GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו בן יצחק: אז עכשיו רוצים את רשות המסים בנפרד ממשרד האוצר להוסיף גם לתוספת החמישית.
דוד אמסלם: שהיא.
<עידו בן יצחק: כלומר, שרשות הסייבר תנחה אותם לגבי אבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות.
דוד אמסלם: התוספת השנייה מתייחסת למה?
<אלי גזית: למידע מודיעיני, ופיזית.
<עידו בן יצחק: פיזית – משטרה, ומידע זה תלוי.
<עידו בן יצחק: מידע זה או שב"כ או אם רשות הסייבר מנחה אותם גם על מחשוב אז היא מנחה אותם גם על מידע.
דוד אמסלם: יש מידע שהוא לא מחשוב?
<אלי גזית: כן.
<אלי גזית: זה נקרא אבטחת סודות מדינה, אס"מ.
<אלי גזית: אם בגוף יש אס"מ, והוא מוגדר כתשתית מדינה קריטית שעברה אלינו, אז אנחנו קיבלנו את האחריות גם על זה וגם על זה כדי לא לפצל שיהיו לו שני מנחים.
דוד אמסלם: בתוספת השנייה, כפי שאמרתם, יש את הסיפור הפיזי ויש את הסיפור של המידע.
<אלי גזית: לא קשור לסייבר.
דוד אמסלם: אבל המידע היום built-in זה בסייבר.
<תובל צ'סלר: לא רק.
<תובל צ'סלר: יש כספות, יש גם ניירות.
דוד אמסלם: כן, אבל בוא נגיד ככה.
דוד אמסלם: סייבר זה קבוצה מוכלת במידע.
<אלי גזית: בגלל זה, מה שעובר אלינו עובר גם עם המידע בתוכו.
<אלי גזית: יש כאלה שלא עברו אלינו ואז יכול להיות שנשאר רק המידע.
דוד אמסלם: אתה הבנת אותו?
<עידו בן יצחק: יש חפיפה מאוד גדולה, זה שני מעגלים עם חפיפה מאוד גדולה אבל היא לא מלאה.
דוד אמסלם: אני בכלל מציע לכם לעשות סדר בעניין מדי פעם, משרד המשפטים.
דוד אמסלם: כדאי לעשות חשיבה, לעשות reshuffle.
דוד אמסלם: העולם מתקדם, אז אי-אפשר לעשות אפליקציה על אפליקציה על אפליקציה ולעשות שבעה חוקים, כשבסוף אתה לא מצליח להבין למה הראשון והשני, הרי בין כה וכה הם בשביעי.
דוד אמסלם: אז לפעמים קצת מייעלים את החיים כי בעוד 30 שנה זה יהיה כבר בתוספת התשיעית והעשירית, ואז ישאלו מה זה התוספת הראשונה ומה זה השנייה.
<עידו בן יצחק: היום כנראה הכנסת תאשר בקריאה ראשונה הוספה של תוספת שישית.
<איילת לוי: שזה עניין אחר, להוסיף את צה"ל לחוק הזה כגוף מנחה.
<עידו בן יצחק: אז השאלה היא האם אנחנו רוצים לכתוב אותם במפורש גם בתוספת השנייה כדי שלא יהיה מקום לספק?
דוד אמסלם: אלה הליכים טכניים.
דוד אמסלם: צר לי, אני הערתי את ההערה שלי כרגע.
דוד אמסלם: בסופו של דבר צריך לעשות סדר בכל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: לא צריך ימי עיון, מספיק כמה שעות ועושים סדר.
<גבריאלה פיסמן: לא, זה לא - - -
דוד אמסלם: כל התוספות האלה למיניהן.
<קריאה: זה מאוד מורכב.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאומרים לי מורכב אז אני מבין שזה פשוט.
דוד אמסלם: הנה, כל הצווים האלה שהבאתם, הם מורכבים, נכון?
דוד אמסלם: כל אחד בפני עצמו מורכב מאוד.
<איילת לוי: זה הרבה הסכמות.
<עמית אשכנזי: אדוני, זה נובע מהתפיסה של הכנסת.
<עמית אשכנזי: הכנסת רצתה לפקח על הרשות המבצעת פה ברמת גופים, והתוצאה של זה היא שפעולה שאתה במדינה רגולטורית רגילה בסקטורים אחרים, מבצע באחריות שרים ופקידים ויועצים משפטיים בלי להטריח את הכנסת בתוספות, הכנסת פה החליטה על פיקוח מסוג מסוים, שהתוצאה שלו היא שכל אחת מהמטרות מפורטות בתוספת אחרת.
<עמית אשכנזי: ואנחנו מסכימים לגמרי שצריך להסתכל על זה בתפיסה הוליסטית.
<עמית אשכנזי: כתוצאה מזה, מתיקון שכבר עשינו בקיץ, חיברנו בין הנחית אבטחת מידע - - -
<עמית אשכנזי: עמית אשכנזי, אני היועץ המשפטי של רשות הסייבר.
דוד אמסלם: תראה, עמית, אין קשר בין מה שאתה אומר לבין מה שאני שואל.
<עמית אשכנזי: למה?
דוד אמסלם: כי בסופו של דבר, גם אם הכנסת רוצה לפקח, וזה בסדר, מדובר פה בדברים בסיסיים – בזכויות אדם ובכלל בזכויות בסיסיות, בוודאי של עובדים.
דוד אמסלם: אתה רוצה להיכנס אלי לבדוק לגביי מרשם פלילי - - -
<עמית אשכנזי: זה קשור לדיון הראשון.
דוד אמסלם: לא משנה, נתתי דוגמה.
דוד אמסלם: אני כאן לא יודע מה הולכים לבדוק ברשות המסים, אבל מה שחשוב לי זה לא המהות.
<עמית אשכנזי: אלא הסדר.
דוד אמסלם: הסדר.
דוד אמסלם: אתה יכול לחוקק חוק לגבי כל נושא ואחרי כן זה יהיה פעם אחת בוטנים, אחרי כן תפוחי אדמה וכו', או חוק אחד ולהגיד - בוטנים ותפוחי אדמה בפנים.
<עמית אשכנזי: זה העבודה שלנו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, מטבע הדברים, המשפטנים יש להם את הנטייה לעשות את האפליקציות האלה.
דוד אמסלם: הרי זה חוק שחוקק בשנת 98'.
דוד אמסלם: במקום לשנות – זה דומה לצבא.
דוד אמסלם: פעם באחד הקווים ראיתי את מגדלי השמירה האלה, סתם נטוש.
דוד אמסלם: אז שאלתי למה זה פה, אמרו: לא יודעים, כנראה איזה סגן אלוף הביא את זה לפני 30 שנה, העמידו את זה פה, עכשיו צריך את הרמטכ"ל שיגיד להוציא את זה.
דוד אמסלם: לא משנה שכבר לא משתמשים בו והוא עומד שם ולא צריך אותו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר גם פה.
דוד אמסלם: עכשיו מה אתה מבקש?
דוד אמסלם: בואו נעשה עוד תיקון, עוד תיקון, עוד תיקון.
<עמית אשכנזי: מקבלים.
<גבריאלה פיסמן: רק למען הפרוטוקול אני אציין שכן נעשית עבודה אצלנו כבר מספר שנים לתיקון החוק, והתכלית העיקרית היא באמת לעשות סדר, רק שלא תמיד יש הסכמות בין הגופים לגבי מהות הסדר ולכן הדברים הם כך.
דוד אמסלם: הבנת אותי, גבי.
<גבריאלה פיסמן: הבנתי אותך.
דוד אמסלם: רבותי, מי בעד?
דוד אמסלם: בעד – כרגיל.
דוד אמסלם: נגד – גם כרגיל.
דוד אמסלם: בסך הכול, הצווים אושרו ושיהיה לכם יום נחמד.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: שינוי בהרכב חברי ועדת המשנה לנושאי ביטחון פנים.
דוד אמסלם: אין מוזמנים לישיבה.
דוד אמסלם: אתה רוצה לומר משהו, עידו?
י צחק: לא.
דוד אמסלם: בעצם החלטנו להרחיב את הרכב הוועדה בעוד שני חברים, החלטנו לצרף את חבר הכנסת בני בגין ואת חברת הכנסת רויטל סויד.
דוד אמסלם: בזמנו היו שניים – אני חושב שהיו גם שלושה – אבל פרשו, דני עטר פרש ומקלב עבר ועדה, לכן נשארנו בהרכב הזה.
דוד אמסלם: אני אביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם: רק אני כאן, כפי שאתם רואים.
דוד אמסלם: מי בעד? אני.
דוד אמסלם: אין נגד, אין נמנעים.
דוד אמסלם: אני קובע שההחלטה עברה, וזה הרכב הוועדה החדש.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה, קודם כול, יום ירושלים היום אז מבחינתי זה גם יום חג, אז אני מאחל - - -
תמר זנדברג: בירושלים אין ים.
יעל כהן-פארן: חוף ירושלים.
דוד אמסלם: אז אני אומר חג שמח לירושלמים ולכל עם ישראל ביום הזה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: חופי הים במדינת ישראל - דיווח על כל הנושא של התשלומים - ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: אני רוצה רק להיכנס לקונטקסט של הדיון, אני לא מתכוון לפתוח את הדיון למה זה חשוב, כן חשוב, וכו', זה כבר אחרינו.
דוד אמסלם: בישיבה האחרונה שעשינו ב-30 במאי 2016 דיווחה מנכ"לית הפנים ואמרה בעצם – אני פשוט מקריא לכם את הסטנוגרמה שיש כאן: צהריים טובים, אדוני היושב-ראש, כפי שהיינו כאן לפני שלושה חודשים, עונת הרחצה נפתחה, ואני שמחה לבשר שכל חופי הרחצה לא גובים דמי כניסה לחופים.
דוד אמסלם: אז קודם כול זה בעצם היה הסיכום שלנו שנה שעברה.
דוד אמסלם: ובדרך כלל כשיש סיכום של הממשלה וכו', מתקדמים.
דוד אמסלם: עשינו עוד צעד משלים בעניין הזה, בדיוני תקציב 2018-2017 ישבנו עם האוצר, בעצם שכנענו אותם בלחץ פיזי מתון שיתקצבו את הנושא הזה גם ברמה של הפיתוח וגם ברמה של האחזקה.
דוד אמסלם: לא יודע למה רשמו את זה בכספים הייחודיים של דודי אמסלם, אבל שיהיה, לא משנה.
<כרמל סלע: אמרו שאתה ביקשת.
דוד אמסלם: אני מבקש הרבה דברים לטובת כלל עם ישראל, אבל לא משנה.
דוד אמסלם: עשו את זה כספים ייחודים, בסדר, שיהיה.
תמר זנדברג: זה כדי שתוכל לבקש גם בשנה הבאה.
דוד אמסלם: לא משנה שאני גר במעלה-אדומים, ואני אפילו לא רואה את הים במשקפת, אבל בסדר.
תמר זנדברג: עשו את זה כדי שתוכל לבקש שוב שנה הבאה, שזה לא יהיה שם בבסיס התקציב, חס וחלילה.
דוד אמסלם: שם, עאטף, תקן אותי, סגרנו מסגרת של שבעה מיליון שקל לאחזקה השוטפת, ובאופן דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, החלוקה כאן היא לא לינארית, אלא מועצות וערים חלשות יקבלו יותר, ערים חזקות לא צריכות לקבל כמעט.
דוד אמסלם: וגם בנושא של הפיתוח כנ"ל.
דוד אמסלם: יש שם איזה עשרה מיליון שקל כמדומני.
דוד אמסלם: סך הכול מעטפת של 17 מיליון שקל לשני הנושאים.
דוד אמסלם: אני חושב שזה בשלב הזה דבר חביב ובסדר.
דוד אמסלם: לא מספיק לטעמי.
דוד אמסלם: 17 מיליון שקל לחופי מדינת ישראל לא מספיק, אבל עדיף זה מאשר שלא היה כלום.
דוד אמסלם: אז התחלנו בצעד נכון, ואני מקווה באמת שכפי שאמרה תמר זו רק תחילת הדרך.
דוד אמסלם: אני מקווה שבפעם הבאה נלך ונרחיב את העניין, בגלל שאני חושב שבאמת החופים זה דבר חשוב לכלל הציבור במדינת ישראל.
דוד אמסלם: זה צריך להיות דבר נגיש, ודבר שווה נפש לכל משפחה, לא צריך לעלות כסף, וגם אין שום סיבה שהם לא יקבלו שם שירות יפה ונחמד וטוב ובמימון מדינת ישראל.
דוד אמסלם: לא הערים, ובוודאי לא מועצות אזוריות שיש להם 20,000-15,000 איש שרוב החופים יושבים אצלם, הם לא צריכים בארנונה לממן את כל מדינת ישראל שבאים ומשאירים את הזבל והולכים הביתה.
דוד אמסלם: אז אני מציע שנשמע את עאטף, נראה דוח מצב מה קורה היום, ואחרי זה נשמע גם את שאול לגבי הסיפור של רט"ג, מפני שאני מבין ששם חלק מהבעיה.
<עאטף חיראלדין: אני רוצה להתחיל ככה, עונת הרחצה נפתחה כבר ב-27 באפריל, 147 חופים מוכרזים במדינת ישראל, כאשר למעשה 144 חופים פעילים, היות ששלושה בשיפוצים ובעבודות, כמו בעכו ואחרים.
<עאטף חיראלדין: אבל תוך חודש כל 147 החופים ייפתחו.
<עאטף חיראלדין: מבחינת גביית דמי הכניסה, למעשה זה הדיון, כפי שסוכם וכפי שהנחה ולפי מדיניות שר הפנים, לכל חופי מדינת ישראל למעשה הכניסה היא כניסה חופשית.
<עאטף חיראלדין: נשארה לנו עוד סוגייה אחת לא פתורה והיא הסוגיה של חופי רט"ג, שלושה חופים: פלמ"חים, בית ינאי והבונים.
<משה דוידוביץ: וגם אכזיב.
<עאטף חיראלדין: אכזיב זה פארק לאומי.
<משה דוידוביץ: זה גם חוף, לא?
יעל כהן-פארן: גם קיסריה.
יעל כהן-פארן: יש עוד גן לאומי.
תמר זנדברג: בכמה חופים נגבה תשלום על חניה כאשר זו הכניסה היחידה לחוף?
יעל גרמן: אבל זה גם - - -
תמר זנדברג: כבר מה שהוא אומר הוא לוקה אל מול המציאות.
<קריאה: תנו לו לסיים את הסקירה.
תמר זנדברג: כי הוא אומר שכל החופים פתוחים, אבל יש בהם גבייה, פשוט קוראים לזה גבייה על חניה.
<עאטף חיראלדין: יש גם חוסר חופים בתל-אביב, למעשה שהם גם חונים, משלמים גם דמי חניה.
דוד אמסלם: דקה, תמר, עאטף, עוד מעט – תן לנו דוח מצב.
<עאטף חיראלדין: למעשה יש את החופים של רט"ג שעדיין נגבים בהם דמי חניה בכניסה אליהם, כפי שאמרתי: פלמ"חים, בית ינאי וחוף הבונים.
<עאטף חיראלדין: יש דיונים עדיין.
<עאטף חיראלדין: מחר יש את הדיון אצל היועץ המשפטי לממשלה כדי לקבוע.
<עאטף חיראלדין: לא הגענו להסכמות עם רט"ג.
<עאטף חיראלדין: מחר יהיה דיון, נראה מה יחליט היועץ המשפטי לממשלה לגבי כן לגבות או לא לגבות.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי לממשלה מנהל את הסיפור הזה?
דוד אמסלם: או שאתם רוצים שכל דבר יתגלגל ליועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: תראה, אנחנו בעצם, משרד הפנים - - -
<עאטף חיראלדין: סליחה, המשנה ליועץ המשפטי.
דוד אמסלם: מה זה חשוב.
עבדאללה אבו מערוף: משנה או היועץ עצמו?
עבדאללה אבו מערוף: זה שונה.
דוד אמסלם: קודם כול, עאטף, שני דברים: אחד, אני לא מבין למה אתם צריכים את היועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה, בינתיים הוא לא מנהל את המדינה.
דוד אמסלם: יש החלטה פורמלית של השר, יש פה תקנות וחוקים, אז אני לא מצליח להבין, הם ברורים מאוד.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין למה צריך.
דוד אמסלם: עוד מעט אשאל את שאול.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להתחבר לשאלה של תמר.
דוד אמסלם: חלק מהדיונים, אני אספר לך, אולי לא היית, אז היה אשר גרונר.
<עאטף חיראלדין: גרנר.
דוד אמסלם: גרנר.
דוד אמסלם: אשר, בקיצור.
דוד אמסלם: להלן אשר.
דוד אמסלם: אז חלק מהטריקים היו שבעצם גבו דמי חניה.
דוד אמסלם: יש חופים שאין להם כל כך תחבורה ציבורית ואין כל כך נגישות, ואז אתה חייב לבוא עם הרכב הפרטי, ואז אומרים לך: החוף חופשי, אבל מה?
דוד אמסלם: תשלם על החניה איזשהו מחיר מופקע.
דוד אמסלם: בעצם ככה הם עקפו את כל העניין הזה.
דוד אמסלם: ביקשנו להסדיר גם את הסוגיה הזאת.
<עאטף חיראלדין: בוא נגיד ככה, כל דמי החניה שלמעשה נגבים בהתאם לחוק עזר עירוני, הרשות המקומית רשאית ומוסמכת.
<עאטף חיראלדין: זאת אומרת, זה בסמכותה לחוקק חוק עזר עירוני לגבות דמי חניה.
<עאטף חיראלדין: הגענו להסכמות, זה היה - - -
תמר זנדברג: בקיצור ישראבלוף.
דוד אמסלם: רק שנייה, בואי נשמע.
<כרמל סלע: למה זה ישראבלוף?
תמר זנדברג: כי אתה גובה תשלום בכניסה לחוף.
<כרמל סלע: יש חוקים במדינת ישראל, למה זה ישראבלוף?
תמר זנדברג: חוץ מחוקים יש לך גם תושבים.
<כרמל סלע: יש חוקי עזר, זה לא חוקים?
<כרמל סלע: אל תגידי ישראבלוף.
תמר זנדברג: יש לך גם אזרחי מדינה, זה ישראבלוף, הגבייה במסווה של חניה.
תמר זנדברג: זה גבייה - - - החוק, כן.
דוד אמסלם: כרמל, תמר.
תמר זנדברג: אם זה מתוקף חוק עזר, אז כן, מה לעשות.
דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, אני מבקש, את מכירה אותי.
דוד אמסלם: רק שנייה, נאפשר לך לדבר ולשאול את כל השאלות, אבל רק בסדר ובזמן שאתן לך.
<עאטף חיראלדין: החופים האלה למעשה, קחו דוגמה, אני אתן דוגמה בחוף כרמל שאצל כרמל.
<עאטף חיראלדין: חוף כרמל האקוודוקט, למעשה הסיפור הזה של גביית דמי חניה הגיע עד לבג"ץ.
<עאטף חיראלדין: בג"ץ אימץ את הגישה הזאת של שליש, שני שליש.
<עאטף חיראלדין: שליש בחינם ושני שליש בתשלום, כי זה שטח פרטי.
<תומר רוזנר: שליש חניה בחינם?
יעל כהן-פארן: אוי, נו, באמת.
יעל כהן-פארן: שטח פרטי?
יעל כהן-פארן: החוף העירוני זה שטח פרטי?
<תומר רוזנר: שליש מקומות חניה בחינם?
<עאטף חיראלדין: אני מדבר על החניה, לא על הים.
יעל כהן-פארן: החניה בשטח פרטי?
יעל כהן-פארן: צמוד לים יש שטח פרטי?
<עאטף חיראלדין: אבל מי שבא רגלית יכול להיכנס.
תמר זנדברג: מאיפה יבוא רגלית?
תמר זנדברג: זה מסע מים לים?
דוד אמסלם: עאטף, אתה מחזיר אותי אחורה, אני מרגיש דז'ה-וו.
דוד אמסלם: התחלנו את הדיון לפני שנתיים, שנתיים וחצי, בקטע הזה, חלק גדול מאוד מהחופים, גם אז כשהתחלנו את הדיון הייתה החלטה של בג"ץ.
דוד אמסלם: אין לי מושג למה בג"ץ מנהל את המדינה בכל נושא.
תמר זנדברג: נכון, הייתה הנחיה של השר.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין, אבל כבר אז התחלנו עם זה, והיו שם הנחיות שלהם וכו' וכו'.
דוד אמסלם: דנו דווקא על מה שקרה פה, על מה שאמרו חברות הכנסת, שיש חופים, באמצעות החניה אתה גובה דמי כניסה, אתה מבין?
דוד אמסלם: זה כמו שאני אתן לך מצלמה חינם, אבל את הפילם אני אמכור לך באיזה 2,000 שקל, זה כל הסיפור.
דוד אמסלם: מה תעשה עם מצלמה בלי פילם?
יעל כהן-פארן: זה כמו עם מכונות הקפה.
<משה דוידוביץ: הקפסולות.
דוד אמסלם: נכון, קניתי את המכונה, רק היום מחלקים חינם, אז אני לא מכיר את הנושא.
דוד אמסלם: אבל בגדול, עאטף, אתה אתי?
דוד אמסלם: אני מספר לך איך נכנסתי לדיונים.
דוד אמסלם: נכנסתי לדיונים כשכבר יש החלטת בג"ץ שלא גובים.
דוד אמסלם: נכנסנו לדיון, ואמרנו: רק רגע, למה על החניות גובים?
דוד אמסלם: באו ראשי המועצות, חלקם בצדק, בעיקר האזוריות: תשמע, אנחנו מנקים, עולה לנו, אנחנו פה, אנחנו שם.
דוד אמסלם: אני כרגע לא מדבר על חניות פרטיות.
דוד אמסלם: מי שיש לו חניה פרטית, חניה פרטית.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע רק על קרקע ציבורית.
דוד אמסלם: לכן ישבנו, אמרתי: אתם צודקים בהיבט הזה של התחזוקה.
דוד אמסלם: אז א', לא קושרים חניה עם תחזוקה, אבל הם קשרו בלית ברירה.
דוד אמסלם: אז אמרנו: חבר'ה, תביאו שבעה מיליון שקל ותחלקו להם.
דוד אמסלם: מכאן בא השבעה מיליון.
דוד אמסלם: אחרת מה קרה?
דוד אמסלם: מה עשינו?
דוד אמסלם: נתנו להם שבעה מיליון שקל, הם ממשיכים להפעיל את החניה ואת החופים, ומה עשינו?
דוד אמסלם: האזרח הרגיל בא לחוף, משלם אותו דבר, רק חסר לנו בקופה של המדינה שבעה מיליון.
דוד אמסלם: אז לא לזה התכוונתי.
דוד אמסלם: התכוונתי לשפות אותם בגלל שבאמת מגיע להם כסף.
דוד אמסלם: בגלל שאם אנחנו מורידים את הסיפור הזה של החניות ועושים את זה חניה חופשית, אז בצדק הם טוענים: זה חלק ממבנה ההכנסות שלנו, מה לעשות?
דוד אמסלם: ומזה נולד הסיפור של השבעה מיליון.
דוד אמסלם: אז אתה אומר לי עכשיו: אנחנו מחלקים להם גם את השבעה מיליון וגם הם ממשיכים, אז מה עשינו?
<עאטף חיראלדין: אני רוצה לתקן פה.
<עאטף חיראלדין: השבעה מיליון למעשה ניתנו כדמי שיפוי חלט דמי כניסה לרשויות שקיבלנו את אישור שר הפנים לגבות דמי כניסה.
<עאטף חיראלדין: חוף האקוודוקט לא קיבל, לא היה לו דמי כניסה, הוא לא גבה, מעולם לא גבה דמי כניסה.
<עאטף חיראלדין: מי שגבה, הם גבו, כרמל גבה רק בחוף דור, נחשולים דמי כניסה.
<עאטף חיראלדין: עכשיו השבעה מיליון מחולק - - -
דוד אמסלם: לא עאטף, בוא נעשה סדר.
דוד אמסלם: עאטף, אני הבאתי את הכסף, אני אספר לך לאט.
דוד אמסלם: לא נכנסתי בכלל לפרטים האלה.
דוד אמסלם: ברציונל, כשישבנו גם עם האוצר, אני חוזר על עצמי, חלק גדול מאוד מהחופים במדינת ישראל יושבים במועצות אזוריות.
דוד אמסלם: דרך אגב, רובם.
<כרמל סלע: רובם כן.
<כרמל סלע: אבל גם בעיריות.
דוד אמסלם: חלק, דרך אגב, גם הלא מפותחים יושבים.
דוד אמסלם: הם באו עם טענה אמיתית, הם אמרו: יש לנו 20,000-15,000 תושבים - -
<משה דוידוביץ: חצי מיליון.
דוד אמסלם: - - לא יכול להיות שאנחנו מארחים כל שבת חצי מיליון איש ואנחנו צריכים לנקות את הלכלוך שלהם.
דוד אמסלם: זה כל הזמן היה עד היום והם הסדרו עם זה.
דוד אמסלם: לכן קשרנו בעצם את הסיפור של החניונים.
דוד אמסלם: אמרנו: רבותי, אתם תיתנו לציבור להיכנס חופשי, וחופשי במובן הרחב של המילה כולל חניה, ואנחנו נשפה אתכם בשבעה מיליון שקל.
דוד אמסלם: מה שאני מצפה ממך, שתשב קודם כול אתם, תראה איפה יש להם חניות, תגיד להם: רבותי, את החניות אני מבקש חופשי.
דוד אמסלם: מי שיש לו חניה חופשית, ומי שאנחנו מורידים לו את גביית החניה שם אנחנו משפים אותו.
דוד אמסלם: אתה יושב אתו על הכסף, תשאל אותו: כמה ההכנסות שלך?
דוד אמסלם: זה הסיפור, בשביל זה הבאנו את השבעה מיליון.
<תומר רוזנר: אז הם לא השתמשו בו ככה.
<עאטף חיראלדין: אותם הרשויות שופו.
דוד אמסלם: אם הם שופו אז איך יכול להיות שהם גובים על החניה?
דוד אמסלם: אני מדבר אתך ציבורית.
דוד אמסלם: אם זה קרקע פרטית של מאן דהו אני לא שם.
יעל כהן-פארן: אבל זה לא מאן דהו, זו החברה לפיתוח קיסריה.
<עאטף חיראלדין: החברה לפיתוח קיסריה.
יעל כהן-פארן: אבל זה גם בעייתי.
דוד אמסלם: אמרתי קרקע פרטית.
דוד אמסלם: אני כרגע מדבר על קרקע של מדינה, קרקע ציבורית.
דוד אמסלם: על קרקעות פרטיות, אני לא בא עכשיו לכל אחד ואומר לו מה לעשות בקרקע הפרטית שלו.
תמר זנדברג: אין קרקע פרטית, זה בחוף הים.
יעל כהן-פארן: לחברה לפיתוח קיסריה יש קרקע פרטית.
יעל גרמן: כל קיסריה שייכת לחברה לפיתוח קיסריה.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה של חופי מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אמרתי לכם שאני לא מבקר בים כל כך, ובוודאי שלא עשיתי סקר.
דוד אמסלם: איפה שיש קרקעות פרטיות אני מוציא את זה מהעניין, זה לא קשור אלינו.
דוד אמסלם: איפה שיש קרקעות ציבוריות במובן זה שהן בכובע או של עיריות או של חברות ממשלתיות או של חברות ציבוריות - -
<תומר רוזנר: חברה מעורבת כמו החברה לפיתוח קיסריה.
דוד אמסלם: - - או של חברה מעורבת, בוודאי, זאת הכוונה בקרקעות ציבוריות.
דוד אמסלם: ובעצם, לשם כיוונו את כל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: לכן, מה שאני מבקש מכם, אין הרבה חופים כאלה לדעתי לאורך הים.
<עאטף חיראלדין: יש שני חופים: זה אצלו ובעמק חפר.
דוד אמסלם: בסדר, יש שניים, שלושה, אחלה.
<תומר רוזנר: רק שני חופים.
דוד אמסלם: אבל לפעמים אלה הדברים שמרגיזים אותנו.
<תומר רוזנר: רק שני חופים גובים חניה?
<קריאה: שתי מועצות.
תמר זנדברג: לא, נו, באמת.
<עאטף חיראלדין: אני מדבר על חופים מוכרזים לרחצה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על חופים מוכרזים.
יעל כהן-פארן: ומה עם פלמ"חים?
<עאטף חיראלדין: - - -
דוד אמסלם: אני מבקש, עאטף, עוד מעט - - -
תמר זנדברג: בסדר, זה רט"ג וזה תל-אביב וזה זה.
<כרמל סלע: חבר'ה, אתם רוצים לנהל פה דיון?
<כרמל סלע: תנו לדודי לנהל דיון.
<כרמל סלע: לא, אני יודע.
דוד אמסלם: אני מסתדר אתם, תאמין לי.
<כרמל סלע: הם כל הזמן נכנסים, לא נותנים להגיע פה לזה.
דוד אמסלם: כרמל, תן לי.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הזה, אני מבקש ממך, עאטף, שב עם ראשי המועצות - - -
<כרמל סלע: מיליונים זה עולה לי, מיליונים.
<כרמל סלע: הם קוראים לזה שיפוי.
תמר זנדברג: זה לא עולה לך, זה לא הכסף שלך.
<כרמל סלע: עולה לי מיליונים.
תמר זנדברג: לא, אדוני, התבלבלת, אתה נציג ציבור, כמונו.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, היום יום ירושלים, יום שמח.
<כרמל סלע: סליחה .
דוד אמסלם: עאטף, אני מבקש שתשב אתם.
דוד אמסלם: זו יכולה להיות בשורה, כרמל, לעם ישראל, באמת.
דוד אמסלם: תשפו אותם.
דוד אמסלם: תשבו אתם ותראו מה הסכומים שצריך באופן הגון לתת להם, מפני שבסך הכול אין לנו עניין לפגוע בהם בעניין הזה, בשביל זה השבעה מיליון.
<תומר רוזנר: הם לא עשו ככה.
דוד אמסלם: אז אני אבקש ממנו עכשיו לעשות את זה.
<תומר רוזנר: אבל הוא כבר חילק את הכסף.
יעל כהן-פארן: הוא כבר חילק את הכסף.
יעל כהן-פארן: השאלה אם צריך עוד כסף.
דוד אמסלם: קודם כול, אתה כבר חילקת את הכסף?
<כרמל סלע: חלק.
דוד אמסלם: נשאר לך עוד משהו.
<כרמל סלע: רק מהשבעה.
<עאטף חיראלדין: מהשבעה חילקתי את כולם.
דוד אמסלם: את הכול?
<עאטף חיראלדין: הכול.
דוד אמסלם: אז תדבר אתם עוד פעם, יכול להיות שתצטרך לקחת ממי שחילקת לו.
דוד אמסלם: אבל בגדול, עאטף, אני סומך עליך, אני צריך תוצאה.
<עאטף חיראלדין: טוב.
דוד אמסלם: תזכור את מה שסיכמנו אז, שבסך הכול זה דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: המועצות האזוריות והערים החלשות, לשם מיועד הסיפור.
דוד אמסלם: עיריית תל-אביב לטעמי יכולה לספוג את זה, ועוד לתת לנו עוד כמה לירות למקומות האחרים.
<עאטף חיראלדין: היא יכולה להחזיק את כל חופי מדינת ישראל.
<כרמל סלע: תל-אביב מהחניות.
<כרמל סלע: תגיד להם מהחניות.
דוד אמסלם: מהחניות, נכון.
דוד אמסלם: כרמל, זה מקובל עליכם?
<כרמל סלע: דודי.
דוד אמסלם: אה, אבא?
<כרמל סלע: מקובל, אבל אני רוצה לדבר על משהו טיפה יותר מורחב.
<כרמל סלע: תראה, החופים צריכים להיות בכניסה בחינם, קיבלנו את זה, זה משאב לאומי.
<כרמל סלע: אבל המציאו את הפטנט שיפוי.
<כרמל סלע: המילה שיפוי כאילו באה לכסות את כל הסיפור של העלויות.
<כרמל סלע: העלויות עולות מיליונים.
<כרמל סלע: כל סוכת מציל 1.2 מיליון.
<כרמל סלע: יש בחוף הכרמל שש כאלה, כי בחוף אחד יש גם שלושה.
<כרמל סלע: בעצם איך שיפו אותנו?
<כרמל סלע: אמרו: חוף שקיבל הכרזה שהוא גובה עשרה שקלים כמו דור, רק אותו נשפה, לא את החופים האחרים שלא ביקשנו כסף.
<כרמל סלע: לא ביקשנו.
<כרמל סלע: ולמועצה זה עולה המון מיליונים.
<כרמל סלע: ולא גבינו.
<כרמל סלע: כשלא גובים לא מדברים.
<כרמל סלע: רק כשגובים מדברים.
<כרמל סלע: ש לנו עוד חופים, נווה ים והאקוודוקט שלא גובים.
<תומר רוזנר: הוא הפסיד פעמיים.
<לירון אדלר מינקה: הוא לא גבה וגם לא קיבל.
יעל כהן-פארן: אבל גובים באקוודוקט.
<כרמל סלע: ובחוף דור יש שלוש סוכות מציל, ונותנים 800,000.
<כרמל סלע: כל סוכת מציל עולה 1.2 מיליון, האקוודוקט עולה 1.2 מיליון.
<כרמל סלע: יש ויכוח עם החברה לפיתוח קיסריה, משיתים עליה חצי ועל המועצה חצי, אז כולם כועסים מה פתאום אנחנו לוקחים את זה על עצמנו כמועצה.
<כרמל סלע: תקציב החופים בחוף הכרמל הוא 6.5-6 מיליון שקל שיוצא מאיפה?
<כרמל סלע: מתקציב של מי?
<כרמל סלע: אתם אומרים: שיפוי, שיפוי.
<כרמל סלע: מה אתם משפים?
<כרמל סלע: ב-800,000 שקל?
<כרמל סלע: הביטוח השנה עלה לנו יותר ב-700,000 שקל בגלל חוף הים ובגלל התביעות.
<כרמל סלע: אמרו שיש פה בעיה.
דוד אמסלם: דרך אגב, דיבר אתי משה, על זה אעשה איזו פגישת עבודה עם הממונה על הביטוח.
דוד אמסלם: משהו פה לא הגיוני, מה שקורה פה עם הסיפור של הביטוח, אבל זה פרק אחר.
דוד אמסלם: ואני מסכים אתך.
<כרמל סלע: הצורך הזה של חופי ים פתוחים בסדר, אבל השיפוי לא בהתאם.
דוד אמסלם: אגיד לך משהו, כרמל, א', אתה צודק.
דוד אמסלם: אני מתחבר לכל מילה שאמרת, באמת.
דוד אמסלם: במיוחד, כפי שאמרתי, לגבי מועצות אזוריות שחלק גדול מהחופים נופלים אצלם, והם צריכים להחזיק את זה לטובת כלל עם ישראל.
דוד אמסלם: רוב הציבור שמשתמש הוא בכלל לא תושבי אותה מועצה.
דוד אמסלם: אבל אני אומר, ברגע הזה עשינו צעד אחד חשוב, באמת חשוב, לדעתי.
דוד אמסלם: היה לי קשה מאוד אתם, היית אתי, היה קשה.
דוד אמסלם: אבל בסופו של דבר אני חושב שהסדק נסדק, ואני חושב שבטקסטים הבאים צריך להרחיב אותו, בגלל שאני מאמין שהחופים שייכים למדינת ישראל.
דוד אמסלם: זה שהם יושבים אצלך במועצה, ככה יצא.
דוד אמסלם: ולא יכול להיות שתממן את זה מהארנונה, זה לא נשמע לי הגיוני.
דוד אמסלם: אני אומר לך את האמת, לא נשמע לי.
<כרמל סלע: אבל אני גם חושב - - -
דוד אמסלם: אתה לא עיר, אין לך כמעט מכפילים במסחר וכו', ותיירות שעיר עושה את החשבונות הכלליים אז היא אומרת: תשמע, אני באה לחוף, אבל ההוא אחרי זה יוצא וקונה במסעדה, הולך לבית-מלון, איכשהו עושה לי כאן איזשהם הכנסות לתוך העיר שלי, ניחא.
דוד אמסלם: מועצות אזוריות או מועצות חלשות שאין להן כמעט כלום שם חוץ מאיזה קיוסק ורבע, אני לא רואה בזה הצדקה אמיתית.
דוד אמסלם: לכן, אני כרגע חושב שזה היה צעד קטן, זה גם עלה לנו בהרבה מאמצים, המדינה בכלל לא רצתה להיכנס לאירוע, אבל אני שמח שנכנסנו לזה גם ברמה של אחזקה, וגם ברמה של הפיתוח.
דוד אמסלם: עשרה מיליון שקל זה לפיתוח, אני חושב שזה פינאטס, זה דבר קטן, אבל כפי שאמרתי אני מתכוון להרחיב את זה אתם, כולל אפילו במהלך השנה אם יש להם עודפים כאלה או אחרים.
דוד אמסלם: אני רוצה לשבת אתם, כי אני חושב שזה לא הוגן, במיוחד כפי שאמרתי, שמועצות אזוריות לא צריכות לשאת את זה בוודאי על גבן.
<כרמל סלע: הם לא מתייחסים לחופים הפתוחים שהם 25 קילומטר חופים פתוחים שגם אותם צריך לנקות, ואנשים טובעים שם בעי"ן, גם אותנו תובעים.
דוד אמסלם: אבל אמרתי שלגבי התביעות זה משהו שהוא לא הגיוני.
<כרמל סלע: חופים פתוחים, הם לא מוכרזים.
דוד אמסלם: אני אזמן פגישה אצלי עם הממונה על הביטוח, עם האוצר, עם היועץ המשפטי, משהו פה לא הגיוני בסיפור הזה.
דוד אמסלם: אי-אפשר לגדר את כל חופי מדינת ישראל שמא איזה אחד שרוצה להתאבד ונכנס לאיזה חוף לא מוכרז, קופץ לים ולא יוצא.
דוד אמסלם: אז על אותה אנלוגיה יש לנו גם כל מיני מצוקים, יש לנו כבישים, כל אחד יכול מחר להחליט על דעת עצמו לא לשמור על עצמו, אז מה?
דוד אמסלם: אנחנו חשופים לתביעות?
דוד אמסלם: זה לא נשמע לי הגיוני בכלל.
<משה דוידוביץ: שני דברים, ברשותך.
<משה דוידוביץ: אחד, לעניין השבעה מיליון שקל, זה שצבעו לך את זה כתקציב אישי או לא אישי זה נחמד בתרגילי האוצר, אבל לנו כרשויות, נער הייתי וגם בגרתי, אנחנו יודעים מה קורה.
<משה דוידוביץ: זה כמו שיטת - - - , עכשיו נתנו את זה, בשנה הבאה גם ייתנו את זה כנראה, כי זה עדיין טרי, ומה שיקרה, זה יתמסמס באיזשהו שלב.
<משה דוידוביץ: ואחרי זה יטילו את זה עלינו.
<משה דוידוביץ: זה לא בבסיס התקציב.
<עאטף חיראלדין: זה בתקציב.
דוד אמסלם: אגיד לך, משה, הרי אתה יודע, יש לי קרחת רק מהדברים האלה.
דוד אמסלם: ניהלתי איזה 25 תקציבים בחיים שלי, בכלל, זה המקצוע הראשי שלי, התעקשתי, זאת תקנה.
<תומר רוזנר: זה בבסיס התקציב.
דוד אמסלם: זה בבסיס התקציב.
דוד אמסלם: הם היו יכולים לתת לנו עוד 30 מיליון, לא הסכמתי.
דוד אמסלם: בבסיס התקציב.
דוד אמסלם: גם כשאני לא אהיה פה זה ימשיך לרוץ, אחרת מה עשינו בזה?
<משה דוידוביץ: ועוד סוגיה אחת שהיא לאו דווקא בהכרח נוגעת לכל חופי מדינת ישראל, ואני חושב שבהקשר הזה הוועדה צריכה להתייחס למקרים קיצוניים.
<משה דוידוביץ: כרמל דיבר על חוף האקוודוקט בנושא – לנו אין גבייה בנושא של חניה לאורך כל המועצה, אבל יש לנו סוגיות אחרות, שיש לנו לצורך העניין בתוך יישוב חוף פרטי.
<משה דוידוביץ: אמרתי את זה גם בישיבה הקודמת והתייחסת לזה, אבל זה לא קיבל שום התייחסות.
<משה דוידוביץ: אין בכל מדינת ישראל לאורך כל חופיה דבר כזה.
<משה דוידוביץ: בתוך יישוב קטן, מושב קטן בשם שבי ציון יש חוף ים שעד אתמול שלשום היה בתשלום, אז הייתה לנו בקרה וסלקציה כשזה היה חוף בתשלום, ולא כולם רצו גם לשלם.
<משה דוידוביץ: עכשיו פתחנו אותו.
<משה דוידוביץ: בסדר, אין תלונה.
<משה דוידוביץ: רק יש לי תלונה אחרת.
<משה דוידוביץ: היישוב הזה, התושבים, חייהם הפכו להיות בלתי נסבלים.
תמר זנדברג: כי הם חיים על הים.
<משה דוידוביץ: למה הם צריכים לסבול?
<משה דוידוביץ: כש-1,000 כלי רכב נכנסים להם - - -
דוד אמסלם: משה, משה, אגיד לך מה סיכמנו.
תמר זנדברג: תפעילו תחבורה ציבורית בשבת גם.
<משה דוידוביץ: לי אין בעיה.
דב חנין: שאטלים.
תמר זנדברג: גם המועצה.