GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בנימין בגין: התעניינתי בזה קצת בשנתיים האחרונות גם כאן - - -
<אתי ירדן: אני הגעתי במיוחד מתל-אביב, זה חשוב.
<אתי ירדן: - - - ניר ברקת.
זאב בנימין בגין: החלטות בעניין הביוב - - -
<אתי ירדן: זה חשוב.
דוד אמסלם: אתי, אני מנהל כאן את הדיון, שמעתי אותך, בסדר.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, הגיעה הגב' מתל-אביב, אני ירושלמי - - -
זאב בנימין בגין: לא, אני אומר שאני ירושלמי אז אין לי שום בעיה לנסוע ולחזור, לנסוע ולחזור.
זאב בנימין בגין: אז אם הגב' קצרה בזמן ויש לה דברים שהיא אומרת שהם חשובים, אני מוכן להפסיק את דברי ברגע זה אם תואיל לתת לי את רשות הדיבור בהמשך, אז אני אשמח.
<אתי ירדן: סליחה, ד"ר בגין, אני פשוט בגלל שהעברתי דף עכשיו, זה לא שניסיתי - - -
דוד אמסלם: חבר'ה, מה זה פה?
<אתי ירדן: אני מכבדת אותו.
<אתי ירדן: שלא יחשוב שנכנסתי לדבריו.
דוד אמסלם: בני, קח עוד 30 שניות וסיים את הטיעון המרכזי, בבקשה.
זאב בנימין בגין: סוגיית הביוב היא אכן סוגייה סבוכה.
דוד אמסלם: ראש העיר חייב ללכת עכשיו לוועדת החינוך.
ניר ברקת: אני אשאר עוד כמה דקות.
זאב בנימין בגין: היא אכן סוגייה סבוכה, יש לה שותפים רבים.
דוד אמסלם: ברשותך, בני, ראש העיר חייב לעזוב אותנו עכשיו, יש לו ב-10:00, עוד שתי דקות ישיבה בוועדת החינוך, אז אנחנו מודים.
ניר ברקת: אני משאיר פה את המנכ"ל.
דוד אמסלם: אין בעיה, אנחנו נמשיך את הדיון.
<אתי ירדן: אני מבקשת לומר דברים שראש העיר ישמע, בבקשה.
ניר ברקת: יעבירו לי, אל תדאגי.
דוד אמסלם: אני מודה לך על היום, על כל מה שהצגתם.
ניר ברקת: אני מאוד מודה לך על העזרה, על הסיוע.
ניר ברקת: תודה, בני.
ניר ברקת: תודה לכל החברים.
דוד אמסלם: בבקשה, אנחנו נמשיך את הדיון.
זאב בנימין בגין: גם כאן - - -
<אתי ירדו: סליחה, החבר'ה מ"מוריה" יוצאים, הם יודעים שאני רוצה לומר דברים נגדם.
דוד אמסלם: אתי.
<אתי ירדן: אלה דברים חשובים.
<אתי ירדן: אני מצטערת, דורון נויוברט יודע בדיוק.
<אתי ירדן: שמוליאן יודע בדיוק - - -
זאב בנימין בגין: הם עוזבים, מה - - -
דוד אמסלם: אתי, אני מבקש ממך לצאת.
<אתי ירדן: אני מתנצלת.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך לצאת.
<אתי ירדן: אני אסתום ת'פה, כבר אין טעם לדבר.
דוד אמסלם: אני לא אתן לך להיכנס יותר לוועדה שלי אף פעם.
דוד אמסלם: מה זה פה?
דוד אמסלם: כל בן-אדם שבא רוצה לדבר פה בכוח הזרוע כאן ומדבר?
<אתי ירדו: שום כוח זרוע.
דוד אמסלם: לא הבנתי, מה אנחנו בשוק?
דוד אמסלם: גם בשוק לא מתנהלים ככה.
<אתי ירדן: לא סתם, דורון - - -
דוד אמסלם: כתבת לי את הפתק, ראיתי, אני מחליט אם את מדברת, כן או לא.
<אתי ירדו: לא סתם דורון נויוברט יצא עכשיו.
דוד אמסלם: מה זה, נראה לך שאת באה אל ועדת הפנים של הכנסת כדי שאחד ידבר עם השני בשוטף?
<אתי ירדן: לא, הם חייבים לשמוע, והחיוך הזדוני הזה אומר הכול.
זאב בנימין בגין: אכן שאלת פתרונות הביוב היא סבוכה, יש שותפים אחדים, חלקם בעלי דעות מנוגדות, אבל החתירה לפתרון נמשכת זמן רב מדי.
זאב בנימין בגין: אני רואה החלטות, אפילו בוועדה המחוזית שפועלת בעניין זה, אבל ראיתי לפני כמה חודשים – אנחנו היום במאי, דיון שבסופו נקבעה עוד ישיבה באותו נושא או לסוף השנה בדצמבר או לתחילת שנת 2018.
זאב בנימין בגין: אלה לא בעיות פשוטות, אבל זה לא קצב שמאפשר לנו אכן להתקדם.
זאב בנימין בגין: המינהל האזרחי מעורב, רשות המים מעורבת, הגיחון, כמובן שעושים עבודה מצוינת, אבל בסוף צריך להתכנס לקראת פתרון.
זאב בנימין בגין: זה לא בחצר שלנו כאן בירושלים, ודאי בחצר הממשלתית, כולל המועצה לביטחון לאומי.
זאב בנימין בגין: אבל, אדוני היושב-ראש, ייתכן שכדאי להקדיש דיון כאן להביא את הגורמים ולראות איך אנחנו ממש מתקדמים לקראת פתרונות כאלה ואחרים עם סניקה, בלי סניקה, עם מנהרה, בלי מנהרה, אבל משהו צריך לקרות והוא לא קורה.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת בגין.
דוד אמסלם: עופר, רצית להתייחס למשהו?
<עופר צבי ברקוביץ': רציתי לומר בכלליות.
<עופר צבי ברקוביץ': אמרתי את זה לשר אלקין באופן אישי.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שהדיון הזה הוא דיון מאוד ראוי והחלטת הממשלה אמש והדברים הנוקבים שאנחנו אומרים כאן ביחס למצב במזרח העיר, זה לא טריוויאלי בעיני שהדברים נאמרים, ושהדברים מתחילים לקבל ביטוי גם תקציבי עם החלטת הממשלה ועם הסטות התקציבים.
<עופר צבי ברקוביץ': אז קודם כול, אני חושב שברכות לך, ברכות לשר, ברכות להירתמות של ממשלת ישראל, מה שנקרא, הגיע הזמן.
<עופר צבי ברקוביץ': חבר הכנסת בני בגין, אני יודע שגם פועל לא מעט בנושא הזה כדי להעלות אותו למודעות, ואני בהחלט מרגיש נרגש בנקודה הזאת.
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שהסיפור, כפי שנאמר פה, מחוץ לחומה הוא סיפור הרבה יותר חמור, הרבה יותר קשה, ואם אנחנו מבינים שהכסף הזה לא הולך לשמש אותו אז צריך להאיץ את הערכת המצב המדינית הלאומית ביחס לשטחים האלו ולקבל החלטות ולפעול.
<עופר צבי ברקוביץ': ואם אין כרגע החלטה לאומית מדינית, שזה גם בסדר, כי כ-50, או, סליחה, או בשנים האחרונות מאז בניית הגדר לא היו החלטות כאלה, אז צריך לדעת איך פועלים עם רשות רלוונטית, עיריית ירושלים וגוף מיוחד אצלה, גוף נוסף לצדה בשכונות האלה.
<עופר צבי ברקוביץ': כי את גודל הביזיון, את הדברים הקשים שאנחנו רואים שם, שאין מערכות ביוב, שחיים כמו בהודו במדינת ישראל או בירושלים בירת ישראל 2017, עם זה אי-אפשר להמשיך, וחייבים להביא את זה לכאן לשולחנך, לשולחנה של הממשלה, ולהביא להכרעה בנושא הזה.
<עופר צבי ברקוביץ': הערה אחרונה.
<עופר צבי ברקוביץ': בסופו של דבר נראות של מרחב היא לא טמונה אך ורק בניקיון, וצריך להבין את זה.
<עופר צבי ברקוביץ': אנחנו מדברים על זה גם הרבה בתוך העירייה.
<עופר צבי ברקוביץ': הניקיון הוא מרכיב אחד בנראות של מרחב ציבורי.
<עופר צבי ברקוביץ': יש עניין של תקציבי אחזקה, יש עניין של גינון ושתילת עצים, יש נדבכים שונים בתפיסה של מרחב ציבורי ראוי שמכבד בני-אדם, ולכן, ההתייחסות שלנו צריכה להיות רחבה יותר לא רק בנושא הניקיון.
<עופר צבי ברקוביץ': ואני אגיד גם מילה, למרות שאנחנו לא בדיון פנימי עם העירייה, גם לנו כעירייה יש מה להשתפר ברמה של הפעילות שלנו במזרח העיר במשאבים הקיימים, ואנחנו צריכים לטייב את הפעילות שלנו שם, להגביר את הפיקוח, לייצר פעולות משמעותיות יותר.
<עופר צבי ברקוביץ': דודי, הסתובבתי רק לאחרונה במע"ר המזרחי, מרכז העיר המזרחית, סולטאן סולימאן דרך שכם, אתה יודע, רחובות שמכילים הכי הרבה בני-אדם, מאוד מאוד מבייש.
<עופר צבי ברקוביץ': מאוד מאוד מבייש ש-50 שנה אחרי איחודה של ירושלים ככה הדברים נראים, וצריך להביא לשינוי.
<עופר צבי ברקוביץ': ואנחנו גם פועלים בעירייה בנושא הזה, וגם נשמח שאתם תהיו מעורבים.
דוד אמסלם: אני רוצה גם להודות למנכ"ל.
דוד אמסלם: גם הוא צריך לעבור לוועדת החינוך עכשיו.
דוד אמסלם: אמנון, שמחתי.
<אמנון מרחב: תודה רבה.
<אמנון מרחב: מאוד חשוב הדיון הזה.
<אמנון מרחב: תודה לכולם.
דוד אמסלם: נעשה סבב.
<אריה קינג: קודם כול, גם אני מברך על קיומה של הישיבה, ואני מוכרח לחזק את דבריו של חבר הכנסת בני בגין, חבר הכנסת אמסלם, אני בטוח שאתה מכיר טוב את שכונת וואלג'ה, זה הבייבי שלי.
<אריה קינג: בשנת 2017 ביקשתי בדיוני התקציב של עיריית ירושלים שהעירייה תשקיע שקל בשכונה הזו.
<אריה קינג: שקל, לא 100, לא מיליון, שקל.
דוד אמסלם: שקל לשנה אתה מתכוון?
<אריה קינג: העירייה לא משקיעה בשנה הזו שקל בשכונה הזו.
<אריה קינג: שקל.
<אריה קינג: זאת בושה וכלימה לעיריית ירושלים.
<אריה קינג: כי כולנו ידענו - - -
דוד אמסלם: אבל, אריה, יש לי רעיון.
<אריה קינג: לא, אני אומר, דודי - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך איזושהי מתכונת.
דוד אמסלם: תראה, כינסתי את הדיון הזה במסגרת יום ירושלים, זאת מבחינתי ישיבה חגיגית.
<אריה קינג: אני אגיע לחגיגיות הזאת.
דוד אמסלם: לכן, אני מציע להשאיר אותה שם אפילו שיש טענות בתוך העירייה מהאופוזיציה לראש העיר, בתוך הקואליציה יש טענות, הכול בסדר.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לדבר כאן שבועיים רק מה לא בסדר.
דוד אמסלם: ולדעתי, בוא לא נלך לשם.
דוד אמסלם: היום בטח לא.
<אריה קינג: קודם כול, אני נוטה להסכים למה שאתה אומר, דודי, בדרך כלל.
דוד אמסלם: כבר טוב.
<אריה קינג: אבל כדי שבשנה הבאה כשנחגוג את שנת ה-51 נוכל לראות שחל שיפור כלשהו חייבים לשים את הדברים על השולחן.
דוד אמסלם: אין בעיה, אבל לא ביום ירושלים.
<אריה קינג: אתה יודע שהיום זה יום שני – בשני ובשבת, בבית-המקדש כל יום שני היה יום ירושלים, ששרים את השיר של יום שני, כל כולו על ירושלים, זה היום היחיד בשבוע.
<אריה קינג: אז היום זה יום ירושלים מבחינתי כמו כל שבוע ביום שני.
דוד אמסלם: אז אני אעשה את הדיון, אבל לא ביום שני, כדי שתוכל לדבר.
<אריה קינג: לעצם העניין.
<אריה קינג: אני חושב שמה שבאמת חבר הכנסת בגין אמר ומה שגם עופר אמר, חזר על זה, על הנושא של מזרח ירושלים.
<אריה קינג: מערב ירושלים נראית באמת חבל על הזמן, יפיפייה, מפותחת, הכול חדש דנדש, פחים מוטמנים, פינוי דיגיטלי, "גרינט", הכול קיים, אירועים.
<אריה קינג: כתושב מזרח ירושלים אני רואה שיפור, רואים שיפור, אפילו בחודש הרמדאן רואים כמה העירייה פתאום משקיעה מה שהיא לא השקיעה בעבר.
<אריה קינג: דרך אגב, הרבה תודות גם לעופר כמחזיק תיק התרבות, אבל אני חושב שעדיין אנחנו צריכים לשאול את עצמנו כל יום איך אנחנו משפרים את המצב.
<אריה קינג: והדיון הזה שפה, כולל גם מה שהיה הדיון הקודם שלא נכחתי בו על נושא של ההתחדשות העירונית, אני מוכרח לומר, שימו לב, התחדשות עירונית קורית באזור מסוים, רק בתוך הקו הירוק.
<אריה קינג: וזה אומר שכל מסת הבנייה של עיריית ירושלים - - -
<אריה קינג: התחדשות עירונית לא קורית מעבר לקו הירוק.
דוד אמסלם: בגילה אין התחדשות עירונית?
<אריה קינג: אתה רוצה לבדוק?
<אריה קינג: כמה יש בגילה?
דוד אמסלם: יש הנחיות מהסוג הזה?
<אריה קינג: לא, לא, לא, אין.
<עופר גריידינגר: לא, חס וחלילה.
<אריה קינג: לא, אין.
<אריה קינג: אין הנחיות כאלו.
<אריה קינג: בפועל - - -
דוד אמסלם: תעשה הפרדה.
דוד אמסלם: אריה, אני לא רוצה כרגע בדיון הזה לקחת את הדיון היום לסוגייה של היתרי הבנייה בירושלים וביהודה ושומרון, את זה שים בצד, זה סיפור אחר, נושא אחר לגמרי.
<אתי ירדן: זו ישיבה שלמה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח אותו כרגע בשולחן הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא קשור לעירייה, זה צריך להיות מופנה לכתובת אחרת, אני אומר לך, לראש הממשלה.
דוד אמסלם: אז עזוב, תתקדם.
<אריה קינג: אנחנו פה בכנסת, ולכן בטח גם ראש הממשלה ישמע, אבל אני חושב שהכול נובע מאותו מקום.
<אריה קינג: ההזנחה במזרח ירושלים כמו חוסר הפיתוח במזרח ירושלים זה הדבר שאני חושב – אני מבקש ממך כיושב-ראש הוועדה בשנה הקרובה לשים את זה – גם ככה ירושלים נמצאת על ראש שמחתך ואתה מתעסק בה כל יום.
<אריה קינג: אני רואה ושומע, ואנחנו מדברים על זה, אבל אני מבקש לשים על זה טיפה עוד יותר דגש כדי שכמו שאמרתי, בשנת ה-51 נוכל לראות שינוי, כפי שראינו בחמש שנים האחרונות במערב העיר, שנוכל לראות במזרחה.
<אריה קינג: תודה.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה רק לתת באמת כמה משפטים כדי שניכנס לקונטקסט הכללי בסיפור של מזרח ירושלים, כדי שחבר הכנסת בגין יבין את האבולוציה ומה הבעיה.
דוד אמסלם: במערב העיר הממשלה לא משקיעה שקל בשכונות בנושא של התשתיות.
דוד אמסלם: מי משלם אותן?
דוד אמסלם: התושבים.
דוד אמסלם: כשאתה קונה את הדירה שלך, בילד-אין כבר בתוך מחיר הדירה מגולם גם מרכיב הפיתוח שהקבלן גבה ממך בלי שאתה יודע, והעביר את זה הלאה.
דוד אמסלם: כל מטר אספלט שאתה רואה במזרח ירושלים העירייה ביצעה אותה על חשבונה, אף תושב לא שילם שם כלום.
דוד אמסלם: זה רק שנבין קודם.
דוד אמסלם: זה קודם כול שנבין מה מקור הבעיה.
דוד אמסלם: שנייה, אני מספר לך איך זה עובד.
דוד אמסלם: דבר שני, כמעט כל הקרקעות במזרח ירושלים הן קרקעות פרטיות.
<קריאה: בדיוק, זו הבעיה.
דוד אמסלם: והתושבים שם בחלקם לא כל כך ששים להעמיד את הקרקעות לטובת הפיתוח של השטחים הציבוריים.
דוד אמסלם: פניתי בזמנו בג'בל מוכבר לכפר עצמו, זאת אומרת, למוכתר שם, שיעמידו לטובת העירייה שטח ירוק.
דוד אמסלם: לא הסכימו.
דוד אמסלם: כדי לפתח להם גם.
דוד אמסלם: אז אפשר בכוח, אבל אני לא בעמדה הזאת.
דוד אמסלם: אם אתה לא רוצה שנפתח לך את הגן אז תישאר בלי גן.
דוד אמסלם: ודבר שלישי, כפי שאמרתי קודם, במזרח ירושלים חיים בכפר בתוך עיר, לכל אחד ארבעה דונם גפנים, שתי קומות הוא והילדים, אין שם בינוי כמעט רווי.
דוד אמסלם: בדרך כלל כשאין לך בנייה רוויה עלות התשתיות פר דירה זה בשמיים, לפעמים זה עולה יותר מהבית.
דוד אמסלם: אז אלו הבעיות, צריך להבין.
דוד אמסלם: זה לא שאנחנו יצרנו אותן, יש שם מבנה בעייתי, ולכן כרגע משם בא בעצם כל הסיפור שהגענו לאן שהגענו זה בגלל המבנה הזה.
דוד אמסלם: זה לא אומר שכפוף לזה הממשלה לא צריכה להשקיע שם הרבה כספים.
דוד אמסלם: וכפי שאמר ראש העיר, מדובר בעשרות מיליארדי שקלים שבסופו של דבר אם אני בא גם בצד הנכסי אז אני משביח גם את הנכסים שם.
דוד אמסלם: הם לא משלמים שום דבר, הם לא משלמים היטלי פיתוח, הם לא משלמים כלום, אבל מה?
דוד אמסלם: אני מעלה להם את ערך הדירה שלהם פתאום באיזה שניים-שלושה מיליון שקל, מה שאני לא עושה ליהודי במערב העיר.
דוד אמסלם: בגלל שההוא גר שם וזה שילם וזה לא שילם?
דוד אמסלם: לכן, אני בכוונה מערבב ומעלה את זה כדי להבין שהבעיה הרבה יותר סבוכה מאשר על פניו זה נראה.
זאב בנימין בגין: לא, אדוני היושב-ראש, סליחה.
זאב בנימין בגין: אני כמובן לא בלתי ער לבעיות האובייקטיביות, ואני חושב שגם ציינתי שיש בעיות אובייקטיביות.
זאב בנימין בגין: חלק ניכר מהבעייתיות שנוצרה בעשרות השנים האחרונות, לא אגיד 50, עשרות השנים האחרונות מקורה בתשומת לב לקויה למזרח העיר.
זאב בנימין בגין: תשומת לב מצד הכול, חלק זה עיריות העבר, חלק זה ממשלות העבר.
זאב בנימין בגין: השמאל אמר: למה לנו להשקיע, עוד מעט כבר יש לנו שלום, זה בכלל ילך לאש"פ.
זאב בנימין בגין: והימין אמר בחלקו: בסדר, אלא ערבים, מה אפשר לעשות, שיגורו כמו שהם יגורו.
זאב בנימין בגין: התוצאה לא טובה מבחינת: א', היחס האנושי לתושבים שאנחנו כפינו עליהם תושבות בעיר, ולעתים גם בתשומת לב אתה משיג בפרטים ביום יום, אתה משיג לא מעט.
זאב בנימין בגין: אני חושב שעופר יכול לספר לא מעט על המאמץ בשנתיים האחרונות עם תוספת תקציבית לא גדולה.
דוד אמסלם: טוב, הבנו.
זאב בנימין בגין: אבל כששמים דגש ובודקים בדיוק מה עוד ניתן לעשות, בוודאי הבעיות הן קשות, אבל עליהן צריך לעשות מאמץ יתר.
דוד אמסלם: העליתי כמה סוגיות שתופסות את הנפח המרכזי של ההשקעות שם.
דוד אמסלם: צריך להבין, אנחנו לא מדברים כרגע באגן המלך, אנחנו לא מדברים כרגע בעיר העתיקה המתוירת, אנחנו מדברים כרגע עכשיו – אני אתן לך סתם דוגמה – עיריית ירושלים נמצאת היום בפרויקט תשתיתי בשכונה מסוימת, מכריזה על הרחוב הכרזה וגובה מהתושבים בכוח, חלקם מבוגרים, 40,000-30,000-20,000 שקל.
דוד אמסלם: הם לא רוצים לשלם, אבל לא שואלים אותם, לוקחים אותם לבתי-משפט אם צריך.
דוד אמסלם: למה הערבי בראס אל-עמוד לא ישלם?
דוד אמסלם: תגיד לי אתה, למה אתה פתאום חושב שהוא לא צריך לשלם?
דוד אמסלם: מקבל אחלה כביש, אחלה מדרכה, אחלה תאורה חינם.
דוד אמסלם: ההוא במערב ירושלים משלם ארנונה.
דוד אמסלם: אתה מעלה לו את הנכס, היום הבית שלו עלה שני מיליון, מחר אחרי הפיתוח הוא עולה שלושה מיליון.
<עופר צבי ברקוביץ': אני לא חושב שהוא אומר – יש צורך בהסדרה.
זאב בנימין בגין: אין סתירה.
דוד אמסלם: יש סתירה, אני אסביר איפה.
דוד אמסלם: בגלל שהעירייה בגדול לא רוצה להיכנס בכוח, היא יכולה לעשות את זה במזרח העיר גם, אבל היא לא רוצה ללכת למה שנקרא באופן גורף ובכוח מול התושבים כדי לגבות מהם עשרות אלפי שקלים.
דוד אמסלם: וזו דרך אגב העלות, עשרות אלפי שקלים.
<עופר צבי ברקוביץ': דודי, אני לא מספיק מצוי בסוגייה הזאת, אני לא חושב שהחשש הוא מהתעמתות עם תושבים, כי מה שצריך לפעול על-פי החוק, צריך לפעול על-פי החוק.
דוד אמסלם: אז למה אתם לא פועלים?
<עופר צבי ברקוביץ': אני חושב שזה קשור בסוגיית רישום המקרקעין, בסוגיית - - -
דוד אמסלם: דקה, עופר, אני מכיר את הנושא קצת יותר טוב מכולכם ביחד.
<אריה קינג: בוואלג'ה הם מתים שנגבה מהם.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לזה, בכוונה העליתי את הסיפור.
דוד אמסלם: בגדול, העירייה יכולה היום – בכל הכפרים, בכל השכונות הערביות במזרח ירושלים אף אחד שם לא שילם היטלי פיתוח מעולם.
דוד אמסלם: הנה, פה מהנדס העיר יגיד לכם.
דוד אמסלם: דרך אגב, ומי שלא שילם משלם.
<אריה קינג: אולי שווה שיתייחס.
דוד אמסלם: כל מה שקרה שם, וזה מה שאני אומר לחבר הכנסת בגין, כשהם היו באים אלי הייתי אומר להם: רבותי, אתם לא משלמים גרוש, כל מטר אספלט, אתה מגיע הביתה, מי מממן את זה?
דוד אמסלם: ההוא מקריית מנחם ששילם ארנונה, הוא גר בקומה רביעית, לו עצמו לא מפנים את האשפה, הוא מממן לך את המטר אספלט שלך.
דוד אמסלם: למה אתה לא משלם?
דוד אמסלם: הם לא רוצים.
<עופר צבי ברקוביץ': אין דבר כזה לא רוצים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה בעירייה, לא צריך ממשלה.
<עופר צבי ברקוביץ': נכון, אתה צודק.
דוד אמסלם: אם העירייה מקבלת החלטה מחר, וממחר בבוקר גובים את כל ההיטלים – דרך אגב, היא לא צריכה שקל מהמדינה, זה עשרות מיליארדי שקלים.
דוד אמסלם: אבל היות שבעצם אני בעמדה שלא הולכים ביותר מדי בכוח בהיקפים מהסוג הזה, לכן, בבית צפאפא, דרך אגב, למה זה כן קרה?
דוד אמסלם: בגלל שבבית צפאפא יש אוכלוסייה יותר חזקה, בנו וילות קצת יותר יוקרתיות, ושם בקטעים מסוימים גבינו מהם, ועשינו אחלה.
דוד אמסלם: תלך לבית צפאפא, תלך לבית הכרם, פחות או יותר אותו דבר בקטעים מסוימים.
דוד אמסלם: לכן, אני בכוונה אומר את זה, זה מורכב יותר מאשר זה נראה על פניו.
דוד אמסלם: גם על הביוב הוא צריך לשלם.
דוד אמסלם: מישהו צריך לשלם את זה.
<אהובה זקן: שאלה קצרה.
<אהובה זקן: הזכיר את זה עופר, דיבר קצת על סולטאן סולימאן, הייתי רוצה לוודא שהתוכנית הזו תיקח בחשבון את הצירים התיירותיים במזרח העיר, בעיקר מסביב למלונות במזרח העיר.
<אהובה זקן: פשוט אני רוצה להיות שקטה ובטוחה שזה נלקח בחשבון, כי רמת התחזוקה שם השתפרה לאין ערוך, עדיין יש מה לעשות, יש מה להוסיף.
<אהובה זקן: אני אשמח לדעת.
דוד אמסלם: אהובה, תגידי, אתם משפים אותם גם בכסף או רק בדיבורים?
<אהובה זקן: יש כסף, שמים כסף, כן.
<אהובה זקן: בוודאי.
<אהובה זקן: אנחנו עובדים ביחד.
<אהובה זקן: אנחנו יודעים לעבוד ביחד.
דוד אמסלם: אני שואל אם משרד התיירות משפה את העירייה גם בנושא אחזקה.
<אהובה זקן: אכן כן.
<אהובה זקן: התשובה היא חיובית.
דוד אמסלם: תמיד אני אומר, תייר שמגיע לירושלים מתאכסן בבתי-המלון, קונה בסופרים, בבתי הקפה ובקיוסקים, משלם מע"מ, מס הכנסה, והכול, זורק את הנייר על הרצפה, העירייה צריכה לבוא לנקות את הניירות, אף אחד לא משלם לה על זה כלום, אז אני שואל.
דוד אמסלם: אני תמיד אומר, יש הכנסות אצל המדינה, הוצאות אצל העירייה.
דוד אמסלם: אז אני שואל, בעיקר במרכזי התיירות שאת מדברת עליהם, האם אתם יושבים אתם באיזושהי תוכנית ומשפים אותם גם על הפיתוח וגם על האחזקה שם?
<אהובה זקן: יש השתתפות בתקציבים.
<אהובה זקן: אני לא יודעת עד כמה זה מוגדר לתחזוקה וניקיון, אבל יש השתתפות.
<ציון שטרית: רק בפיתוח.
<עופר צבי ברקוביץ': אבל בכל הנושא של פיתוח המע"ר המזרחי עם חברת "עדן" שפועלת שם - -
<אהובה זקן: פיתוח בוודאי.
<ציון שטרית: לא בשוטף, בשוטף אין.
<עופר צבי ברקוביץ': - - אז בהחלט, משרד התיירות צריך להיות אחד הגורמים המתקצבים שפועל בעניין.
<עופר צבי ברקוביץ': בהחלט.
<אהובה זקן: עדיין יש מקומות שפשוט, כמו שהזכרת, אזור גן הקבר אסור לנו שייראה כמו שזה נראה היום, פשוט אסור.
<אהובה זקן: תדמית המדינה פה נפגעת.
דוד אמסלם: אז תשבו אתם.
דוד אמסלם: אני מציע לך הצעה באמת קונקרטית, קונסטרוקטיבית באמת, שהיא תהיה מעבר למילים, שבי אתם, תעשו אתם סיור במקומות שאתם רוצים לשים דגש על העניין שלכם חשוב כמדינה, תקבעו אתם משא-ומתן לגבי אחזקה.
דוד אמסלם: אם הם שמים פועל, אולי אתם תתקצבו עוד פועל במקומות האלה, אחרת זה לא ילך.
<אהובה זקן: מתוכנן סיור מנכ"לים, אני מקווה שזה יקרה.
דוד אמסלם: בגדול, כאן אני בדרך כלל לא אוהב את הדיונים שכל אחד בא ונותן עצות לאחר, עזוב, העירייה בסוף עושה הכול.
דוד אמסלם: אז איך אמר פעם הבוס שלי שבתאי אלוני?
דוד אמסלם: אנחנו חמור צולע וכל הזמן מעמיסים עליו עוד ועוד.
דוד אמסלם: אם את באמת רוצה, לא רק בשביל הנימוס כאן, אמרת מה שאמרת, נרשם בפרוטוקול והלכנו, אלא הלכה למעשה, את רוצה שינוי?
דוד אמסלם: שבי עם העירייה, תבואי עם נכונות לשים כסף באחזקה השוטפת, שבו עם נידם, ותראו לו איך אתם מביאים לו כמה שקלים לעובדים, והוא יתקצב אותם, הוא יביא עוד תוספת.
<אהובה זקן: זה קורה, זה קורה.
דוד אמסלם: אם הוא שם x והוא ימשיך לשים את ה-x, תשימו גם אתם, תביאו y, והוא יצרף אותם.
דוד אמסלם: זה האינטרס שלהם.
דוד אמסלם: אביתר, בבקשה.
<אביתר כהן: קודם כול, צריך לברך, אני מדבר בשם רשות הטבע והגנים על הישיבה ועל היוזמה הזאת.
<אביתר כהן: במילים החיוביות אני יכול להביא דוגמה שרשות הטבע והגנים נכנסה, חזרה לטפל בגנים הלאומיים שלה בלב העיר, באגן העיר העתיקה, בסובב חומות, גן לאומי סובב חומות ירושלים, גן לאומי - - - לפני 17 שנה.
<אביתר כהן: אז הרבה מאוד אנשים אמרו שהשטחים האלה, הערוצים האלה של הקדרון, של גיא בן הינום שסובבים, שעיצבו את העיר הקדומה, הם אבודים, הם מזבלות, הם אתרי פסולת פיראטיים.
<אביתר כהן: מי כמוך, שהכניס אותי אז לעבודה, יודע איך זה היה נראה.
<אביתר כהן: הצלחנו, זה לא לבד.
<אביתר כהן: זה המון עם השותפות הזאת של העירייה, והאנשים הטובים בעירייה, המשרד להגנת הסביבה ועוד הרבה אחרים, הצלחנו להגיע למצב בסוף כולנו, אותה קואליציה שהערוצים האלה שסובבים את העיר העתיקה היום הם שביל ירושלים, הם שטחי תיירות שהם בשלבים המאוד מתקדמים של הפיתוח ושל הפרויקטים הבאים כבר על גב הפרויקטים הבסיסיים.
<אביתר כהן: מעבר להכרת הטוב, זו הוכחה שזה ניתן לעשות.
<אביתר כהן: זה המון המון כסף שהושקע בלהוציא אלפי אלפי קוב של פסולת כבדה שנזרקה שם לאורך שנים.
<אביתר כהן: הבעיה היום היא שאנחנו מדברים על המעגל הקצת יותר רחוק, שוב, שמקיף בסוף את האגן הקדוש, את אגן העיר העתיקה.
<אביתר כהן: אנחנו מדברים על מורדות הר הצופים, אנחנו מדברים על הערוצים העליונים של הקדרון, של האוג שיורדים מזרחה.
<אביתר כהן: כל השטחים האלה, כל האזורים הפתוחים האלה – שחלקם אמורים להיות גן לאומי וחלקם הם שטחים פתוחים בתוך תחום העיר – הם היום השטחים שבהם זורקים כמויות דמיוניות, עצומות של פסולת כבדה.
<אביתר כהן: מי שנוסע בצוהרי היום לכיוון מעלה-אדומים על כביש 1 מול מצודת אדומים יכול לראות משאיות במרחק של עשרות מטרים מהכביש שמרימות הייבר ושופכות, יכול למצוא את עצמו בענן שחור באמצע היום של שריפת פלסטיק וחבלי חשמל גנובים.
<אביתר כהן: אני מעלה את זה פה בצד של השמחה ושל הכרת הטוב, כי ההתמודדות על הפרויקט הזה של כמויות ענק של פסולת כבדה שמשנה את צורת השטח, שבשלב מסוים אסור להגיד, אבל אתה מסתכל ואומר: אז השטח כבר אבוד, זאת הבעיה הנוכחית להתמודדות.
<אביתר כהן: היא לא בעיה פרטית, לא של עירייה, לא של המשרד להגנת הסביבה, רשות טבע וגנים, היא דורשת התייחסות מאוד מערכתית, כי בכותרת יש בה גם צורך בתקציבים, יש בה צורך גם בגיבוי ביטחוני, כי אחרת קשה לעשות את העבודה.
<אביתר כהן: יעידו החבר'ה של העירייה, שאנחנו מצויים אתם הרבה בשטח הזה, וזה דבר שאסור לתת לזמן לשחוק אותו.
<אביתר כהן: זאת נקודה – ואני אשמח, מי שרוצה מוזמן לבוא לראות – אבל זאת נקודה שצריך לשים עליה את תשומת הלב, כי אחרת אנחנו מאבדים את האזורים הללו.
דוד אמסלם: שלמה.
<שלמה אשכול: אני רוצה רק להגיד מילה.
<שלמה אשכול: שתי נקודות.
<שלמה אשכול: שאל אותי בני לגבי החזון שלנו.
<שלמה אשכול: אנחנו מתוכננים, בגדול, לתוכניות אב ל-2040, כולל חזון דמוגרפי, התפתחות, השוואת שירותים, על כל המערכות.
<שלמה אשכול: מטבע הדברים, חוסר תקציב לביצוע מייצר את הפער העצום בין מזרח לבין מערב.
<שלמה אשכול: הדילמות האמיתיות שלנו אומרות שהמערב התפתח ב-50 השנים בהיקפים מדהימים והמזרח לא, אבל הדבר הבעייתי הוא ששם נוצר בעצם פוטנציאל קרקעי שלא מומש.
<שלמה אשכול: ולכן, כיוון שחיים שם כ-350,000 אזרחים שלנו ו-120,000 או 150,000 הם מעבר לגדר, שזאת שאלה אחרת לגמרי, הכנת תוכניות אב או הרצון לפתח, לפי תפיסת עולם שצריכה להיות מקובלת, השוואת שירותים, לא בונים סתם ללא בתי-ספר ושצ"פים ואחרים.
<שלמה אשכול: זו הדילמה שאנחנו היום מתמודדים אתה.
<שלמה אשכול: והדבר השני, דודי, אני אומר לך את זה ברמה האישית, אני עשר שנים בתפקיד, לפני ארבע שנים אני חושב, הלכתי לנשיא המדינה, זיכרונו לברכה, פרס, ודיווחתי לו על המצב של הקדרון.
<שלמה אשכול: מכיוון שהוא היה אדם מאוד עדין נפש אז הוא אמר לי ככה: אדוני מהנדס העיר, האם זה נכון שבקדרון יש חומר אורגני מוצק שמגיע עד אובנת?
<שלמה אשכול: אמרתי לו: אדוני הנשיא – אם אני אומר לכם, אני מצטער שאני אומר את זה – זה לא חומר אורגני מוצק, זה חרא.
<שלמה אשכול: ואם היום, 50 שנה עדיין נוזל חומר אורגני מוצק וככה הוא מגיע לים המלח, זו בושה לכולנו.
<שלמה אשכול: עכשיו יש תוכניות – יושבת כאן טליה היא תגיד לך – יש לנו בגופים הממשלתיים דילמה, אבל יש פתרונות לכל הכיוונים, לאוג - - -
זאב בנימין בגין: זו הבעיה.
זאב בנימין בגין: יש פתרונות, צריך לבחור פתרון.
<שלמה אשכול: בדיוק.
זאב בנימין בגין: מה אני עושה עם פתרונות?
<שלמה אשכול: לכן, אני מאוד מעריך את העובדה שהדיון שאתה – הוא נשאר ברמה הכללית ולא להתווכח, אבל זאת דילמה שמעמידה אותנו בקונסטלציה, לדעתי, בלתי אפשרית.
דוד אמסלם: לגבי ההערה שלך הזו אני מסכים אתך, אבל אני רוצה להסביר לך איך בעצם מתנהלים הדיונים שאני עושה כאן.
דוד אמסלם: הם בסוף דיונים ספציפיים.
דוד אמסלם: היום זה משהו כללי, באמת, אווירה, יום ירושלים.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים שנעשה דיון רק לגבי הקדרון אז תגידו לי.
דוד אמסלם: אני אזמן את כל הגופים, ונדבר על הקדרון בלבד, בגלל שזה כשלעצמו סוגייה סבוכה, חבל על הזמן.
דוד אמסלם: אני לא יודע אם שעתיים יספיקו לנו.
<שלמה אשכול: מאה אחוז.
<שלמה אשכול: אני מאוד מבקש, דודי.
דוד אמסלם: אוקיי, תרשמי.
זאב בנימין בגין: דודי, אבל לדעתי אי-אפשר להפריד.
זאב בנימין בגין: זה קשור בראייה הכוללת, זה קשור בתלפיות מזרח, זה קשור במת"ש.
דוד אמסלם: אני כרגע לא שאלתי מאיפה בא הזבל האורגני המוצק.
<שלמה אשכול: החומר.
דוד אמסלם: החומר.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על סוג הבעיה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, על הקדרון אתה רוצה?
דוד אמסלם: אני מבקש ממנהלת הוועדה, אני אדאג לזה.
<שלמה אשכול: אני מאוד מבקש.
דוד אמסלם: כן, אני עכשיו בסיכום אגיד את זה.
זאב בנימין בגין: אני מציע שיהיה דיון בשאלה כוללת, היא לא רק – אם אתה כבר מקיים דיון באמת הא בהא תליא, תיכנס, תראה, אז כדאי.
דוד אמסלם: אתה לא סומך עלי איך אני מקיים את הדיונים?
דוד אמסלם: הרי אתה חבר אצלי בוועדה.
זאב בנימין בגין: אני לא סומך על האנשים שידעו לפרש את כוונתך, ויבואו מוכנים רק לדיון על קדרון.
זאב בנימין בגין: אז תפתח את היריעה.
זאב בנימין בגין: עליך אני סומך.
דוד אמסלם: אנחנו נפתח את היריעה על הקדרון, והכול יהיה בסדר, אל תדאג.
דוד אמסלם: אבל בגדול, ברגע שנדבר על כל הביוב בירושלים, אז אנחנו לא נגיע לאף מקום.
דוד אמסלם: נדבר על הקדרון, ומאיפה מגיעות הבעיות לקדרון וכו' וכו', אבל את הכול ננסה לפתור.
דוד אמסלם: בגלל שאני באמת מאמין שזאת בושה וחרפה מה שקורה שם, זה לא הגיוני אפילו.
דוד אמסלם: אני אומר לך, אף אחד לא יאמין בכלל שזה המצב.
זאב בנימין בגין: על זה דיברתי, לזאת כיוונתי.
דוד אמסלם: אז, בעזרת השם, אני אעשה את זה.
דוד אמסלם: עוד מישהו רוצה לומר איזה עוד משפט לפני שאני מסכם?
זאב בנימין בגין: כן, עוד משפט.
זאב בנימין בגין: אין לי טענה, שלמה הציג דברים נכונה, ואמר: זוהי הדילמה.
זאב בנימין בגין: אבל לחיות 50 שנה עם דילמה בלי פתרון או בלי פתרונות או בלי שלל פתרונות או בלי התקדמות מקשה עלינו מאוד לראות התקדמות ב-20 השנים הבאות.
זאב בנימין בגין: עד 2040 עוד 50 שנה יבואו אחרים.
זאב בנימין בגין: אז זה חלק מהבעיה.
זאב בנימין בגין: ברמה הממשלתית, יש גבול למה שהעירייה יכולה לעשות, אם כי בתשומת לב גם בתוך העירייה אפשר לעשות.
זאב בנימין בגין: תשומת לב ללא תקציבים גדולים, רק בחלוקה מעט אחרת של סדרי העדיפויות בתוך התקציב הקיים.
זאב בנימין בגין: לכן, עלינו לקיים את הדיון הזה עם הממשלה לפתרון ארוך הטווח, לתמונה הכוללת, וזה לא משהו שהוא בלתי אפשרי, לפני שהפתרונות יוצאים לנו מן הידיים, לפני שנקבעות עובדות בשטח שמאוד יקשו אחר כך.