GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריה לוי: כלומר מסביב 360 מעלות 100,000 תושבים.
<אריה לוי: הוואדי הזה, לפי התכנית ההזויה שהעירייה תכננה, היא התכוונה להביא לכאן סלעים ועפר ופסולת בניין שהיו אמורים להיגרס במגרסות במספר בלתי ידוע - - -
<קריאה: פה?
<אריה לוי: פה למטה, ממש מתחתינו, בתוך הוואדי.
מיקי לוי: תסתכלו, כל הוואדי הזה - - -
יעל כהן-פארן: מעבר לכביש.
<אריה לוי: אני אגיד לכם מאיפה, מהנקודה הזאת, שבה נמצא המחסום, לאורך כל הוואדי, הפיתול הראשון והפיתול השני.
<אריה לוי: אם אתם רוצים לראות את זה בצילום אוויר, כל השטח המסומן בירוק זה השטח שהיה אמור להיות של המטמנה, כל השטח הזה, כאשר הכוונה הייתה למלא חומר, במשך 20 שנה כאשר כל יום, במשך שישה ימים בשבוע, היו אמורות להגיע לכאן בין 500 ל-800 משאיות ביום, כל יום, שישה ימים בשבוע, משבע בבוקר עד עשר בלילה, כאשר החומר הזה היה אמור להיגרס, כאשר המגרסות האלה היו אמורות לייצר כמויות אדירות של אבק ורעש, כאשר לא משנה מאיזה כיוון תבוא הרוח, מכיוון ש-360 מעלות מסביב יש תושבים.
<אריה לוי: מאיפה שלא הייתה באה הרוח תמיד היו תושבים שהיו מקבלים את האבק הזה במשך 20 שנה.
<אריה לוי: המספר של המגרסות שיעבדו כאן למטה הוא מספר בלתי ידוע והחומרים האלה, שהיו אמורים להישפך כאן במשך 20 שנה, היו אמורים להגיע עד לגובה הכביש.
<אריה לוי: במקום הנמוך ביותר להרים בעצם גבעה או הר של בערך 120-130 מטר.
<אריה לוי: אז זה המפגע, בו אנחנו נלחמנו ובו אנחנו נמשיך להילחם מול העירייה, נמשיך להתעקש על החלופה הזאת.
אוסאמה סעדי: מה המשמעות של קבלת הערר?
<אריה לוי: ועדת הערר ישבה במשך שנה שלמה על הנושא, למדה אותו לעומק ובסופה של אותה שנה, לאחר שעברו על כל החומרים שהם קיבלו מכל הצדדים, גם מהעירייה וגם מאיתנו, הוועדה, ועדת ערר ארצית, קיבלה פה אחד החלטה שהיא מקבלת את הערעור שלנו.
<אריה לוי: על פני 47 עמודים מפרטת הוועדה את כל הגורמים ואת כל העובדות ובסופו של דבר, בלי מחלוקת, פה אחד, היא נותנת בדברי הסיכום את האמירה הבאה, 'נוכח האמור אנו מחליטים לקבל את העררים במובן זה שאנחנו מחזירים את הדיון בתכנית לוועדה המחוזית'.
<אריה לוי: בהמשך הם אומרים 'על הוועדה המחוזית לבחון גם את האפשרות לקיים האתר במיקום שהוא מחוץ לגבולה המוניציפאלי של ירושלים'.
<אריה לוי: במקום אחר הם אומרים '
<אריה לוי: במקום שאינו פוגע באוכלוסייה'.
דוד אמסלם: כם הייתי רוצה שגם השייח' יאמר כמה דברים.
דוד אמסלם: אתה תדבר ערבית, אני אתרגם להם.
<ג'בועה כבועה: אנחנו גרים למטה, אנחנו כמעט 150 איש, בתוך הנחל אנחנו גרים.
<ג'בועה כבועה: אם יעשו את זה, הנה אנחנו, קודם כל יפנו אותנו - - - גם אנחנו, כל הילדים שלנו כל היום בתוך האבק, בתוך המשאיות, בכל זה.
דוד אמסלם: הצטרף אלינו המוכתר של עיסאוויה.
<דרוויש דרוויש: (מדבר בערבית).
אוסאמה סעדי: (תרגום חופשי מערבית): אנחנו נמצאים פה בשטח שמשקיף על כל האזורים.
<דרוויש דרוויש: בעיסאוויה, במחנה הפליטים שועפט וגם בגבעה הצרפתית.
אוסאמה סעדי: את זה לא צריך לתרגם.
אוסאמה סעדי: (תרגום חופשי מערבית): המקום הזה חשוב מאוד לכלל התושבים ואם יקימו כאן את המטמנה, המזבלה, זה יגרום למחלות לכל התושבים, במיוחד שהכביש הזה מחבר מזרח למערב.
אוסאמה סעדי: אפילו הנוסעים ברכבים יסבלו מהמקום, וגם בית חולים הדסה והאוניברסיטה העברית - - - פה בירושלים.
אוסאמה סעדי: אני מקווה בעזרתם כולכם לעצור את התכנית הזאת.
אוסאמה סעדי: שוקראן.
דוד אמסלם: אני רוצה שתפתחו טיפה, שחברי הכנסת יראו.
דוד אמסלם: אני עבדתי בעיר 20 שנה בשיפור פני העיר וזה היה חלק מהתפקיד שלי.
דוד אמסלם: הנושא הזה עלה בעבר ואנחנו הורדנו אותו ואני רוצה גם להסביר מדוע.
דוד אמסלם: יש פה קודם כל כ-100,000 תושבים מסביב במינימום.
דוד אמסלם: דרך אגב, ערבים, יהודים, זה פרויקט באמת אנושי, לא קשור לשום מפלגה ולא לדת וגזע.
דוד אמסלם: האתר הקודם היה בנווה יעקב, אנחנו סגרנו אותו בגלל שהיו שם ילדים שחלו במחלות אסטמה וגם מבוגרים וזה גרם לתחלואה מאוד קשה ולכן נאלצנו לסגור אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה היה אתר פעיל והייתה לו תוחלת חיים של הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: רק אני רוצה לסבר את האוזן ואת העין ולהסביר לכם, תראו מה הבעיות פה.
דוד אמסלם: מעבר לאבק, זה ברור שכל יום 800 משאיות כאן, או 500 או 400, זה לא משנה מה המספרים, במספרים האלה זה כבר לא חשוב, יש כאן בעיית זיהום אוויר עצומה, קבועה, כל השנה.
דוד אמסלם: דבר שני, כל הנחל הזה זה אגן הניקוז של כל הצד הזה, אז אתם מבינים לבד שאם הוא נסתם מה קורה עם המים.
דוד אמסלם: יש פה שיטפונות עצומים, שכשזה קרה באזור - - - המוכתר של עיסאוויה, יש לו את המגרש שם, שפעם מילאנו טיפה, כל הכביש הזה נחסם.
דוד אמסלם: אני אומר לכם, בדבר מאוד קטן של איזה 200 מטר, חסמנו את כל הכביש וכתוצאה מזה נאלצנו לעשות מעביר מים מלמטה.
דוד אמסלם: דבר שלישי, 500 משאיות בכביש ראשי בכלל, איך יוצאות ונכנסות?
דוד אמסלם: תחשבו לבד.
דוד אמסלם: נוסעים פה אנשים במהירויות, זה כביש כמעט בין עירוני, זה כביש דו מסלולי, איך בכלל אתה משלב?
אוסאמה סעדי: וממילא הוא פקוק.
דוד אמסלם: אני רואה פה כשלים כמעט בכל נושא, לכן אני התפלאתי בכלל איך איזה מישהו הזה איזה שהוא רעיון הזוי מהסוג הזה בכלל.
דוד אמסלם: למרות שאמרתי, כבר 20 שנה פסלנו את זה ואני מסכים עם ועדת הערר, אנחנו יצרנו איזה שהוא אתר במישור אדומים שלא מפריע לאף תושב.
דוד אמסלם: אתר כזה, ככלל במדינת ישראל, צריך להיות רחוק מאזור מגורים.
דוד אמסלם: לכן אני שמח שזו הייתה החלטת - - - אני מדבר הרבה בנושא הזה בגלל שאני פשוט מכיר את הפרטים ואת ההשתלשלות במהלך השנים, לכן אני שמח שוועדת הערר קיבלה את הערר שלה.
דוד אמסלם: המשמעות היא שהיא החזירה את זה חזרה - - - זה כרגיל, כל ועדת ערר בכל נושא, כמו בית המשפט העליון, כשהוא מקבל החלטה הוא מחזיר את זה חזרה לבית המשפט המחוזי.
דוד אמסלם: הם יצטרכו למצוא חלופה אחרת.
דוד אמסלם: לכן קודם כל אני שמח שזו ההחלטה, ואני הבאתי את הסיור לכאן, אל"ף, בגלל שאז קבענו, ודבר שני, היה חשוב לי שחברי הכנסת יראו בעיניים שלהם בגלל שדברים כאלה יכולים לקרות במקומות אחרים בארץ, כדי שיבינו.
דוד אמסלם: לפעמים יש מין תחושה לפעמים שבוועדות המחוזיות האנשים שם רואים את הכול והם גאונים והכול.
דוד אמסלם: תראו, רבותיי, החלטה של אנשים לכאורה מקצוענים מה הם עושים.
דוד אמסלם: אז תבינו, אל תתפלאו שייצאו לנו כל מיני בעיות אחרות של פקידים שזה המקצוע שלהם והם מביאים אותנו לתוצאה הזאת.
דוד אמסלם: לכן מבחינתי זו החשיבות של הסיור.
דוד אמסלם: עכשיו, ברשותכם, הייתי רוצה להעביר את רשות הדיבור קודם כל לחברי הכנסת, למספר מילים, ואחרי זה לחלק מהתושבים.
דוד אמסלם: בבקשה, מיקי.
מיקי לוי: אתה ייצגת אותנו נאמנה, אנחנו פשוט נזעקנו לקול זעקת התושבים, גם כירושלמים, גם כמביני עניין, הבנו שהולך להיות כאן מהלך שפוגע בתושבים, פשוט התגייסנו, זה הכול, כי אנחנו עובדים אצלכם.
מיקי לוי: שיהיה לכולנו בהצלחה.
מיקי לוי: זה עדיין לא נגמר.
מיקי לוי: שיהיה ברור לחלוטין, זה חזר חזרה לוועדה המחוזית, אנחנו נצטרך להשגיח ולהמשיך להיאבק למענכם.
<תושבת השכונה: השאלה היא איך עוצרים את זה.
מיקי לוי: אנחנו כאן ואנחנו לא ניתן לזה לקרות.
<תושבת השכונה: השאלה היא איך עוצרים את זה וגורמים לניר ברקת למשוך את זה מהמחוזית.
דוד אמסלם: אנחנו כנסת, אנחנו נעשה כל מאמץ כדי לעצור את הרעיון האווילי הזה.
דוד אמסלם: הייתי מבקש מחבר הכנסת אוסאמה סעדי כמה מילים.
אוסאמה סעדי: אני באמת מתרגש לקראת הסיור הזה והרגע הזה.
אוסאמה סעדי: כשקראתי על ההחלטה של ועדת העררים באמת הייתה לי שמחה בלב.
אוסאמה סעדי: אני מלווה את הנושא הזה, אמנם מהצד של תושבי עיסאוויה וראס חמיס ומחנה שועפט, אבל גם מהצד של התושבים בגבעה הצרפתית.
אוסאמה סעדי: אני חייב להדגיש ששיתוף הפעולה בין חברי הכנסת חוצה מחנות, חוצה מפלגות.
אוסאמה סעדי: אני חייב להדגיש שאלמלא הפוש והבולדוזריות של יו"ר הוועדה, דוד אמסלם, לא היינו מגיעים ליום הזה.
אוסאמה סעדי: אני מקווה שעיריית ירושלים תתעשת סוף סוף ותמשוך ותמצא מקום חלופי.
אוסאמה סעדי: כל הכבוד לכם, גם לתושבים הערבים, גם לתושבים היהודים, במאבק הזה ביחד הצלחנו.
יעל כהן-פארן: קודם כל שלום לכולם, אני רוצה להגיד, להצטרף לדברים שאמר היושב ראש, וכל הכבוד על המאבק הזה.
יעל כהן-פארן: זו הצלחה שלכם, אתם הבאתם את הנושא גם לכנסת, אני זוכרת את כל הפגישות, הייתי כאן בסיור איתכם.
יעל כהן-פארן: תשמעו, זה לא טריוויאלי, ועדת ערר לא כל יום מקבלת את הערר ומחזירה לוועדה מחוזית החלטה בצורה חד משמעית.
יעל כהן-פארן: אין סיכוי שהוועדה המחוזית עכשיו תקבל החלטה אחרת הפוכה, פשוט אין סיכוי, כי הם כבר הבינו את המסר מוועדת הערר, מה, הם רוצים שיוגש שוב ערר?
יעל כהן-פארן: זה לא יקרה.
יעל כהן-פארן: אז קודם כל, כל הכבוד לכם, הצלחתם באמת.
יעל כהן-פארן: אני גם פניתי לשר, אנחנו יודעים שהמשרד להגנת הסביבה כאן באמת, בצער אני אומרת, לא התנהל בצורה ראויה למשרד שאמור להגן על התושבים ועל הבריאות של האנשים - - -
אוסאמה סעדי: להבדיל ממשרד הבריאות.
יעל כהן-פארן: נכון, ואני רואה את זה, לצערי, קורה בעוד ועוד מקומות ואני נכנסת בהם כשצריך.
יעל כהן-פארן: אני חייבת להגיד שהשר, שנכנס רק באוגוסט לתפקיד שלו, הוא אמר לי ממש לפני שבוע בכנסת שהוא בוחן את הנושא מחדש במשרד ואת הגישה של המשרד, ואם המשרד להגנת הסביבה פה בכלל יבין את האירוע וזה שהוא פשוט צריך להתנגד לתכנית הזאת, זה בוודאי לא יקרה.
יעל כהן-פארן: אז זהו, אני אמשיך להיות איתכם ובאמת כל הוועדה כאן לרשותכם, כדי שהדברים האלה יתקדמו.
דוד אמסלם: מצטרפת אלינו כאן לורה ורטון, חברת מועצת העיר.
<לורה ורטון: כן, שלום.
<לורה ורטון: שמי לורה ורטון, אני חברה במועצת עיריית ירושלים וגם חברה בוועדה המקומית.
<לורה ורטון: אני רוצה להודות קודם כל לכל התושבים שהתארגנו יחד, מכל השכונות, וגם לכל המנהיגים מהשכונות, לחברי הכנסת, בראשם יושב ראש הוועדה, דודי אמסלם.
<לורה ורטון: אני אופטימית כי אני רואה כמה יפה כולם עובדים פה יחד ואני מאמינה שנצליח, אבל אין ספק שזה עוד לא נגמר.
<לורה ורטון: אני בתוך העירייה אעשה כל מה שאני אוכל כדי להביא לידיעתם של האנשים שצריכים לדעת כל מה שנאמר כאן, כל מה שאתם מרגישים, וגם הצדק שבעניינים שנאמרו.
<לורה ורטון: אז תודה רבה.
דוד אמסלם: תודה, לורה.
דוד אמסלם: שני תושבים שרוצים עוד לדבר, אנחנו פשוט צריכים כבר להגיע לכנסת לדיון נוסף.
דוד אמסלם: אתה רצית?
דוד אמסלם: אז בואו נתחיל בשאלה.
<תושב השכונה: היום מה קורה עם פסולת הבניין?
דוד אמסלם: אני אזמן דיון בכנסת ואני אסביר לך בפגישה אישית מה קורה בכל מדינת ישראל, איך זה עובד, בסדר?
דוד אמסלם: אם תרצה.
דוד אמסלם: אריה, אתה רוצה לומר משהו?
<אריה גולן: אני גר פה 21 שנה, אני לא האמנתי שנצליח לעצור את הטיפשות הזאת.
<אריה גולן: אנחנו טיפלנו בזה גם ברדיו, היינו ראשונים, אני חושב - - -
<אריה גולן: ומה שמעודד פה, שאני עומד ליד המוכתר של עיסאוויה וזה מעודד מאוד, שבמאבק המשותף הזה, בינתיים אפשר לומר 'ניצחנו', אנחנו עדיין לא בסוף המלחמה, אבל את הקרב החשוב ניצחנו וזה מאוד חשוב.
<אריה גולן: אנשים רוצים לחיות פה.
<אריה גולן: אני לא מבין את העירייה הטיפשית הזאת שמנסה לחבל בשכונות ובכפרים של אנשים שחיים פה, אני לא מבין מה האינטרס פה, מה השכל.
<אריה גולן: נראה לי דבר אידיוטי ואני מודה לכל מי שעזר לנו, דודי אמסלם, ראש הוועדה, והאחרים - - -
דוד אמסלם: כל הח"כים.
<אריה גולן: והח"כים, חברי הוועדה.
דוד אמסלם: ואריה.
<אריה גולן: ואריה לוי, המנהיג שלנו.
<קריאה: והג'ינג'י.
<אריה גולן: הגיע הזמן שנחיה פה בשקט כבר, היו לנו מספיק בעיות גם בלי זה.
<אריה גולן: מיותר וברוך ה' שפטרנו.
<עדנה לב: מילה אחת על משרד הבריאות.
<עדנה לב: השר ליצמן התנהג בצורה מופתית, נהדרת, הוא מינה ועדה שהיא איתנו וזה מאוד מחמם את הלב לראות את כל ההתגייסות.
דוד אמסלם: דרך אגב, באמת מילה חמה רק למשרד הבריאות בעניין הזה, המשרד היחיד שיצא באמת, הפעיל את ההיגיון, לקח אחריות בנושא של הבריאות.
דוד אמסלם: אז קודם כל, אריה, תודה על המילים.
דוד אמסלם: על זה בבית הכנסת שלנו אומרים חזק וברוך.
אוסאמה סעדי: ג'מיל.
דוד אמסלם: בבקשה, ג'מיל, ואני מסכם.
<ג'מיל סנדוקה: קוראים לי ג'מיל סנדוקה, אני יושב ראש ועד שכונת בשועפט, ראס חמיס.
<ג'מיל סנדוקה: אני שמח על המפגש הזה ועל העזרה שלכם וזו פעם ראשונה מ-50 שנה שיתוף פעולה בין הגבעה הצרפתית ומחנה הפליטים שועפט, ערבים ויהודים באו לאותה מטרה, לאותו עניין, ואנחנו בשם מחנה הפליטים שועפט, יש לנו עוד ישיבות עם הגבעה הצרפתית לטובת שני הכפרים ואנחנו שמחים.
<ג'מיל סנדוקה: היום יש לי הרבה חברים בגבעה הצרפתית ותודה לכם.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, ברשותכם - - -
<אבו אדם: אני ראש ועד שכונת השלום בראס שחאדה, ממולכם.
<אבו אדם: אני באמת רוצה להגיד לכם תודה, לשכנים שלנו, לגבעה הצרפתית, לתושבים, תודה רבה לכם מכל הלב, בשמי ובשם התושבים ובאמת לא נשכח לכם את זה בחיים, שאתם עמדתם איתנו, מר אריה וגברתי, באמת תודה רבה לכם כולכם.
<אבו אדם: וגם תודה לחברי הכנסת וגם למיקי לוי, שהוא איתנו, וגם לבחורה של העירייה, לורה, באמת תודה לכם מכל הלב.
דוד אמסלם: הצטרף אלינו פפה אללו, אחד מהאנשים שמובילים מאבקים באופן קונסיסטנטי, הוא רוצה לומר כמה מילים.
<פפה אללו: כמה מילים.
<פפה אללו: הבעיה פה באמת זה לא רק לא למטמנה, האנשים עבדו פה, יותר מעשר שנים היה שיתוף פעולה עם התושבים, עם דרוויש דרוויש, על מנת לעשות תכנית של כל האזור.
<פפה אללו: אני אומר לך, שם היה מיועד לבית מלאכה, בית המלאכה היחידי שיש במזרח העיר, ואני אומר לך, הוועדה המקומית אישרה את זה בהתחלה, אבל אחר כך התחילה להיכנס פוליטיקה.
דוד אמסלם: תגיד שני משפטים.
דוד אמסלם: לסיכום.
<פפה אללו: המטמנה תפגע באמון, אני אומר לך, לא רק בבריאות, לא רק באמון של האנשים.
מיקי לוי: פפה, הצדק ניצח, זה הסיכום.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, ברשותכם אני רוצה לסכם בשני משפטים.
דוד אמסלם: אני שמח שהגענו עד הלום, שהצלחנו לעצור את זה בשלב הזה, זה אתם בעיקר, ואנחנו מה שנקרא נתנו לכם את הרוח הגבית.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה כמובן, אתם תעדכנו אותנו גם.
דוד אמסלם: זה רק באמת מראה שכשהתושבים - - - אני תמיד אומר, כשאתה צודק ומתעקש אתה בסוף חייב לנצח, אין דרך אחרת, בגלל שאתה צודק.
דוד אמסלם: לכן זה באמת מראה שיש תקווה.
דוד אמסלם: גם לנהל מאבקים ציבוריים לא פשוטים, מול עיריית ירושלים זה לא פשוט לארגן מאבק והתושבים פה לקחו יוזמה, תושבים מכל הכפרים והשכונות באזור ובאמת בצורה מעוררת התפעלות הובילו את המאבק.
דוד אמסלם: בסופו של דבר זה הצליח.
דוד אמסלם: רוב התושבים במדינת ישראל יגידו לכם ש'זה לא הולך, זה לא יצליח, חבל על הזמן', אבל זה הצליח.
דוד אמסלם: אז אנחנו באמת, אני מודה לכם, אני מתפעל מזה גם באופן אישי, מכל מה שקרה פה.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה ואני מאחל לכולנו שבת שלום.
<אריה לוי: תודה לכם על כל העזרה ואנחנו צריכים את העזרה שלכם בהמשך.
דוד אמסלם: אני אפתח את הדיון כמו שאני פותח אותו בדרך כלל כל בוקר.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא השוואת גיל הבחירות לכנסת לגיל הבחירות לשלטון המקומי, במסגרת ציון יום הולדת לכנסת, "כנסת צעירה".
דוד אמסלם: האמת היא שאני מאוד שמח לארח אתכם כאן.
דוד אמסלם: אני גם שמח על הנושא כי אני רואה בזה חשיבות עליונה שחבר'ה צעירים יגיעו לכנסת וישתתפו בדיונים.
דוד אמסלם: מדי פעם אנחנו גם מקבלים כאן כיתות לימוד של בתי ספר.
דוד אמסלם: אני באמת רואה בזה ערך עליון, ערך מאוד מאוד חשוב לדמוקרטיה.
דוד אמסלם: בסוף זה הרבה יותר מהר מכפי שזה נראה לכם, אבל אתם תשבו כאן.
דוד אמסלם: אנחנו עושים את הדיון כדיון משותף.
דוד אמסלם: יש לנו את אלמוג שאני אתן לה להוביל את הישיבה ולנהל אותה.
דוד אמסלם: לפני הדיון הזה התקיימה אצלי פגישה בנושא של אנרגיה וחברת חשמל בהשתתפותו של יושב ראש חברת חשמל יפתח רון טל ואורן הלמן שהוא סמנכ"ל בחברת חשמל.
דוד אמסלם: יפתח רון טל היה אלוף בצה"ל, אחראי על כל הנושא של זרוע היבשה, ביקשתי ממנו להצטרף אלינו עכשיו למספר דקות על מנת שהוא יאמר לכם כמה מלים מהזווית שלו ואחרי כן נפתח את הדיון.
<יפתח רון טל: תודה רבה על ההזדמנות.
<יפתח רון טל: אכן היינו כאן בפגישה בנושא אנרגיה וכשמגיעים לחדר הזה עם כל הצעירים מקבלים אנרגיה וזו אנרגיה הכי נקיה.
<יפתח רון טל: ירוקה לגמרי ונקיה לגמרי.
<יפתח רון טל: היא לא אנרגיה זולה אלא היא אנרגיה מאוד יקרה.
<יפתח רון טל: הייתי הרבה מאוד שנים בצה"ל, 32 שנים שזה לא מעט זמן, וכיום אני יושב ראש חברת החשמל.
<יפתח רון טל: לעבור מצה"ל לחברת החשמל, שאלו אותי איך אני מרגיש.
<יפתח רון טל: אמרתי להם שזה צבא וזה צבא.
<יפתח רון טל: זה צבא הגנה לישראל וזה צבא החשמל לישראל כי חברת החשמל במדינת ישראל, למעשה יש לה אחריות מאוד מאוד כבדה.
<יפתח רון טל: אין יותר חברות כאלה בעולם שיש להן אחריות על כל שרשרת החשמל וגם אין אלטרנטיבה.
<יפתח רון טל: זה מאוד מסוכן מצד אחד ובעיקר זה מייצר חובות מאוד מאוד גדולים כי בסופו של דבר לאזרח אין ברירה, הוא מקבל את החשמל מחברת החשמל.
<יפתח רון טל: החברה צריכה לספק לו חשמל באיכות הגבוהה ביותר שניתן לספק במדינת ישראל ובמחיר סביר, והיא צריכה גם לשמור על – אני חייב להגיד את זה – איכות הסביבה, על איכות האוויר ובכלל על החיים.
<יפתח רון טל: אני אמרתי לידידי חבר הכנסת דוד אמסלם שאפשר להגיד את שני הדברים החיוביים הבאים בנושא של אנרגיה, שני עקרונות עליהם אנחנו מאוד מאוד מקפידים.
<יפתח רון טל: אנרגיה אנחנו מודדים במגה ואטים, מיליוני ואטים .
<יפתח רון טל: אמרתי לו שבמדינת ישראל היום כל מגה ואט חדש שמחליף מגה ואט ישן, הוא יותר נקי מקודמו.
<יפתח רון טל: שאלתי את דודו אמסלם ואמרתי שיש כאן שאלת טריוויה, מה זה המגה ואט הכי נקי?
<יפתח רון טל: כל אחד שאתה מייצר חדש הוא יותר נקי מקודמו, אבל מה המגה ואט הכי נקי?
<יפתח רון טל: עכשיו אני שואל אתכם, החבר'ה הצעירים.
<יפתח רון טל: זאת שאלה שיש בה חכמה.
<יפתח רון טל: מה המגה ואט הכי נקי בעולם?
<תומר רוזנר: זה שלא מייצרים אותו.
<יפתח רון טל: יפה.
<יפתח רון טל: המגה ואט שאנה מצליח לחסוך, שאתה לא מייצר אותו.
<יפתח רון טל: אבל זאת לא סתם אמירה.
<יפתח רון טל: לדוגמה, יש כאן מנורה, המנורה הזאת נותנת אור מסוים, נניח שאני מצליח להגיע לאותו אור בדיוק עם שמונים אחוזים פחות אנרגיה.
<יפתח רון טל: תכפילו את זה בעוד אלף ואלפיים ומאות אלפי מנורות, ניתן לחסוך במדינת ישראל בערך תחנת כוח בשנה.
<יפתח רון טל: בערך 400 מגה ואט בשנה.
<יפתח רון טל: אם כולנו נדע לעשות את זה, תאמינו לי שכך יהיה.
<יפתח רון טל: תראו מי אומר את זה, יושב ראש חברת חשמל.
<יפתח רון טל: הייתם צריכים לשאול אותי האם אני נגד החברה שלי, החברה שלי מייצרת חשמל.
<יפתח רון טל: כן, אבל כיושבי ראש באים ממקום אחר.
<יפתח רון טל: אנחנו באים קודם כל להבטיח את האינטרס הציבורי.
<יפתח רון טל: חברה ממשלתית, עם כל ההערכה והכבוד, נכון שהיא שוקלת שיקולים עסקיים, אבל לא פחות חשוב והרבה יותר משמעותי, היא צריכה להבטיח את האינטרס הציבורי כי אחרת היא לא הייתה ממשלתית.
דוד אמסלם: זה לא הנושא של הדיון שלנו אלא שרציתי פתיחה קטנה.
<יפתח רון טל: תודה רבה לכם.
<יפתח רון טל: תצליחו.
אוסאמה סעדי: אפשר להגיד משהו?
אוסאמה סעדי: אני רוצה שהוא ישמע.
דוד אמסלם: הוא אורח.
דוד אמסלם: הוא במקרה כאן.
אוסאמה סעדי: אכן התפלאתי.
אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים ללמד את הצעירים שלפעמים צריך לנצל את ההזדמנות.
דוד אמסלם: היות והזמן של החבר'ה הצעירים יקר לי, אני רוצה שניכנס לדיון.
<יפתח רון טל: אני סומך עליך שתגיד דברים טובים גם כשאני לא כאן.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני אציג לכם חלק מהאנשים שאולי אתם לא מכירים.
דוד אמסלם: נתחיל עם חברי הכנסת שאולי אתם מכירים.
דוד אמסלם: נמצא כאן חבר הכנסת אוסאמה סעדי וחבר הכנסת יואב בן צור.
דוד אמסלם: לימיני יושבת מנהלת הוועדה לאה.
דוד אמסלם: הוועדה מתחלקת לשני חלקים.
דוד אמסלם: יש את החלק אותו אני מנהל, אני איש פוליטי, אני לא שייך לצוות הוועדה באופן פורמלי, לצוות הקבוע של הוועדה, ולי יש עוזרים שלי.
דוד אמסלם: הבחור שעומד שם, הוא הדובר שלי.
דוד אמסלם: לוועדה יש עובדים שהם קבועים בכנסת, הם עובדי כנסת וגם כשיושבי הראש מתחלפים, הם נשארים.
דוד אמסלם: לאה היא מנהלת הוועדה.
דוד אמסלם: יש לנו את תומר שאני אוהב אותו באופן מאוד מיוחד, היועץ המשפטי של הוועדה, איש מקסים לא אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מקצת אפשר לומר.
דוד אמסלם: תומר, ואני אומר את זה באופן חד משמעי, ותאמינו לי שיש לי מספיק ניסיון ועל מה להסתמך, הוא ברמה של שופט בית משפט עליון.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מצטרפים לאמירה הזאת.
דוד אמסלם: גם בהליכותיו, גם באישיותו וגם ביכולות המקצועיות שלו.
דוד אמסלם: אני אומר את זה באופן חד משמעי ואני אומר לך שאם זה היה תלוי בי, זה מה שהיה קורה.
דוד אמסלם: יש לנו את רבקה שהיא הדוברת של הוועדה.
דוד אמסלם: לא שלי אלא של הוועדה.
דוד אמסלם: רבקה מסורה.
דוד אמסלם: יש לנו את אור שהיא המתמחה כאן וזה לדעתי היום האחרון שלה כאן או השבוע האחרון.
דוד אמסלם: כמובן יש לנו כאן את הרשם הפרלמנטרי.
דוד אמסלם: דרך אגב, כאן בוועדה, כל מילה שנאמרת, נרשמת.
דוד אמסלם: לכן כל אחד שאומר משהו, צריך לציין את השם שלו ואת התפקיד שלו כדי שמי שרושם ידע מי אמר מה.
דוד אמסלם: יש כאן מצלמות מסביב והישיבה משודרת באינטרנט בשידור ישיר.
דוד אמסלם: תזכרו שכל מה שנאמר כאן, לא משנה באיזו שעה, תמיד בסוף מוקלט ורשום.
דוד אמסלם: אם יש משהו עסיסי, גם אם נאמר בשעה 2:00, למחרת הוא פותח את החדשות.
דוד אמסלם: לרוב דיוני הוועדה מתחלקים לפי נושאים.
דוד אמסלם: בדרך כלל אנחנו מזמינים אנשי מקצוע שעוד מעט נציג אותם בפניכם.
דוד אמסלם: במקרה שלנו, אם הנושא הוא בחירות, זה משרד הפנים.
דוד אמסלם: בדרך כלל אנחנו מזמינים את האנשים הרלוונטיים לדיון.
דוד אמסלם: הצטרף אלינו חבר הכנסת עבאללה אבו מערוף, חבר אישי שלי שאני מאוד אוהב אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם עבדאללה וגם יואב, הם חברים קבועים בוועדה.
דוד אמסלם: אוסאמה, אתה כמעט קבוע.
אוסאמה סעדי: לא חבר אישי שלך.
דוד אמסלם: חבר אישי שלי.
דוד אמסלם: מאוד אוהב אותו.
אוסאמה סעדי: עשיתי אלימינציה.
אוסאמה סעדי: אם הוא אמר שעבדאללה חבר אישי שלי ועלי לא, אנחנו לא חברים אישיים.
דוד אמסלם: אותך שמרתי לסוף.
אוסאמה סעדי: הכול מוקלט.
אוסאמה סעדי: יש חברים ויש חברים.
דוד אמסלם: יש אחים.
דוד אמסלם: יש לנו כאן אווירה מאוד נעימה אבל בסך הכול כשאנחנו מנהלים את הדיונים היותר טעונים, הם מאוד מאוד מקצועיים ואין צחוקים ואין חיוכים.
דוד אמסלם: אני אעביר עכשיו את רשות הדיבור לאלמוג שהיא בעצם תוביל את הדיון.
דוד אמסלם: אני רואה שמשתתפים אתנו כאן טל ושיר.
דוד אמסלם: אלמוג היא תלמידת כיתה י"ב בתיכון טשרני
דוד אמסלם: חובסקי בנתניה וגם יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער העירונית בנתניה.
אוסאמה סעדי: יש לה סיכוי להגיע לכאן.
דוד אמסלם: אני מעביר אליך את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להתייחס.
דוד אמסלם: יש לנו בכנסת מרכז מחקר ומידע.
דוד אמסלם: אם יש לי דיון מסוים ואני רוצה אינפורמציה לגביו ואני לא יכול לקושש אותו, אני מבקש שיכינו לי איזשהו מסמך.
דוד אמסלם: לרוב בוועדה שלי – אני לא יודע איך זה בוועדות אחרות – בדיוני הוועדה שלנו, למשל ביום שני שהוא יום ארוך, אני מנהל בין ארבעה לשישה דיונים.
דוד אמסלם: לפעמים כל דיון הוא מגה דיון ואני צריך אינפורמציות ואין לי מי שיעשה זאת.
דוד אמסלם: בדרך כלל אנחנו נשענים על מרכז המחקר והמידע כשאני מבקש מהם בעוד מועד לקבל את האינפורמציה.
דוד אמסלם: הם מכינים לי מסמך.
דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו מהם להכין משהו לגבי הנושא בו אנחנו דנים היום.
<אהוד משה בקר: תודה ליושב ראש.
<אהוד משה בקר: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<אהוד משה בקר: אני אציג לכם כאן מידע בנוגע לגיל ההצבעה, גם בישראל וגם בעולם, גם לפרלמנטים וגם לרשויות מקומיות.
דוד אמסלם: בדרך כלל אנחנו רוצים גם לדעת מה קורה בעולם בכל מיני סוגיות.
יואב בן צור: זה לגמרי שונה.
יואב בן צור: ליהודים יש הרבה יותר שכל.
עבדאללה אבו מערוף: התחלנו.
יואב בן צור: סליחה, גם לערבים.
יואב בן צור: אלה שנמצאים בארץ ישראל.
יואב בן צור: אווירה של ארץ ישראל מחכימה.
יואב בן צור: זה שונה לחלוטין.
יואב בן צור: אתה לא יכול למדוד את זה מול מדינות העולם.
יואב בן צור: נו, באמת.
יואב בן צור: איפה השכל נמצא?
עבדאללה אבו מערוף: צריך לראות מה קורה בעולם.
דוד אמסלם: יש עוד דבר אחד קטן שאני רוצה לספר לכם לגבי הפסיליטיס.
דוד אמסלם: הדברים האלה, האייפדים, ההצעות הן כאן.
דוד אמסלם: כבר אין דפים.
דוד אמסלם: זאת כנסת ירוקה וכשאתם רואים את זה, כל המסמכים מופיעים כאן.
<אהוד משה בקר: אני אציג לכם כאן נתונים על גיל ההצבעה בעולם.
<אהוד משה בקר: חשוב לציין שבאמת אנחנו רגילים לחשוב על גיל 18 כגיל ההצבעה אבל זה לא הדבר המקובל בכל המדינות בעולם וזה גם לא תמיד היה כך בהיסטוריה.
<אהוד משה בקר: אני אתחיל באינפורמציה על מה היה בעבר, נדבר על גיל ההצבעה בישראל, איך הוא נקבע ואז נקנח בתמונת המצב העולמי.
<אהוד משה בקר: נתחיל וניתן קצת רקע תיאורטי והיסטורי.
<אהוד משה בקר: אנחנו חושבים על גיל 18 כגיל ההצבעה המובן מאליו אבל אם נסתכל על ראשית המאה ה-20 אנחנו נראה שגיל ההצבעה המקובל בכל מדינה בה היו בחירות אז, היה גיל 21.
<אהוד משה בקר: אם נשאל היסטוריונים למה זה באמת היה גיל ההצבעה, הם יכולים להצביע על כך שזה היה גיל בו אתה יכול לקבל תואר אצולה באנגליה.
<אהוד משה בקר: אבל סיבה יותר הגיונית ורלוונטית גם לימינו היא שזה היה הגיל של הגיוס לצבא.
<אהוד משה בקר: במלחמת העולם השנייה ירד גיל הגיוס לצבא לגיל 18 וזה גם הוביל לקריאות מצד אותם מתגייסים צעירים שנשלחו ללחום עבור ארצם, רצו שתהיה להם האפשרות לקחת חלק בקביעת המדיניות לשמה הם נלחמים.
<אהוד משה בקר: למרות שזה החל כבר במלחמת העולם השנייה, בשנות ה-40, השינוי במדינות מערביות החל רק בשנות ה-70.
<אהוד משה בקר: ב-1970 בבריטניה, ב-1971 היה שינוי בארצות הברית.
<אהוד משה בקר: משם זה הפך להיות מקובל כמעט בכל המדינות בעולם.
<אהוד משה בקר: המדינה האחרונה בה היה השינוי – סתם אינפורמציה מעניינת – הייתה יפן שהורידה את גיל ההצבעה מגיל עשרים ל-18 רק בחודש יוני האחרון.
<אהוד משה בקר: ממש עכשיו.
דוד אמסלם: מה הסיבה שהיא הורידה את גיל ההצבעה?
<אהוד משה בקר: אנחנו נדבר על הסיבות שמורידים.
<אהוד משה בקר: אני לא יודע מה הסיבה שהם הורידו את הגיל.
<קריאה: אין מספיק מצביעים.
<קריאה: אצל הצעירים אחוז ההצבעה גבוה יותר.
<אהוד משה בקר: יש את הסיבה שציינתי לגבי גיל הגיוס שהוא עדיין גיל הגיוס המקובל היום בעולם אבל יש עוד סיבות שגם אליהן נגע בהמשך.
<אהוד משה בקר: החל משנות ה-80 יש מגמה של מדינות שונות שמציעות להוריד את כל ההצבעה מעבר ל-18.
<אהוד משה בקר: יש מדינות מעטות בהן זה גם התקבל.
<אהוד משה בקר: אנחנו נראה אותן לקראת הסוף.
<אהוד משה בקר: הטיעונים לכך קיימים ואנחנו ניגע גם בהם.
<אהוד משה בקר: אם נסתכל למשל על המדינה הראשונה בה ירד גיל ההצבעה מעבר לגיל 18, זאת הייתה ניקרגואה בשנת 1984.
<אהוד משה בקר: המדינה האחרונה שעשתה את זה, זאת אסטוניה בשנת 2015.
<אהוד משה בקר: בואו נדבר על ישראל.
<אהוד משה בקר: ישראל היא יחסית חלוצה בנושא של גיל ההצבעה.
<אהוד משה בקר: גיל ההצבעה מאז הקמתה היה גיל 18.
<אהוד משה בקר: אם נסתכל על הסיבות לכך נוכל לראות כבר ב-1948, בדיונים לקראת הבחירות לאסיפה המכוננת, לימים הכנסת, שהנושא הזה עלה.
<אהוד משה בקר: שמתי לכם ציטוט של יושב ראש ועדת הבחירות לאסיפה המכוננת שאומר, הוא לא מסתיר את זה שגיל 18 נחשב נמוך מאוד ושרק בארצות מעטות נותנים זכות הצבעה בגיל הזה, אבל בתקופה שילדינו ואחינו נלחמים להקמת המדינה, כמעט לא יתכן לא לתת להם זכות בחירה.
<אהוד משה בקר: זה מאוד מתקשר גם לגיל הגיוס וגם אני חושב שזה טיעון יפה.
<אהוד משה בקר: צריך לדעת שזה משהו מאוד מיוחד כי מדינה אחרת שבאותה שנה הוקמה, ב-1949, יצאה מעול המנדט הבריטי, הייתה הודו ושם גיל ההצבעה היה 21 עד 1989.
<אהוד משה בקר: כלומר, ארבעים שנה אחר כך.
<אהוד משה בקר: זה לא היה משהו שהוא מקובל באותו זמן.
אוסאמה סעדי: מה היה אז באנגליה?
<אהוד משה בקר: גיל 21, עד 1970.
<אהוד משה בקר: נעבור לסיבות להורדת גיל ההצבעה.
<אהוד משה בקר: הסיבות שמשמשות היום בדיון, עיקר הסיבות, על הורדת גיל ההצבעה מגיל 18 לגיל 16 או 17.
<אהוד משה בקר: אני לא אכנס לכל סיבה שמופיעה כאן אלא רק אפרט בנוגע לשתיים מהן.
<אהוד משה בקר: נושא הגירעון הדמוקרטי שהופיע בסיבות בעד.
<אהוד משה בקר: זה נושא שקשור גם להורדת גיל ההצבעה בישראל.