GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: זה בכלל לא בעיה שלהם, אז בואו נשאיר אותם כך.
דוד אמסלם: הרשות לא נתנה לו את הרישיון וזהו.
אוסאמה סעדי: אני לא מבקש לבטל את החוק הישן.
אוסאמה סעדי: יש חוק, מטילים עליו קנסות.
דוד אמסלם: הרי אתה אדם הגיוני.
דוד אמסלם: באמת מבחינתך האזרח לא אשם.
דוד אמסלם: דרך אגב, האזרח לא אשם גם בחוק הישן.
דוד אמסלם: למה אתם בכלל אוכפים עליו את החוק הישן?
דוד אמסלם: ארז קמיניץ, הוא לא אשם בכלל.
<ארז קמיניץ: אם הוא לא אשם אנחנו לא אוכפים שום דבר.
דוד אמסלם: הוא מבקש את הבקשה, הרשות לא נתנה לו.
דוד אמסלם: למה אתה בכלל קונס אותו?
דוד אמסלם: למה אתה לא מאפשר לו את השימוש?
דוד אמסלם: לפי החוק הישן, לא החדש.
דוד אמסלם: אוסאמה סעדי שואל שאלה עקרונית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה אנחנו מדברים על הזמן.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בוועדות גם שימוש חורג.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם אבל היות ואנחנו לא דנים על החוק הישן, יכול להיות שאם נדון בחוק הישן אז באמת אבקש לבטל את הכול, אבל אנחנו לא שם.
דוד אמסלם: בחוק החדש אנחנו מנסים עכשיו להסדיר את העניין, לתת קצת יותר אוויר לאדם.
דוד אמסלם: אם אתה מתנגד לשנתיים אז נוריד את זה ל-3 חודשים.
דוד אמסלם: הרי אנחנו ביקשנו ממנו, הרי הסנקציות החדשות על עבירת שימוש אמורות לחול לאחר 3 חודשים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מבקשים יותר.
<ארז קמיניץ: הסכמנו לשנתיים.
דוד אמסלם: זה עלה לא רק פה, הרי בדיונים בינינו זה עולה על-ידינו, אז ביקשנו לתת לזה שנתיים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על התחולה.
אוסאמה סעדי: אחרי ששמענו את זה, אני פונה אליכם, הנושא הזה כואב מאוד.
דוד אמסלם: את זה הבנו, את הכאב הבנו.
דוד אמסלם: אתה חוזר על עצמך כל הזמן.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת שמעלה אוסאמה סעדי כחומר למחשבה.
דוד אמסלם: "תחתכו" את העניין.
דוד אמסלם: סוגיית השימוש היא פונקציה גם של כמה שנים אתה משתמש בנכס.
דוד אמסלם: לדוגמה, נניח שאדם עשה עבירה, ועשה אותה תוך כדי תחולה אפילו וסיים אותה, נכנס לבית יום לפני ה-3 חודשים, בוודאי המצב שלו לא כמו של מי שגר שם כבר 20 שנים, אפילו ברמה הפסיכולוגית.
דוד אמסלם: אולי נעשה איזו קורלציה, "נחתוך" מתקופה מסוימת, למשל 5 שנים, שמאז נחיל את הסנקציות החדשות על נושא השימוש בלבד בבתים, לא מסחרי.
דוד אמסלם: מעבר לזה נשאיר את החוק הישן בגלל שממילא הוא שם כבר שנים רבות.
דוד אמסלם: הרי מה הפחד שלנו לכאורה?
דוד אמסלם: שאנשים עכשיו יבינו את הסיטואציה וינצלו אותה.
דוד אמסלם: זה כבר לא קיים, הוא כבר נמצא בטווח הזה של הזמנים.
<ארז קמיניץ: על בנייה שהתיישנה יש הנחיה של המחלקה, כל הגשת הליך על שימוש לבנייה שהתיישנה צריכה לעבור אישור שלהם, בדיוק בגלל האמירות שנאמרות פה, ובודקים את הדברים לגופם.
<ארז קמיניץ: בהקשר הזה זה חוזר למדיניות האכיפה כי בסופו של דבר אין אינטרס, זה בתחתית סולם העדיפויות- - -
אוסאמה סעדי: אבל מדיניות האכיפה יכולה להשתנות.
דוד אמסלם: לא, אתה לא יכול כל פעם לשאול.
דוד אמסלם: עכשיו הוא מדבר אתי.
<ארז קמיניץ: אתה עושה את זה דיכוטומי.
<ארז קמיניץ: אני לא יודע עכשיו להתחייב שב-100% מן המקרים בנייה ישנה שמשתמשים בה אין שום סיכוי להכשיר אותה.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על הריסה.
<ארז קמיניץ: אין לי יכולת להרוס.
דוד אמסלם: עכשיו אנחנו מדברים על שימוש.
דוד אמסלם: היום יש סנקציות גם על השימוש, גם היום יש לנו את הכלים לטפל במשתמש, יש חוק היום.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להחריף אותו קצת.
<ארז קמיניץ: תן לי לחשוב על זה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נכון עניינית.
דוד אמסלם: זה גם לא מוציא אותנו מן המסלול העקרוני.
דוד אמסלם: בסוף תמיד יש חיכוך.
דוד אמסלם: קבענו 5 שנים התיישנות.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה יהיה בעוד 5 שנים ויום, אבל "חתכנו".
דוד אמסלם: בן אדם שנמצא כבר במסגרת של ה-5 שנים נכון להחיל עליו את החוק החדש שנתיים אחרי שהחוק נכנס.
<ארז קמיניץ: תלוי אילו מקרים יש לנו.
דוד אמסלם: בסדר, אין בעיה, תרשמו לכם כנקודה לבדיקה.
דוד אמסלם: עכשיו ידברו רק חברי כנסת.
דוד אמסלם: אני לא שומע הסתייגויות של מישהו אחר.
דוד אמסלם: בסוף אם יהיה זמן אז אתן לך.
דוד אמסלם: בבקשה חבר הכנסת חאג' יחיא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כשמדברים אם הוא יקבל הקלה וישלם 700 שקל במקום 1,400 שקל ליום, זה אומר 21,000 שקל בחודש.
עבד אל חכים חאג' יחיא: האוכלוסייה הערבית היא 53.2%- - -
<ארז קמיניץ: זה המקסימום.
<ארז קמיניץ: לא נותנים את המקסימום אף פעם.
דוד אמסלם: ארז קמיניץ, אתה עכשיו מנהל אתו משא ומתן על גובה הקנס?
דוד אמסלם: חבר'ה, מספיק, תראו את האבסורד, הוא לוקח אתכם לאיזה קצה ואתם עונים לו.
דוד אמסלם: בבקשה, יש לרשותך 30 שניות כדי לגמור את הטיעון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הטיעון הוא שאם יביאו את השימוש למימוש זה אומר עוד פעם טרנספר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שאנשים שגרים בבתים שלהם 16 שנים ימשיכו להיות מאוימים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: חקירה זה עדיין אִיוּם שאדם חי בו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים לא רוצים להישאר תחת אִיוּם.
דוד אמסלם: בני בגין, אוציא אותך מן הדיון.
דוד אמסלם: כל הזמן מתלחששים ומדברים ואי אפשר לשמוע את הדובר.
דוד אמסלם: אני צריך להקשיב לו?
דוד אמסלם: תבינו, אני מאפשר לומר הסתייגות.
דוד אמסלם: תראו מה קורה פה, אני נותן לך ולך ולך, אחרי זה מתחיל עוד פעם סבב לך ולך ולך וכך נישאר בדיון על הסעיף הזה שבועיים.
אוסאמה סעדי: אבל זה ה-סעיף.
דוד אמסלם: נתתי לך 4 דקות להגיד את הטיעון.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שאני פותח כל דבר.
אוסאמה סעדי: אתה שואל למה אנחנו מדברים.
אוסאמה סעדי: אנחנו מעלים הצעות.
דוד אמסלם: אני לא מוכן שהדיון יהיה כך.
דוד אמסלם: אני נותן את זכות הדיבור פעם אחת.
עבדאללה אבו מערוף: לצערי ארז קמיניץ יצא.
עבדאללה אבו מערוף: עדיף שהוא ישמע.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יושבים בשקט ואומרים: בואו נתרכז בצורה הנכונה והנבונה ולשטוף את כל הדברים שהם עדיין בגישה פוליטית לא נכונה, וזה מבורך.
עבדאללה אבו מערוף: אמרנו: תומר רוזנר, בבקשה תנסח.
עבדאללה אבו מערוף: התחלנו לנסח ואז התחילו שוב באיזו פילוסופיה.
עבדאללה אבו מערוף: כל האנשים הנבונים, עם שכל נבון, אומרים: כן, התחולה תחול על כל בנייה חדשה, נקודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כולל השימוש.
עבדאללה אבו מערוף: כולל השימוש, נקודה.
עבדאללה אבו מערוף: כל מה שיש עד עכשיו הוא לפי האכיפה הישנה.
עבדאללה אבו מערוף: למה עוד פעם פילוסופיה ומתעקשים שלא?
דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שנאמר פה תגידו במליאה אחרי כן.
דוד אמסלם: אתם השגתם את ההשגות שלכם לגבי הסעיף.
דוד אמסלם: כתבנו את זה.
אוסאמה סעדי: אפשר לשאול שאלה על מדיניות האכיפה?
אוסאמה סעדי: האם נקבל לוועדה מסמך כתוב, כפי שעשינו בחוקים אחרים על הלבנת הון?
דוד אמסלם: בסוף אתייחס לסוגיית מדיניות האכיפה.
אוסאמה סעדי: לפני שתתייחס, אני שואל, האם מדיניות האכיפה הזאת תהיה בכתובים?
דוד אמסלם: אביא את העמדה שלי במסגרת הפרוטוקול של הוועדה, שזה יהיה חלק ממנו, שאנחנו נבקש שזו תהיה מדיניות האכיפה.
אוסאמה סעדי: אבל אנחנו לא קובעים.
אוסאמה סעדי: מי שקובע בעניין הזה- - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים לשמוע את המדיניות שלהם.
דוד אמסלם: מדיניות האכיפה זה לא חוק.
אוסאמה סעדי: אני יודע שזה לא חוק, אבל היינו שותפים לכמה חוקים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שם היועץ המשפטי לממשלה שלח בכתובים דברים: 1, 2, 3.
אוסאמה סעדי: אז אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה.
אוסאמה סעדי: מחר יבוא יועץ משפטי לממשלה ויגיד אחרת.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, התנינו בדיונים אחרים את אישור הצעת החוק הממשלתית בהנחת הנחיות היועץ המשפטי, נקרא לזה מדיניות האכיפה, להנחת דעתנו.
זאב בנימין בגין: אין התנגדות לזה.
זאב בנימין בגין: הרי הם יניחו.
אוסאמה סעדי: בינתיים לא שמעתי שיניחו.
אוסאמה סעדי: שמעתי את היושב-ראש אומר שבסוף הדיון הוא יתייחס.
אוסאמה סעדי: צריך לתת זמן לדון בזה.
<תומר רוזנר: נחזור לעמודים הראשונים.
<תומר רוזנר: כפי שאמרתי בהתחלת הדיון, נעבור על הסעיפים שבהם חלו שינויים מן הנוסח שהוקרא בישיבות הקודמות בעקבות הערות של חברי הכנסת והסיכומים בין יושב-ראש הוועדה לבין נציגי הממשלה.
<לירון אדלר: בעמוד 2 בהגדרות, יש שני סימונים של דברים שכבר סוכמו והוחלטו בוועדה, רק עדכנו אותם בנוסח.
<לירון אדלר: זה סוכם כבר בוועדה.
דוד אמסלם: עבדאללה אבו מערוף אמר שיש עבודות, נניח שהאדם רוצה לטעת שם עצים.
אוסאמה סעדי: זה מה שהצענו.
אוסאמה סעדי: זה התקבל.
<לירון אדלר: זה כבר התקבל.
<לירון אדלר: אני רק מעדכנת שהכנסנו את זה לנוסח.
דוד אמסלם: אנחנו מקריאים עכשיו את מה שקיבלנו.
<לירון אדלר: בעמוד 3 במקום "מפקח בכיר" יבוא "מפקח מיוחד".
<לירון אדלר: בעמוד 4, ההגדרות "שטח חיוני" ו"שטח פתוח" נמחקו והועברו לתוך סעיף העונשין.
<לירון אדלר: נקרא את זה מאוחר יותר, אבל זה סוכם בוועדה.
<בת-אור כהנוביץ': למה מלכתחילה לא מגדירים את השם החדש של המחלקה?
<בת-אור כהנוביץ': אין שם קודם בחוק הזה.
<לירון אדלר: זה עניין של נוסח.
<לירון אדלר: "נסגור" את זה אחר-כך.
<לירון אדלר: בעמוד 5, סעיף 203א(ב) – זה גם דבר שסוכם בוועדה.
<לירון אדלר: בעמוד 8 יש לנו את נושא סמכויות פיקוח ואכיפה.
<לירון אדלר: בפסקה (4) נכתב "להיכנס בכל עת סבירה למקרקעין, ורשאי המפקח לעשות שימוש בכוח סביר...".
<לירון אדלר: הוספנו כאן בהתאם לבקשת הוועדה, שהשימוש בכוח סביר הוא "כלפי רכוש" ולא כלפי אדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בעל מחפרון שמזמינים אותו לעשות עבודה, הוא צריך לבוא היום, לשאול אם יש לך היתר, אחרת יחלטו לו את המחפרון שלו.
דוד אמסלם: זה לא הסעיף הזה.
<תומר רוזנר: זה שימוש בכוח.
<תומר רוזנר: זה לא תפיסת רכוש.
<נירית אהרון: יש לי הערה קטנה לסעיף ההגדרות בעקבות התיקונים שהופצו היום.
<נירית אהרון: הרחבתם את הסמכות גם לעניין גנים ושמורות שאושרו בתוכניות מאושרות.
<נירית אהרון: אם אפשר, בבקשה, לתקן בהתאמה גם את ההגדרה "רשות אוכפת".
<נירית אהרון: זו הערה טכנית.
<לירון אדלר: בסדר.
<לירון אדלר: נתאים את זה לסעיף.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ההערה הזאת לא כל-כך טכנית.
<לירון אדלר: הנושא המהותי מופיע בסעיף הבא.
<תומר רוזנר: נגיע לזה ותוכל להעיר שם.
<לירון אדלר: נדבר על זה כשנגיע לסעיף המהותי.
<לירון אדלר: בעמוד 16, סימן ב'2, סעיף 257ד, הוספנו בהתאם לבקשת הוועדה, שהדיווח לגבי פעולות האכיפה: "יושבי-הראש של הוועדות המקומיות, ראשי הרשויות המקומיות המוסמכות לאכיפה, מנהל רשות הטבע והגנים וכל גורם שהוסמך לבצע פעולות פיקוח ואכיפה לפי חוק זה יעבירו למנהל היחידה הארצית לאכיפה" את הדיווח.
<לירון אדלר: זה הסיכום שהיה והוא נכנס לסעיף הזה.
דוד אמסלם: שראש המועצה גם יידע מה קורה.
<לירון אדלר: זה סעיף של דיווח על פעולות שנעשו.
<תומר רוזנר: כשעושים בתוך העיר והוא צריך לדווח למנהל האכיפה.
<לירון אדלר: בעמוד 17, פסקה (4), לגבי דיווח של מנהל היחידה הארצית לאכיפה לכנסת, נקבע כאן, כפי שסוכם בוועדה, שהדיווח לכנסת הוא "לא יאוחר מ-30 באפריל, דין וחשבון המתייחס לשנה שקדמה למועד הגשתו והמסכם את פעולות האכיפה שנעשו לפי חוק זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בסעיף הקודם, כשמדברים על יושבי-ראש הוועדות המקומיות וראשי הרשויות המקומיות, אלה שני תפקידים שונים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שאוכף זה הוועדה המקומית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נגיע לאוכלוסייה הערבית, יש לנו שלוש ועדות מקומיות בלבד והשאר הן מרחביות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למה להכניס את ראשי הרשויות המקומיות?
<לירון אדלר: רק אם הן מוסמכות לאכיפה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הרשות המקומית – למה ראש הרשות?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זאת ועדה מקומית אז ראש הרשות הוא יושב-ראש הוועדה המקומית, ואם לא אז זה לא ראש הרשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם כן, צריך להוריד את ראש הרשות.
<לירון אדלר: רק אם הוא מוסמך לאכיפה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: המוסמך זה רק יושב-ראש ועדה.
<תומר רוזנר: לא, זה בדיוק השינוי.
<תומר רוזנר: הצעת החוק מבקשת להוסיף אפשרות להסמיך במקרים- - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: איך?
<תומר רוזנר: יש הוראות בחוק הזה.
<תומר רוזנר: הממשלה מציעה לאפשר להסמיך רשויות מקומיות על-ידי ועדה מרחבית כרשויות מוסמכות לאכיפה.
<תומר רוזנר: היא בתוך הוועדה המרחבית והיא תוסמך במיוחד לאכיפה.
<תומר רוזנר: אם היא תוסמך כך אז יצטרכו לתת דיווח.
<תומר רוזנר: מי שלא מוסמך לא צריך לדווח.
דוד אמסלם: אתה מסתייג מזה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: בטח שאני מסתייג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שזה לא נכון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש להוריד את ראש הרשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ראש רשות שלא יכול לתכנן צריך לאכוף?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שאתם מבקשים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יכול לתכנן, הוא לא מאשר בנייה, אבל הוא יאכוף בנייה ללא היתר.
<ארז קמיניץ: אם הוא קיבל הסמכה לרשות מוסמכת.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שיקבל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מבקש להוריד את זה.
<ארז קמיניץ: הוא לא חייב לקבל.
<לירון אדלר: בעמוד 18, בנוגע לסקר עבירות בנייה, בסעיף קטן (ג):
דוד אמסלם: אני מבקש להכניס לפרוטוקול שאנחנו סיכמנו שתקימו ועדה שתבחן במגזר הערבי במיוחד, איפה שיש בעיה כספית, שהמדינה תשפה אותם, מינהל התכנון ישפה אותם בגין אותו סקר.
<לירון אדלר: נוסף פה שאפשר יהיה להטיל על הוועדה המקומית או הרשות המקומית שלא ביצעה את הסקר את כפל ההוצאות שהוצאו לעריכת הסקר או עדכונו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל זאת זה כסף ציבורי, אבל למה כפל?
<תומר רוזנר: הוא מסתייג מזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: להטיל את ההוצאות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שהמצב הפיננסי שלה מאפשר לה והיא לא עושה, שתהיה הסתייגות בנוסח הזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה אומרת: אין לי תקציב לנושאים שהייתי רוצה לעשות, אז אם הרשות המקומית אומרת שאין לה אתה לא יכול להטיל עליה.
דוד אמסלם: ההערה שלו היא, כפי שאמרנו, הרי זה שאלת הביצה והתרנגולת.
דוד אמסלם: תנסחו את זה כך.
דוד אמסלם: מבחינתנו סיכמנו שתהיה איזו ועדה שתשפה את הרשויות המקומיות החלשות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: רשות שפניתם אליה והיא תוכיח שאין לה כסף.
דוד אמסלם: אם היא זקוקה לכסף, והכסף הוא המעכב, שלא יקרה שאחרי זה יוטל עליה גם כפל קנס.
<ארז קמיניץ: ברור, לא נבוא חשבון עם רשויות שאין להן.
דוד אמסלם: זה לא כתוב בסעיף.
<תומר רוזנר: בכל הצווים, לפי בקשת הוועדה.
<תומר רוזנר: ההצעה הממשלתית הייתה שרק מהנדס הוועדה המקומית או מנהל היחידה הארצית לאכיפה יוכל להוציא צווים ולבקשת הוועדה בעצם יוכלו להוציא את הצווים גם יושבי-ראש הוועדות המקומיות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: "או מי שהסמיכו", זה הפקח.
<תומר רוזנר: לא, הפקח לא מוציא צווי הפסקה.
<תומר רוזנר: הפקח שמסתובב בשטח אתה רוצה שיוציא צו הפסקה?
דוד אמסלם: דרך אגב, מנהלת הוועדה הודיעה לי שהסטטוס של תוכניות המתאר מופיע בטבלט, הם כבר עדכנו את זה, ובמיילים של חברי הוועדה.
<תומר רוזנר: לנציגי הממשלה, אני חושב שאם כבר הוספנו את יושב-ראש הוועדה המקומית, ההיגיון מחייב גם להוסיף ראש רשות מקומית שמוסמכת לאכיפה.
<בני ברוש: שלחנו לך, היועץ המשפטי, מכתב מנומס ומנומק.
<בני ברוש: אמנם כבר דיברנו בפני הוועדה אבל אני מבקש לפחות שהדברים יישמעו כדי שתוכלו לקבל אחרי זה החלטה, אבל לפחות לנסות להציג את החשיבות בעינינו לתת- - -
<רוית דנינו: מדובר בסעיף הזה שבו דנים.
<רוית דנינו: הוא למעשה משמיט סמכות שקיימת היום לגורמי ההתגוננות האזרחית.
<רוית דנינו: מוסכם גם על משרד המשפטים שלא בטוח שהיה מקום להשמיט את הגורמים.
דוד אמסלם: כבר העלית את זה ולא קיבלנו.
<בני ברוש: העליתי אבל לא ניתנה בידי אפשרות להציג את הדברים כפי שרצינו, לפחות להציג אותם.
דוד אמסלם: אני לא פותח את הדיון שוב.
דוד אמסלם: אחרי זה תיגש ותדבר אתי ואשמע את העמדה שלך.
<רוית דנינו: לא התקיים דיון ענייני בהנמקה להשמטה.
דוד אמסלם: כל מה שעשינו פה הוא לא ענייני?
<רוית דנינו: לא התאפשר לצבא להציג את הנימוקים.
דוד אמסלם: בוודאי, אני שאלתי, שמעתי אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, לא צריך לנאום 4 שעות כדי שאני אבין.
דוד אמסלם: הוא אמר את העמדה שלו.
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את הנושא.
דוד אמסלם: הבנו, לא קיבלנו, התקדמנו.
דוד אמסלם: אם יש לכם השגה, אחרי הדיון תפנו אליי שוב.
דוד אמסלם: עוד מעט נדון על הפרק הצבאי ואז תטענו את זה שוב.
<תומר רוזנר: על דעת הממשלה אנחנו מוסיפים גם "ראש רשות מקומית מוסמכת לאכיפה".
עבד אל חכים חאג' יחיא: אותה הסתייגות יש לי גם לגבי ראש רשות מקומית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש להוריד אותו.
<תומר רוזנר: הוא רוצה בכלל להוריד את כל העניין של רשות מוסמכת לאכיפה.
דוד אמסלם: זה לגיטימי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלא יכול לתכנן לא צריך גם לאכוף.
<תומר רוזנר: למען האמת הוא צודק.
יוסף ג'בארין: אנחנו צודקים בהרבה דברים בהסתייגויות, מה לעשות.
<תומר רוזנר: בעצם לא נחזור על זה עכשיו בכל הסעיפים.
<תומר רוזנר: התוספת של "ראש רשות מקומית מוסמכת לאכיפה ויושב-ראש הוועדה המקומית" תופיע בכל הצווים המנהליים שהם יוכלו להוציא.
דוד אמסלם: יש הסתייגות של חבר הכנסת חאג' יחיא לגבי כל הצווים.
<לירון אדלר: הוספנו כאן עוד דבר, שהפסקת שימוש היא לא באופן מיידי אלא בתוך 15 ימים, אלא אם כן יש סכנה ואז היא תהיה מיידית.
<לירון אדלר: התיקון היה לגבי הזמנים.
עבדאללה אבו מערוף: התיקון הוא 15 ימים- - -
<תומר רוזנר: ההצעה המקורית הייתה שאפשר להורות על הפסקת שימוש באופן מיידי, באותו יום.
<תומר רוזנר: ההערה שלך הייתה שצריך לתת זמן, ונתנו את הזמן.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שאני אומר, נתתם להם שבועיים.
דוד אמסלם: רצינו לתת שנתיים אבל הם לא הסכימו, נתנו שבועיים...
עבדאללה אבו מערוף: אבל היה לנו הסכם על 45-60 ימים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מסתייגים.
דוד אמסלם: תיקנו בעקבות ההסתייגות שלו.
<תומר רוזנר: התיקון קובע שככלל זה יהיה 15 ימים, אלא במקרה של סכנה בטיחותית ואז זה מיידי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסתייגות – 60 ימים, אלא אם כן יש סכנה מיידית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שיקבע שזה מסוכן זה מהנדס העיר, כי הוא מוציא את הצו, ואז זה לא קשור אפילו לשאלה אם זה חוקי או לא חוקי, צריך להפסיק את השימוש כשזה מסוכן.
<לירון אדלר: בעמוד 26, סעיף 207(ג).
<תומר רוזנר: גם פה יש הארכה של המועדים.
<תומר רוזנר: המועד המקורי שהממשלה הציעה בהצעת החוק היה 3 ימים לגבי כל צווי ההריסה.
<תומר רוזנר: הסיכום על דעת הממשלה הוא שבבנייה שטרם הסתיימה זה יהיה 4 ימים ובבנייה שהסתיימה כבר – 7 ימים.
<תומר רוזנר: אי אפשר יהיה לבצע את הצו לפני שחלפו 7 ימים.
עבדאללה אבו מערוף: ביקשנו 30 ימים.
עבדאללה אבו מערוף: היה 4 ימים ועשו במקום זה 7 ימים.
עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף להסתייגות של חאג' יחיא.
<תומר רוזנר: מה שהוא אמר בישיבה הקודמת לא התקבל ולכן זה כבר רשום כהסתייגות.
עבדאללה אבו מערוף: כבר ויתרנו על כמה הסתייגויות, יש הסתייגויות שירדו.
דוד אמסלם: מה שקיבלנו התווסף לנוסח, מה שלא קיבלנו – נשאר ונרשם כהסתייגות.
<לירון אדלר: יש עכשיו שני סעיפים חדשים.
<לירון אדלר: בעמוד 27, סעיף 208א.
<לירון אדלר: זה לגבי כל הצווים המנהליים.
יוסף ג'בארין: מתי?
יוסף ג'בארין: יודיע נותן הצו מייד?
יוסף ג'בארין: אולי עם הוצאת הצו.
<ארז קמיניץ: רוצים שזה יהיה לפני שהוא מוציא את הצו?
דוד אמסלם: כן, עם מתן הצו, בוודאי.
יוסף ג'בארין: אבל לא אחרי יומיים.
<תומר רוזנר: מייד לאחר מתן הצו.
דוד אמסלם: הרי הוא לא שואל סתם.
דוד אמסלם: ניתן צו בשנת 2001 ואז בשנת 2017 באו להגיד לאותו אדם.
<ארז קמיניץ: ניתן צו וביצעו אותו אחרי זמן רב.
דוד אמסלם: אז העיכוב גם כאן, יכול להיות שעד שהוא יתעורר ויחזור לעבודה יחלפו עוד 10 שנים.
<ארז קמיניץ: זה לא לפי הסיכום שלנו.
<ארז קמיניץ: אמרנו שניתן הזדמנות, וההזדמנות יכולה להיות בכתב.
<ארז קמיניץ: זה לא סוג של בקשה פרוצדורלית.
<ארז קמיניץ: אמרתם שהתשובה לבקשה תינתן בהקדם האפשרי.
<ארז קמיניץ: אתם ביקשתם הזדמנות לטעון.
<ארז קמיניץ: אני לא רוצה להפוך את הדבר הזה עכשיו להליך פרוצדורלי.
<ארז קמיניץ: תומר רוזנר, זה לא הסיכום שלנו.
<ארז קמיניץ: לא הצענו פה הליך נוסף שאחר-כך ייתקף בעתירה מנהלית, למה הוא לא עשה.
<ארז קמיניץ: ביקשתם שאפשר יהיה לשמוע.
<ארז קמיניץ: אמרנו שממילא לא צריך לכתוב את זה בחוק.
<ארז קמיניץ: אדם שרוצה להשמיע את עמדתו יכול לפנות לרשות פעם נוספת ולהשמיע את עמדתו.
<ארז קמיניץ: אני לא רוצה שיהיה פה הליך לעיון מחדש, ואז יבדקו האם הוא בוצע ותוך כמה ימים וכולי.
<ארז קמיניץ: ניסחתם את זה בצורה קשיחה מדי במובן הפרוצדורלי.
<ארז קמיניץ: לכן אני מבקש להשאיר את זה לרמת הסיכום שלנו.
דוד אמסלם: "ניתן צו מינהלי לאדם לפי פרק זה".
דוד אמסלם: זכור שזה מינהלי ולא שיפוטי.
דוד אמסלם: כאשר זה צו שיפוטי הוא בא לבית-המשפט והשופט שומע אותו.
דוד אמסלם: עכשיו אף אחד עוד לא שומע אותו.
דוד אמסלם: "רשאי מי שרואה עצמו נפגע מהצו" – הוציאו לי צו, אני רוצה לדבר עם מי שהוציא אותו.
<ארז קמיניץ: אין בעיה, אף אחד לא מונע.
דוד אמסלם: אתה הוצאת לי צו מנהלי.
דוד אמסלם: צו מנהלי – ברמה העקרונית הוא לא אמור להיות בכלל, אבל אנחנו מבינים שבחיים אין מה לעשות.
דוד אמסלם: זה סנקציה עצומה.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה שתשמע את האדם.
<ארז קמיניץ: עד הסיפה זה בסדר.
דוד אמסלם: "רשאי מי שרואה עצמו נפגע מהצו לפנות אל נותן הצו".
דוד אמסלם: "במועד שיקדם למועד שבו ניתן לבצע את הצו".
דוד אמסלם: שלא ישמע אותו רק אחרי שהוא הורס לו את הבית.
דוד אמסלם: "בבקשה לטעון לפניו את טענותיו בעניין", כלומר שלא יבוא ויספר לו שיש לו בעיית עבודה.
דוד אמסלם: "נותן הצו ייתן למבקש הזדמנות לטעון את טענותיו כאמור ויחליט בבקשה בהקדם האפשרי".
דוד אמסלם: הרי הוא צריך להגיד לו מה עמדתו.
דוד אמסלם: ההוא יכול להגיד לו: שמעתי אותך, סע.
<ארז קמיניץ: קודם כול, צריך להיות "בכתב או בעל-פה".
<תומר רוזנר: אתה רוצה להוסיף?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שיירשם "בכתב".
דוד אמסלם: ארז קמיניץ, אני רוצה להבין את הטענות העקרוניות.
דוד אמסלם: עד עכשיו לא הצלחתי להבין מה כואב לך בבטן.
<ארז קמיניץ: בסוף נוצר פה הליך פרוצדורלי.
דוד אמסלם: בוודאי, אני רוצה ליצור אותו.
<ארז קמיניץ: ברגע שאתה מכניס את ההליך הזה לסטטוטוריקה ולא לאמירה מנהלית כללית, אתה מכניס אותו להוראות של חוק.
דוד אמסלם: בוודאי, מכניס אותו.
זליגר: אדם יפנה ויגיד שהוא רוצה להעלות את טענותיו.
זליגר: יגידו לו: תבוא מחר.
זליגר: הוא יגיד: מחר אני לא יכול.
<ארז קמיניץ: אתה מייצר הליך, אתה כבר קורא לזה בקשה.
דוד אמסלם: אני רוצה לייצר כאן הליך, בוודאי.
דוד אמסלם: אני חושב שצו שיפוט מנהלי הוא צו שאם הייתי יכול לסלק אותו מן העולם הייתי מסלק אותו.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, יש בית-משפט, אם אתה רוצה משהו תפנה לבית-המשפט.
דוד אמסלם: זה סנקציה עצומה, אבל אני מבין שלפעמים בנסיבות של עניינים מסוימים זה נכון, במקרים חריגים.
דוד אמסלם: ברגע שכבר הוצאת את זה במקרה החריג, כבר החרגנו את זה, הוצאנו את זה, האדם אומר: רק שנייה, אולי טעית, אולי אתה הורס את הבית הלא נכון, יש לי רישיון בכלל, על מה אתה מדבר?
<ארז קמיניץ: אז הולכים לבית-משפט תוך רגע.
דוד אמסלם: אבל כדי ללכת לבית-המשפט האדם צריך לשכור עורך-דין ולשלם לו כסף.
דוד אמסלם: אתה מוכן לשפות אותו?
יוסף ג'בארין: אולי יש טעות בשם שלו.
האדם אומר: אם היה רק איסור שימוש, ניחא.
האדם אומר: אתה מדבר גם על צו הריסה.
האדם אומר: נהרוס לו ואז נשמע אותו, אחרי 4 ימים, נגיד לו בבית-משפט: וואלה, אתה צודק, טעינו, איך לא שמענו אותך לפני כן?
האדם אומר: ממה אתה חושש?
<ארז קמיניץ: איפה תוקפים את ההחלטה של הפקיד בבקשה כפי שנקבעה פה, את ההחלטה בבקשה שהוא אומר: שמעתי ולא השתכנעתי?
<ארז קמיניץ: לדעתי רק בבג"ץ.
<תומר רוזנר: לא נכון, יש פה סעד חלופי כי יש בקשה לביטול הצו בבית-משפט השלום.
<ארז קמיניץ: אז איפה אתה רוצה שיתקפו את זה?
<תומר רוזנר: יש לו סעד חלופי.
דוד אמסלם: אז נרשום בסעיף.
<ארז קמיניץ: אז אתה מתחיל לייצר הליך.
דוד אמסלם: ההליך חשוב לי יותר מאשר הפרוצדורה.
<תומר רוזנר: ארז קמיניץ, תגיד מה אתה רוצה לכתוב.
<ארז קמיניץ: את זה לא סיכמנו.
<ארז קמיניץ: אם זה מה שאתם רוצים- - -
דוד אמסלם: זה עלה, אני העליתי את זה.
דוד אמסלם: מה זה "לא סיכמנו"?
דוד אמסלם: אני העליתי וביקשתי שתהיה אופציה לאדם לבקש שישמעו אותו.
<תומר רוזנר: תגיד מה אתה רוצה לכתוב.
<ארז קמיניץ: הסברתי מה הקושי.
<ארז קמיניץ: הבנתי שסיכמנו משהו אחר אבל כנראה הבנתי לא נכון.
<ארז קמיניץ: אני מבין שעכשיו זה מה שאתם רוצים.
<ארז קמיניץ: אני צריך לחשוב על כל ההשלכות של הדבר הזה.
<ארז קמיניץ: ההשלכה הראשונה, איפה אני תוקף את ההחלטה בבקשה?
<ארז קמיניץ: הרי ברור לכם שזה מה שיקרה.
<ארז קמיניץ: יבוא אדם שקיבל צו הריסה מנהלי ויגיד: אני לא צריך להגיש בקשה לביטול כי זה עולה כסף ואני צריך לשכור עורך-דין.
<ארז קמיניץ: בוא תשמע אותי, בוא תקשיב.
<ארז קמיניץ: הכול בסדר עד פה.
<ארז קמיניץ: אבל ברגע שהכנסת את זה לסטטוטוריקה בדרך הזאת, המשמעות של הדבר היא שיבואו 20 אנשים ו-19 מתוכם יגידו – הרבה יותר קל לתקוף את העובדה שהוא השיב בשלילה לבקשה הזאת שלי אז אתקוף את זה.
<ארז קמיניץ: לא את צו ההריסה, לא את הבקשה לביטול, אלא בעתירה אתקוף לא את הצו אלא את הפקיד שלא שמע.
דוד אמסלם: כבר נתת לו את הנימוקים על מה לתקוף?
<ארז קמיניץ: אני יודע שזה מה שיהיה.
דוד אמסלם: מה אכפת לי.
דוד אמסלם: הרי לרוב מה הוא יכתוב?
דוד אמסלם: "פעלת לא לפי החוק".
דוד אמסלם: ממה אתה מפחד?
דוד אמסלם: מה החשש שלך?
<ארז קמיניץ: מה שיקרה פה זה פיליבסטר על ביצוע הצו, רק נוכח הפרוצדורה של לשמוע את האדם.
דוד אמסלם: אתה רוצה להרוס לו בלי לשמוע אותו?
<תומר רוזנר: אבל הוא לא ישמע את טענותיו.
<ארז קמיניץ: "לתת לו הזדמנות להשמיע את טענותיו, בכתב או בעל-פה", ומשם להוריד.
<ארז קמיניץ: לא צריך להגיד שיחליט בבקשה בהקדם האפשרי.
<ארז קמיניץ: עם זה אני אסתדר.
<תומר רוזנר: אתה לא רוצה את הסיפה?
זליגר: ברור שצריך את הסיפה.
<ארז קמיניץ: אני רוצה להוריד את המילים "ויחליט בבקשה בהקדם האפשרי".
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, רק "ישמע"?
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה התכלית של השמיעה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי התווכחו על זה הרבה.
<ארז קמיניץ: אני לא רוצה את המילה "בקשה", כי "בקשה" מייצרת מייד שאלה איזה הליך יש על זה.
<ארז קמיניץ: קודם כל להוריד את "ויחליט בבקשה בהקדם האפשרי", ולהוריד אחר-כך "בקשה לעיון חוזר לפי זה לא תהא עילה...
<ארז קמיניץ: " להוריד "האמור בסעיף זה לא יהווה עילה להארכת המועד".
<תומר רוזנר: אין בעיה, בסדר.
<ארז קמיניץ: ולשנות את הכותרת.
<ארז קמיניץ: זה לא "בקשה" אלא "פנייה", משהו כזה.
<תומר רוזנר: נכניס את זה כסעיף קטן.
<בת-אור כהנוביץ': יש פה סעיף קטן בסעיף 209, שאומר שאין באמור בסעיף זה כדי לפגוע בזכותו של אדם לפנות.
עבדאללה אבו מערוף: אבל על זה התווכחנו חצי שעה או יותר, על מתן אפשרות לאדם לטעון.
<ארז קמיניץ: בסדר, אנחנו מסכימים לזה.
<בת-אור כהנוביץ': אז אתה לא מייצר הליך נפרד.
דוד אמסלם: מבחינתי הניסוח פחות חשוב אלא חשוב לי העיקרון.
דוד אמסלם: אדם שרוצים להרוס לו את הבית בצו מנהלי או שיפוטי, שמישהו ישמע אותו לפני שהשוּפל עולה על הבית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסתייגות שלי פשוטה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כאשר אמרת שהניסוח לא חשוב – בסופו של דבר כל הדיונים פה וכל הדברים שאנחנו אומרים הם שיהיו לא חשובים ויקראו את הנוסח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסתייגות שלי היא שצריך לשמוע אותו, צריך לתת לו תשובה בכתב, ופרק הזמן של הביצוע יתחיל מרגע שהוא קיבל את התשובה בכתב.
אוסאמה סעדי: אמרנו שלא יכולים לבצע צו הריסה, נדמה לי שדובר על 4 ימים וביקשנו להשוות את זה ל-15 ימים.
אוסאמה סעדי: אם אתה רוצה לקיים הליך לפני שהוא יפנה לבית-משפט בהשגה, בבקשה, בטיעון, לא משנה לי השם פה, המטרה היא שהאזרח יבוא וישמיע את טענותיו בפני הרשויות.
אוסאמה סעדי: ארז קמיניץ אמר שיטען בכתב או בעל-פה, נקודה.
אוסאמה סעדי: אז האזרח יבוא, ישטח את טענותיו, יחכה ולא יעשה בינתיים כלום, לא יפנה לבית-משפט, ובינתיים לא נתנו לו תשובה ואז יהרסו לו את הבית.
אוסאמה סעדי: לכן ההליך- - -
דוד אמסלם: אתה מצטרף למה שאמר עבד אל חכים חאג' יחיא.
דוד אמסלם: הוא אמר: מרגע שנותנים תשובה.
יוסף ג'בארין: מה האלטרנטיבה?
יוסף ג'בארין: שיהרסו לו לפני שיקבלו החלטה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הכול צריך להיות מרגע שהוא קיבל תשובה בכתב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יגידו: הדחפור נתן לך תשובה.
יוסף ג'בארין: ארז קמיניץ, אז מה אתה רוצה, שהם יהרסו לו ואחר-כך ישמעו אותו?
דוד אמסלם: כבר שאלתי את השאלה.
דוד אמסלם: יש לך הסתייגות לגבי הסעיף הזה?
יוסף ג'בארין: אני מצטרף, שלא יהיה ביצוע צו הריסה לפני החלטה.