GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אתה מרשה לי גם כמה הסתייגויות ביחד?
דוד אמסלם: מי בעד 32, 33, 36, 37, 40, 42, 43, 44 כולל?
דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו – עד 44, כולל.
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 46, 50, 53, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 69?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 71, 72, 74, 75, 76?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות 81, 83, 84, 85, 87, 88, 91, 93, 99?
דוד אמסלם: ההסתייגויות לא התקבלו - ככלל ההסתייגויות של הרשימה המשותפת ומרצ בקובץ ההסתייגות כפי שמסרתם אותו בזה.
איתן ברושי: מרצ הרשימה המשותפת והמחנה הציוני גם.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, תצרף את המחנה הציוני להסתייגויות.
<תומר רוזנר: גם מרצ ביקשו.
דוד אמסלם: מי ביקש להצטרף?
דוד אמסלם: מרצ והמחנ"צ.
דוד אמסלם: הסתייגויות חברת הכנסת גרמן – מי בעד?
דוד אמסלם: היא לא באה להצביע אתכם, למה אתם מצביעים?
דוד אמסלם: לא התקבלו ההסתייגויות של חברת הכנסת גרמן.
עבדאללה אבו מערוף: תומר, גרמן מצטרפת אלינו גם.
<תומר רוזנר: לא, - - - להגיד בשמה.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת זנדברג מס' 29 ו-42.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג?
דוד אמסלם: ההסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג לא התקבלו.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת יעל כהן-פארן מס' 55 ו-57.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של חברת הכנסת פארן?
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מצטרפים להסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג ויעל פארן ויעל גרמן.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות כפי שהוקראו?
<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת בהלול מס' 87 ו-90.
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגויות חבר הכנסת בהלול מס' 87 ו-90?
<תומר רוזנר: הסתייגותו של חבר הכנסת אכרם חסון מס' 89.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של אכרם?
רועי פולקמן: אני נמנע, אבל היו הסכמות על זה בנייר מדיניות.
דוד אמסלם: אותך אני אביא בסוף.
<תומר רוזנר: עד כאן הקובץ הראשון של ההסתייגויות שהוגשו במהלך דיוני הוועדה.
<תומר רוזנר: עכשיו יש לנו הסתייגויות בכתב שהוגשו במועד שנקבע לכך.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת אבו מערוף.
דוד אמסלם: דיברנו עליהם כבר.
עבדאללה אבו מערוף: דיברנו עליהן.
דוד אמסלם: זה מה שדובר.
דוד אמסלם: אתם מורידים את ההסתייגויות האלה.
עבדאללה אבו מערוף: מה שהגשנו בקובץ אנחנו מורידים כי זה נכלל בהסתייגויות שהצבענו עליהן.
<תומר רוזנר: חברי הכנסת, יש לכם שני קבצים של הסתייגויות.
<תומר רוזנר: מצאתם את הקובץ בכתב?
תמר זנדברג: הבנו, כן - בסדר.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חברת הכנסת גרמן שהוגשו בכתב – כלל ההסתייגויות.
דוד אמסלם: מי בעד כלל ההסתייגויות של גרמן ירים את ידו?
איתן ברושי: תשאל גם מי נמנע.
איתן ברושי: אני.
דוד אמסלם: למה אתה נמנע?
איתן ברושי: כי היא לא פה, ואני לא מצביע.
דוד אמסלם: אתה מכיר את ההסתייגויות?
איתן ברושי: לכן, אני נמנע.
איתן ברושי: מה, אתה רוצה שאני אצביע?
דוד אמסלם: היא לא באה אפילו להצביע שאתה נמנע?
דוד אמסלם: אז אל תעשה כלום.
איתן ברושי: לא, אי-אפשר לשבת פה בלי לעשות כלום.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת בני בגין הגיש שלוש הסתייגויות שמטרתן לדיבור.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של בני בגין?
דוד אמסלם: אתה בעד ההסתייגות של בני?
עבדאללה אבו מערוף: כן, הוא לדיבור - בטח.
דוד אמסלם: ברושי נמנע.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת סמוטריץ.
בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להצביע עליהן אחת אחת.
דוד אמסלם: זה האחרונות?
<תומר רוזנר: לא, יש עוד.
<תומר רוזנר: לדלג עליו?
דוד אמסלם: תשימו את סמוטריץ בסוף – כדי שלא תלך באמצע.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת ברושי והמחנה הציוני - אתה עומד על ההסתייגויות בכתב, חבר הכנסת ברושי?
איתן ברושי: כן, כן.
איתן ברושי: אנחנו לא מוותרים על שום דבר, לא קיבלנו שום דבר.
איתן ברושי: נילחם כמו אריות, ניפול כמו זבובים.
<תומר רוזנר: ובנוסף ההסתייגות שנאמרה היום לגבי סעיף התחולה.
<תומר רוזנר: הסתייגויות חבר הכנסת ברושי בשם המחנה הציוני בנוסף להסתייגות שהוגשה היום בנושא סעיף התחולה.
<תומר רוזנר: הסתייגויות משותפות של המחנה הציוני וסיעת מרצ כפי שהוגשו בכתב.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של המחנה הציוני וסיעת מרצ כפי שהוגשו בכתב?
<תומר רוזנר: נשארו הסתייגויותיו של חבר הכנסת סמוטריץ.
<תומר רוזנר: יש לנו שני סוגי הסתייגויות בהקשר הזה: יש לנו הסתייגויות שהוגשו בכתב כפי שתוקנו במהלך הדיון, והסתייגויות - - -
בצלאל סמוטריץ': מה שלפנינו זה מה שתוקן?
<תומר רוזנר: לא, הם לא תוקנו כאן.
<תומר רוזנר: אנחנו נגיד את התיקונים אם תרצה לעבור הסתייגות הסתייגות.
בצלאל סמוטריץ': אשמח.
<תומר רוזנר: ויש הסתייגויות שהוגשו היום בעל-פה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה לא מנמק.
דוד אמסלם: אתה רק ההסתייגות.
בצלאל סמוטריץ': רק שהם יסבירו את התיקון כי הרי זה תוקן.
דוד אמסלם: אנחנו הסברנו כבר הכול.
דוד אמסלם: תגיד רק מה ההסתייגות שלך, את המספר.
דוד אמסלם: לא מדברים עכשיו.
<תומר רוזנר: הסתייגות מס' 1 ללא תיקונים.
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מס' 1 ללא תיקונים של חבר הכנסת סמוטריץ?
דוד אמסלם: סמוטריץ, וואלה, תראה איך אתה מחבר את כל הכנסת ביחד.
דוד אמסלם: הם מתחברים.
איתן ברושי: ממשלת אחדות.
דוד אמסלם: חברים, מה עוד?
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות הזו?
מנחם אליעזר מוזס: סמוטריץ, צר לי אבל אין לי ברירה.
מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה שאתה מבין אותי.
בצלאל סמוטריץ': בסדר, אתה ויזניץ.
דוד אמסלם: הוא אמר למרות שאתם מאותה חסידות.
דוד אמסלם: אמרתי לו שאתה לא מגלה את זה לכולם.
דוד אמסלם: הוא רק אמר תביא לו כובע של ויזניץ, הוא צריך את הכובע.
דוד אמסלם: הוא מהחסידות.
בצלאל סמוטריץ': אני אסביר להם.
בצלאל סמוטריץ': זה לא מקבל מענה ב-216.
דוד אמסלם: אני אומר לך שאתה עושה ייסורי מצפון למוזס.
<לירון אדלר מינקה: הסתייגות מס' 6 כמו שהיא.
דוד אמסלם: הסתייגות מס' 6 - אתה מתעקש להשאיר אותה או שאתה רוצה להוריד אותה?
מנחם אליעזר מוזס: סמוטריץ, תוריד שאני לא אצטרך - - -
דוד אמסלם: תוריד, תוריד.
דוד אמסלם: אתה עושה לו - - -
בצלאל סמוטריץ': נוריד אותה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת סמוטריץ הוריד את הסעיף הזה.
דוד אמסלם: תרשמי: התחשב ברב מוזס.
דוד אמסלם: עשה לו כאב לב.
דוד אמסלם: נגמר?
<תומר רוזנר: הסתייגויות שנאמרו היום במהלך הדיון בעל-פה - - -
בצלאל סמוטריץ': מה שהיום - הסתייגות אחת כבר הצבענו עליה.
בצלאל סמוטריץ': אחת חופפת, זה מס' 1.
בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה למחוק את - - -
<לירון אדלר מינקה: לא, זה לא חופף.
<לירון אדלר מינקה: זה בסעיפים אחרים.
בצלאל סמוטריץ': לא, החלק הראשון חופף – 257.
בצלאל סמוטריץ': הורדנו את המילים: כלפי רכוש ואני מוריד גם את ה- - -
<תומר רוזנר: אתה הסתייגת מסעיף אחר.
בצלאל סמוטריץ': אה, - - -
דוד אמסלם: אתה כבר התבלבלת מההסתייגויות של עצמך.
<תומר רוזנר: הסתייגותו של חבר הכנסת לסעיף 238 לגבי הפעלת כוח כלפי רכוש ואדם.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של סמוטריץ?
דוד אמסלם: בבקשה - שירים את היד.
דוד אמסלם: לא התקבלה ההסתייגות.
מנחם אליעזר מוזס: אני מרים חצי יד.
דוד אמסלם: הרב מוזס, אני פוטר אותך מנקיפות המצפון.
<תומר רוזנר: ההסתייגות למחוק את סעיף 209(ד) המאפשר פנייה לנותן הצו.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ לגבי הפנייה לנותן הצו?
<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 235(א) לעניין דחיית מועד ביצוע הצווים על-ידי בית-משפט, במקום שנה - שישה חודשים.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות כפי שהוקראה?
<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 211(ג) לגבי חובת הפקדת ערובה בסך 30,000 שקל על-ידי כל מי שמבקש צו במעמד צד אחד.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ?
בצלאל סמוטריץ': איך אתה נגד הדבר הזה?
דוד אמסלם: עשית לנו פה עכשיו דבר שלא עושים – לא חשוב.
<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף התחולה, סעיף 13 להצעת החוק – מבקש במקום שנתיים כפי שהחליטה הוועדה, ארבע וחצי שנים לפני יום הפרסום.
בצלאל סמוטריץ': זה בסך הכול חמש.
בצלאל סמוטריץ': חמש מהפרסום וארבע - - -
<תומר רוזנר: בסך הכול חמש שנים, ארבע וחצי לפני הפרסום.
דוד אמסלם: עזוב - חמש.
<תומר רוזנר: הסתייגות לסעיף 206 לגבי מועד ביצוע צו – מבקש חבר הכנסת סמוטריץ לכל הצווים ארבעה ימים, צו הריסה מינהלי.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חבר הכנסת סמוטריץ לגבי ארבעה ימים?
טלב אבו עראר: דודו, אל תגיד מי בעד?
טלב אבו עראר: תגיד רק מי נגד - זהו.
<תומר רוזנר: הוועדה דחתה את כל ההסתייגויות.
דוד אמסלם: ברושי, אתה כל הזמן מנהל.
דוד אמסלם: אתה מאכער מקצועי, גם כשלא צריך.
דוד אמסלם: שב.
דוד אמסלם: אתה חייב כל הזמן.
דוד אמסלם: הוא הולך חוזר, הולך חוזר.
דוד אמסלם: בסוף אין כלום.
דוד אמסלם: העיקר הלך.
איתן ברושי: אתה לא נותן כלום.
<תומר רוזנר: כיוון שהוועדה דחתה את כל ההסתייגויות ניתן להצביע על הצעת החוק בנוסח שמונח בפניכם כפי שהופץ לחברי הוועדה ביום חמישי על התיקונים שנאמרו היום.
אוסאמה סעדי: אפשר לנסות משהו עם ארז לפני ההצבעה.
אוסאמה סעדי: מה, רק ברושי יכול?
בצלאל סמוטריץ': תאמין לי, מבחינתו תצליח.
בצלאל סמוטריץ': דודי יגבה אותך.
דוד אמסלם: כדי שתקבל עוד כמה קולות, תראה מה אני מוכן עוד לעשות.
דוד אמסלם: תשפיל אותי, רק שתקבל עוד כמה קולות – יאללה.
איתן ברושי: דודי, אתם הולכים לחוק כזה קשה עם כל כך פערים בהסכמות.
איתן ברושי: זה לא דבר רצוי.
איתן ברושי: גם אם יהיה רוב של אחד לחוק הזה, ללכת למהלך כזה דרמטי במחלוקת כזו גם איתנו, זה לא הגיוני.
בצלאל סמוטריץ': - - - ברוב של אחד דחו לי את כל ההסתייגויות - - - , רוב גדול.
דוד אמסלם: ברושי, אחרי שנגמור את הכול תבוא אליי לחדר ותסביר לי עשר דקות מה מהות החוק, בסדר?
איתן ברושי: אני בא איתך מחר לחדרה.
דוד אמסלם: תסביר לי בדרך מה הבנת בחודש וחצי האחרונים שלא היית פה.
איתן ברושי: אנחנו חיים את זה יותר ממה שאתם חושבים.
דוד אמסלם: הוועדה דחתה את כל ההסתייגויות, ואנחנו באים עכשיו להצבעה על החוק - -
<תומר רוזנר: הנוסח מונח לפניכם, כולל כל התיקונים שאישרנו היום.
דוד אמסלם: - - כפי הנוסח שמונח לפניכם, כולל כל התיקונים שאישרנו גם - כן.
<תומר רוזנר: בנוסף, כמו שאמרתי, החוק יפורסם עד האחד במאי ברשומות.
דוד אמסלם: מי בעד החוק בדיוק כולל כל ההבהרות שתומר אמר עכשיו?
דוד אמסלם: בעד – 7
דוד אמסלם: אני קובע שהחוק בוועדה אושר ברוב של שבעה, ארבעה מתנגדים ואין נמנעים.
דוד אמסלם: תודה רבה לכולם, ובאמת חג שמח.
דוד אמסלם: ניפגש, בעזרת השם, ביום רביעי.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים.
דוד אמסלם: הנושא – הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם: להזכיר, זה המשך דיון מהדיון הקודם.
דוד אמסלם: הוצגו בפנינו מספר תנאים או מספר בקשות בנושא של שינוי הותמ"לים בנושא הקרקעות הפרטיות.
דוד אמסלם: אני ביקשתי לשנות את אותם תנאים ולכן אני רוצה לעבור ישר לעניין.
דוד אמסלם: ספרו לנו מה העמדה שלכם בעקבות מה שקרה בדיון הקודם.
<ערן ניצן: מאז המפגש האחרון שוחחנו – גם עם מנהל התכנון, משרד המשפטים, וגם מטה הדיור.
<ערן ניצן: עמדתנו כרגע, היושב-ראש, ועדית מעדכנת אותי כרגע על שיחה שהיתה הבוקר עם ראש מטה הדיור, זה שאנחנו מוכנים לבוא לקראת יו"ר הוועדה בנושא של צמצום ריבוי הבעלים.
דוד אמסלם: לקראת הציבור, אומר תומר.
<ערן ניצן: תודה, תומר.
<ערן ניצן: בכל מקרה, בגלל שהמנגנון של החוק קובע שממילא מי שמגיש את התוכניות בפועל לממשלה זה יזם ממשלתי – אמנם הבעלים פרטיים אבל הוא עובד באמצעות יזם ממשלתי, ובגלל שהצעת החוק מבקשת להתמודד עם כשל, במקרה של קרקע פרטית – כשל, ובכל זאת העניין הוא לא רק של בעלים אחד אלא של מספר בעלים, אז ההצעה שלנו היא לצמצם את המספר 50 למספר 10 בלבד.
דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין את הרציונל.
דוד אמסלם: הרעיון של הותמ"ל הוא לדון בתוכניות גדלות כפי שאתם הגדרתם – שזה עד 750 יחידות דיור בכל מה שקשור לקרקע ממשלתית, וזאת על מנת לעשות מעקף כמעט לכל ועדות התכנון ולקדם את כל נושא הבנייה.
דוד אמסלם: יש בזה רציונל, מצד אחד, במובן הזה שאנחנו רוצים להתקדם, בכל העניין של יחידות הדיור, על מנת להתחיל לקדם ולפתור את בעיית הדיור במדינת ישראל.
דוד אמסלם: מצד שני, אנחנו פוגמים – וזה בסדר, זה מתיישב עדיין במסגרת של מה שנקרא עלות-תועלת, בהליכי התכנון הסדורים.
דוד אמסלם: עד עכשיו הכל בסדר, ולכן אתם קבעתם את הכללים לגבי קרקעות מדינה וקבעתם את הפרמטרים.
דוד אמסלם: כאן, במקרה דנן ביקשתם להחיל את זה גם על קרקעות פרטיות בהחמרות כאלה ואחרות.
דוד אמסלם: אני לא הבנתי מה הרבותא בזה שהקרקע פרטית או ציבורית, הרי אנחנו באים מהזווית של יחידות הדיור.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להוציא לשוק מקסימום יחידות דיור.
דוד אמסלם: אז שם שמתם מגבלה של 1,500.
דוד אמסלם: אם היא לא נכונה במובן זה שאתם רוצים למנוע כנראה כניסה של כל מיני תוכניות יותר נמוכות, מבחינת יחידות הדיור, ואז יסתמו לכם את הוועדות – אז זה לא רלבנטי אם זה פרטי או ציבורי.
דוד אמסלם: אתה בא מזווית הדיור לא מזווית הבעלות על הקרקע.
דוד אמסלם: זה לא מעניין אותך מי הבעלים.
דוד אמסלם: אתה לא נותן לו איזה צ'ופר, זו לא איזה חלוקת צ'ופרים שפה מחלקים.
דוד אמסלם: לכן לא הצלחתי להבין בישיבה הקודמת מדוע עשיתם את החלוקה.
<ערן ניצן: ישנם שני מישורים.
<ערן ניצן: מישור אחד זה המישור המקצועי התפעולי, ואני חושב שמשרד המשפטים צריך לפרט את המישור של האפליה גם מבחינה משפטית.
<ערן ניצן: אבל אני רוצה להתחיל דווקא בתפעולי, אדוני היושב-ראש.
<ערן ניצן: הוועדה הזו היא ועדה רבת עצמה.
<ערן ניצן: קצבי האישור בה עומדים בתוכניות ענק על כ-12 חודשים, שכל איש מקצוע כאן יודע שמדובר בקיצור של שנים רבות ביחס לתוכניות.
<ערן ניצן: זה נעשה, בין היתר בגלל שיש הרמוניה בעבודה של הוועדה והיא יודעת לייצר את ההרמוניה עם יזמים ממשלתיים.
<ערן ניצן: בסוף יושבת פה מתכננת הוועדה.
<ערן ניצן: היא עובדת עם רפי אלמליח ברמ"י, היא עובדת עם מתכננת משב"ש, והיא עובדת עם מתכנן "דירה להשכיר", ואז אתה מצליח לייצר.
<ערן ניצן: 250 אלף היחידות שבצנרת שלנו, כבר היום, אגב הכרזות, 250 אלף – 40% מיחידות הדיור של השנה הבאה מתוכננות דרך הותמ"ל, נעשות בצורה מהירה מהסוג הזה.
<ערן ניצן: אני חייב לומר שלהכניס גורמים פרטיים לשיח אתנו, והמתכננת אולי תוכל להרחיב על זה – היא מייצרת שיח חדש לחלוטין.
<ערן ניצן: כמו כל ועדה אחרת.
<ערן ניצן: זה שיח מול אדם שיכול להבין את שפת הדיבור, יכול לא להבין, יכול להגיש חומרים מסוג אחד, צריך להזין אותו ואז אתה מוצא את עצמך מבזבז, במירכאות, זמן על ה "לך תיקח תבוא תחזיר".
דוד אמסלם: אנחנו לא הקמנו את הותמ"ל כדי ליצור הרמוניה בין גופי הממשלה.
דוד אמסלם: זו לא הסיבה.
דוד אמסלם: הסיבה היא כדי להוציא לשוק כמה שיותר יחידות דיור.
דוד אמסלם: גם כשאתה קורא ליזמים פרטיים ונותן להם את ההנחיות שלך, לפעמים זה יותר פשוט מאשר ההנחיות של המדינה.
<ערן ניצן: אני חולק עליך, היושב-ראש.
דוד אמסלם: לא, אני אומר לך שלא, כי בסופו של דבר אתה נותן להם את דף ההנחיות ובזה נגמר העניין.
דוד אמסלם: בכלל אתה לא עושה איתם אפילו את השיקולים הכלכליים.
דוד אמסלם: אני אומר לך, במדינה גם – לפעמים יש לך ויכוח בגלל הנושאים הכספיים ואתה גוף מדינתי, לפעמים אתה אומר – בואו ננסה להסתדר עם הגוף הזה.
דוד אמסלם: כשזה יזם פרטי אתה נותן לו את ההנחיות ובזה נגמר העניין.
דוד אמסלם: לכן אני לא רואה את זה קשור.
דוד אמסלם: עכשיו המצאת טענה שלא קשורה לעניין.
דוד אמסלם: לכן אני עד היום לא הצלחתי להבין את הדיפרנציאציה שעשיתם בין הציבורי לפרטי.
דוד אמסלם: לכן ביקשתי להשוות את שתי הקטגוריות האלה.
דוד אמסלם: זה מה שהיה בדיון הקודם.
<ערן ניצן: הצטרפה לכאן כרמית.
<ערן ניצן: אין כאן איזושהי אידיאולוגיה בעניין.
<ערן ניצן: אני מניח שהיא תרחיב.
<ערן ניצן: כרגע עמדתנו שעד בעלים אחד זה שינוי מספיק מהותי וגדול שיחייב, במידה והוועדה תעמוד עליו, איזשהו דיון נוסף בממשלה.
<ערן ניצן: אני רק אציין את העניין התפעולי שלנו בותמ"ל - - -
דוד אמסלם: אני מרשה לכם שכל חוק ימשכו אותו לדיון נוסף, אין לי בעיה, זה חוק שלכם.
דוד אמסלם: דרך אגב, שוחחתי עם שר האוצר וזו העמדה שלו גם, בעניין.
דוד אמסלם: אנחנו מסתכלים בקצה.
דוד אמסלם: אנחנו מסתכלים על יחידות הדיור.
דוד אמסלם: למשרד המשפטים אין say בעניין, אני לא מבין איך הם נכנסו לאירוע, אלא אם כן הם עצמם – יש להם אחריות להוציא את היתרי הבנייה.
דוד אמסלם: ההתייחסות שלהם צריכה להיות לשאלה חוקי או לא חוקי.
דוד אמסלם: אם זה לא חוקי – שיגידו לנו לפי איזה סעיף, ונתמודד עם זה.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני שמשרד המשפטים מתעסק באיזה סוגיה שלא קשורה אליו.
דוד אמסלם: מה זה קשור אליו אם זה 10 בעלים או 2 בעלים או 50?
דוד אמסלם: אז אם רציתם 50, ועכשיו הם מסכימים ל-10, אז מה קרה בתווך?
דוד אמסלם: אם מותר 50 אז מותר 10 ואם מותר 10 מותר 1 – מה נכון או לא נכון זו שאלה שלך בכלל, לא שלהם.
<ערן ניצן: אנחנו מגישים הצעת חוק אחרי שיח ודין ודברים בתוך הממשלה.
<ערן ניצן: כל הצעת חוק ממשלתית היא סוג של פשרה.
<ערן ניצן: גם פה נעשתה פשרה, אנחנו עומדים מאחוריה, אנחנו מחויבים לה.
דוד אמסלם: מה, יש פה מישהו שהוא רע או טוב?
דוד אמסלם: יש בסוף רציונל – זה טוב למדינת ישראל.
<ערן ניצן: זה לא הגיע משום מקום.
<ערן ניצן: הרציונל הוא כפול – אחד, הוא תפעולי.
<ערן ניצן: אתה שולל אותו אבל הוא קיים.
<ערן ניצן: היכולת של הוועדה להתמודד עם אנשים פרטיים יחייב אותה לשיח מאוד אינטנסיבי עם - - -.
<ערן ניצן: מעבר לזה יש את המישור המשפטי, וכרמית תוכל להרחיב עליו.
דוד אמסלם: לגבי המישור התפעולי – אני עסקתי שנים בתוכניות פרטיות וממשלתיות.
דוד אמסלם: לרוב – פרטיות, ואני אומר לך שקידמתי את הפרטי יותר מהר מאשר את הממשלתי.
דוד אמסלם: מה שרציתי קיבלתי שם.
דוד אמסלם: מי שהתווכח אתי תמיד זה הממשלה, בגלל הכסף.
דוד אמסלם: אז אל תספר לי.
דוד אמסלם: דבר שני – אני אמרתי לך.
דוד אמסלם: תקימו איזו ועדת משנה קטנה שתהיה סופרוויזר שלה, תחליטו על איזה אגרה, ותגמרו את העניין.
דוד אמסלם: שמישהו ידריך אותם לפני שזה עובר לוועדה.
<ערן ניצן: הרי גם אתה מציע לצמצם את מספר הבעלים ולהעלות את מספר היחידות, נכון?
<ערן ניצן: מדובר על תוכניות ענק.
<ערן ניצן: לבוא ולהגיד שהרבה יותר קל - - -
דוד אמסלם: אני לא אמרתי לצמצם, אני אמרתי דבר פשוט: מה זה משנה?
דוד אמסלם: נניח שיש פה אדם אחד שיש לו 200 דונם שהוא ירש מאביו.
דוד אמסלם: הוא רוצה לבנות על ה-200 דונם וזה בסדר, יכול לבנות 5000 יחידות דיור.
דוד אמסלם: לידו יש עוד 4 דונם אבל שם יש 10 חברה' והם רוצים לבנות 750 יחידות.
דוד אמסלם: אז אתה אומר לו – אתה, עם ה-5000, לא אצלנו.
דוד אמסלם: אנחנו מצטערים, אין לך עוד 10 אחים, אתה תלך במסלול הרגיל, אבל אתם, 10 חברה', תבואו אלינו.
דוד אמסלם: אני אגיד עוד דבר- אתה טוען שזה גם פרוצדוראלית נכון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם זה בן אדם אחד, קשה לך להתעסק אתו.
דוד אמסלם: לדבר עם בן אדם אחד זה מסובך, אבל לדבר עם 10 זה יותר פשוט.
<ערן ניצן: התחלתי בזה שלא.
<ערן ניצן: אנחנו אף פעם לא נדבר עם 10.
<ערן ניצן: אנחנו נדבר עם מתווך ממשלתי ש -- -
דוד אמסלם: לא, אתה אמרתי לי שיש לך בעיה תפעולית.
דוד אמסלם: אז אני שואל – יש לך בעיה תפעולית עם בן אחד, אבל עם 10 אנשים אין לך בעיה תפעולית?
<ערן ניצן: אני מסביר שבין אם זה 10,50 או 1 – השיח לא יתקיים, לפי הצעת החוק, לפחות כרגע כמו שהיא מנוסחת מול הבעלים הפרטיים.
<ערן ניצן: כן הגענו לתובנה, אדוני היושב-ראש, שאחת הבעיות עם קרקעות עם אלפי יחידות פרטיות היא ריבוי הבעלים.
<ערן ניצן: אתה מכיר את הקרקעות בארץ שיש שם קרקעות ענק, תוכניות ופוטנציאל ענק מה שתקע אותן מלהתממש 20,30 ו-40 שה זה העובדה שמדובר בעשרות בעלים.
<ערן ניצן: עם הכשל הזה, וזה כשל – אנחנו מנסים להתמודד.
<ערן ניצן: לטעמנו, אם פלוני אלמוני מחזיק ב-200 דונם ורוצה לקדם 5,000 יחידות דיור, אין לזה קושי יוצא דופן שהממשלה צריכה להתגייס ולייצר את המעקף שאתה תיארת.
<ערן ניצן: זו היתה ההבנה.
<ערן ניצן: אפשר לחלוק עליה.
דוד אמסלם: זו המחלוקת שלי אתך, בתפיסה.
דוד אמסלם: אני לא בא לעזור לו, הוא לא מעניין אותי.
דוד אמסלם: אני בא ליחידות הדיור, אני רוצה לחסוך את הזמן ליחידות הדיור.
דוד אמסלם: אם זה לא חשוב, אז בואו ותבטלו גם את הותמ"ל הממשלתי.
דוד אמסלם: הרי אתה שכנעת אותנו כל הזמן – הרי למה הסכמנו לותמ"ל, אמרת שיש בעיית דיור במדינת ישראל ואנחנו נמצאים כמעט במצב חירום.
דוד אמסלם: למצב חירום יש אמצעים חריגים, אז באת ושכנעת אותנו ואמרנו – צודק.
דוד אמסלם: אנחנו הרי גם מבינים מה המגבלות והנזקים של הותמ"ל, אבל כמו שאמרתי, עלות-תועלת אתה צודק.
דוד אמסלם: בא אדם פרטי, עכשיו נכנסות הקרקעות הפרטיות.
דוד אמסלם: גם שם אנחנו רוצים לדחוף.
דוד אמסלם: יש מקומות בארץ במקומות היותר מרכזיים במדינת ישראל שהקרקע היא פרטית.
דוד אמסלם: אז אנחנו רוצים שיבנו גם שם דירות.
דוד אמסלם: לא הבנתי – שוב אני שואל: הרי נוצרים כאן מצבים אבסורדיים.
דוד אמסלם: אתה, בקנה, יכול לחכות ל-10,000 יחידות דיור לקרקע של בן אדם אחד, אתה מסתכל על יחידות הדיור, אתה לא מסוגל לקדם אותם במהירות שאתה רוצה.
דוד אמסלם: מצד שני אתה מתעסק עם 50 חברה' עם 750 יחידות על דונם וחצי ואתה שם גם קשה וגם אומר להם: בואו מהר.
דוד אמסלם: יש כאן משהו לא בסדר.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שאתה צריך להישאר על הרציונל שאתה קבעת.
דוד אמסלם: אתה פוחד מעומסים על הוועדה?
דוד אמסלם: – תעלה את הרף, לא 750, אלא אלף.
דוד אמסלם: מה שתחליט.
דוד אמסלם: אתה בא מהזווית הנכונה אבל לא יכול להיות שאתה עושה מיש-מש.
<ערן ניצן: אין ספק שאחת הדרכים לאזן - - - היושב-ראש, מה שאתה אומר זה להגדיל את יחידות הדיור ולצמצם את כמות הבעלים.
<ערן ניצן: זה אפשרי.
<ערן ניצן: אני רק עומד על זה שבקרקע מרובת בעלים הכשל הוא גדול יותר.
<ערן ניצן: אני חושב שגם אתה תסכים אתי – העובדה שיש קרקע שיש עליה עשרות בעלים מייצרת קושי לממש אותה.
<ערן ניצן: דווקא בגלל שהכלי כל כך עוצמתי הוא מכוון לכשל האמיתי.
<ערן ניצן: שם יש כשל אמיתי.
<ערן ניצן: אני מתקשה לראות את הבעיה שפלוני אלמוני - - -
דוד אמסלם: אני שואל – האם אתה רוצה לפתור את בעיית הבעלות, הסכסוך העסקי ביניהם, או לבנות יחידות דיור?
דוד אמסלם: מה מעניין אותך?
<ערן ניצן: לבנות יחידות דיור.
דוד אמסלם: אז לך על הגודל.
דוד אמסלם: תגיד – לא מעניין אותי כמה בעלים אתם, זה בכלל לא מעניין.
דוד אמסלם: כמה יחידות דיור אתם בונים?
<ערן ניצן: אנחנו רוצים לאשר ומהר.
דוד אמסלם: יחידות דיור, ובמקסימום.
<ערן ניצן: אבל אנחנו לוקחים את המקטע הכי חלש בקרקע הפרטית שהיא מרובת בעלים.
<כרמית יולס: אשמח להסביר את העמדה הממשלתית, למה זה מעניין את משרד המשפטים ומאיפה הגענו עד הלום.
<כרמית יולס: כמו שאמרו פה לפני זה באמת דבר שהוא אקוטי עבורנו.
<כרמית יולס: ככל שהוועדה תשתכנע אחרת, גם אנחנו נרצה לחזור אחורה.
<כרמית יולס: נזכיר לכולם איפה אנחנו עומדים.
<כרמית יולס: אנחנו מדברים על עולם התכנון, שההיררכיה בו בסולם העדיפות של תוכניות היא מאוד מאוד ברורה ומאוד מוגדרת בחוק, אין על זה מחלוקת.
<כרמית יולס: כל התוכניות הם במעמד של דין.
<כרמית יולס: אם אתה רוצה לקדם תוכנית שניתן להוציא מכוחה היתרי בנייה, המשמעות היא שאתה צריך לעמוד בהוראות גם של תוכניות מחוזיות, ככל שהן קיימות, מתאריות ובוודאי ארציות.
<כרמית יולס: המסלול שהותמ"ל מאפשר – הוא מאפשר בעצם טיבו את הסטייה מההיררכיה הזו.
דוד אמסלם: עד עכשיו כאילו לא הבנו.
דוד אמסלם: תודה רבה על ההסבר.
<כרמית יולס: אם תקטע אותי כל רגע, אז תמשיכו במה שאתם רוצים, במילא העמדה הזו היא קשה, היא לא מובנת – לא לך ולא לחברים ולא לאף אחד, מה קרה לממשלה, מה קרה ליועץ המשפטי לממשלה.
<כרמית יולס: אם תיתן לי חמש דקות לדבר - - - ממילא תחליט מה שאתה רוצה.
<כרמית יולס: אז אסביר.
<כרמית יולס: ההיררכיה של התוכניות היא מאוד ברורה.
<כרמית יולס: כל מה שהותמ"ל עושה זה להתגבר על זה.
<כרמית יולס: הותמ"ל לא המציא את זה, זה היה קיים גם בוד"לים, וזה היה קיים גם בשנות ה-90 כשהיתה בנייה גדולה מטעם המדינה.
<כרמית יולס: רעיון המרכזי שמוביל את הלך הרוח שמאפשר בכלל מבחינה משפטית את החקיקה הזו זה זה שמדובר בבנייה מטעם המדינה, היא מטעם, היא מטעם גופים ציבוריים, מי שמקדם אותה זה גופים ציבוריים ומי שעומד מאחוריה זה אותם גופים ציבוריים, גם בהתחייבות שלהם כלפי האזרחים, כשבסופו של יום המטרה היא לסייע בפתרון משבר הדיור, וגם מכיוון שזו ההצדקה היחידה שאנחנו, משרד המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה מוצאים בסטייה מהוראות הדין.
<כרמית יולס: זה לא יכול להיות - - -
דוד אמסלם: אנחנו עוסקים פה בשינוי חקיקה.
<כרמית יולס: אני מבינה.
דוד אמסלם: אנחנו נשנה את החוק, ואתם תתאימו את עצמכם לחוק.
<כרמית יולס: אוקיי, אין מחלוקת.
דוד אמסלם: איזה עמדה מקצועית יש לכם פה, בבנייה?
<כרמית יולס: אבל אם אתה שואל אותי מה העמדה שלנו, כמשרד משפטים, העמדה שלנו מתנגדת.
דוד אמסלם: לבנות יחידות דיור במדינת ישראל בהליך של הותמ"ל?
<כרמית יולס: ממש לא.
<כרמית יולס: אני גם חושבת שהעמדה המשפטית של משרד המשפטים באופן קונסיסטנטי מאוד עוזרת לממשלה לקדם הליכים שמטרתם - - - מה שלא סביר בעינינו זה ששנים על גבי שנים מוסדות התכנון בכל ההיררכיות השונות מקדמים תוכניות כשכל המטרה שלהן היא לקבוע איזושהי נורמה משפטית, איזושהי נורמה מחייבת, באיזה מקומות יהיה פיתוח ובאיזה מקומות יהיה שימור, מה יהיו ייעודי הקרקע השונים, בכל רמת הסטטוטוריקה – בין אם זה ברמה מתארית, רמה מחוזית ובוודאי ארצית.
<כרמית יולס: מי שמאשר תוכניות ארציות זו הממשלה.
<כרמית יולס: פשוט לא סביר שבהינף יד, אמנם בשביל אינטרס מאוד מאוד חשוב, אפשר יהיה להתגבר על כל המערכת המורכבת הזו.
<כרמית יולס: הדרך היחידה מבחינתנו להצדיק את זה היא שאם גוף ציבורי הוא זה שמקדם את התוכנית ואם הקרקע היא קרקע של גוף ציבורי.
<כרמית יולס: בגלל שזה חריג שאני יכולה להבין אותו, זה חריג ענייני.
דוד אמסלם: כל הנאום שלך עד עכשיו לא קשור לשאלה שלי.
דוד אמסלם: תעני לי: יש לנו את מוסדות התכנון, ויש גם מעקף למוסדות התכנון, להקים מוסדות תכנון על.
דוד אמסלם: מותר לנו, לא צריך לשאול אתכם, הכל בסדר.
דוד אמסלם: יש לנו אחריות למדינה.
דוד אמסלם: המדינה החליטה לקדם את נושא הבינוי וזו לא הפעם הראשונה, כמו שאת אומרת.
דוד אמסלם: משנות ה-90 זה התחיל, עם גל העלייה הגדול, וברוך השם שאנחנו מתקדמים עם מה שצריך להיות.
<כרמית יולס: אבל זה אף פעם לא היה - - -
דוד אמסלם: המדינה הקימה כל מיני ועדות ארציות מעל לוועדות הרגילות.
דוד אמסלם: במצב חירום אנחנו משתמשים בכלים אחרים, והמדינה החליטה שזה מאוזן.
דוד אמסלם: זו החלטה שהיא לא משפטית, זו החלטה של מדיניות.
דוד אמסלם: זה מה שמפריע לי כאן.
דוד אמסלם: המדינה החליטה את מה שהחליטה.
דוד אמסלם: הם מסתכלים מהזווית של יחידות הדיור ואין רבותא אם הקרקע היא פרטית או לא פרטית.
דוד אמסלם: זה לא מעניין, בגלל שאתה מסתכל מהזווית של יחידות הדיור, זה מה שמעניין אותך.
דוד אמסלם: אתם החלטתם – אין לי מושג איך, תסבירי לי למה 50 ולא 2?
דוד אמסלם: את יכולה לנמק לי.
<כרמית יולס: כל גבול שאתה שם אתה יכול לשאול למה.
<כרמית יולס: אני גם חושבת שהמספר הזה לא מקודש ואפשר, באמת, לדבר עליו.
<כרמית יולס: אני חושבת ש-50 מייצג איזושהי מסה שמייצגת חסם משמעותי.
דוד אמסלם: מה החסם שאת רוצה?
<כרמית יולס: שהקרקע תהיה ציבורית אלא אם כן מדובר במשהו שמהווה חסם - -
<כרמית יולס: - - שאם אתה ב-50 או 100 בעלי זכויות שחשוב לממשלה לקדם אותו, אז כנראה אתה לא תצליח לצאת מכל הפלונטרים של כל ההתארגנות הפנימית הזו, ואין לך מנוס – אם אתה רוצה שיהיה שם פיתוח תביא אותם לותמ"ל.
<כרמית יולס: אבל אדוני, אני שואלת אותך: נניח שהיה רק בעל קרקע אחד, הוא יכול להקים שם 750 יחידות דיור.
<כרמית יולס: לשיטתך, שיילך לותמ"ל, תוך פחות משנה תהיה לו תוכנית, תוכנית שאין ספק שהיא מאוד מאוד משביחה את ערך הקרקע שלו.
דוד אמסלם: דרך אגב, הם יכולים לא לאשר לו את התוכנית.
<כרמית יולס: למה שהם לא יאשרו לו, כי היא מעשירה אותו?
דוד אמסלם: אולי אתם לא רוצים שאנשים יקדמו, בגלל שהם עושים כסף.
דוד אמסלם: דרך אגב, הוא ישלם את ההשבחה, מס הכנסה – הכל, בדיוק כמו ה-50.
<כרמית יולס: - - - לגבי הגבול ששמים, נניח היה לו 750.
<כרמית יולס: אם יש אדם שמה שהוא יכול להשיג מהקרקע שלו זה 740 יחידות דיור אז הוא יילך לוועדה המחוזית ויחכה שם כמה שהוא יחכה שם.
<כרמית יולס: זאת אומרת שהקושי הזה קיים, איך שאתה לא מסתכל עליו.
<כרמית יולס: גם לשיטתך הוא קיים.
דוד אמסלם: אני בא לעיקרון של יחידות הדיור, לכן אני לא בא מזווית הבעלות על הקרקע, היא לא מעניינת.
דוד אמסלם: דרך אגב, היא לא מעניינת באף רציונל, אתם ממציאים כאן משהו שהוא לא הגיוני.