GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בסעיף 210: פשוט התאמנו כאן את ההפניה לסעיפים, שזה לכל הסעיפים לגבי כל הצווים, לא רק הסעיפים המסוימים של צו הריסה.
עבדאללה אבו מערוף: סעיף 210 מתייחס לכל הסעיפים על ביטול כל הצווים.
עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה להסתייג.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסתייג ומציע להוריד את הסעיף.
אוסאמה סעדי: אתה אומר שהגשנו הסתייגויות.
<תומר רוזנר: הן לא מתו, הן נשארו.
אוסאמה סעדי: עוד לא שאלתי.
דוד אמסלם: אנחנו דנים בנושא הזה לדעתי כבר 10-15 ישיבות, אני כבר לא זוכר כמה והיו הסתייגויות.
דוד אמסלם: על כל דבר שאלתי.
דוד אמסלם: הקראנו שני סעיפים ואז שאלתי מה ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אז אמרת ורשמנו.
דוד אמסלם: את חלקן כתבתי כהסתייגויות רשומות, על חלקן אמרנו שזה דורש תיקון בנוסח ונדבר על זה אחר-כך.
דוד אמסלם: אחרי שדיברנו שינינו את הנוסח.
דוד אמסלם: איפה שינינו?
דוד אמסלם: איפה שקיבלתי את הטענות.
דוד אמסלם: עכשיו אנחנו עוברים רק על מה שקיבלתי.
דוד אמסלם: אם הנוסח שקיבלתי לא מקובל אז זה הזמן להעיר עליו, להגיד: אני לא מקבל את התיקון הזה, התכוונתי למשהו אחר.
דוד אמסלם: כל מה שלא קיבלנו עדיין מופיע בהסתייגויות, זה נרשם ונשאר.
דוד אמסלם: אם תרצה להגיש עד יום ראשון סט הצעות מסודר, תגיש.
אוסאמה סעדי: לכן אמרתי שמכיוון שאני לא יודע מה נרשם- - -
דוד אמסלם: אמרנו שעד ליום ראשון תגיש את כל סט ההצעות כפי שאתה רוצה.
אוסאמה סעדי: נגיש הכול מסודר.
יוסף ג'בארין: אבל אפשר בכל זאת עכשיו להעיר.
יוסף ג'בארין: אני מציע להוריד את המילה "חמור".
עבדאללה אבו מערוף: היה שם משפט "בהתחשבות בתנאי התכנון והבנייה הקיימים".
<תומר רוזנר: אתה ביקשת להוסיף את זה.
<תומר רוזנר: זה נשאר כהסתייגות.
יוסף ג'בארין: תומר רוזנר, אתה זוכר את ההסתייגות שלי לגבי כל צווי ההקפאה וההריסה.
יוסף ג'בארין: הערתי הערה כללית לכל הסעיפים: "על אף האמור בסעיף הזה בית-המשפט יהיה רשאי לסטות מלוח הזמנים משיקולים של צדק".
<תומר רוזנר: כן, זה רשום.
דוד אמסלם: זה הערה כללית לגבי כל הסעיפים.
דוד אמסלם: אתה מדבר על סעיף קטן (א)?
דוד אמסלם: כבר עברנו עליו, לא היו הערות.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על סעיף קטן (ב).
דוד אמסלם: אם יש לך הערה לגבי סעיף קטן (א) תשלח אותה.
דוד אמסלם: אנחנו קוראים רק את השינויים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שתבינו דבר אחד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים זה מגיע רק אחרי שבועיים-שלושה אם זה נשלח בדואר, אז תוך 4 ימים – יכול להיות שאתה מבצע את הצו לפני שהצו הגיע.
<תומר רוזנר: נכון, אי אפשר לבצע צו לפני שהוא הגיע.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נניח ששלחת את הצו המנהלי בדואר והוא עוד לא הגיע אליי ואני כבר רואה את הדחפור מגיע.
<תומר רוזנר: קודם כול, צו הריסה לא שולחים אלא שמים על הדלת.
דוד אמסלם: אתה מתחיל את הדיון מחדש.
<לירון אדלר: בסיפה של סעיף קטן (ב) לגבי צו הריסה מנהלי ייכתב: "בעת ההמצאה ירשום ממציא הצו בגוף הצו את יום ההמצאה, ויתעד את ההמצאה.
<לירון אדלר: " זה סוכם בוועדה.
<לירון אדלר: אנחנו מוסיפים גם: "שר המשפטים רשאי לקבוע הוראות נוספות לעניין אופן ההמצאה לפי סעיף זה.
דוד אמסלם: זה בדיוק מה שאמרת.
דוד אמסלם: הרי ביקשנו שלא ידביקו את הצו, משהו קטן שיעוף ברוח ושלא יידעו עליו.
דוד אמסלם: ביקשנו שיעשו תקנות, שיהיו נהלים ברורים על גודל הצו, איפה מדביקים, כמה עותקים, כדי שיהיה ברור שיש משהו.
<קריאה: בעניין הזה אנחנו חושבים שיהיה נכון יותר שלא שר המשפטים אלא אולי מנהל היחידה הארצית.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על תקנות.
<ארז קמיניץ: אתם רוצים את זה בתקנות?
<ארז קמיניץ: אז תקנות זה "שר המשפטים בהתייעצות עם שר האוצר".
<תומר רוזנר: בסדר, "לאחר התייעצות עם שר האוצר".
יוסף ג'בארין: "שר המשפטים ...
יוסף ג'בארין: רשאי לקבוע הוראות נוספות לעניין אופן ההמצאה ותיעודה לפי סעיף זה.
יוסף ג'בארין: "
<ארז קמיניץ: בעצם לא צריך את ההתייעצות עם שר האוצר.
<ארז קמיניץ: זה סתם מסבך.
דוד אמסלם: אתה מסבך את הכול עם הכול כל הזמן...
יוסף ג'בארין: אל תשאיר את זה אצל שרת המשפטים.
יוסף ג'בארין: תערב גם את השר כחלון.
יוסף ג'בארין: אולי ייצא מזה משהו.
<לירון אדלר: בעמוד 31 סעיף 217, לגבי רשות הטבע והגנים.
<לירון אדלר: זה סוכם בוועדה.
<לירון אדלר: הוספנו כאן הגדרה של "תכנית".
<לירון אדלר: בסעיף המהותי הוספנו שהסמכות של רשות הטבע והגנים היא גם "במקרקעין המיועדים בתוכנית לגנים לאומיים ושמורות טבע", כלומר בשטחים שמיועדים בתוכנית מפורטת לגנים לאומיים ושמורות טבע.
<לירון אדלר: הם יוכלו להפעיל את סמכותם, ואנחנו נתקן בהתאם את סעיף ההגדרות.
אוסאמה סעדי: "המיועדים" או שיש כבר אישור?
<לירון אדלר: מיועדים בתוכנית מפורטת, שהיא תוכנית מאושרת.
דוד אמסלם: שעדיין לא עברה הכרזה, זה בין האישור לבין הכרזת הממשלה.
אוסאמה סעדי: תוכנית מופקדת?
אוסאמה סעדי: מאושרת?
דוד אמסלם: זה אחרי ההפקדה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אומר לך שזו תוכנית מפורטת מאושרת שמכוחה אפשר להוציא היתרי בנייה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה התוכנית המפורטת.
<תומר רוזנר: בהתאם נתקן כמובן גם את סעיף ההגדרות, אם הוועדה מקבלת את השינוי הזה.
עבדאללה אבו מערוף: זה הסתייגות שלנו שהתקבלה.
דוד אמסלם: הוא חוזר לאותו בית-משפט.
<לירון אדלר: יש צו מניעת פעולות שניתן, או צו הפסקה שיפוטי שניתן, אחרי שיש הליך, והוא ממשיך בפעולות.
<תומר רוזנר: הוא מפר צו שכבר הוצא.
<לירון אדלר: הוא מפר צו שכבר הוצא, ואז הסעיפים מאפשרים למהנדס הוועדה או למנהל היחידה הארצית לאכיפה להרוס את מה שהוא עשה אחרי הפרת הצו.
<לירון אדלר: ביקש היושב-ראש להוסיף כאן הליך, בגלל שיש כאן מעין הליך מנהלי: אחרי שניתן הצו השיפוטי אפשר יהיה להגיש בקשה לביטול אותה פעולה.
<לירון אדלר: זה מה שהסעיף מבקש לעשות.
<תומר רוזנר: לכן הפנייה היא בזמן קצר מאוד.
אוסאמה סעדי: אני מבקש לא "24 שעות" אלא "48 שעות" לפחות.
דוד אמסלם: אם הייתי כותב "48 שעות" היית מבקש "72 שעות".
אוסאמה סעדי: לא ביקשתי "7 ימים".
דוד אמסלם: הבנו את זה כך, זה מה שסיכמנו איתם.
דוד אמסלם: הם התנגדו גם לזה.
דוד אמסלם: תרשמו הסתייגות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אמרתי "שבוע", זו הצעה לחילופין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בבית-משפט, הכוונה לאותו בית-משפט?
<תומר רוזנר: כן, לבית-המשפט האחרון שנתן את הצו הקודם.
<תומר רוזנר: כלומר, אם זה הגיע לבית-המשפט העליון אז בית-המשפט העליון, באותו מקום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הכוונה, שאם זה בית-משפט השלום אז זה בית-משפט השלום, או שזה לבית-משפט השלום באותו מקום?
<לירון אדלר: באותו בית-משפט עצמו.
<תומר רוזנר: זה לא חייב להיות אותו שופט כי אולי השופט לא נמצא.
אוסאמה סעדי: לא הבנתי מבחינה משפטית מה זה "בית-המשפט האחרון".
אוסאמה סעדי: נגיד שהיה צו שהלך לבית-משפט השלום, אחרי כן למחוזי ואז לעליון.
אוסאמה סעדי: אם יש לו 48 שעות או 24 שעות אז הוא צריך ללכת לבית-המשפט העליון כערכאה ראשונה?
<תומר רוזנר: אז ילך לבית-המשפט העליון כערכאה אחרונה, לא ראשונה.
דוד אמסלם: הרי יש פה ערר על הליך מנהלי, על צו שבית-המשפט האחרון כבר נתן אותו.
דוד אמסלם: אז עוד פעם נתחיל מהתחלה?
דוד אמסלם: הוא יפנה לראשון, יערער, לשני, יערער, ואז לבית-המשפט העליון?
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על סמכות עניינית.
אוסאמה סעדי: ארז קמיניץ, אתה לא משנה פה את סדר הדין האזרחי או את חוק בתי-המשפט.
אוסאמה סעדי: נגיד שיש בקשה שהוא רוצה שיוציאו צו לעיכוב ביצוע.
אוסאמה סעדי: אתה לא יכול ישר לפנות לבית-המשפט העליון.
<תומר רוזנר: עכשיו כן.
<תומר רוזנר: זה השינוי בחוק.
אוסאמה סעדי: אני מבין את הרציונל, אבל אני אומר שיחזור לאותו בית-משפט.
אוסאמה סעדי: מה שאמר ארז קמיניץ, שכל פעם הוא בוחר ללכת לבית-משפט אחר, פעם בחדרה, פעם בנתניה וכולי.
דוד אמסלם: זה לא פעם בחדרה ופעם בנתניה.
<ארז קמיניץ: גם.
דוד אמסלם: זה אופציה אחת, וגם בהיררכיה.
דוד אמסלם: הוא מתחיל מחדש את הדיונים.
אוסאמה סעדי: אני מדבר משפטית.
אוסאמה סעדי: נקבע שהוא יחזור לאותו בית-משפט, לערכאה הראשונה.
דוד אמסלם: אם זה יהיה בבית-המשפט העליון?
<תומר רוזנר: אם זה היה בבית-המשפט העליון צריך לחזור לבית-המשפט העליון.
אוסאמה סעדי: נגיד שהוא חזר לבית-המשפט השלום.
אוסאמה סעדי: יש כבר פסק-דין של בית-משפט עליון.
<תומר רוזנר: אז הוא צריך ללכת לבית-המשפט העליון.
<ארז קמיניץ: אבל זה החלטה אחרת.
דוד אמסלם: זה החוק שאנחנו רוצים להסדיר אותו.
דוד אמסלם: יש כאן משהו חריג שבחריג.
דוד אמסלם: אני ביקשתי להוסיף את ההשגה הזאת.
דוד אמסלם: לאיזה בית-משפט?
דוד אמסלם: היות ואנחנו מתחילים בסאגה הבלתי נגמרת, אז עוד פעם הוא ילך לבית-המשפט השלום ויערער, ואחרי כן לבית-המשפט המחוזי ויערער, ואחרי כן נעלה עוד פעם לבית-המשפט העליון?
דוד אמסלם: שוב חלפו 7 שנים.
דוד אמסלם: הוא אומר: בואו נעשה את זה בווקטור קצר.
דוד אמסלם: אתה רוצה להשיג על זה?
דוד אמסלם: ישר לבית-המשפט האחרון שקיבל כבר את ההחלטה.
דוד אמסלם: הוא כבר מצוי בתיק שלך, מכיר את הכול, אז לך אליו ותגיד לו את זה.
דוד אמסלם: אתה אומר שבפרוצדורה שאתה מכיר זה לא קיים.
<תומר רוזנר: מה שהוא אומר זה מה שקיים היום.
אוסאמה סעדי: אבל זה החוק היום.
<תומר רוזנר: משנים אותו.
אוסאמה סעדי: אתה לא משנה פה את חוק בתי-המשפט.
<תומר רוזנר: משנים.
<ארז קמיניץ: קודם כול, לפי המחלקה שעוסקת אצלנו בעניין הזה, הואיל ואנחנו מדברים בהחלטה אחרת אז אין שום בעיה גם לעשות את הנוסח הזה והוא לא בסתירה לחוק בתי-המשפט.
<ארז קמיניץ: אם היינו בסתירה לחוק בתי-המשפט אז בוודאי אפשר היה לתקן גם את חוק בתי-המשפט, אבל אנחנו לא צריכים לעשות את זה.
אוסאמה סעדי: אתה יכול להגיש מייד בקשה לעליון?
<ארז קמיניץ: זאת החלטה אחרת.
<ארז קמיניץ: בית-המשפט העליון, למשל, קבע גזר-דין ואמר במסגרת גזר-הדין: בתוך שנה יבוצע צו ההריסה.
<ארז קמיניץ: אתה בהליך החריג מאוד-מאוד הזה, גם מה שיש פה וגם מה שדיברנו עליו בישיבה הקודמת, אתה רוצה להאריך בכל זאת את השנה, למרות שזה כתוב בפסק-הדין.
<ארז קמיניץ: אז אתה הולך לאותו בית-משפט שנתן, ואם זה הגיע לעליון אז לעליון.
<ארז קמיניץ: זה לא סותר את חוק בתי-המשפט.
<ארז קמיניץ: אני לא עוסק בזה באופן שוטף, מחלקה אחרת במשרד המשפטים עוסקת בזה.
<ארז קמיניץ: הייתה פה גברת מרגנית לוי והסבירה.
דוד אמסלם: ההערה של אוסאמה סעדי היא מקצועית.
דוד אמסלם: תרשמו לכם את הנקודה ותבדקו.
<תומר רוזנר: הם בדקו את זה.
<ארז קמיניץ: זה עלה בעבר ובדקנו.
<ארז קמיניץ: אני יכול לבדוק שוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להוסיף, אחרי "צו ההפסקה השיפוטי" שיהיה "החלוט".
דוד אמסלם: זאת אומרת שיעשו מאמץ כדי למצוא אותו.
אוסאמה סעדי: מה היה קודם?
דוד אמסלם: זה לא היה כתוב אז ביקשנו להוסיף.
<תומר רוזנר: אתם ביקשתם את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תמיד המילה "סבירה".
<ארז קמיניץ: המילה "שקידה" מייצרת חובות משמעותיות יותר מן ההתנהלות הסבירה הרגילה.
<ארז קמיניץ: אתה פועל בשקידה, אבל כאשר אתה אומר "פעילות בשקידה" זה מעלה את הרף הנדרש ממך כדי לבצע את הפעולה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כאשר מגיעים לבית-המשפט כיצד הוא יכול לפרש את המילה "שקידה"?
<תומר רוזנר: אתה צריך להראות לו שעשית מאמצים.
<ארז קמיניץ: לא רק התקשרת בטלפון.
אוסאמה סעדי: למה מחקו את המשפט "אם מצא כי אילו הורשע אדם בשל ביצועה היה רשאי לצוות על הריסתה בהתאם לסעיף 233"?
דוד אמסלם: מחקנו את זה עוד בוורסיה הראשונה.
דוד אמסלם: כאשר דיברנו על הנוסח הראשון – זה היה עם המחיקה.
דוד אמסלם: אתה רוצה להחזיר את זה?
אוסאמה סעדי: כן, בטח.
<לירון אדלר: העניין כאן שצו ההריסה הזה הוא ללא הרשעה.
<לירון אדלר: כי רצינו להבהיר כאן – נושא ההרשעה פה פחות רלוונטי.
<לירון אדלר: השאלה היא אם יש הצדקה מיוחדת לעשות את צו ההריסה.
<לירון אדלר: נושא ההרשעה לא רלוונטי כאן.
אוסאמה סעדי: כאן כתוב "אם מצא כי אילו הורשע".
אוסאמה סעדי: לא מרשיעים אותו אבל אומרים: אנחנו הורסים בלי כתב אישום, בלי הליך פלילי אם מצא בית-המשפט "כי אילו הורשע אדם בשל ביצועה היה רשאי לצוות על הריסתה".
אוסאמה סעדי: אני לא מבין למה מחקו את זה.
אוסאמה סעדי: זה הבסיס.
<תומר רוזנר: בעצם הרישה הזאת משקפת את הדין הקיים, את המצב שקיים גם היום.
<תומר רוזנר: להיפך, אפילו פה מובהר בצורה מפורטת יותר שבמקרים שבהם יש קושי למצוא את העבריין או שהעבירה התיישנה אפשר לפנות לבית-המשפט, במקרים חריגים שיש בהם עניין ציבורי מיוחד.
אוסאמה סעדי: את זה הבנתי, אני מסכים לזה שיישאר עניין ציבורי מיוחד, ואני מסכים במקרה שלא ניתן למצוא את האדם בשקידה סבירה, אבל למה התוספת הזאת מחוקה?
אוסאמה סעדי: זה הבסיס להוצאת הצו: "כי אילו הורשע".
<תומר רוזנר: כי היא לא מוסיפה שום דבר.
אוסאמה סעדי: לא מדברים על הרשעה.
אוסאמה סעדי: אם היו מוצאים אותו היו מרשיעים אותו.
דוד אמסלם: זה שאלת ניסוח.
דוד אמסלם: בגדול, מדובר על עבירת בנייה שאנחנו לא מצליחים לאתר את הבעלים.
דוד אמסלם: הרי הוא צריך להיות מורשע.
דוד אמסלם: איך אנחנו יודעים שזה עבירת בנייה?
דוד אמסלם: הרי האדם עוד לא הורשע.
דוד אמסלם: אנחנו חושבים שזה עבירת בנייה.
אוסאמה סעדי: אבל תראה מה מחקו.
דוד אמסלם: תרשמו את זה כהסתייגות.
<תומר רוזנר: כבר אמרת את זה.
סעיף 222: נושא המאסר ירד מ-"3 שנים" ל"שנתיים".
סעיף 222: זה שינוי מהותי.
<תומר רוזנר: לפי ההערות שלכם, שהעונשים מחמירים ביותר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מציע לרשום "עד".
<תומר רוזנר: זה תמיד "עד".
<תומר רוזנר: לא כותבים את זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להדגיש את זה.
דוד אמסלם: תרשום, הוא מבקש "עד שנתיים".
דוד אמסלם: זה יהיה כתוב כהסתייגות.
אוסאמה סעדי: כשאומרים "שנתיים" זה תמיד "עד שנתיים".
דוד אמסלם: זה הסתייגות לא טובה.
אוסאמה סעדי: הוא לא משפטן.
אוסאמה סעדי: הוא מהנדס, שמבין בזה יותר מאתנו, אבל לא בתחום המשפטי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נלמד את הנושאים.
<לירון אדלר: התיקון השני שיש כאן הוא תיקון של נוסח בהתאם להערה של בני בגין.
אוסאמה סעדי: אבל כמובן יש לנו את ההסתייגויות הקודמות, הצענו שזה יהיה "שנה".
אוסאמה סעדי: הכול נשאר.
אוסאמה סעדי: אתם הסכמתם ל"שנתיים", בסדר, הורדתם מ-3 שנים לשנתיים, אבל עדיין יש לנו הסתייגויות.
<לירון אדלר: התיקון השני הוא תיקון נוסח.
<לירון אדלר: במקום להגיד "נסיבות מחמירות" ואז להגדיר מה זה "נסיבות מחמירות", כתבנו: "המבצע עבודה אסורה במקרקעין המפורטים להלן...".
<לירון אדלר: כל מה שפורט בהגדרת "נסיבות מחמירות" פשוט רשמנו ברשימה סגורה פה בסעיף.
אוסאמה סעדי: מה זה "מקרקעין שהוכרזו כקרקע חקלאית"?
אוסאמה סעדי: זה הבעיה שלנו, שבקרקע חקלאית מגישים שינוי ייעוד, מגישים תוכנית מתאר.
דוד אמסלם: על זה דיברנו.
<נירית אהרון: רק להסב את תשומת לבה של הוועדה לפסקה (4).
<נירית אהרון: זו הייתה הצעה של הוועדה להכיר בבנייה שמבוצעת במקרקעין שמיועדים בתוכנית לגן לאומי או לשמורה כנסיבה מחמירה.
<נירית אהרון: שימו לב שעם ההגדרה החדשה שהוספתם היום למונח "תוכנית" צמצמתם את זה, כי זה חל רק על תוכניות מפורטות.
<לירון אדלר: "תוכנית" זה רק בסעיף 217.
<תומר רוזנר: במקרה הזה זה לא רק תוכניות מפורטות.
<נירית אהרון: זה לא כתוב.
<נירית אהרון: צריך לכתוב "בסעיף זה".
<תומר רוזנר: לא צריך לכתוב.
<תומר רוזנר: פה זה לא רק תוכנית מפורטת.
אוסאמה סעדי: או בקשה לשינוי ייעוד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים ייקח לך שנה מיום הקליטה.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת חאג' יחיא מבקש להוסיף "תוכנית על מקרקעין שהוכרזו כקרקע חקלאית שאין לגביה תוכנית שנקלטה המשנה את הייעוד".
<תומר רוזנר: רשמתי את ההצעה.
<ארז קמיניץ: ואם היא משנה את הייעוד מחקלאי לגן לאומי?
<ארז קמיניץ: לא להכניס.
אוסאמה סעדי: גם פה יש לנו הסתייגויות.
<תומר רוזנר: כל ההסתייגויות נשארות.
<לירון אדלר: בעמוד 42, בסעיף קטן (ב) בפסקה (2), לגבי נושא של ריבוי בעלים:
עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברנו גם לפני יומיים- - -
דוד אמסלם: תנסח אותה.
<תומר רוזנר: הוא רוצה למחוק את זה למעשה.
<תומר רוזנר: הוא אומר שזה רק מי שמבצע את העבודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אציג דוגמה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שותף בקרקע ששותפים בה היום כארבעים אנשים ומישהו מהם עשה את העבודה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אחד מארבעים.
<תומר רוזנר: השאלה אם יש לך שליטה בקרקע.
<תומר רוזנר: אתה יכול למנוע ממנו או לא?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול ללכת לבית-משפט ולמנוע ממנו.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על צו הריסה.
<תומר רוזנר: לא, על כל הצווים.
<בת-אור כהנוביץ': כל ההגדרות של המעורבים.
<תומר רוזנר: גם רק מי שאפשר להגיש נגדו כתב אישום.
עבד אל חכים חאג' יחיא: האפשרות שלי, או לריב אתו, אני לא יודע מי ירצח את השני, או ללכת לבית-המשפט, וגם אחרי בית-המשפט אני לא יודע מה יקרה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אני צריך, כאחד מארבעים, להיות מעורב בעבירות האלה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שזה יהיה "מי שמבצע את העבירה".
עבדאללה אבו מערוף: הגשנו הסתייגות להוריד את פסקאות (4) ו-(6).
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שזה יפתור את הבעיה.
עבדאללה אבו מערוף: זאת ההסתייגות שלי.
דוד אמסלם: אני עונה לו תשובה.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אם אחיך בנה בלי לבקש ממך ורוצים להרוס לו את הבניין, מה אכפת לך שיהרסו לו את הבניין?
דוד אמסלם: זה לא אתה.
דוד אמסלם: להיפך, עוד יעשו לך טובה, אולי הוא בנה בניין על השטח שלך ואתה לא ביקשת והוא עוד גר שם.
דוד אמסלם: להיפך, עושים לך שירות טוב.
דוד אמסלם: במקום שתריב אתו, כפי שאמרת, המדינה באה ומורידה.
דוד אמסלם: עד ההסתייגות הבאה תחשוב על הטיעון.
<לירון אדלר: בעמוד 43, בסעיף קטן (ג) יש תיקון של נוסח: הורדנו את המילים "בנסיבות מחמירות", ושוב המאסר ירד כאן מ-"3 שנים" ל"שנתיים".
עבדאללה אבו מערוף: ואמרנו שבכל מקום שבו כתוב "כפל קנס" זה יהיה בלי כפל קנס.
<לירון אדלר: ההסתייגות שלך רשומה.
<לירון אדלר: יש בסעיף הזה גם קנס על עבירה נמשכת.
<לירון אדלר: למטה יש הגדרה:
דוד אמסלם: זאת אומרת, הקטנו את הקנס למגורים והגדלנו את הקנס לשימוש שאינו למגורים.
<בת-אור כהנוביץ': דיברנו על מגורי הנאשם.
<בת-אור כהנוביץ': אם אנחנו מדברים על אדם שמשכיר דירות – הוא ייענש.
עבדאללה אבו מערוף: אז תיקחו שלושה כפלי קנס.
דוד אמסלם: ברגע שזה לא המגורים שלו זה מסחרי.
<תומר רוזנר: אני חושב שלא נכתוב את זה בהצעה מכיוון שאם זה שימוש אחר אז זה איננו שימוש למגורים.
<תומר רוזנר: הקנס הוא לא על השימוש אלא הוא על העבירה.
דוד אמסלם: תומר רוזנר צודק בעניין הזה.
<ארז קמיניץ: נשאיר את זה כך ונתמודד.
זאב בנימין בגין: צריך לדייק.
זאב בנימין בגין: אדם יכול לגור, זה ישמש למגוריו, אבל יש עוד 4 דירות שהוא השכיר.
זאב בנימין בגין: אז הבניין משמש למגורים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עדיין מגורים.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יוטל עליו קנס על 4 הדירות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: פה מדברים לא על המשכיר אלא על בעל הדירה.
<בת-אור כהנוביץ': לא מגיעה לו הנחת מגורים.
זאב בנימין בגין: שההגדרה תהיה "עגולה".
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להבהיר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: עבירת השימוש והקנס המוטל הם על בעל הדירה או גם על השוכר?
<ארז קמיניץ: לא מעמידים את השוכר לדין.
דוד אמסלם: הוא לא צד בעניין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא משתמש במבנה ללא היתר.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא עקרוני אצלנו במגזר הערבי.
<בת-אור כהנוביץ': לנו זה עקרוני.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, מה שעקרוני לכם – תעשו מה שאתם רוצים.
זאב בנימין בגין: יש גם לא ערבים במדינת ישראל.
<ארז קמיניץ: שימוש אסור שלא למגורים יכול להיות גם לעוד דברים.
דוד אמסלם: שוכר הוא לא צד בעניין, מזמן הוצאנו אותו.
דוד אמסלם: המשכיר – אם הוא גר בדירה אז זו הדירה שלו, אם הוא משכיר אותה – זה עסק.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים מזווית המתגורר.
דוד אמסלם: אנחנו באים מזווית הבעלים.
זאב בנימין בגין: הוא לא משכיר אותה.
זאב בנימין בגין: הוא משכיר דירה אחרת בבניין ששייך לו ובו הוא גם גר.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על הבניין.
דוד אמסלם: אדם עשה עבירת בנייה, בנה 4 קומות, גר בדירה הראשונה.
דוד אמסלם: אז בדירה הראשונה הוא מתגורר והיא שלו.
דוד אמסלם: למעלה זה ביזנס, אז ההתייחסות שונה.
<אחמד מלחם: אדם העביר את הדירה לבנו כי הוא ואשתו לא צריכים להשתמש בה וכעת הבן משתמש בה, אז דינו כדין שוכר?
דוד אמסלם: דינו כדין שוכר.
דוד אמסלם: ואם הבן ייתן את זה לנכד ואחרי זה לאח שלו ולבן אחיו ולדוד שלו, ויש גם מי שנותנים לשכנים?
דוד אמסלם: עזוב, אנחנו מדברים על מישהו שעושה עבירת בנייה וגר בבית שלו.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אנחנו מדברים על הקנס.
אוסאמה סעדי: אבל זה הכול נשאר במשפחה.
אוסאמה סעדי: הוא לא שוכר.
אוסאמה סעדי: הוא בונה ונותן לו בלי דמי שכירות.
<ארז קמיניץ: אז אין שאלה.
<לירון אדלר: ההגדרה "קנס נוסף על עבירה נמשכת" מופיעה עוד פעם בעבירה של שימוש אסור בסעיף קטן (ג1).
<לירון אדלר: זה אותו דבר, פשוט שינינו את ההגדרה.
אוסאמה סעדי: הגשנו כאן הצעה שצריך לבטל את כל- - -
<תומר רוזנר: מה שהגשתם נשאר ולא משתנה, הוא עומד על תלו.
<לירון אדלר: בעמוד 44, בסעיף קטן (ד) פסקה (2) – זה אותו עניין, מי אחראי בבעלות משותפת.
<לירון אדלר: זה חוזר על "בעל שליטה": דיברנו על זה כבר.
אוסאמה סעדי: כאן יש לנו אותן הסתייגויות.
דוד אמסלם: הורדנו את כל תקופות המאסר.
<לירון אדלר: מדובר על "המבצע עבודה אסורה או שימוש אסור על-פי היתר שאינו תואם תוכנית".
<לירון אדלר: הייתה עבירה של 3 שנים, עכשיו זה שנתיים.
אוסאמה סעדי: אבל פה יש תיקון.
אוסאמה סעדי: למה מחקו את המילים "בית-המשפט רשאי להטיל"?
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא עניין של נוסח.
עבד אל חכים חאג' יחיא: "רשאי" זה בעצם חייב.
<לירון אדלר: כאן היה רשום "בית-המשפט רשאי להטיל קנס נוסף על עבירה נמשכת".
<לירון אדלר: בדרך כלל כותבים: "דינו מאסר או קנס" ובית המשפט רשאי להטיל.
אוסאמה סעדי: אתה אומר "דינו מאסר שנתיים", ופה "קנס כאמור" ואז אתה אומר "בית-המשפט רשאי להטיל".
אוסאמה סעדי: אני מבקש לבטל את כל הסעיף.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על אדם שקיבל היתר ונגיד שבמקום 300 מטרים הוא בנה 320 מטרים.
דוד אמסלם: ההסתייגות הזאת נרשמה.
<לירון אדלר: התיקון עכשיו הוא רק לגבי המאסר.
<תומר רוזנר: כאן זה רק הקלה בעונש המאסר.
דוד אמסלם: אוסאמה סעדי, טענת את זה באריכות בישיבה הקודמת, רשמנו את זה כהסתייגות.
דוד אמסלם: אני מסביר שוב, קיבלתי את הטענה הבסיסית.
דוד אמסלם: תיקנו את תקופת המאסר.
דוד אמסלם: חשבתי שעל עבירות בנייה לא צריך להטיל עונש מאסר.
אוסאמה סעדי: כדי שאבין, מה שמודגש הוא התיקון?
דוד אמסלם: כן, רק ה"שנתיים".
אוסאמה סעדי: אבל יש גם תיקון של "קנס נוסף על עבירה נמשכת".
<לירון אדלר: גם פה היה קנס נוסף לפי 61(ג) בעבירה נמשכת.
<לירון אדלר: זה יהיה כמו שהקראנו קודם.
עבדאללה אבו מערוף: להדגיש שזה על בנייה חדשה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: הסעיף הזה מדבר על בנייה שיש בה היתר אבל יש בה חריגות.
<תומר רוזנר: לא, זה היתר לא חוקי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: "המבצע עבודה אסורה או שימוש אסור על-פי היתר שאינו תואם תוכנית".
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שיש לו היתר.
דוד אמסלם: לא הבנת איך זה עובד.
דוד אמסלם: מה שיש לו היתר – מצוין; מה שחורג מן ההיתר זה עבירת בנייה בפני עצמו.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק על החריגה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בעניין השימוש אתה מבקש ממנו- - -
דוד אמסלם: אתה מתפלא?
דוד אמסלם: הרי היית ראש עירייה.
דוד אמסלם: אם אדם בונה בית בהיתר ובונה עוד חדר, אתה מבקש ממנו לאטום את כל הבית או אומר שיאטום את החדר או יהרוס את החדר?
דוד אמסלם: ואם הוא לא מצליח?
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תוכנית מפורטת.
דוד אמסלם: אבל בינתיים אתה נותן לו להיכנס לבית הרגיל?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נכנס לבית הרגיל.
דוד אמסלם: יפה, ברוך השם.
דוד אמסלם: אז למה אתה שואל את השאלה הזאת?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאין מקום לקנס הזה אם יש לו כבר היתר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על בנייה במקום שאסור לבנות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה בתוך תוכנית מתאר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה תוכניות נקודתיות בכל הארץ.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להוריד את כל הסעיף.
דוד אמסלם: אוסאמה סעדי כבר אמר את זה.
<לירון אדלר: בעמוד 46, סעיף 224א – זה סעיף שנמצא בחוק הקיים והושמע בנוסח החדש.
<תומר רוזנר: יש פרק של התאמות נגישות במבני ציבור, שנקבע בסעיף 158ג ששר האוצר רשאי לתת הוראות למבנה קיים לבצע התאמות נגישות.
<תומר רוזנר: אם מי שניתנו לו הוראות כאלה לא מבצע אותן יש פה עבירה פלילית.
<תומר רוזנר: זו עבירה שקיימת בחוק הקיים והושמטה בטעות מן הנוסח שהובא בהצעה הממשלתית ולכן הוחזרה כאן כעבירה.
אוסאמה סעדי: גם פה מכניסים את עניין הקנס המתמשך?
<לירון אדלר: הקנס המתמשך הוא רגיל.
דוד אמסלם: הרגיל, לפי מה שהיה עד היום.
<לירון אדלר: אין כאן גם עניין של מגורים.
<תומר רוזנר: זה מבנה ציבור.
דוד אמסלם: מדובר על מבנה ציבור כפי שהיה עד היום.
דוד אמסלם: לא השתנה שום דבר, רק לקחו את זה משם ושמו את זה פה.
דוד אמסלם: אין שום שינוי.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה לא הערנו.
<תומר רוזנר: בסעיף 158ג מופיעה הפרוצדורה, איך שר האוצר עושה את זה וכמה זמן הוא נותן.
אוסאמה סעדי: אפשר להגיש הסתייגות על החוק הישן?
<תומר רוזנר: זה חוק חדש.
<תומר רוזנר: אתה יכול להגיש הסתייגות.
<נירית אהרון: הערה קטנה, בסעיף 225 שנדון בוועדה והיושב-ראש ביקש ממשרד המשפטים לבדוק את הבקשה שלנו, ביקשנו שייכתב גם: "המפריע למפקח או למי שפועל בשם מוסד תכנון או רשות אוכפת".
<נירית אהרון: זאת הייתה הבקשה שלנו.
<נירית אהרון: משרד המשפטים היה אמור לבדוק את זה.
דוד אמסלם: הוא בדק ואני מניח שלא קיבל את ההערה.
דוד אמסלם: ארז קמיניץ, אני אומר לך שאוציא אותך, כל החוק הזה הוא חוק שאתם הבאתם, אני קם אתו מ-7 בבוקר, ואתה מדבר.
<ארז קמיניץ: אני מנסה להבין מה התשובה.
<ארז קמיניץ: עלתה פה שאלה ואני מנסה להבין את זה.
<ארז קמיניץ: אני לא זוכר את הבקשה הזאת.
<ארז קמיניץ: זורמות כל הזמן בקשות מכל מיני כיוונים.
<נירית אהרון: זה עלה במהלך הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא מסכימים לזה.
<לירון אדלר: בעמוד 47, סעיף 229, לגבי בטלות היתר שניתן בהליך רישוי בדרך מקוצרת על-פי מידע שאינו נכון.
<לירון אדלר: אנחנו מבהירים כאן בסעיף שההיתר בטל אם ההצהרה שמסר מבקש ההיתר הייתה לא נכונה.
<לירון אדלר: היה רשום "פרטים לא נכונים" ועכשיו יהיה כתוב במפורש שאם ההצהרה שהוא מסר הייתה לא נכונה, בגלל שזה על סמך הצהרה שהוא נתן והאחריות שלו מוגבלת אז אנחנו נבטל את ההיתר.
דוד אמסלם: בגלל שאמרנו שיש אדם שההיתר שלו לכאורה ניתן, הייתה טעות אבל הוא לא- - -
<לירון אדלר: זו לא טעות.
<לירון אדלר: הייתה הצהרה לא נכונה.
<לירון אדלר: זה לא טעות והוא הצהיר על זה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כפי שאני מכיר את ההיתרים, ההצהרות הן על בעלות.
<תומר רוזנר: לא, פה זה הליך חדש שנוצר בתיקון 101 לחוק התכנון והבנייה, הליך חדש שאתה לא מכיר, הליך רישוי בדרך מקוצרת, שבעבודות קטנות יחסית מסתמכים על הצהרות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי דוגמה להצהרות.
<תומר רוזנר: שהוא תואם את התוכנית, שהוא קיבל את האישורים, שהוא עשה את כל הבדיקות שהוא צריך לעשות.
<תומר רוזנר: הוא מקבל היתר ב"מסלול ירוק", הוועדה המקומית לא בודקת אותו.
<לירון אדלר: נותנת לו היתר על סמך הצהרה שלו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לעבודות קטנות?
<לירון אדלר: אני רק קוראת את הנוסח.
סעיף 231: בעמוד 51, סעיף 236, לגבי ביצוע צו בידי הרשות האוכפת.
<תומר רוזנר: פה צריך להוריד את המילים "אף אם לא חלף המועד לביצוע הצו בידי המורשע" כי לא ביקשו שהוא יעשה את זה.
<תומר רוזנר: ההערה בוועדה הייתה שלא יכול להיות שאם הטילו את ביצוע הצו הרשות האוכפת לא יכולה לבוא עכשיו ולקחת את זה על עצמה בלי שעבר הזמן שהמורשע ביקש את זה.
<תומר רוזנר: ההסכמה הייתה שאם רוצים שהרשות האוכפת תבצע את הצו היא צריכה לבקש את זה מראש.
<ארז קמיניץ: זה בסדר, אבל "בטרם ניתן הצו" – הכוונה היא בהליך המשפטי.
<ארז קמיניץ: אני מציע לכתוב "בעת מתן הצו".
אוסאמה סעדי: בסעיף קטן (א) למה הורידו מ-30 ימים ל-21 ימים?
דוד אמסלם: היו מקומות שזה היה 14 ימים, היו מקומות שהיה 30 ימים, אז אמרנו: נעשה איזו התאמה בין הסעיפים.
דוד אמסלם: אלה אותם סעיפים.
דוד אמסלם: אמרנו: שיהיה 21 ימים באופן אחיד, נגמור את העניין.
<תומר רוזנר: בהמשך הוספנו את המועד.
<תומר רוזנר: כאן אני מבקש שהממשלה תציג.
<תומר רוזנר: אנשי הממשלה לא נמצאים כאן כעת.
<תומר רוזנר: אתה ביקשת שגם בביצוע צווים לא יהיה שימוש בכוח.
<תומר רוזנר: הממשלה לא מסכימה לוותר על הסעיף בנוסח הנוכחי ומבקשת לנסות לשכנע את הוועדה להשאיר את הסעיף בנוסחו הנוכחי.
<תומר רוזנר: צריך לשמוע אותם.
דוד אמסלם: נחזור לזה אחר-כך.
דוד אמסלם: כבר שמעתי אותם.