GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: לא עם אלה של השמונה, תשעה חודשים ולהשאיר את אלה של עשרים שנה לסוף.
<אשר וקנין: רק מילה אחת עקרונית.
<אשר וקנין: גם לאמירות לפני כן וגם האמירה של עורכת דין טובול.
<אשר וקנין: אני חושב שאמירות כלליות הן קצת לפעמים עושות עוול עם שב"ס.
<אשר וקנין: אסיר לא יושב שמונה שנים ולא עושה כלום, אין דבר כזה, כמו שנאמר לפני כן בהקשר של צלם אנוש.
<אשר וקנין: לומר אמירות ששב"ס לא מתנהל בצלם אנוש, ביחס לאסירים, זו אמירה שאני דוחה אותה.
דוד אמסלם: מי אמר את זה?
<אשר וקנין: נאמר פה.
דוד אמסלם: לא חשוב, אנחנו מעריכים - - - אני אגיד לך משהו, אשר.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא מדברים על איכות הסוהרים.
<אשר וקנין: על איכות ה - - -
דוד אמסלם: כשהנציבה נכנסה אני עשיתי כאן איזה שהוא דיון, אני חושב שאחת מהעבודות הכי קשות במדינת ישראל זה להיות סוהר בבית הסוהר.
דוד אמסלם: יותר קשה מאשר להיות שוטר, יותר מאשר להיות חייל, קצין, זו עבודה הכי קשה ולא מעריכים אותה כל כך.
דוד אמסלם: לכן אני מסביר לך, גם באמצעים לא מעריכים אותה, גם במסגרת הבט"פ היא מקבלת הכי פחות אמצעים, בגלל שזה תמיד הכי טוב להצטלם כשאתה מביא את הפושע, תפסת אותו - - - לכן אני מסביר, זה מקצוע קשה מאוד, בגלל שהסוהר הוא גם אסיר, הרי בשעות שהוא נמצא איפה הוא נמצא?
דוד אמסלם: הוא נמצא בבית הסוהר עם מי?
דוד אמסלם: עם אותם אסירים.
<אשר וקנין: אגב, גם שאלת ההצלחה היא שאלה מוגבלת ומורכבת.
דוד אמסלם: זה לא הדיון, אני מעריך אותם.
דוד אמסלם: זה מקום שהוא ממילא, בהגדרה, יש שם המון אלימות בגלל שהאנשים שמגיעים לשם הם אנשים אלימים, אחרת הם לא היו בבית סוהר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, זו עבודה מאוד קשה וסיזיפית, על זה אין מחלוקת.
דוד אמסלם: יש לי הערכה גדולה לשב"ס בהיבט הזה, אבל זה לא קשור לדיון הזה.
<אשר וקנין: הדיון הוא חשוב, מה שאני מציע לך זה דבר אחד, בפורום יותר מצומצם לדבר על מספרים.
<אשר וקנין: תחושות יכולות לגרור לאיזה שהן הבנות ותובנות שהן קצת בעייתיות.
דוד אמסלם: תודה, בסדר גמור.
דוד אמסלם: באופן בסיסי אנחנו כרגע עושים דיון על דברים יותר - - - אני לא נכנס כרגע לרזולוציה של מספרים, אלא באמת התחושות חשובות לי.
דוד אמסלם: כדי להיכנס לנושא המספרים, אחרי זה, נחליט על איפה.
דוד אמסלם: בבקשה ממך, שתי דקות, אחרי זה אני רוצה לעבור לממ"מ, מכיוון שהדיון עוד מעט מסתיים.
<מינדי בוקשפן: בעלי ישב בכלא שנה ושמונה חודשים, הוא זוכה בסופו של דבר ושוחרר מיד.
<מינדי בוקשפן: אני פתחתי עמותה בשם דרור למשפחה, שאנחנו מסייעים למשפחות האסירים.
<מינדי בוקשפן: אני עומדת מהצד השני של המשפחות, וכמו שאמרו על אלה שעושים את הטיפולים בחוץ וכל זה, אני יודעת ממשפחות שבאמת יודעים שהבעל עשה ורוצים שהוא לא יחזור על הדבר הזה ורש"א לא נותנת את המענה, הם פשוט לוקחים את המטפלים הפרטיים, משלמים מכיסם.
<מינדי בוקשפן: רק לתת את האבחון, זה לפעמים עולה 12,000 ו-22,000 שקל.
דוד אמסלם: אלה הסכומים?
<מינדי בוקשפן: מדובר פה במחירים גרנדיוזיים.
<מינדי בוקשפן: אני שולחת לרותם טובול הרבה אנשים, אנשים מגיעים עתירות כל חודש, 'תנו לי טיפול, אני רוצה טיפול, אני לא רוצה לחזור על המעשים האלה'.
<מינדי בוקשפן: זה גם יוצר מצב שהילדים חוזרים לפשע וזה דבר קטסטרופה.
<מינדי בוקשפן: זה דבר שצריך לטפל בו.
<מינדי בוקשפן: אני רק יכולה לספר לכם, בן אדם שישב 16 שנה מהכלא, יצא מהכלא בלי שום דבר, מתקשר אליי 'אין לי לאן ללכת'.
<מינדי בוקשפן: מטבע הדברים הוא חוזר לפשע, וזה כל כך חבל, כי אם הוא היה מקבל את השליש והוא היה נכנס לאיזה שהוא הוסטל או לאיזה שהוא מקום מסודר, היה מקבל טיפול שם וגם שיקום, אחרי שהוא היה מסיים את זה הוא כבר היה משוקם.
<מינדי בוקשפן: אני אומרת, מבחינתי, כשאני רואה את המשפחות, תנו לבן אדם טיפול, כל החיים שיהיה לו, זה יחסוך לכם המון כסף מלהחזיק אותו בכלא וככה תהיה לנו חברה הרבה יותר מתוקנת.
<מינדי בוקשפן: יש עוד דבר, אלה שיושבים על עבירות של אלימות במשפחה ועבירות מין, שיש להם את ועדות של מב"ן ווג"ע.
<מינדי בוקשפן: בן אדם שקיבל עשר שנים, יושב שמונה שנים וחצי, עשה עבודה מדהימה, כל הטיפולים של שב"ס, רש"א ממליצה שהוא ישתחרר, המפקדים בשב"ס ממליצים שהוא ישתחרר, מב"ן ממליץ שהוא ישתחרר, וג"ע מתנגד, הבן אדם לא קיבל את ה - - -
דוד אמסלם: איזה ועדה?
<מינדי בוקשפן: ועדת גילוי עריות.
<מינדי בוקשפן: לפני שבוע זה היה.
<מינדי בוקשפן: ממש כאב לי הלב לשמוע את זה.
<מינדי בוקשפן: בן אדם שעשה את כל הטיפולים, הוא ממשיך, הוא הביא תכניות של טיפול בחוץ, למה לא לשחרר בן אדם כזה?
<מינדי בוקשפן: למה להחזיק אותו?
<מינדי בוקשפן: תעשה חשבון מבחינה כספית למדינה, שנה וחצי שהבן אדם יישב בכלא כשבעצם ועדת מב"ן ממליצה, הכול ממליץ, הוא כבר מסודר עם טיפולים בחוץ, עם הכול בחוץ, הוא נשאר בפנים.
דוד אמסלם: תודה רבה, מינדי, אני גם שמח על כך, אני מאוד מעריך את מה שאת עושה בהיבט הזה, זה לא דבר מובן מאליו.
דוד אמסלם: הרבה פעמים אנשים לאירועים של התנדבויות וכל זה כתוצאה מנושא אישי שלהם והם אז נחשפים בפעם הראשונה ומחליטים לקחת את זה כפרויקט.
דוד אמסלם: זה קורה בהרבה עמותות, אז באמת שאפו, כל הכבוד לך בעניין הזה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני חייב לעבור נושא.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לדבר על זה, זה גם נושא מרתק ומעניין וחשוב בעיקר, וכפי שאמרתי, אני אקדיש לזה זמן ואז אנחנו נשמע את כולם בהיבט הזה, בגלל שאני חושב שזו ליבת העניין מבחינתי, הסיפור של האסירים בבתי הסוהר.
דוד אמסלם: עיקר השהייה שלהם שם הוא מה שנקרא שהייה וטיפול לפני שיקום.
דוד אמסלם: זה הרעיון שלנו, וכפי שאמרתי, זה יעלה לנו יותר זול.
דוד אמסלם: מי שחושב חוץ מערכים, נשים בצד, בגלל שיש אנשים במדינה שחושבים כסף, אבל גם כסף, זה זול יותר, זה עולה יותר זול, בוודאי לטווח הארוך.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לממ"מ, אבל לפני כן אני רוצה לבקש מהיועץ המשפטי של הוועדה לתת לנו את המצב החוקי היום בהיבט של ועדות השחרורים, בגלל שגם על זה אני אעשה דיון.
דוד אמסלם: אני מרגיש פה משהו לא נעול עד הסוף, אני רוצה לבדוק מה הקריטריונים, מה החוק אומר.
<דליה דורנר: כן, זה חשוב מאוד.
דוד אמסלם: להסדיר את זה אחת ולתמיד חד חד ערכית, בלי הרבה שיקולי דעת של הרבה מאוד אנשים.
<עידו בן יצחק: למעשה חוק שחרור על תנאי ממאסר קובע רשימה שהיא לא רשימה סגורה, אבל היא בהחלט מתווה את שיקול הדעת של ועדות השחרורים לגבי מה הן צריכות לשקול כאשר הן דנות בבקשה לשחרור מוקדם ממאסר.
<עידו בן יצחק: אני לא אקריא את כל השיקולים אבל בגדול אפשר להסתכל על כמה סוגים של שיקולים.
<עידו בן יצחק: שיקול אחד נוגע לעצם המעשה שהוא עשה, מה חומרת העבירה, מה העונש שנגזר עליו בשל כך, כלומר מה בית המשפט ראה, כי לא על כל אדם נגזר אותו עונש, זה גם תלוי בנסיבות המקרה.
<עידו בן יצחק: הנושא הנוסף הוא ההתנהגות שלו בבית הסוהר, האם התנהגותו הייתה טובה, מה שמכונה, שגם יש רמה של פירוט, האם הוא השתמש בסמים, האם היה מעורב באירועים עם אסירים אחרים, וכמובן בצד החיובי, האם הוא השתתף בפעילויות של עבודה, של שיקום.
<עידו בן יצחק: יש גם את הנושא של חוות הדעת, גם של שירות בתי הסוהר וגם של גופי אכיפה מצד אחד, גם של רשות שיקום האסיר מהצד השני, וכל אלה הם בין מכלול השיקולים שוועדת השחרורים אמורה לשקול.
זאב בנימין בגין: האם הודאה באשמה היא חלק מזה?
<עידו בן יצחק: זה לא קבוע בחוק.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון על זה, זה חלק מהדברים הכי מהותיים מבחינתי בנושא, אבל זה לא עכשיו.
זאב בנימין בגין: בסדר, רק כדי לוודא שזה לא - - -
<דליה דורנר: זה לא שיקול שכתוב בחוק.
דוד אמסלם: אני אגיד, בחוק זה לא יכול להיות שיקול, לדעתי.
<יוכי גנסין: גם לא בחוק וגם לא בהחלטות הוועדה.
<יוכי גנסין: זה לא, זה פשוט לא.
דוד אמסלם: בן אדם שלא מודה בעבירה זכאי לקבל שליש?
<יוכי גנסין: הוא יכול להיות זכאי לקבל שליש.
דוד אמסלם: יש אחד כזה?
<יוכי גנסין: בוודאי.
דוד אמסלם: יש אחד כזה שהשתחרר ואמר 'אני לא מודה' והשתחרר?
<קריאה: לא קיים.
דוד אמסלם: ואם יש אחד כזה, נמשיך לחפש אותו, נכון?
דוד אמסלם: שאלתי - - - טוב, אתם מבינים לבד שאם תביאו לי איזה מקרה קיצון זה לא הרעיון.
דוד אמסלם: אני יודע שזה חלק מהתנאים כמעט, גם אם לא אומרים אותם, למה?
דוד אמסלם: כי אם אתה לא מודה אתה לא נכנס למערכת שיקומית, אם אתה לא נכנס למערכת שיקומית אז אתה לא מקבל את השחרור אז מתחיל החד גדיא, אז מה זה משנה מאיפה התחלנו?
<מינדי בוקשפן: בן אדם שהודה בגלל שאמרו לו 'אם אתה לא תודה אתה לא תקבל חופשה', הוא הגיע למקום טיפול, אמרו לו 'תגיד מה עשית', הוא אומר 'לא עשיתי כלום', אז אמרו לו 'טוב, תחזור לאגף, אין לך מה לחפש פה', אוטומטית נסגרו לו החופשות והשליש והכול.
<עידו בן יצחק: מעבר לכך, לחוק בעצם קוראים חוק שחרור על תנאי ממאסר ויש את המילים 'על תנאי', זאת אומרת השחרור הוא לא לגמרי מוחלט, גם בזמן שהוא משוחרר הוא נחשב אסיר, גם אם הוא לא יושב בבית הסוהר, השחרור שלו מותנה בכל מיני תנאים שנוגעים לתקופת השחרור המוקדם.
<עידו בן יצחק: בדרך כלל אחד התנאים של השחרור כולל השתתפות בתכנית שיקום, יש כל מיני סוגים של תכניות, יש תכניות שמחייבות שהייה בהוסטל, יש תכניות שהן יותר פתוחות, כלומר אדם חוזר למקום מגוריו, אבל מחויב להשתתף בפעילויות כאלה ואחרות, להשתלב במקום עבודה.
<עידו בן יצחק: ויש גם תנאים מגבילים כאלה ואחרים שהוועדה מוסמכת להטיל, על התייצבות לביקורת, אי יציאה מהארץ, דברים מהסוג הזה.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לצח בן יהודה מיחידת המחקר של הכנסת.
דוד אמסלם: קודם כל תודה רבה לך על המסמך שהכנת, תציג לנו אותו בבריפים קצרים, בבקשה.
<צח בן יהודה: בהמשך לסקירה שפה נעשתה ולגורמים שדיברו, אנחנו הכנו מסמך לבקשתך עם סקירה של ועדות השחרורים, התמקדנו בוועדות השחרורים.
<צח בן יהודה: אני רק אציין בתחילת דבריי שהחוק אמנם מונה את העילות, את שיקולי הוועדה, אנחנו ביקשנו גם מהנהלת בתי המשפט וגם משירות בתי הסוהר נתונים על עילות שלא משחררים אסירים בשחרור מוקדם.
<צח בן יהודה: לשני הגופים האלה אין את הנתונים האלה, אי אפשר לדעת למה אסיר לא שוחרר בשחרור מוקדם.
דוד אמסלם: הם עצמם?
<צח בן יהודה: אין להם איסוף של הנתונים בצורה מרוכזת, זו כל החלטה שיפוטית בפני עצמה.
<צח בן יהודה: אין להם ריכוז של הנתונים.
דוד אמסלם: כמה ועדות כאלה יש?
<צח בן יהודה: כיום בכל חודש מתכנסות בממוצע כ-65 ועדות, 17 במחוז דרום, 30 במחוז המרכז ו-18 במחוז הצפון.
<צח בן יהודה: ריכזנו פה את הנתונים, זה גם למען הנוחות - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, זה הרכב ועדה קבוע עם אותם אנשים, רק הם נפגשים ב - - - או כל פעם זה אנשים אחרים?
<צח בן יהודה: לא, זה הרכבים משתנים.
<צח בן יהודה: הנהלת בתי המשפט דיווחו לנו שהם הגדילו את מספר יושבי הראש, שזה שופטים בדימוס, מ-30 שופטים לכמעט 100.
<צח בן יהודה: הוועדות האלה מתכנסות, יש לנו פה נתון לגבי מספר הדיונים.
דוד אמסלם: הן מתכנסות אד-הוק?
דוד אמסלם: מי מחליט על הכינוס שלהן?
<צח בן יהודה: החוק מגדיר מי רשאי לכהן בוועדה כזו.
דוד אמסלם: לא, נניח הקמנו, יש לנו את המחסנית, יש לנו כבר את האינוונטר של האנשים, קבענו ה-40 האלה יכולים, יש לנו גם יושב ראש, אני מבין שכמו כל ארגון, או כמו כל ועדה, היושב ראש מכנס את הוועדה, אני מניח ש - - - איך זה עובד?
<צח בן יהודה: יש פה את הנהלת בתי המשפט.
דוד אמסלם: אז עוד מעט אני אעבור אליכם.
<צח בן יהודה: מהנתונים שאנחנו קיבלנו אפשר לראות שלאורך השנים יש גידול במספר ימי הדיונים של הוועדות, זה עלה מ-665 ימי דיונים ב-2014 ל-778 ימי דיונים ב-2016.
<צח בן יהודה: במקביל ביקשנו כמה דיונים הם מקיימים, אנחנו רואים שלמרות שהייתה עלייה מ-2014 ל-2015 בסך הכול ימי הדיונים, ב-2016 יש כבר ירידה משמעותית, גם פחות ממה שהיה ב-2014 במספר הימים.
דוד אמסלם: וכל דיון, בכמה אסירים בממוצע הם דנים?
<צח בן יהודה: מהנתונים שקיבלנו, מאז שהוועדות עברו לטיפולם של הנהלת בתי המשפט הם משתדלים שיהיו עד 20 דיונים ביום.
דוד אמסלם: 20 דיונים ביום, בוועדה?
<צח בן יהודה: בוועדה.
דוד אמסלם: אז אם אתה עושה את הכפולות, לכמה מגיעים?
דוד אמסלם: אם אמרת לי שיש 700 ימי דיון שהיו.
<צח בן יהודה: זה כ-18,000 בשנה.
דוד אמסלם: אבל יש בבתי הסוהר - - -
<אשר וקנין: לא 18,000 אסירים, 18,000 דיונים.
<אשר וקנין: יכול להיות כפול שלוש לאסיר.
דוד אמסלם: מה הממוצע לאסיר בדיונים?
<צח בן יהודה: אין לנו את הנתון הזה, אבל ה-18,000 כולל בתוכו גם אסירים שעולים מספר פעמים לוועדה.
זאב בנימין בגין: אבל מספר הדיונים שבהם נקבע דיון נוסף הוא קטן?
זאב בנימין בגין: הוא קטן בשנים האחרונות, בין השאר כנראה על יסוד ההתייעלות בעקבות הדוח של אמי פלמור, ההתייעלות של הכנת התיקים לקראת הדיון, נכון?
דוד אמסלם: רק שנייה, דקה, בני.
דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי עכשיו, אני רוצה להתקדם, אני רואה שמספר הדיונים ב-2016, יש לך בסביבות 18,000, מספר הדיונים שהתקבלו בהם החלטות זה 5,000.
<צח בן יהודה: יש פה ירידה מ-33.3% ב-2014 ל-28.9% בדיונים שנדחים.
דוד אמסלם: אז אני רוצה להבין, אז הדלתא היא בסביבות ה-13,000, נגיד.
דוד אמסלם: זה החלטות?
דוד אמסלם: זאת אומרת זה דיון אחד עם החלטה?
דוד אמסלם: לא הבנתי, אז אם יש 13,000 החלטות של דיון אחד ועוד 5,000 שנדחו במספר דיונים, אבל בכל בית הסוהר יש איזה 20,000 ומשהו אסירים, אז כל שנה דנים כמעט על כל האסירים?
<קריאה: לא, תלוי באורך המאסר.
דוד אמסלם: לפי המספרים לא מסתדר לי.
<קריאה: אתם אמרתם שמשתחררים לכם 12,000 בשנה, זה נתון שכתוב אצלם בדוח.
<קריאה: אם משתחררים 12,000 בשנה מתוך 22,000 אסירים אז כן.
<קריאה: יש הטיה לכיוון מאסרים קצרים בארץ, דוח ועדת דורנר אומר את זה בפירוש.
<קריאה: רוב רובם של המאסרים הם קצרים, הם עד שנה וחצי.
<צח בן יהודה: בנוסף קיבלנו מהנהלת בתי המשפט נתונים על מספר האסירים שהוחלט לשחררם לעומת האסירים שהוחלט לא לשחרר.
<צח בן יהודה: אנחנו רואים שיש פה שיפור במגמה, מבערך 30% ב-2014 ל-41% ב-2016.
דוד אמסלם: מה הסיבות לשיפור?
<צח בן יהודה: זה הנהלת בתי המשפט אולי יידעו לענות.
<צח בן יהודה: משב"ס גם ביקשנו נתונים לגבי שחרור מוקדם.
<צח בן יהודה: הנתונים שהם מסרו לנו היו בהשוואה בין אסירים פליליים ששוחררו על תנאי ואסירים פליליים ששוחררו לאחר ריצוי מלא.
<צח בן יהודה: פה יש מגמת ירידה.
<שמעון בר גור: זאת אומרת שאין סתירה.
<שמעון בר גור: לכאורה אפשר לבוא ולהגיד שיש סתירה, אבל אין סתירה כי הנתון, מי ששוחרר מלא זה מספר שהוא גדול יותר מאלה שהופיעו בפני ועדת השחרורים.
<שמעון בר גור: יש אוכלוסייה שבכלל לא עולה לדיון.
<שמעון בר גור: מי ששפוט עד שלושה חודשים לא זכאי בכלל לשחרור, אז צריך לקחת גם את זה בחשבון.
<שמעון בר גור: יש אוכלוסייה שנשפטת מאוחר, זאת אומרת שהוא עצור עד תום ההליכים וכשהוא נשפט אין על מה לדון, כך שלא למהר ולהסיק מסקנות שיש אי דיוקים ואי התאמות.
דוד אמסלם: אני לא אכנס לרזולוציה הזאת, אבל בגדול אתה אומר לי שאלה שלא זכאים גם גדלים בבתי הסוהר, לכן באופן יחסי באחוזים המספר יורד?
<שמעון בר גור: כן, ברור.
<יוכי גנסין: בדיוק כמו שהוא הסביר.
<יוכי גנסין: עד שלושה חודשים בכלל אין שחרור מוקדם, בין שלושה חודשים לשישה חודשים זה שחרור נציב.
דוד אמסלם: זה הבנתי, אבל אני אגיד לך מה הבעיה.
דוד אמסלם: הוא נותן יחסיות של שנים, בין שנה לשנה, הרי גם בשנה קודמת זה על אותם תנאים וגם שנה לפני כן שלושה חודשים לא השתחרר.
דוד אמסלם: אז משהו השתנה פה.
<יוכי גנסין: לא, לא השתנה כלום.
<צח בן יהודה: גם המיקוד פה הוא לא באסירים, אנחנו וידאנו את זה, אין פה התייחסות לשחרור נציב, זה אך ורק אסירים ששוחררו שחרור מלא ושוחררו על תנאי אחרי דיון בוועדה.
<צח בן יהודה: יש גם איזה שהוא חוסר התאמה בין נתוני שב"ס להנהלת בתי המשפט, שלא לגמרי הצלחנו להבין מה מקורו.
<צח בן יהודה: הם יצטרכו להסביר את זה.
<צח בן יהודה: ביקשנו גם את הנתונים בפילוח של אסירים ביטחוניים, גם פה יש מגמת ירידה.
<צח בן יהודה: בכל מקרה ועדות השחרורים דנות באסירים פליליים וביטחוניים גם יחד.
דוד אמסלם: לאסירים ביטחוניים יש גם את העניין של השליש?
<שמעון בר גור: החוק לא מבחין, החוק מדבר על אסיר פלילי, הם נשפטים בהליך פלילי ולכן יש את אותה זכאות.
דוד אמסלם: אתם יוצאים מהנחת עבודה שאפשר לשקם מחבל בזווית של המחבלוּת, מה שנקרא?
<יוכי גנסין: כן, יש כאלה שיוצאים מתוך נקודת הנחה כזאת ואז הוא גם מביא משקם - - -
דוד אמסלם: באידיאולוגיה?
דוד אמסלם: אז הוא גם מביא מחבל אחר שישקם אותו?
<יוכי גנסין: לא, יש משקמים פרטיים שעסוקים בזה.
<חגית לרנאו: אפשר להסביר.
<חגית לרנאו: בתוך אסירים ביטחוניים יש גם - - - זה לא בהכרח המגה מחבלים שאנחנו חושבים עליהם מיד.
<חגית לרנאו: יש נערים שזרקו אבנים בהקשר ביטחוני, הם יכולים להיכנס כאן.
<חגית לרנאו: זה אחת.
<חגית לרנאו: שתיים, יש בעולם לא מעט כתיבה היום על שיקום של עבריינות אידיאולוגית וזה משהו שכל העולם עוסק בו ויש תכניות שיקום.
<חגית לרנאו: בשב"ס אין, אבל בעולם יש.
<חגית לרנאו: ושלוש, אחוז האסירים הביטחוניים שמשתחררים הוא 1.6.
דוד אמסלם: בסדר, תודה.
דוד אמסלם: אני שאלתי שאלה, אני לא חשבתי שהם בכלל בקטגוריה הזאת, אבל בסדר.
<צח בן יהודה: כשסכמנו את הנתונים אז סך כל האסירים ששוחררו על תנאי בין השנים ירד מ-12.8% ב-2014 ל-10.7%.
<צח בן יהודה: זה לפי נתוני שב"ס.
דוד אמסלם: זאת אומרת גם בשיטת המדידה השב"סית זה המצב.
<צח בן יהודה: אלה הנתונים שהם העבירו לנו.
דוד אמסלם: הנהלת בתי המשפט, בבקשה.
<חנית אברהם בכר: שלום, שמי חנית אברהם בכר, אני עורכת דין בלשכה המשפטית.
<חנית אברהם בכר: אני אנסה להסביר בקצרה, למרות שיש הרבה מה לומר, על הליך ההתייעלות וזה לכל עבודת ועדות השחרורים.
<חנית אברהם בכר: כמו שידוע, דווח כאן גם על דוח אמי פלמור משנת 2010, על דוח ועדת דורנר ועל דוח מבקר המדינה, כלל הדוחות האלה הובילו להחלטה של שרת המשפטים משנת 2013 שניהול ועדות השחרורים יעבור משב"ס להנהלת בתי המשפט ובמסגרת הזו הקמנו מערך מקצועי ומנהלי שיפעיל את ועדות השחרורים בתהליך בתי המשפט.
<חנית אברהם בכר: זה לקח זמן, זה תהליך הדרגתי של שנתיים, שהתחלנו אותו בשנת 2013 וסיימנו אותו במרץ 2016, שם זה היה במחוז מרכז.
<חנית אברהם בכר: במסגרת התהליך הקמנו ועדת היגוי בין משרדית, אותה מנהלת הנשיאה בדימוס זיוה הרמן, שיושבת כאן.
<חנית אברהם בכר: לוועדה הזו שותפים נציגים שיושבים כאן בשולחן, ואני חייבת לציין שיש עבודה באמת פורה ושיתוף פעולה מאוד פורה עם נציגי הפרקליטות, משרד המשפטים, שב"ס, סנגוריה, רש"א ולשכת עורכי הדין, ועדות אלמ"ב.
<חנית אברהם בכר: אנחנו באמת נפגשים וחשוב לנו להגיע להסכמות, לקבוע נוהל עבודה שחלקו כבר מיושם היום והמטרה היא לייעל את העבודה ולפתור חלק גדול מהליקויים שעלו בעבר.
<חנית אברהם בכר: אני אתאר את הליקוי המרכזי שהיה, וזה עלה בכלל הדוחות.
<חנית אברהם בכר: למעשה אסיר היה עולה לדיון ופשוט לא היו חוות דעת בעניינו וכתוצאה מזה הדיון נדחה וכתוצאה מזה היו לאסיר כמה וכמה דיונים ונכנס לתוך השליש וזה באמת ליקוי מאוד מרכזי.
<חנית אברהם בכר: זו עיקר העבודה שאנחנו מנסים לפתור, שבאמת בפני הוועדה, בפני הפרקליטות ובפני הסנגור יהיו כלל חוות הדעת ואני אנסה לתאר את העבודה שאנחנו עושים כדי שבאמת יהיה תיק מלא, קראו לזה תיק מלא בדוחות השונים, ונוכל לנהל דיון אחד ולא מספר דיונים וזה בדיוק מה שציין צח בדוח של הממ"מ, ששיעור הדיונים הנדחים ירד וזה, כמו שציין חבר הכנסת בגין, כי אנחנו באמת מנסים להתייעל ולמנוע את הדיונים הנדחים.
<חנית אברהם בכר: זה לכולם יסייע כמובן, גם לנותני חוות הדעת, שלא יצטרכו לכתוב חוות דעת נוספות, גם לפרקליטות ולסנגוריה, הסנגורים הפרטיים, שלא יצטרכו להגיע למספר דיונים, כמובן לאסיר, שלא יצטרך לשבת סתם.
<חנית אברהם בכר: אני רוצה להתייחס גם לנתונים שציינו.
<חנית אברהם בכר: ועדות השחרורים מקיימות כ-18,000 דיונים בשנה, בכל חודש מתכנסות בממוצע כ-65 ועדות, זה אומר ימי דיונים.
<חנית אברהם בכר: עם העברת האחריות הוספנו ימי דיונים בבקשות לשחרור מוקדם ובבקשות לדיוני מעקב, הורחב מערך השופטים, כמו שצוין כאן, גם מינינו שופטים מכהנים, יש סגני נשיא בכל מחוז שאחראים על ועדות השחרורים.
<חנית אברהם בכר: קבענו שמספר התיקים ליום דיונים לא יעלה על 20 תיקים, זה כמובן נתון לשיקול דעת, אפשר לשנות במידה שיש משהו דחוף.
<חנית אברהם בכר: הדיונים נקבעים לפי שעות, כמו בבתי משפט, כך שלא יהיה מצב שסנגור או פרקליט יגיע בתחילת היום וימתין עד סוף היום, יש דיון קבוע לשעה מסוימת ואנחנו מונעים בזה בזבוז זמן של כלל הגורמים.
<חנית אברהם בכר: תיקי ועדות השחרורים, בדיוק כמו בבית משפט, מנוהלים במערכת נט המשפט, כך שגם לשופטים ונציגי הציבור וגם כמובן כלל נותני חוות הדעת, הפרקליטות והסנגורים, יכולים לצפות בתיק, להכין את עצמם מראש, לקרוא את הכול מראש, לקרוא את כלל חוות הדעת ולהגיע מוכנים לדיון.
<חנית אברהם בכר: כמו שאמרתי, בעקבות דוח פלמור אנחנו פועלים לקיום דיונים על בסיס מלא.
<חנית אברהם בכר: הגענו לסיכום עם נותני חוות הדעת, כבר לפני בערך שנה, שכלל חוות הדעת יגיעו עד 30 יום לפני מועד הדיון.
<חנית אברהם בכר: נושא נוסף שהגענו להסכמות והתחלנו לפעול באמצע מרץ בנושא הזה, עד היום היינו קובעים, וכך זה היה קודם, כשהוועדות נוהלו בשב"ס, וגם אנחנו פעלנו, ממש עד לאחרונה, עד היום היינו קובעים דיונים לכלל האסירים.
<חנית אברהם בכר: היינו יודעים שמועד השליש שלו צפוי במועד מסוים, קובעים לו ארבעה חודשים מראש, קובעים לכלל האסירים דיונים, אבל היה יכול להיות שנוצר מצב ש-30% מהאסירים בכלל לא רצו להתייצב, כי הם ידעו שאין להם עדיין תכנית שיקום, הם לא סיימו את תכנית השיקום, מסיבות כאלה ואחרות הם ביקשו שלא להופיע ואז נוצר מצב שכולם עובדים לשווא, הוועדות מתכנסות, קבענו מועד לדיון וסתם בזבזנו זמן של כולם.
<חנית אברהם בכר: לכן קבענו שבהתאם לחוק, החוק בסעיף 3 אומר לבקשת האסיר ייפתח תיק, לבקשת האסיר נקבע מועד לדיון בעניינו.
<חנית אברהם בכר: חצי שנה מראש בשב"ס פונים אל האסיר, מעבירים לו טופס מסודר שתרגמנו אותו לכלל השפות, לערבית, אנגלית, אמהרית ורוסית, בטופס הזה יש גם מידע ויש בקשה למינוי סנגור.
<חנית אברהם בכר: יש לו זמן לבחון, לחשוב, ברגע שהוא מבקש להתייצב בפני ועדת השחרורים, זה מועבר אלינו בהנהלת בתי המשפט - - -
דוד אמסלם: ברשותך, עוד מעט אני צריך לסיים את הדיון, אנחנו חורגים ממנו כבר חמש דקות, אבל אני אשאל אותך רק שאלה ואחרי זה בסיכום אני אגיד לך מה נעשה.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה, מבחינתי עקרונית, את המערכת שלכם, האם יש מצב שיש אסיר שעומד בכל הקריטריונים, כל התיקים שלו מוכנים, חוות הדעת וכו', רק אין שופט פנוי שידון בו?
<חנית אברהם בכר: אין דבר כזה.
דוד אמסלם: בסוף יש לנו מגבלות פה כמעט בכל נושא, אז רציתי לדעת אם יש גם מגבלת השופט?
<חנית אברהם בכר: חצי שנה מראש נקבעים מועדי דיונים, נקבעים ההרכבים וברגע שאנחנו מקבלים את התיק, ארבעה חודשים בערך מראש משבצים את ההרכבים.
<ציפי טוקר: במקרים שיש לנו כמות של אסירים שלא נקבע להם דיון בגלל השפוטים קצר אנחנו מוסיפים ימי דיונים.
<ציפי טוקר: אז ככה שאין מצב שלא עולים לוועדות בגלל שאין מספיק מקום בוועדה.
<חנית אברהם בכר: אם אפשר עוד משפט.
<חנית אברהם בכר: כמו שאני מציגה כאן, אנחנו ממשיכים לעבוד.
<חנית אברהם בכר: בחלק מהדברים הגענו להסכמות ובאמת אנחנו מקווים לקבל מכלל נותני חוות הדעת במועד את חוות הדעת.
<חנית אברהם בכר: את בקשת האסיר התחלנו לקבל ממש לאחרונה, התחלנו את המתכונת החדשה, ועדיין יש לנו עוד הרבה עבודה, היום אנחנו נפגשים על המשך של הנוהל, אבל אני מאמינה שאת הניצנים של השינוי אנחנו נראה בסוף השנה.
<חנית אברהם בכר: אנחנו רואים כבר עכשיו, אבל יש עוד הרבה עבודה או יש עוד הרבה מקום להתייעל ואנחנו עובדים על זה, כמו לדוגמה הנושא שעלה פה, הנושא של השפוטים קצר, שאנחנו ניתן לו גם מענה ואני מקווה שבקרוב אנחנו נמצא מענה ופתרון לכלל הנושאים שטרם סיימנו.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, ברשותכם, אני מבקש לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: קודם כל שוב פעם אני רוצה להודות לשופטת דורנר, גם על העבודה והדוח הממצה ולדעתי המעניין מאוד, מרתק אפילו, וגם יסודי ועמוק וגם על זה שאת כיבדת אותנו היום בנוכחותך כאן.
דוד אמסלם: כמובן אני מודה לכל החברים האחרים שהגיעו.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לסכם ככה.
דוד אמסלם: קודם כל לגבי הנושא של משרד המשפטים.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, אנחנו נבקש להיפגש איתך, אני מבקש, בסוף יולי, כדי שתיתני לנו דוח סטטוס לגבי איפה אתם עומדים בכל הבדיקות והצוותים שאתם מקימים, בגלל שמבחינתנו צריך בסוף להתכנס לכיוון החלטות אופרטיביות.
דוד אמסלם: במהלך המושב הבא, הוא קצר, אבל אני אמשיך את זה עד סוף השנה, בעזרת ה', אני אעשה עוד שלושה דיונים.
דוד אמסלם: אחת, אני אקדיש דיון, זה יהיה לפחות שעתיים, ואם צריך שלוש אז שלוש, לנושא של סוגיית ועדת השחרורים בכללותה.
דוד אמסלם: אנחנו נדון על החוק, מה הקריטריונים, שם נתעסק רק בזה.
דוד אמסלם: אם בסוף יסתבר שנצטרך לעשות שינוי כזה או אחר בחקיקה אז אנחנו נעשה את זה, אני אעשה את זה.
דוד אמסלם: שתיים, הנושא של הסיפור של שיקום האסירים, כולל תעסוקת האסירים, נדבך חשוב מאוד, שגם לו אני אקדיש שלוש שעות.
דוד אמסלם: סיפור מורכב, לא פשוט, שם כמובן אנחנו גם נזמין את האוצר, בגלל שבלי כסף אנחנו לא זזים כאן, לכן הוא חלק - - - גם בזמנו דיברתי עם אמיר לוי בעניין, גם דיברתי עם אמיר אדרי, אמיר בוודאי בכיוון, הוא מבין את הראש שלנו.
דוד אמסלם: אני חושב שאפשר לרתום אותם, בוודאי אם מדובר על תכנית רב שנתית, לא מחר בבוקר תביא לנו איזה 100 מיליון, אבל אם נתקדם לאיזה שהיא תכנית - - - דרך אגב, אנשי האוצר, בכלל אנשי התקציבים, אני איש תקציבים במקורי, הם יודעים לראות תכנית וכשאתה מציג להם, על בסיס תכנית אתה גוזר תקציב ואתה מראה להם שיש לך שיטה, יש לך כיוון, ולרוב אתה צודק, אחרת אין תכנית, אתה מצליח לחבר אותם.
דוד אמסלם: זה בהתחלה קשה, בגלל שהם צריכים להביא את הכסף, אבל הם מבינים את הרציונל, ברגע שהם איתך קל לדחוף אותם לכיוון הזה.
דוד אמסלם: הנושא השלישי שאני אעשה אותו, ולדעתי זה יהיה הנושא הראשון שאני אעשה מבחינת לוחות הזמנים שלי, זה תנאי הכליאה וזכויות האסיר.
דוד אמסלם: אני מקבל הרבה תלונות, אני לא רוצה עכשיו לפתוח את זה, כולל בשבוע שעבר וכו' וכו', גם לגבי הביקור שאני עשיתי, יש לי את התובנות שלי בראייה שלי, אני אעשה עוד ביקור אחד, אני הבטחתי, גם ביקשתי ממנהלת הוועדה לקיים סיור של הוועדה בכל הנשים, זה אחד הדיונים שנעשה באופן נפרד.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, זה סיפור אחר לגמרי, צריך לקבל שם זווית אחרת לגמרי של ראייה, וגם אנחנו נעשה עוד סיור בכלא, שאני אתאם איתכם באיזה כלא זה יהיה, אבל לרוב אני מחפש את בתי הכלא היותר קשים במדינת ישראל, לא את אלה שיותר טובים.
דוד אמסלם: כלא חרמון לא מעניין אותי, כי בסך הכול התנאים בו סבירים, יותר מעניין אותי כלא שאטה, לכן אני כנראה אקבע איתכם את הסיור של הוועדה לשם.
דוד אמסלם: אני באמת עומד לרשותכם.
דוד אמסלם: זכויות האדם זה דבר שחשוב לי מאוד.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אסיר צריך לשבת בבית הסוהר, שמעתי גם את ראש הממשלה בזמנו, והוא צודק, אם אין ארגון של בתי סוהר ואין משטרה אין חברה.
דוד אמסלם: המשמעות היא כל דאלים גבר, זו המשמעות, אז בוודאי שאם אין מקום שמענישים את העבריינים אז מהר מאוד העבריינים הופכים להיות השולטים בכלל בחברה, בגלל שמטבע הדברים, אילולא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שזו חוליה שצריך לחזק אותה, מאוד, גם להעריך אותה מאוד, לתת לה את האמצעים, אבל מצד שני אסיר בסופו של דבר הוא בן אדם.
דוד אמסלם: צריך להבין, בסוף כשמתייחסים ככה לאסיר אז לכל בני האדם מתייחסים ככה, צריך לתת לו את התנאים הסבירים, הוא בסוף בן אדם ויש לו משפחה בחוץ, אבל גם אם אין לו, הוא בן אדם.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, בגן החיות התנ"כי, אני יכול לארגן לכם סיור בגן החיות בירושלים, אתם תראו את התנאים של החיות שם, תאמינו לי, מבחינת המטראז', מבטיח לכם, אני ראיתי את כלא שרונים, שם יותר גרוע.
דוד אמסלם: זה נכון ששם משלמים כרטיסים ופה לא, כן?
דוד אמסלם: אבל בסוף אני חושב שבאמת החברה שלנו נמדדת גם בזה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה נכון גם מוסרית וגם כלכלית, בכל פרמטר כמעט שאני בוחן, צריך לשפר את התנאים ולתת לאסירים את התחושה שהם בני אדם.
דוד אמסלם: אם ניתן להם תחושה שהם חיות, כשהוא ייצא, הוא ימשיך להתנהג כמו חיה, פצועה רק, הוא ממורמר, הוא יוצא עם בטן מפוצצת, הוא שונא את כולם, את כל מי שזז הוא שונא, לכן אני חושב שזה לא נכון.
דוד אמסלם: אנחנו גורמים לעצמנו נזקים גם ברמה התועלתנית שלנו כחברה.