GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם אליעזר מוזס: בלי לשים לב שיש בעיה תחבורתית, בעיה בטיחותית, בעיה משטרתית.
מנחם אליעזר מוזס: לא מסונכרנים כאן.
מנחם אליעזר מוזס: וכשיהיה כישלון לא תמצא אף אחד, חלילה.
מנחם אליעזר מוזס: להצלחות יש, אבל לא לכישלונות, לא צריך לומר לך.
דוד אמסלם: בגלל זה אני עושה את הישיבה.
דוד אמסלם: לסמן את הבן אדם.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך עוד אספקט.
מנחם אליעזר מוזס: הרי הוועדה הזאת ממונה גם על התיירות במדינה, נכון?
מנחם אליעזר מוזס: משרד התיירות שייך אליך?
דוד אמסלם: אבל יכול להיות שנאמץ אותו.
דוד אמסלם: משרד הדתות שייך לפה, ולכן אני כועס שמנכ"ל משרד הדתות לא פה.
מנחם אליעזר מוזס: תיירות גם - - -
דוד אמסלם: גם אדבר, דרך אגב, עם שר הדתות על הסיפור הזה של הישיבה הזו.
דוד אמסלם: אם אתם לא מביאים את הרמה של המנכ"ל לפה, כנראה שבאמת ככה אתם מתייחסים לעסק.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתם רוצים איזה תקנה קטנה, כולכם יושבים פה, מהרמה הגבוהה, ומבקשים ממני.
דוד אמסלם: יושבים פה בכיסאות.
מנחם אליעזר מוזס: נכון, נכון.
מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, אני רוצה לך, אדוני היושב-ראש: אלפי אנשים מגיעים מחו"ל.
מנחם אליעזר מוזס: זה פרויקט תיירותי ממדרגה ראשונה.
מנחם אליעזר מוזס: לא אלפי, עשרות אלפי אנשים מגיעים מחוץ לארץ.
מנחם אליעזר מוזס: איך הם יצאו למירון ביום ראשון?
מנחם אליעזר מוזס: אני שואל: איך?
מנחם אליעזר מוזס: איך הם יצאו?
מנחם אליעזר מוזס: ב-02:00 בלילה מוצאי שבת האוטו האחרון למירון.
מנחם אליעזר מוזס: איך הם יגיעו בכלל?
מנחם אליעזר מוזס: לגבי התיירים האלה, מה חושבים לעשות איתם?
מנחם אליעזר מוזס: אין אוטובוסים ביום ראשון.
דוד אמסלם: דרך אגב, התיירים, אני מבין שמגיעים באותם אוטובוסים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הם מצטרפים לקהל הרגיל.
מנחם אליעזר מוזס: מצטרפים, בוודאי.
מנחם אליעזר מוזס: הם רוצים לקנות כרטיסים איפה שאין כבר היום כרטיס.
מנחם אליעזר מוזס: אין היום להשיג כרטיס.
מנחם אליעזר מוזס: תיקח את המודעה בכל העיתונות, שמכירת הכרטיסים עד מחר יום שלישי.
מנחם אליעזר מוזס: בוא תסתכל אם יש היום, יום שלישי, אם יש כרטיס אחד מירושלים או מבני ברק.
<שלמה רוזנשטיין: יש כרטיסים.
מנחם אליעזר מוזס: כן, במחיר של 100 דולר.
<שלמה רוזנשטיין: הרב מוזס, יש כרטיסים של התחבורה הציבורית עדיין.
<שלמה רוזנשטיין: בירושלים לבד יש עדיין 20,000 כרטיסים, רק אולי לא בשעות שכל אחד רוצה.
<שלמה רוזנשטיין: המפעיל חילק את הכרטיסים לפי השעות שהוא יכול לתפעל.
מנחם אליעזר מוזס: שלמה, תסלח לי, לא שמעת אותי.
מנחם אליעזר מוזס: על מה דיברתי?
מנחם אליעזר מוזס: על יום ראשון בבוקר.
<שלמה רוזנשטיין: אה, יום ראשון בבוקר, אוקיי.
מנחם אליעזר מוזס: משפחה יוצא ל"חלאקה" מתי?
מנחם אליעזר מוזס: בבוקר.
מנחם אליעזר מוזס: אין לך להשיג כרטיסים, כי משרד החינוך לקח את האוטובוסים.
<דרור גנון: איך הם יוצאים?
<דרור גנון: יש לימודים.
מנחם אליעזר מוזס: אין אצלנו לימודים.
מנחם אליעזר מוזס: במערכת החרדית בפירוש הודענו לשר החינוך: לא מקבלים את יום החופש.
מיכאל מלכיאלי: רק הוא מפיל את זה על הרב לאו.
מיכאל מלכיאלי: הוא מפיל את זה על הרב הראשי.
מנחם אליעזר מוזס: אני לא רוצה להכניס כאן רבנים ראשיים, ואני גם לא מכניס את השבת - - -
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לפוליטיקה, זה לא מעניין אותי, אנחנו מדברים על האירוע.
מנחם אליעזר מוזס: אני מדבר כאן על התחבורה ואני מדבר על תיירות, ואני מדבר על משטרה, שהמשטרה באמת לא מסוגלת.
דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את המשטרה.
מנחם אליעזר מוזס: אתמול פניתי לשר התחבורה.
מנחם אליעזר מוזס: למשל, מה החליטו?
מנחם אליעזר מוזס: שהתחבורה תצא מירושלים, ממרכז הארץ, בשעה 16:00 יהיו האוטובוסים האחרונים - - -
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על יום ראשון?
מנחם אליעזר מוזס: יום ראשון.
מנחם אליעזר מוזס: יום ראשון, התחבורה שיוצאת תהיה בשעה 16:00.
דוד אמסלם: אחרי הצהריים?
מנחם אליעזר מוזס: אחרי הצהריים.
מנחם אליעזר מוזס: וחזרה ממירון בשעה 22:00.
מנחם אליעזר מוזס: בשעות האלה.
מנחם אליעזר מוזס: ואז באתי וביקשנו להאריך את זה, שיוכלו לצאת עד 20:00 בערב אפילו, ויחזרו במשך כל הלילה.
מנחם אליעזר מוזס: פניתי לשר התחבורה, קיבלתי תשובה: זה בסדר, רק המשטרה עדיין לא מסכימה.
מנחם אליעזר מוזס: פניתי היום בבוקר כבר - - -
דוד אמסלם: אני מבין ממך שאם הוא אמר לך בסדר, אז בין 16:00 לבוקר למחרת ביום שני אין בעיית אוטובוסים.
דוד אמסלם: בגלל שכרגע האוטובוסים השתחררו מבתי-הספר.
מנחם אליעזר מוזס: ולמחרת הוא לא צריך להסיע לבתי-הספר, כי יום שני זה יום חופש.
מנחם אליעזר מוזס: זה הרעיון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הבעיה כרגע, אני מבין, של משרד התחבורה זה מ-06:00 בבוקר עד בערך 16:00 אחרי הצהריים.
מנחם אליעזר מוזס: עד 16:00 אחרי הצהריים.
מנחם אליעזר מוזס: האוטו האחרון יהיה ב-16:00.
מנחם אליעזר מוזס: למה לא להאריך את זה עד 20:00?
מנחם אליעזר מוזס: הרי זה יום, אור יום היום, בשביל מה יש לנו שעון קיץ?
מנחם אליעזר מוזס: צריך להאריך שהם יוכלו לצאת למירון עד 20:00, ויחזרו לא ב-22:00, יחזרו ב-02:00 בלילה.
מנחם אליעזר מוזס: תתחום לשעה 03:00, אבל תן לאנשים להגיע, באים מכל העולם.
מנחם אליעזר מוזס: אין לך לפני הצהריים, תספק - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, ר' אליעזר.
דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, אנחנו בעצם רוצים שמ-16:00, במקום שיהיו הסעות – אנחנו מדברים על יום ראשון?
דוד אמסלם: מ-16:00 אחרי צהריים, שזה האוטובוס האחרון שלכם.
דוד אמסלם: אין לי מושג מאיפה הם מביאים, הרי עדיין הם מביאים מבתי-ספר, אתה אומר.
מנחם אליעזר מוזס: כבר גומרים את בתי-הספר.
דוד אמסלם: כן, ב-16:00 משתחררים האוטובוסים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לכאורה יש לך צי אוטובוסים עומד פה, ואפשר להפעיל אותו.
מנחם אליעזר מוזס: את זה הוא יכול להסביר לך יותר מקצועי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מ-16:00 בעצם אין מגבלת אוטובוסים, זה מה שאתה מבין.
<קריאה: יש מגבלת נהג אבל.
<קריאה: הנהג שעבד - - -
מנחם אליעזר מוזס: רגע, אני מדבר על אוטובוסים.
דוד אמסלם: דרך אגב, מגבלת הנהג זה חד-חד-ערכי?
דוד אמסלם: לכל אוטובוס יש נהג אחד?
<דרור גנון: שניים.
דוד אמסלם: או שניים.
דוד אמסלם: אז אחד ישן, אני מניח, והם מתחלפים.
דוד אמסלם: או ששניהם נוסעים באותו - - -
<דרור גנון: אחד מסיע תלמידים שעה בבוקר ושעה בצהריים, אבל מבחינת התקנה הוא עבד כל היום.
<שלמה רוזנשטיין: הוא שרוף.
<דרור גנון: בשפה המקצועית אתה לא יכול להשתמש בו.
<דרור גנון: אתה לא יכול עכשיו להקפיץ אותו לעוד איזה שמונה שעות עבודה.
<דרור גנון: אבל בוא נאמר - - -
דוד אמסלם: לא, אני רוצה רק לנקודה הזאת, אחרי זה אחזיר לך בסוף, דרור.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר שנהג שיצא בבוקר בשעה 08:00 בבוקר, לקח את התלמידים עד שעה 09:00 - - -
<דרור גנון: אחרי זה היה בעבודה.
דוד אמסלם: אחרי זה היה בעבודה.
<דרור גנון: אז הוא לא יכול.
<דרור גנון: יש תקנה, התקנה לא מאפשרת לו לנסוע יותר מאיקס שעות או להיות בעבודה - - -
דוד אמסלם: כן, אבל על אותו אוטובוס אמור לעלות בן אדם, נהג אחר בשעה 16:00.
<דרור גנון: לא, האוטובוסים שנוסעים בשירות של התחבורה הציבורית וקווי התלמידים, ממשיכים לנסוע בתחבורה ציבורית וקווי תלמידים, הם לא מגיעים למירון בכלל.
<דרור גנון: הלא אנחנו ממשיכים להפעיל את השירות לתחבורה הציבורית במדינת ישראל - - -
דוד אמסלם: אבל תראה, אני מניח שגם האוטובוס לא מחכה רק למירון.
דוד אמסלם: הרי זה אוטובוס עם נהג תחבורה ציבורית.
דוד אמסלם: אני מניח שמה שאתם עושים, אתם מצמצמים קצת בקווים בתחבורה הציבורית, ומסיטים אותם לשם עם אותם נהגים.
<דרור גנון: נכון, אבל זה כבר עשו.
דוד אמסלם: אז עכשיו, אם יש לי נהג 24 על השעות, שלמה – 16 שעות, בסדר?
דוד אמסלם: כמה מותר לו לנהוג?
<שלמה רוזנשטיין: הבנתי את השאלה, אגיד רק תשובה קצרה.
<דרור גנון: אסור לו לנהוג 16.
דוד אמסלם: לא, נהג, כמה מותר לו? 12 שעות?
<דרור גנון: עד 12, מתוכן אבל יש גם שעות נהיגה.
דוד אמסלם: עזוב, אני לא נכנס כרגע לזה.
<דרור גנון: אין בעיה.
דוד אמסלם: אמרת מגבלת נהגים.
דוד אמסלם: עכשיו, מבחינתי אם יש נהג, וכל אוטובוס מצוות עם שני נהגים, וכל נהג מותר לו לנהוג 12 שעות לפי התקנון, אז אתה אומר שיש לנו כל הזמן אוטובוס עם נהג.
<שלמה רוזנשטיין: אבל את הנהגים הכפולים, נקרא לזה גיוס המילואים של הנהגים הכפולים נמצא כבר במבצע.
דוד אמסלם: אבל עם איזה אוטובוס?
<שלמה רוזנשטיין: האוטובוס שנוסע למירון עכשיו, למשל 320 האוטובוסים שאנחנו הולכים להפעיל משעה אחרי צאת השבת עד יום ראשון ב-24:00 בלילה זה רק עם שלושה נהגים.
דוד אמסלם: תהיה צמוד לשאלה שלי.
דוד אמסלם: שלושה נהגים עכשיו?
דוד אמסלם: למה שלושה?
<דרור גנון: אסביר.
<דרור גנון: בוא נעשה סדר, רק לתשובה לשאלה של מוזס.
<דרור גנון: אם יהיה אישור ויתאפשר לנו להאריך את שעות הפעילות, ולהמשיך את הפעילות של הסגירה של המעגלים, חניונים, סדר ציבורי, מוקדי יציאה, נדאג שיהיו אוטובוסים, בסדר?
<דרור גנון: בוא לא נדבר על הנהגים.
<דרור גנון: מה שאני אומר, אמרנו גם את זה לרב מוזס וגם אמרנו את זה באופן כללי לשר התחבורה: אם תהיה אפשרות שכל הגורמים שעוסקים באירוע הזה לא יסיימו את האירוע ביום ראשון בלילה אלא יסיימו אותו ביום שני בבוקר, שזה מה שאומר להאריך אותו עד שעות הבוקר המאוחרות, הנושא של הוספת אוטובוסים לא יהווה בעיה, בסדר?
<דרור גנון: - - - נהגים, לא נהגים - - -
מנחם אליעזר מוזס: זה סגור?
<דרור גנון: נוכל להאריך ולגייס - - -
מנחם אליעזר מוזס: רגע, אבל יש בעיה של משטרה.
דוד אמסלם: חבר'ה, דקה, עכשיו שמענו שמגבלת התחבורה נפתרה, מבחינת משרד התחבורה.
דוד אמסלם: עוד מעט נגיע למשטרה.
דוד אמסלם: בבקשה, הרב מוזס.
מנחם אליעזר מוזס: יפה.
מנחם אליעזר מוזס: אז עכשיו אני רואה שיש כבר אבא למירון.
מנחם אליעזר מוזס: זה מה שהיו צריכים לעשות.
דוד אמסלם: אם המנכ"ל לא בא, אם משרד הדתות לא בא, אז אהיה האבא, מה לעשות.
מנחם אליעזר מוזס: זה מה שהיו צריכים, אחד שיתכלל את כל העניין הזה, להושיב בשולחן את אלה מול אלה.
מנחם אליעזר מוזס: אלא ששר התחבורה, הבוקר אני מקבל ממנו טלפון: המשטרה, אי-אפשר - - -
מנחם אליעזר מוזס: נשמע את המשטרה.
דוד אמסלם: אז יש לנו שאלה אחת לגבי הנושא של מיום ראשון אחר הצהריים עד יום שני בבוקר.
אורי מקלב: למה יום ראשון אחר הצהריים ולא ראשון בערב?
אורי מקלב: האירוע היה אמור להיגמר בראשון בערב.
מנחם אליעזר מוזס: כן, מ-16:00 כל הלילה.
אורי מקלב: זאת אומרת, שלא יגידו - - -
דוד אמסלם: כן, יום שני.
מנחם אליעזר מוזס: עכשיו, מה שאנחנו צריכים לעשות, אני לא יודע מה כוחנו, אני הולך לוועדת החינוך, יהיה דיון ב-13:00, על הנושא של משרד החינוך, ההחלטה הפזיזה הזאת, הנוראה הזאת, שזה לא ייתן כהוא זה.
מנחם אליעזר מוזס: כי מה היה ב-2014?
מנחם אליעזר מוזס: היה פירון שר החינוך, אותו הדבר היה, נענה כביכול לדרישות רבנים, וכל הכבוד לו, ואז הוא החליט מה שהחליט.
מנחם אליעזר מוזס: ואז כל אחד שיפתח במחשב, קריסת מירון 2014, ויראה איך שהמצב היה בלתי נשלט, בגלל שלא היו אוטובוסים בבוקר, כולם נסעו אחרי הצהריים, ב-21:00–22:00 בלילה ירדו מההר כ-70,000 איש.
מנחם אליעזר מוזס: כל המחסומים, כל הכבישים היו אנשים, נשים וטף, ילדי "חלאקות", כמה שעות, עד שהמשטרה באה והביאה.
מנחם אליעזר מוזס: ועל כל אוטובוס שרצה לצאת נתלו המון אנשים.
מנחם אליעזר מוזס: תראה בתמונות איך ששוטרים נכנסים לתוך האוטובוסים וסוחבים אנשים החוצה.
מנחם אליעזר מוזס: זוועות, זוועות, לראות רק את התמונות.
מנחם אליעזר מוזס: ופרשים פתאום שועטים, עגלות ילדים מפוזרות בכל האזור.
<קריאה: הצילו שם חיים, הרב מוזס.
מנחם אליעזר מוזס: ממש הצלת חיים היה.
מנחם אליעזר מוזס: אני אומר.
מנחם אליעזר מוזס: אבל לעצם הדבר, שילד מסתכל על פרש שבא להציל אותו.
<קריאה: פרש הציל חיים.
דוד אמסלם: אף אחד לא חשב שהפרשים באו כרגע לעשות פעולות לא טובות, זה בסדר.
מנחם אליעזר מוזס: עשרות ילדים.
מנחם אליעזר מוזס: וזה רק בגלל ההחלטה הפזיזה הזאת שהחליט אז השר פירון.
דוד אמסלם: אותה החלטה.
מנחם אליעזר מוזס: אותה החלטה.
מנחם אליעזר מוזס: אותו יום, יום ראשון, והעבירו ליום שני.
מנחם אליעזר מוזס: למה אומרים בגלל מדורות ל"ג בעומר במוצאי שבת?
מנחם אליעזר מוזס: תיקח את התקשורת שלמחרת ותסתכל, כל הארץ מדורות ל"ג בעומר במוצאי שבת.
מנחם אליעזר מוזס: לא עזרה שום דבר החופשה הזאת.
מנחם אליעזר מוזס: מה הוא חושב?
מנחם אליעזר מוזס: הילדים האלה ילכו ללמוד פרקי אבות?
מנחם אליעזר מוזס: ילכו לסעודת מלווה דמלכה?
מנחם אליעזר מוזס: מה הם עושים?
מנחם אליעזר מוזס: סתם, מישהו סיפר לי שהיה כבר השבת בצפון באיזה יישוב, שמה כבר הדליקו ל"ג בעומר, הקדימו בשבוע.
מנחם אליעזר מוזס: יעשו ירא שמיים יוצא ידי שניהם, אתה יודע, יש כזה מושג.
דוד אמסלם: וגם מזה אל תנח מידך.
מנחם אליעזר מוזס: אבל יותר מזה, ועד ההורים פנה לבג"ץ.
מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע מזה, כן?
מנחם אליעזר מוזס: ועד ההורים פנו לבג"ץ לבטל את החופשה של יום שני.
מנחם אליעזר מוזס: ואחת הטענות המרכזיות, הזמינו ההורים במלונות חופשה: חמישי, שישי, שבת ראשון – ארבעה ימים, פתאום אומרים: לא, ביום ראשון לימודים.
מנחם אליעזר מוזס: יש הפסדים, יש כל מיני דברים.
מנחם אליעזר מוזס: אבל הם לא אומרים נקודה אחת: איזה חילול שבת יוצא, שצריכים לפנות את המלון בשבת בצהריים.
מנחם אליעזר מוזס: בשבת בצהריים צריכים לפנות מאות אלפי אנשים שהזמינו בצימרים במלונות בכל רחבי הארץ, ואלה הולכים לחזור הביתה כי צריכים הרי ילדים ביום ראשון ללכת לבית-ספר.
דוד אמסלם: אני מציע, הרב מוזס, בוא לא ניכנס לחילולי השבת פה, בגלל שזה הולך לכל הכיוונים, אז בוא נעזוב את זה.
מנחם אליעזר מוזס: לא, אמרתי מקודם השבת היא – אני רק מסביר כאן שהיה הדבר הזה רק לפני שלוש שנים, ולא למדנו.
מנחם אליעזר מוזס: ורק לפני שלוש שנים דיברנו כאן על ועדת חקירה, להקים ועדת חקירה.
מנחם אליעזר מוזס: עמודים שלמים: מערך התחבורה במירון קרס, שעות ארוכות, אלפים צעדו רגלית, רבים נזקקו לטיפול רפואי, תראה מה שהלך בעיתונים.
מנחם אליעזר מוזס: ודיברו על ועדת חקירה.
מנחם אליעזר מוזס: מה, אנחנו רוצים עוד פעם ועדת חקירה?
מנחם אליעזר מוזס: אז הדבר הראשון הוא, אני אומר לכם, כמה אני זועק: אין אבא למירון.
מנחם אליעזר מוזס: אין מנכ"ל שיתכלל את הכול.
מנחם אליעזר מוזס: יש מועצה ארצית למקומות קדושים, עושים דברים נפלאים – שווינגר ודרעי.
מנחם אליעזר מוזס: כולם, כל אחד.
מנחם אליעזר מוזס: ותחבורה והמשטרה – כולם מסירות נפש, הרי אין לך כתובת אחת.
מנחם אליעזר מוזס: אם אני פונה לשר התחבורה, הוא מפנה אותי גם למשטרה, אני צריך ללכת למשטרה.
מנחם אליעזר מוזס: ואני בא לשר החינוך, הוא אומר: מה מעניין אותי, יש לי את החינוך, אני לא רוצה להיכנס לעניינים האחרים.
מנחם אליעזר מוזס: כל אחד מנהל כאן עסק לעצמו.
דוד אמסלם: טוב, תודה, הרב מוזס.
דוד אמסלם: אני רוצה לחזור חזרה למד"א.
דוד אמסלם: מד"א פה.
דוד אמסלם: הזמנו את מד"א?
<לאה קריכלי: הזמנו את משרד הבריאות.
<חיים רוטברט: כן.
דוד אמסלם: איך אתם מתחברים לאירוע?
דוד אמסלם: מי אמר כן, מי זה מבחינת משרד הבריאות?
דוד אמסלם: הצבעתם שניכם, אז אני לא יודע.
דוד אמסלם: מה התפקיד שלכם?
<חיים רוטברט: אני רופא נפת צפת.
<נועה חסדאי: אסביר לך, והרופא ייתן - - -
דוד אמסלם: תסבירי לי, אחרי זה נבדוק אם אני צריך רופא.
<נועה חסדאי: נקווה שלא.
<נועה חסדאי: האינטרס של כולנו לשמור שזאת תהיה הילולה שמחה.
<נועה חסדאי: אנחנו מחלקים את ההיערכות שלנו פעם אחת לשמר שזו תהיה הילולה ולא סכנה בריאותית חמורה לבריאות הציבור, ועל זה יציג לך רופא הנפה במקום את הפעילות שהם עושים והבעיות שהם מתמודדים.
<נועה חסדאי: והצד השני הוא ההיערכות לחס וחלילה שלא יקרה, אם יהיה אירוע חירום, מה אנחנו ערוכים ועשינו - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, את בעצם באת לדבר על הקטסטרופה, אם תהיה.
<נועה חסדאי: אני מקווה שלא תהיה, אבל - - -
דוד אמסלם: אז בוא נשמע קודם כול את השוטף, ואחרי זה נעבור - - -
מנחם אליעזר מוזס: תהיה, תהיה ועוד איך.
מנחם אליעזר מוזס: תהיה.
דוד אמסלם: בבקשה, תגיד רק את השם.
<חיים רוטברט: אני ד"ר חיים רוטברט - - -
<קריאה: למה אתה מפחיד את כולם?
מנחם אליעזר מוזס: כי באמת זה כך יהיה.
מנחם אליעזר מוזס: יש לי ניסיון.
דוד אמסלם: הרב מוזס, בוא נשמע את הד"ר.
<חיים רוטברט: ד"ר חיים רוטברט, רופא נפת צפת, והר מירון בתחום הפיקוח שלנו.
<חיים רוטברט: כל שנה אנחנו באים לוועדות הכנסת, ואנחנו משתתפים באירוע שמה.
<חיים רוטברט: אני חושב שצריך להסביר, שאנחנו חייבים לפעול למניעה של דברים שעלולים לקרות.
<חיים רוטברט: אני מתפרץ לדלת פתוחה לדבריך, מה שאמרת קודם, שאנחנו כבר ב-2017, ואנחנו צריכים שמה צורה אחרת של קיום ההילולה.
<חיים רוטברט: מדברים על סדר גודל של 400,000 איש, שמגיעים אחרי כל התלאות להר, ודיברתם על הקטע של נקודות מים ונקודות שירותים.
<חיים רוטברט: אחר כך יש על ההר נקודות מים ונקודות שירותים.
<חיים רוטברט: הרוב של התשתיות שמה הוא פרטיזני.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לדיון עוד פעם, אני רוצה להיות קונקרטי ומאוד מדויק, משרד הבריאות.
דוד אמסלם: הנושא של השירותים שם, הרי אתם מכתיבים, משרד הבריאות אמור גם להיות צד בעניין.
דוד אמסלם: הרי מסתמא אם לא יהיו שם שירותים – בן אדם סביר צריך שירותים.
<חיים רוטברט: אוקיי.
דוד אמסלם: עכשיו, אני גם מניח שגם למדת בבית-ספר לרפואה כמה שעות פחות או יותר בן אדם צריך שירותים, כאלה או כאלה.
<חיים רוטברט: כבוד יושב-ראש הוועדה - - -
דוד אמסלם: עכשיו, בן אדם רגיל, הוא צריך שירותים בלי קשר אם יש שירותים או אין שירותים.
<חיים רוטברט: ברור.
דוד אמסלם: אז זה ברור ש-400,000 איש צריכים שירותים.
דוד אמסלם: אני מניח שאם זאת הייתה מסעדה, הייתם אומרים: רבותי, אנחנו צריכים לדאוג כאן להיגיינה, לקטע התברואתי, אז אנחנו מבקשים: אחת, שתיים, שלוש, ארבע.
דוד אמסלם: אם לא, אין אירוע.
<חיים רוטברט: אני מודה לך על הדברים, כי זה מה שאנחנו מבקשים.
<חיים רוטברט: אנחנו מבקשים מישהו שיתכלל את זה, איזה משרד על שיתכלל את הדברים.
<חיים רוטברט: ומשמה הדרישות.
<חיים רוטברט: כמו שאתה אומר בצדק, 400,000 איש צריכים לקבל שירותים וצריכים לקבל - - -
דוד אמסלם: אתם מכתיבים להם את כמות השירותים?
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד לו כמה שירותים צריך?
<חיים רוטברט: בוודאי, יש לנו נוסחאות לכמויות אנשים.
דוד אמסלם: והוא מכיר את הנוסחה?
<חיים רוטברט: הם מכירים, כי אנחנו בקשר הרבה שנים.
דוד אמסלם: והם מציבים מספיק שירותים לטעמך?
<חיים רוטברט: יש בעיות גם של גיאוגרפיה, שההר הוא כמו שהוא.
<חיים רוטברט: אחר כך יש בעיות של תשתיות.
דוד אמסלם: לא, אל תספר לי את הבעיות, אני שואל אותך - - -
<חיים רוטברט: - - -
דוד אמסלם: לא, תענה לי, תענה לי.
דוד אמסלם: ברשותך, עזוב, אנחנו פה לא ביום עיון, אז לכן אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: בגדול אני בסופו של עניין, אמרתי את זה קודם, אפשר להחליט על כמות האנשים שנכנסים לאתר.
דוד אמסלם: לא חייבים יותר.
<חיים רוטברט: זה לא אנחנו.
דוד אמסלם: מה שנקרא בטיחות האנשים והפיקוח נפש יותר חשוב מאשר אם הם מדליקים מדורה או לא מדורה.
דוד אמסלם: זה כמו כל מתקן.
דוד אמסלם: מחר יש, להבדיל אלף אלפי הבדלות, משחק כדורגל.
דוד אמסלם: יש כמות אנשים.
דוד אמסלם: גם אם יש פי שתיים או פי שלוש – הם לא.
דוד אמסלם: אז לכן אני כרגע לא בא שתגיד לי מה הבעיות של האחרים.
<חיים רוטברט: לא, אני מדבר על - - -
דוד אמסלם: אני מדבר אתך.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה מבחינתך צריך לדאוג לזה שיש שמה שירותים מספיקים, אתה צריך לדאוג שמה שהמצב הסניטרי יהיה לפי הכללים ההגיוניים היום.
דוד אמסלם: אתה צריך לדאוג שמה, להגיד לו: אדוני, אנשים לא יבואו לכאן בלי שיש להם מים לשתות, בגלל שלפעמים הם תקועים פה 12 שעות והשמש קופחת להם על הראש והם יכולים להתעלף.
דוד אמסלם: ארבע, אנחנו צריכים פה איזה נקודות של טיפול, יש פה אנשים, אני מניח, מתוך ה-400,000 איש, בלי קשר לכלום, גם אם כל אחד כמעט בא עם מזגן על הראש ובקבוק מים מהבית, חלק מהם לא מרגישים טוב: אנשים מבוגרים, אנשים נפלו, פצועים.
דוד אמסלם: זה קורה כשיש התקהלות של אנשים.
דוד אמסלם: אז אנחנו מבקשים שיהיה שמה איזה תאג"ד, יהיה שמה משהו שייתן להם עזרה ראשונה.
דוד אמסלם: כמה ניידות צריכים להיות שמה של מד"א, כדי לפנות את האנשים, אם צריך לפנות אותם, ולאיזה בית-חולים מפנים אותם.
דוד אמסלם: יש פה לוגיסטיקה עצומה רק בהיבט שלך.
<חיים רוטברט: אתה אומר את הדברים בדיוק כמו שהם.
<חיים רוטברט: משרד הבריאות הוא לא זה שמתפעל את ההילולה.
דוד אמסלם: מנחה אותה.
<חיים רוטברט: משרד הבריאות מפקח, מנחה.
<חיים רוטברט: ואין לנו כתובת לאן לפנות.
<חיים רוטברט: אנחנו לא נענים.
<חיים רוטברט: לא נענים.
דוד אמסלם: עם מי דיברת במשרד הדתות?
<חיים רוטברט: דיברנו עם המקומות הקדושים בכל השנים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הציר שלך הוא מול הבחור של המקומות הקדושים?
<חיים רוטברט: אני לא יודע למי לפנות.
<חיים רוטברט: המועצה לא קיימת.
<חיים רוטברט: רגע, תן לי בבקשה רק משפט אחד.
<חיים רוטברט: אנחנו מכירים בנהלים, וגם המשטרה יודעת את זה: אירוע תחת כיפת השמיים.
<חיים רוטברט: והמוציא והמביא של אירועים כאלה, גם אם זה 400–500 אלף איש, זה הרשות המקומית.
<חיים רוטברט: אז פה יש וורסיה אחרת.
דוד אמסלם: אתה מצפה שהמושב שמה ייקח עליו את ה-400,000?
<חיים רוטברט: לא, ההיפך, אני מצפה שאיזו סמכות על של המדינה - - -
דוד אמסלם: שנה שעברה מה היה?
דוד אמסלם: מול מי היית בקשר שנה שעברה?
<חיים רוטברט: מול המקומות הקדושים ומול ועדת הכנסת.
דוד אמסלם: ועדת הכנסת?
דוד אמסלם: אני, דרך אגב, לא כינסתי דיון שנה שעברה.
<חיים רוטברט: והנהלת המשרד שלי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה בעצם הולך עם התסכול שלך כבר הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: אם אני עכשיו לא עושה דיון אז אנחנו לא יודעים על זה?
<חיים רוטברט: אני חמש שנים בתפקיד, ואי-אפשר להאשים אותי - - -
דוד אמסלם: לא, לא מאשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא בקטע של להאשים.
<חיים רוטברט: לא, להאשים אותי, בציניות התכוונתי, שאני הולך באופן ספונטני להילולה.
<חיים רוטברט: הגעתי לשם בפעם הראשונה, התביישתי עבור חצי מיליון האנשים שמגיעים לשם.
<חיים רוטברט: הם לא מקבלים מים, לא מקבלים שירותים, הכנסת האורחים היא לא תחת שום פיקוח רפואי.
<חיים רוטברט: פינוי אשפה שדיברת עליו לא מתבצע כמו שצריך, לא לפי מה שאנחנו עושים.
<חיים רוטברט: חמור מאוד – יש בעיה של לינה, בעיקר בל"ג בעומר שחל בסופ"ש.
<חיים רוטברט: אז אנשים מקדימים את ההגעה שלהם.
<חיים רוטברט: מלינים אותם במחסנים, בלולים לשעבר.
<חיים רוטברט: יש בעיות אדירות.
<חיים רוטברט: יש התחברויות לצינורות קבועים באופן פרטיזני.
<חיים רוטברט: איכות המים שאני אחראי עליה – אני לא יכול לפקח עליה.
<חיים רוטברט: אין ביוב לפנות את - - -
דוד אמסלם: הבנתי, חיים, תודה.
דוד אמסלם: אביא את זה בסיכום.
דוד אמסלם: תודה רבה על מה שאמרת.
דוד אמסלם: איזה גורם עוד יש לנו חוץ מהמשטרה?
דוד אמסלם: כרגע שותף בעניין, דיברנו על תחבורה, דיברנו על משרד הבריאות, על כל המרכיבים.
דוד אמסלם: יש עוד גורם נוסף?
דוד אמסלם: כשאנחנו מדברים כרגע על משרד הבריאות, זה מד"א וכל – מכבי אש צריך להיות שמה?
אורי מקלב: ודאי, זה גם.
דוד אמסלם: יש לנו?
דוד אמסלם: אוקיי, בואו תגידו לנו מה ההיערכות שלכם.
דוד אמסלם: אתכם מישהו מדבר או שגם אתם באופן וולונטרי?
<דרור טיראן: בטח, אנחנו ערוכים בכל הקפ"קים.
<דרור טיראן: ישבנו, התארגנו מול המשטרה.
דוד אמסלם: אתם עובדים מול המשטרה?
<דרור טיראן: בוודאי.
<דרור טיראן: תיאום גם עם מד"א, עם המשטרה, עם כל הגורמים.
דוד אמסלם: עכשיו, מי שמסנכרן אתכם זה המשטרה?
<דרור טיראן: המשטרה היא ברמת הפו"ש, אבל לנו יש את החלק שלנו, בתיאום מלא מול כל הגורמים.
דוד אמסלם: תראה, אני רוצה להבין אם המשטרה לוקחת על עצמה את כל הביטחון וההצלה והיא עושה להם את הסנכרון.
דוד אמסלם: כרגע הבנתי מהרב מוזס שאין סנכרון מערכתי של כל העניין.
דוד אמסלם: אז אם אתם ת"פ של המשטרה, אז אעבור למשטרה.
דוד אמסלם: כם מאורגנים?
<דרור טיראן: מאורגנים, ערוכים - - -
דוד אמסלם: טוב, הגענו למשטרת ישראל.
דוד אמסלם: בבקשה, שמעתם את הכול, אז קודם כול, תיתנו לנו אתם את הסקירה איפה אתם רואים את הבעיות, איך אתם מתארגנים גם בנקודות היציאה, שזה לא קשור להר מירון.
דוד אמסלם: וכל המקומות ששם, כפי שאמרתי, אני רואה פוטנציאל לא פשוט להתנהלות בעייתית בנקודות.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם תגידו לי אם אישרתם את נקודות היציאה, לא כל אחד פה מחליט איזה נקודת יציאה בעיר שלו, יש לזה השלכות.
דוד אמסלם: לא שאכפת לי איפה, אבל בסוף יש כאן תנועה, וזה לא מקום שהוא מבודד בפני עצמו, אני מניח.
דוד אמסלם: וגם בהר – תתייחסו לכל ההיבט: גם ההגעה, גם הפיזור, גם השהייה, גם בהיבטים האחרים שלא קשורים למשטרה, איפה אתם מזהים כרגע בעיה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, יש שינוי במעמד של המשטרה באירוע השנה?
אורי מקלב: הם רק עוד גורם בתוך האירוע או שהוא הגורם המתכלל?
דוד אמסלם: אני לא רואה את המשטרה גורם מתכלל בשום פנים ואופן, זה לא דבר שקשור למשטרת ישראל.
אורי מקלב: אז מי הגורם המתכלל?
דוד אמסלם: זה עוד מעט אנחנו נברר פה.
דוד אמסלם: בשביל זה אני עושה דיון.
דוד אמסלם: תפיסת העולם שלי אומרת שזה אירוע, כהגדרה אירוע שהוא אירוע דתי, הייתי מצפה שמשרד הדתות, שאם כבר יש לו איזה מגה אירוע, שהוא יתכלל את כל האירוע הזה.
אורי מקלב: והוא לא נמצא פה?
דוד אמסלם: יש פה את הנציג, עמית קצין, שהוא ממשרד הדתות.
דוד אמסלם: מה תפקידך, עמית?
<עמית קצין: יועץ המנכ"ל.
דוד אמסלם: יועץ המנכ"ל.
דוד אמסלם: המנכ"ל כנראה היה עסוק, יש לו כנראה עיסוק הרבה יותר חשוב מל"ג בעומר בהר מירון, 400,000 איש, ולכן הוא שלח בחור מוכשר, את העוזר שלו.
דוד אמסלם: אני רק מצר על כך שאני אמור - - -
אורי מקלב: הוא בכלל לא דיבר?
דוד אמסלם: לא, הוא דיבר, איחרת פשוט.
דוד אמסלם: בבקשה, המשטרה.
<משה ויצמן: בוקר טוב, שמי משה ויצמן, ראש ענף מבצעים של - - -
דוד אמסלם: לפני כן, עוד דקה, ברשותך, מר ויצמן.
דוד אמסלם: אני מבין שיש פה רשות גם.
דוד אמסלם: אז בואו נשמע את הרשות, אני רוצה שאתם תסכמו את כל האירוע.
דוד אמסלם: יש שמה מושב ויש את המועצה האזורית.
דוד אמסלם: הם בכלל שייכים לאירוע ברמת הניהול שלו?
<מרדכי הלפרין: אז ברגע זה אייצג גם את המועצה האזורית כחבר הנהלת המועצה האזורית עד שראש המועצה יגיע, הוא אמור להגיע בדקות הקרובות, אני מקווה.
<מרדכי הלפרין: הוא ביקש ממני לייצג גם את המועצה האזורית כחבר המועצה האזורית.
<מרדכי הלפרין: קודם כול, אם אפשר להתייחס לכמה דברים שנאמרו כאן בנושא של בעיות החניה והפתרונות להפקעות וכדומה.
דוד אמסלם: אתה מדבר על התשתיות הקבועות?
<מרדכי הלפרין: כן.
<מרדכי הלפרין: אני משתתף בישיבות האלה של ועדת הפנים כבר 30 שנה בנושאים האלו, וכמובן שהנושא הזה נידון כל פעם מחדש.
<מרדכי הלפרין: אין ספק שיש פתרונות אמיתיים, ללא צורך לעשות טרנספר של אנשים, יישוב דתי, שומרי שמיטה כהלכתה ללא אוצר בית-דין.
<מרדכי הלפרין: זה היישוב היחיד בארץ ששומר שמיטה אמיתית בכרמים, כרמי יין, שנחשבים היום לכרמי היין הטובים בעולם.
מנחם אליעזר מוזס: למה לא הבאת איזה בקבוק לכאן?
<מרדכי הלפרין: וכל מי שחושב, שפתרון להעביר את החקלאים האלה ממקומם ולעקור את הכרמים, ודאי לא שם לב להפטרה האחרונה שקראנו בשבת, אבל כמובן שאנחנו את העניין הזה לא ניתן.
אורי מקלב: מה האחוז של החקלאות היום במושב מירון?
<מרדכי הלפרין: מושב מירון מחזיק ברגע זה 2,000 דונם חקלאות נטועה בכרמי יין.
אורי מקלב: זה הענף היחיד בחקלאות?
<מרדכי הלפרין: זה ברגע זה הענף - - -
דוד אמסלם: בוא נתקדם, מרדכי, זה לא הנושא.
דוד אמסלם: מה שנקרא: מה עניין שמיטה למירון?
<מרדכי הלפרין: אז הנה, נגיע גם לשמיטה, ומבחינתי גם לשבת.
<מרדכי הלפרין: אבל העניין הוא שיש פתרון יסודי ואמיתי לבעיות שהועלו כאן, אלא ככל הנראה הקצאת הכספים שהייתה צריכה להיעשות לצורך עניין כזה לא נעשתה עד היום.
<מרדכי הלפרין: אין ספק שמגרשי החנייה הקיימים היום, שהם מגרשים לא מוסדרים, יכולים להיות מוסדרים ולהכיל פי שלוש לפחות מכמות האוטובוסים.
<מרדכי הלפרין: אפשר גם לעשות בינוי של מגרשי חנייה, אנחנו מכירים מקומות כאלה גם בארץ וגם בעולם.
<מרדכי הלפרין: כך שאם באמת רוצים לפתור בעיות, אפשר לפתור בעיות.
<מרדכי הלפרין: צריכה להיות רק, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש, יד מכוונת ויוזמת ומתכללת.
<מרדכי הלפרין: אני חושב שיש לנו היום שר תחבורה מצוין.
דוד אמסלם: מרדכי, אני אוהב אותך, אני נותן לך לדבר, אבל בוא נעבור לעניין.
<מרדכי הלפרין: אני לא מזכיר שמות סתם.
<מרדכי הלפרין: שר התחבורה החליט שיהיה מסוע נוסעים של הרכבת בצומת חנניה.