים אתנו, אבל לא בבסיס של המינהלת.
ניר ברקת: בסדר, לא העליתי את זה, זה שני מיליון שקל נטו עירוני בשנה, עכשיו כבר קצת יותר.
דוד אמסלם: אני לא מזלזל בשני מיליון.
<חגי טולדנו: כן.
<חגי טולדנו: ב-2016 התפרסם "קול קורא".
דוד אמסלם: ובגלל שכבר הם הקימו אתה אומר: בשביל מה לתקצב משהו שכבר משלם את עצמו.
ניר ברקת: וגם מצליח, כן.
<שלמה אשכול: אתה לא מאמין כמה אתה צודק.
<חגי טולדנו: ב-2016 התפרסם "קול קורא", זכו עשר רשויות.
דוד אמסלם: "קול קורא" למה?
<חגי טולדנו: "קול קורא" לתמיכה במינהלות עירוניות להתחדשות עירונית.
<חגי טולדנו: לא בוחרים עירייה כזאת או אחרת לפי - - -
דוד אמסלם: אתם הולכים לפי איזה "קול קורא", יש לכם איזה מכרז על איזו עירייה?
דוד אמסלם: כל עירייה בגזרתה.
<חגי טולדנו: יש תקציב מוגבל למדינת ישראל.
דוד אמסלם: אבל זה יושב בראש מעייניכם.
<חגי טולדנו: נכון, אבל משרד האוצר הקצה לנושא הזה עשרה מיליון שקלים בשנת התקציב.
דוד אמסלם: אתה רציני?
דוד אמסלם: זה מה שהוא הקצה לנושא?
דוד אמסלם: בסיכום שלי שני דברים.
דוד אמסלם: אני כבר אומר עכשיו שתי נקודות: זה אחד לגבי הנושא של הקרקעות המשלימות, אביגדור יצחקי ראש מינהל מקרקעי ישראל, נסגור את הפינה הזאת בסוגיית ירושלים; והנושא השני, תקצוב מינהלת ההתחדשות העירונית בירושלים.
ניר ברקת: אגב, ככל שהמינהלת גדולה יותר - - -
זאב בנימין בגין: כמה רשויות מקומיות ביקשו?
<חגי טולדנו: 30 רשויות מקומיות הגישו.
זאב בנימין בגין: 30, זכו עשר.
ניר ברקת: שיש להם כבר מינהלות?
<חגי טולדנו: לאחת יש מתוך העשר, לשאר אין.
ניר ברקת: זאת אומרת שאנחנו שכבר עובדים שלוש שנים, אנחנו כאילו - - -
<חגי טולדנו: התפרסמו קריטריונים של - - -
דוד אמסלם: אני אכנס לזה וזה בסדר.
דוד אמסלם: אני אטפל בזה.
<חגי טולדנו: ככל שיתקבל תקציב ב-2017 - - -
דוד אמסלם: לפי תפיסתי, היות שבעצם זה נושא, כמו שאמרתי, שהאוצר דוחף אותו בכל הכוח, ובצדק, לא יכול להיות שהוא מתקשקש על הגרושים ואומר שלכל עיר – להפך, הייתי מחייב כל עיר להקים את המינהלת, ואם היא לא מקימה הייתי קונס אותה, לא הפוך.
דוד אמסלם: נותן לה כסף, ואומר לה: אם לא, אז אני אקח לך כסף, אבל בוודאי לא שמים עשרה מיליון שקל.
דוד אמסלם: זה תמיד מזכיר לי את הדוגמה שמישהו קנה איזה מטוס באיזה 20 מיליון דולר, אבל אין לו כסף לדלק, זה מה שקורה פה.
ניר ברקת: צודק.
זאב בנימין בגין: אני מציע תוספת קריטריון אצלכם, משרד השיכון, רשות מקומית שלפחות שנתיים כבר מימנה בעצמה מינהלת התחדשות עירונית, שילמה דמי רצינות, נכנסה למועדון.
זאב בנימין בגין: לא נראה לך טוב?
<חגי טולדנו: - - -
דוד אמסלם: אני אזמין אותך לישיבת הוועדה, בני.
דוד אמסלם: נישאר בנושא הזה או שנעבור לנושא הבא?
ניר ברקת: אני מציע לעבור לנושא הבא, נושא של תברואה בעיר כמכלול, ולעשות זום-אין מה אנחנו רוצים לעשות במזרח העיר.
ניר ברקת: אז קודם כול, דודי, בשביל לקבל קצת פרספקטיבה, אתמול בישיבת הממשלה הנחתי דוח מקינזי.
ניר ברקת: חברי הכנסת ברושי ובגין, כשהיה לנו את הדיון העמוק מול הממשלה בתקציב עיריית ירושלים סוכם תקציב 2017, אבל לא סוכם תקציב 2018.
ניר ברקת: הרעיון היה שלקראת יום ירושלים נניח על שולחן הממשלה סיכום עם האוצר לגבי תקצוב קדימה, כדי שלא כל שנה נגיע לעימות הזה.
ניר ברקת: לא הגענו להסכמה.
ניר ברקת: ואתמול בשולחן הממשלה הנחתי דוח מקינזי, שהיום נרחיב עליו בוועדת הכספים.
ניר ברקת: אבל אני רוצה לתת לכם את ה-highlight, את הדברים החשובים.
ניר ברקת: ברשותכם, תסתכלו על נתונים מדוח מקינזי.
ניר ברקת: בירושלים השנה ההוצאה לתושב – שזה סל שירותים של חינוך, תרבות, רווחה, ניקיון, תברואה – ירושלים נמצאת 70% מהממוצע הארצי לתושב'; ואנחנו נמצאים עוד 10% ממוצע פורום ה-15 בסך הכול ההוצאה לתושב.
ניר ברקת: כשבוחנים את זה לפי קטגוריות: בחינוך אנחנו היום 61%; ובתברואה 70%.
ניר ברקת: רוצה לומר שעיריית ירושלים יחסית ליכולות של מה שהיא מתעסקת אתו אנחנו מתוחים מתיחת פנים מאוד מאוד גדולה, והאתגר שלנו זה סך הכול גודל השטיח שיש לנו לכסות את סך הצרכים.
ניר ברקת: אני רוצה לתת לכם עוד בשביל להבין, אומנם זה לא נטו קשור לנושא.
ניר ברקת: אני רוצה להראות לכם את השקף הזה, זה גורמים מבניים שיוצרים לירושלים פער עצום בין ההכנסות לבין ההוצאות יחסית לערים אחרות.
ניר ברקת: השורה הראשונה מדברת על מטר עסקי לתושב.
זאב בנימין בגין: אני רואה את בעיית התקציב בשקף.
זאב בנימין בגין: אין להם תקציב לאותיות, פונטים יותר גדולים?
<מיכל שלם: תכף נביא לך את זה מודפס.
<מיכל שלם: מייד תקבל.
זאב בנימין בגין: אנחנו מאוד מתקשים.
ניר ברקת: תקבל את זה מודפס מול העיניים.
זאב בנימין בגין: עושים בפונט גדול, עושים 18-16, לא 11.
ניר ברקת: בכתוב זה יותר בולט.
ניר ברקת: ההערה במקום.
ניר ברקת: אבל שימו לב, ירושלים נמצאת היום ב-4.4 מטר עסקי לתושב, כשזה מסביר – אם הממוצע הארצי הוא 13.6 מטר עסקי לתושב; פורום ה-15 – 15.
ניר ברקת: אני אראה לכם את הפער שיש לנו, השקף הבא קצת יותר ברור.
ניר ברקת: תשימו לב, בשביל להגיע לממוצע הארצי במטר עסקי לתושב, שזה מנבא עצמאות של עיר, חסרים לנו 8.5 מיליון מטר מרובע עסקי.
ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מבינים את המספר הזה.
ניר ברקת: כלומר, העצמאות הכלכלית של עיריית ירושלים כשכל הזמן המדינה אומרת: בואו תהיו עצמאים, אנחנו מראים להם שבשביל להיות עצמאים כלכלית כמו הממוצע הארצי חסרים לנו רק 8.5 מיליון מטר מרובע.
ניר ברקת: רוב הכניסה לעיר, שאותה אנחנו עכשיו מאיצים בבנייה, הוא מיליון מטר מרובע.
ניר ברקת: אם נצמח פי שניים יותר מהר מהצמיחה של המדינה, המדינה צומחת – שלום, כבוד השר, מה שלומך?
ניר ברקת: בוקר טוב.
דוד אמסלם: קודם כול, אנחנו שמחים שהצטרפת אלינו, השר.
ניר ברקת: אם עיריית ירושלים תצמח פי שניים מהממוצע הארצי, הממוצע הארצי הוא 650,000, או בכלל המדינה צומחת ב-650,000 מטר עסקי בשנה, חלקה של העיר ירושלים הוא כ-70,000 מטר עסקי בשנה.
ניר ברקת: אם נצמח 150,000 מטר בשנה, תוך שבע שנים נממש מיליון מטר.
ניר ברקת: אבל אני רוצה להסביר לכם שעוד מיליון מטר לא מקדם אותנו בכהו זה לפתרון של עצמאות כלכלית אל מול המדינה.
איתן ברושי: אבל, ראש העיר, אתה יודע שתושב עולה פי שלושה ממה שהוא מביא אתו.
איתן ברושי: למרות שהתושב חושב שהוא שילם ארנונה הוא שילם על כל ההוצאות שלו.
איתן ברושי: לכן, יש פה מספריים שליליות בין גידול האוכלוסייה לבין ההכנסות העצמיות.
ניר ברקת: הבנת נכון מאוד.
איתן ברושי: אבל את זה הממשלה צריכה לפתור.
איתן ברושי: זה לא ייפתר בחדר הזה.
ניר ברקת: מכאן אני רוצה לומר, הרמת לי להנחתה, כי זה בדיוק מה שרציתי להבהיר.
ניר ברקת: גם השר אלקין יודע, וכל מי שהתעמק טיפה בדוח מקינזי מבין שהעיר ירושלים היא מבנה כלכלי ייחודי, וצריך לתת לו פתרונות ייחודיים.
ניר ברקת: אני אומר את זה כי כשהציבור בא, בצדק, ודורש מאתנו לתת יותר חינוך ויותר ניקיון ויותר תרבות ויותר רווחה, על הכיפאק, אבל פה צריך לשים מראה ולהבין שירושלים היא לא אתגר עירוני, היא אתגר לאומי.
ניר ברקת: התקצוב של העיר ירושלים הוא תקצוב אתגר לאומי, ומשם אנחנו גוזרים סדרה של פתרונות בתחום החינוך, בתחום התברואה.
ניר ברקת: ואחד מהם שנרצה להציג עכשיו, זה את האתגר של התברואה במזרח העיר.
ניר ברקת: יש לנו גם אתגר גדול במערב העיר.
ניר ברקת: אבל, ברשותכם, אני רוצה לצלול כאן כרגע למצגת של הנושא של אגף תברואה.
ניר ברקת: עיריית ירושלים הציגה לשר אלקין – שבמקרה הזה יש לו שני כובעים: הוא גם שר לאיכות הסביבה וגם שר לענייני ירושלים – אתגר של איך אנחנו לוקחים ומשדרגים ובעצם משווים את רמת הניקיון בחלקים מהשכונות הערביות בירושלים לרמה של השכונות במערב העיר, וזה היעד שלנו.
ניר ברקת: הפערים שהתחלנו אתם היו משמעותיים, ואנחנו רוצים לשדרג אותם משנה לשנה בהתאם ליכולת הכלכלית של העיר ירושלים.
ניר ברקת: לתוכנית יש שני אלמנטים מרכזיים, או בעצם כמה: אחד, העלאת רמת השירות במזרח העיר; וכמובן תגבור הניקיון השוטף; לייצר תחנות מעבר לפסולת בשביל לאפשר התייעלות של נושא הניקיון; יש את נושא שפכי עפר ופסולת; יש הסברה.
ניר ברקת: אבל אני מחלק גם את המשאבים הללו לשתיים: אחד זה תשתיות; והשני זה שוטף.
ניר ברקת: בתחום התשתיות יש לנו שיתוף פעולה, ואני רוצה להודות לשר שאתמול ממשלת ישראל אישרה עקרונית את המתווה של השקעה בתשתיות בעיר ירושלים, לא אכנס לכל הפרטים.
ניר ברקת: השאיפה שלנו זה לקחת את הפעולות של פינוי אשפה, טיאוט ידני וטיאוט מכני והמצב הקיים, למצב הרצוי, גם בשכונות וגם במרכז העיר, שזה אינטנסיביות טיפה שונה, אז אנחנו משנים את האינטנסיביות לפי היקפי אתגרי התברואה.
ניר ברקת: לזה נלוות גם השקעות בתשתיות פיזיות.
ניר ברקת: כמדומני היקפי הפרויקט הזה הוא בסדר גודל של כ-350 מיליון שקל, כשכ-140 מיליון שקל מתוכו, כמדומני, אל תיתפסו אותי על הפרטים הקטנים, הוא תקציב שוטף של העירייה; כ-30 מיליון שקל תוספתי כל שנה לתפעול השוטף.
ניר ברקת: לצד השקעות בתשתיות, שחלקם יגיעו ממענק מהמדינה, גם מ"קרן ניקיון" וגם מהמשרד לאיכות הסביבה ומהמשרד לענייני ירושלים.
ניר ברקת: התוכנית הזאת, באופן טבעי נשמח לעמוד בה.
ניר ברקת: מדובר על תוספת של כ-30 מיליון שקל עלויות לתפעול בתוספתי, רק אנחנו מחכים לסגירה תקציבית של עיריית ירושלים מול משרד האוצר, כי נכון להיום אין לנו תקציב ל-2018.
ניר ברקת: מתוך הנחה שהמדינה תבין את האתגר הגדול שיש לנו, כי התוספות שאנחנו רוצים בשנה הבאה הן לא רק לשדרג את הניקיון ולא רק במזרח העיר, אלא גם חינוך במזרח העיר, חינוך במערב העיר, תרבות, בוודאי כל נושא רווחה, יש לנו פערים מאוד מאוד גדולים.
ניר ברקת: הרצון שלנו לצמצם פערים עדיין תקפים.