GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעל לינדנברג: אני אזכיר לפני כן שהתקציב של רשות האוכלוסין בשנים האחרונות גדל בעשרות אחוזים.
דוד אמסלם: זה לא מה ששאלתי.
<יעל לינדנברג: יש תקציב לרשות האוכלוסין.
דוד אמסלם: תעני לי.
<יעל לינדנברג: אני עונה.
<יעל לינדנברג: יש תקציב לרשות האוכלוסין לנושא הביומטרי.
<יעל לינדנברג: יש תקציבים שהועברו בגין הביומטרי והכול מעוגן בסיכומים.
דוד אמסלם: אל תביאי לי כאן נאומים לאומה.
דוד אמסלם: תקשיבי לי.
דוד אמסלם: תעני רק לשאלות שלי.
דוד אמסלם: אתם תקצבתם את רשות האוכלוסין לגבי הביומטרי?
<יעל לינדנברג: נכון.
דוד אמסלם: את משרד החוץ אתם תקצבתם בנושא הביומטרי?
<יעל לינדנברג: אני אגיד שוב.
<יעל לינדנברג: אני אחראית על תקצוב רשות האוכלוסין ולכן קשה לי לענות על משרד החוץ.
<יעל לינדנברג: אני יודעת שהנושא הספציפי הזה שעלה כרגע לא תוקצב במסגרת התקציב של רשות האוכלוסין ולא הופיע במסגרת הדרישות התקציביות במהלך החתימה על סיכומים תקציביים למרות שהנושא הזה - - -
דוד אמסלם: מי לדעתך היה צריך לתקצב את זה אצלו?
דוד אמסלם: האם אתם הייתם צריכים לתקצב את זה בכל המתווה של כל הביומטרי ולהגיד שהביצוע יהיה באמצעות משרד החוץ בקונסוליות?
<יעל לינדנברג: זה לא משיקול משרד האוצר.
דוד אמסלם: זאת פעם ראשונה שאת שומעת את זה?
<יעל לינדנברג: לא.
דוד אמסלם: שאלתי אם פעם ראשונה את שומעת משרד החוץ, הנציגויות במשרד החוץ, לא מתוקצבות.
<יעל לינדנברג: זאת לא פעם ראשונה שאני שומעת.
דוד אמסלם: מה עשית עם זה?
<יעל לינדנברג: אני יכולה לחזור ולומר שוב.
<יעל לינדנברג: במסגרת החתימה על סיכומים תקציביים, המשרד בעצם אומר שזה סדר העדיפויות שלו והוא רוצה שיתקצבו נושאים כאלה וכאלה.
<יעל לינדנברג: יש דין ודברים ומחליטים על תקצוב.
<יעל לינדנברג: הנושא הזה היה על הפרק ולא עמד ראשון בסדרי העדיפויות של רשות האוכלוסין.
דוד אמסלם: הביומטרי הוא שאלה של סדר עדיפויות?
דוד אמסלם: אם הממשלה קיבלה החלטה לעבור לביומטרי?
<יעל לינדנברג: רוצים לעשות הסטות תקציביות בתוך המשרד מדברים אחרים, אין בעיה.
דוד אמסלם: לא שאלתי על הסטות.
דוד אמסלם: מהרגע שהממשלה קיבלה החלטה.
דוד אמסלם: אני כנראה לא מבין את האירוע.
דוד אמסלם: משרד הפנים מתנהל עד היום כפי שהתנהל.
דוד אמסלם: יש לו את התקציב שלו, יש לו את ההשתלמויות, יש לו מתנות לחג, יש לו תקציב כיבוד, יש לו הכול, כמו שאצלכם יש.
דוד אמסלם: יום אחד באו ואמרו לו שמדינת ישראל החליטה – לא אתם – שעוברים לביומטרי.
דוד אמסלם: בא עמוס ושאל מה זה ביומטרי.
דוד אמסלם: אמרו לו שישאל את יוגב.
דוד אמסלם: בא יוגב והכין מסמך.
דוד אמסלם: הוא אמר בכמה מלים מה זה ביומטרי ואמר, חבר'ה, כך זה עולה.
דוד אמסלם: זה עולה עשרה שקלים.
דוד אמסלם: אמרו לו, טוב, אנחנו נדבר עם האוצר שיעביר אליך את עשרת השקלים.
דוד אמסלם: זאת החלטת ממשלה.
דוד אמסלם: אתם הבאתם לו את עשרת השקלים אבל בקצה יש כנראה עוד מישהו בחוץ לארץ שצריך עוד שקל אחד.
דוד אמסלם: אתם לא רואים את הקשר בין הדברים?
<יעל לינדנברג: אני שוב אומרת.
דוד אמסלם: או את אומרת שהוא יעביר אליהם את הכסף.
<יעל לינדנברג: אני אומרת שיש את הסיכום התקציבי וזה לא עלה בדרישות הראשוניות של המשרד.
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה.
דוד אמסלם: אני עכשיו הבנתי למה.
דוד אמסלם: בגלל שמשרד הפנים הוא לא ראה את עצמו אחראי על הנושא הזה.
דוד אמסלם: הוא אמר שהיות ושם האצלת הסמכויות היא באמצעות שר החוץ, הוא לא הרגיש אחראי.
דוד אמסלם: הוא אמר שהוא מטפל בארץ.
דוד אמסלם: בחוץ לארץ, עזוב אותי, לא אני.
דוד אמסלם: יש הרבה צרות בחוץ לארץ.
דוד אמסלם: דרך אגב, איך הם מנפיקים היום את הדרכונים?
דוד אמסלם: הרי גם שם מישהו צריך להנפיק אותם, מישהו צריך לתת להם את הדרכון עצמו, תמונות, לא יודע בדיוק מה.
דוד אמסלם: גם שם זה עולה כמה שקלים.
דוד אמסלם: אני מניח שהם לא מתקצבים אותם.
דוד אמסלם: את לא רואה את כל הביומטרי כמכלול אחד?
<יעל לינדנברג: אני רואה את כל הביומטרי כמכלול אחד על פי הדרישות שעלו.
<יעל לינדנברג: זאת דרישה חדשה שעולה וכרגע אין מקורות תקציביים.
דוד אמסלם: אני עכשיו שואל אותך ברצינות.
דוד אמסלם: נהיה דקה רציניים.
דוד אמסלם: אמרתי, שימי בצד את השבלונה.
דוד אמסלם: אני גם לא מאשים אותך כי לך אמרו פלאג מספר והתייחסת לזה.
דוד אמסלם: באו למשרד האוצר ואמרו לו, שמע, הביומטרי עולה.
דוד אמסלם: כמה הוא עולה?
דוד אמסלם: כמה מיליארדים.
<ברוך דדון: הפרויקט עצמו, כל הפרויקט?
דוד אמסלם: כולל שתייה.
<ברוך דדון: הפרויקט עצמו בגדול תוקצב בשנת 2007 בכ-780 מיליון שקלים, הכול מכל כל.
<ברוך דדון: כל שנה אנחנו מגישים את מה שאנחנו צריכים לאותה שנה.
דוד אמסלם: אם ב-2007 מדובר ב-780 מיליון, בגדול הסכום כבר עלה למיליארד וחצי שקלים.
<ברוך דדון: אנחנו עדיין בתחום שלנו.
<ברוך דדון: לא חרגנו מהמסגרת.
<ברוך דדון: אין חריגה מהמסגרת הכללית.
<ברוך דדון: לגבי הדיונים שהיו בנושא של משרד החוץ, בשני דיונים או בשלושה דיונים, גם ב-2017 ו-2018 וגם לפני כן, רשמנו את זה בדרישה שלנו.
<ברוך דדון: נאמר לנו שזאת בעיה של משרד החוץ ולא שלנו.
<ברוך דדון: לתעדף את זה אצלי, לקחת עכשיו מתוך התקציב שלי - - -
דוד אמסלם: לא, לא ביקשתי.
דוד אמסלם: יעל, אני שואל שאלה.
דוד אמסלם: הרי בסוף בסוף, חוץ מהכסף יש להם גם אחריות לנושא.
דוד אמסלם: את הרי רואה שיש איזושהי בעייתיות.
דוד אמסלם: הרי הם דיברו אתך על משרד החוץ.
דוד אמסלם: אני מניח שהיית צריכה לשאול מה זה משרד החוץ, תנו לי עשר דקות סקירה, כמו שאני עושה עכשיו.
דוד אמסלם: היית מבינה שגם הם צריכים דרכונים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם אני מחבר את מה שאמר מאיר, הזמני לא טוב להם.
דוד אמסלם: הוא אומר שזאת פרצה שיכולה להביא להם אנשים מחוץ לארץ בזהויות שונות.
דוד אמסלם: זה לא בארץ כי בארץ סביר להניח שכבר כולם יהיו במאגר.
דוד אמסלם: הוא מתכוון לאלה שנמצאים בחוץ לארץ.
דוד אמסלם: אתם מבינים שיש כאן איזו פרצה.
דוד אמסלם: אנחנו בונים אחלה מאגר אבל יש לנו פרצה, חבל על הזמן.
דוד אמסלם: את מבינה לבד שזה חלק מהתהליך.
דוד אמסלם: זה עולה כסף, אז את לא שואלת מה נעשה אתם?
<יעל לינדנברג: הסיטואציה, קודם כל, היה לנו את השיח מול רשות האוכלוסין ואני אומרת כאן בגלוי שאני עובדת עם רשות האוכלוסין.
<יעל לינדנברג: ככל משרד החוץ נדרש לתקציב, אני משערת שזה עלה בסיכומים התקציביים של המשרד.
<סטלה ראפ: משרד החוץ ביקש לא פעם ולא פעמיים את התקציב הייעודי לפרויקט הזה שמוערך לתכנית חומש לחמש שנים ב-35 עד 40 מיליון שקלים ולא קיבל.
<סטלה ראפ: לא רק שלא קיבל אלא הוא קיבל גם קיצוצים.
דוד אמסלם: עם מי דיברתם על זה?
<סטלה ראפ: הרפרנט שלנו.
<סטלה ראפ: ראש חטיבת תקציבים פנה בדרך המקובלת לרפרנט יותר מפעם אחת כולל במסמך שהוגש לאחרונה על ידי המנכ"ל.
דוד אמסלם: מה אמרתם לו?
<סטלה ראפ: כתבנו מה הפרויקט ומה צריך בשבילו.
<סטלה ראפ: לא קיבלנו.
דוד אמסלם: אחרי שלא קיבלתם, מה אמרתם לו?
דוד אמסלם: אמרתם לו שהכול טוב?
דוד אמסלם: יש כאן פורשה שבונים אותו במפעל.
דוד אמסלם: אתם אחראים על כמה ברגים.
דוד אמסלם: את הפורשה ממשיכים לבנות.
דוד אמסלם: או שעוצרים את הכול, אז אני מבין.
דוד אמסלם: אבל זה ברור שהם הולכים לשים עכשיו מיליארד שקלים כאן
דוד אמסלם: בנתיב הזה וכאן, בנתיב הזה, חסרים 35 מיליון שקלים שאמורים להשלים את הסיפור הזה.
<סטלה ראפ: שמהווים, רק לידיעת כבוד היושב ראש, פחות מההכנסה השנתית שאנחנו מכניסים בנציגויות בחוץ לארץ לאוצר המדינה.
<סטלה ראפ: כל שנה אנחנו מכניסים כ-34 מיליון שקלים.
דוד אמסלם: מהדרכונים.
דוד אמסלם: מהסעיף הזה.
<סטלה ראפ: מכל האגרות לטובת אוצר המדינה.
דוד אמסלם: בוודאי לטובת אוצר המדינה.
דוד אמסלם: למה הם התנגדו לזה?
<סטלה ראפ: אני מניחה שמערכת השיקולים עומדת בפניהם.
<סטלה ראפ: אני לא יכולה לדבר בשמם.
דוד אמסלם: אבל מה עשיתם עם זה?
<סטלה ראפ: אנחנו יושבים ומטקסים עצה עם חברינו.
דוד אמסלם: יש לכם שר שקוראים לו ראש הממשלה.
דוד אמסלם: הוא מודע לנושא הזה?
<סטלה ראפ: אני לא יודעת.
<סטלה ראפ: המנכ"ל שלנו מודע לכך והעלה את זה עוד פעם בדרישות לתוספת תקציב וכולי.
<סטלה ראפ: מודעים לזה אבל עוד לא קיבלנו אגורה.
דוד אמסלם: יעל, מה את אומרת?
דוד אמסלם: אני חוזר אליך.
<יעל לינדנברג: אני שוב אומר.
<יעל לינדנברג: אני לא הייתי בדיונים מול משרד החוץ.
דוד אמסלם: את חושבת שזה צריך להיות נושא שיושב במשרד החוץ?
<יעל לינדנברג: אני לא חושבת שזה מה אני חושבת.
דוד אמסלם: נניח שהצבא אמור לתת איזשהו סיוע למשל לישובים באבטחה של כמה חיילים.
דוד אמסלם: נגיד שהם עולים כמה לירות ובא הצבא ואומר, שמע, לי חסרים מיליון שקלים לטובת הנושא הזה, להעביר את החיילים האלה לישובים עליהם הם אמורים לשמור.
דוד אמסלם: הם אמורים לשמור על הקטע המוניציפאלי.
דוד אמסלם: נראה לך סביר שאני אגיד לו עזוב אותך משטויות, אנחנו ניתן את המיליון שקלים לעיריות והן יגייסו את החיילים?
<יעל לינדנברג: אני ממשרד האוצר אבל זה לא מתפקידי להגיד היכן אני חושבת שזה צריך להיות.
דוד אמסלם: אתם לא תאמינו כמה דיונים יש לי אצלכם עם החבר'ה שלכם שהם גם אומרים איפה הכסף צריך להיות, באיזה משרד, באיזו מחלקה.
דוד אמסלם: את יודעת איזה ויכוחים יש לי כאן אתכם?
דוד אמסלם: תשאלי את ערן ניצן.
דוד אמסלם: תשאלי את יוצר.
דוד אמסלם: אני מצפה שמישהו שיושב באוצר וגם אחראי על הכסף, שיפתח קצת את הראש.
דוד אמסלם: את לא פקידה קטנה.
<יעל לינדנברג: אין בעיה.
<יעל לינדנברג: התקציב הזה - - -
דוד אמסלם: לא, שאותו פקיד יבוא וישאל אותם מה זה, ספרו לי, ספרו לי מה קורה במשרד החוץ, יכול להיות שיש עוד מקום שאני לא יודע עליו.
דוד אמסלם: מדובר במיליארד שקלים.
<יעל לינדנברג: אני אחזור על המנטרה של סדרי עדיפויות.
דוד אמסלם: כשאין לך תשובה את חוזרת למנטרה?
<יעל לינדנברג: אני אומרת שזה אותו עניין.
<יעל לינדנברג: אנחנו מדברים על משרד החוץ שגם אתו היו דיונים בסיכום התקציבי.
<יעל לינדנברג: שוב, סדרי עדיפויות של המשרד ועל פי זה מקבלים את התקציב.
<יעל לינדנברג: אני לא יודעת היכן זה נמצא בסדרי העדיפויות של המשרד.
<יעל לינדנברג: יכול להיות שבגלל זה הוא לא קיבל את התקציב.
דוד אמסלם: אני עשיתי כאן דיון לגבי תעודת הזהות.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתם מנפיקים גם תעודות זהות או רק דרכונים?
<סטלה ראפ: רק דרכונים.
דוד אמסלם: אם כן, זאת שאלה לא טובה.
<יוגב שמני: הדרכונים הביומטרים מונפקים בירושלים, במדפיס הממשלתי.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו הולכים סביב עצמנו ותראו מה אני אעשה.
דוד אמסלם: יש כאן משהו שהוא לא סגור ובסוף תמיד אנחנו מגיעים לכמה שקלים בקצה שעוצרים את כל התהליך.
דוד אמסלם: אני מבקש לזמן אלי.
דוד אמסלם: מי אחראי אצלכם ברמת סגן הממונה על התקציבים?
<יעל לינדנברג: או ערן ניצן או עופר.
דוד אמסלם: מי אחראי על משרד החוץ?
<אייל סיסו: ניר אמסל.
<יעל לינדנברג: ניר אמסל הוא הרכז.
דוד אמסלם: תחת מי הוא עובד?
<יעל לינדנברג: תחת עופר מרגלית.
דוד אמסלם: תזמיני את עופר מרגלית ואת ערן ניצן ואת יוצר.
דוד אמסלם: אני צריך רק אחד ממשרד החוץ.
<יוגב שמני: אצלנו זה אורי שיינין.
דוד אמסלם: במקום יוצר, אורי שיינין.
<סטלה ראפ: אני מציעה שיהיה רח"ט התקציבים שלנו עם אחד מאתנו.
<סטלה ראפ: זאב הראל.
דוד אמסלם: אני רוצה גם את יוגב ואת עמוס.
<יוגב שמני: גם את אלי אלפסי שהוא מאגף התקציבים שלנו.
דוד אמסלם: ברוך, גם אתה רוצה להיות?
<ברוך דדון: אם צריך.
<סטלה ראפ: אחד מאתנו יהיה.
<סטלה ראפ: את מי אתה רוצה?
דוד אמסלם: תחליטו אתם.
<סטלה ראפ: אייל יהיה כאן.
דוד אמסלם: תזמיני את אייל סיסו.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: תזמיני גם את יעל.
<יעל לינדנברג: אני עובדת עם אורי.
דוד אמסלם: תבואי עם אורי.
דוד אמסלם: אנחנו ננסה לסגור את הפינה הזאת.
<סטלה ראפ: נהיה אסירי תודה.
<סטלה ראפ: הרעיון הוא בעצם לקדם.
<סטלה ראפ: אנחנו מדינה אחת.
אכרם חסון: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
אכרם חסון: על סדר היום דיון מהיר בנושא המשטרה פושטת על מאות בתים במזרח ירושלים בניגוד לנהלים של כמה חברי כנסת שאני ביניהם.
אכרם חסון: אנחנו קודם נשמע את האגודה לזכויות האזרח שכתבה מספר מכתבים וקיבלה תשובה אחרי שבעה חודשים.
<נסרין עליאן: בוקר טוב.
<נסרין עליאן: אני מהאגודה לזכויות האזרח.
<נסרין עליאן: לפי מידע שהגיע אלינו ממספר מקומות, ממספר שכונות, גם בשנה שעברה המשטרה פשטה, עשתה מיפוי של התושבים, נכנסה לבתים ושאלה שאלות שהן קצת מוזרות ותמוהות שאין להן קשר לתפקידה של המשטרה.
<נסרין עליאן: בזמנו פנינו לרשויות וביניהן גם למשרד המשפטים ולמשטרה.
<נסרין עליאן: לאחרונה קיבלנו תשובה רק ממשרד המשפטים לפיה הנהלים חודדו והליקויים תוקנו.
<נסרין עליאן: לצערי בזמן שקיבלנו את מכתב התשובה ממשרד המשפטים, התקבלה אצלנו הידיעה שהמשטרה מתנהלת ומתנהגת באותה צורה בשכונה אחרת במזרח ירושלים כאשר היא נכנסת באמצע הלילה, בשעות 1:00, 2:00, 3:00 לפנות בוקר, מעירה תושבים משנתם, מבקשת מכולם להתייצב או מאב הבית ומבקשת תעודת זהות כדי לדעת מי מתגורר בבית, כמה חדרים יש בבית, הם הבית בבעלות או בשכירות, מי השכנים, היכן עובדים האנשים, היכן לומדים הילדים, שאלות שנשמעות יותר כמו סקר סטטיסטי שאנחנו לא מבינים מה הקשר בין זה לבין תפקידה של המשטרה.
<נסרין עליאן: ברור שלמשטרה יש סמכות להיכנס לבתים אבל הסמכות הזאת בחוק היא מוגבלת למספר דברים ספציפיים.
<נסרין עליאן: אנשי המשטרה כמובן יודעים היטב מה סמכותם.
<נסרין עליאן: לא סתם קיבלנו תשובה ממשרד המשפטים לפיה הליקויים תוקנו.
<נסרין עליאן: אנחנו רואים בחומרה את עצם זה שנאמר לנו מצד אחד שהליקויים תוקנו ומצד שני בפועל הדברים מתנהלים הלכה למעשה עדיין באותה צורה.
<נסרין עליאן: נשמח לשמוע הן ממשרד המשפטים והן מהמשטרה באיזו סמכות הם מתנהלים בצורה כזאת ומה מטרת המעשים האלה.
אכרם חסון: נמצא אתנו ניצב חיים שמואלי ממ"ר קדם.
אכרם חסון: אני רוצה לחדד את דברי נציגת האגודה לזכויות האזרח.
אכרם חסון: שלחתם מכתב אחרי שבעה חודשים.
אכרם חסון: הייתה טעות טכנית, אנחנו בני אדם, מקבלים.
אכרם חסון: אבל אחרי שתיקנתם, היא טוענת שאחרי כן עוד פעם הכניסות לבתים בניגוד לנהלים, בניגוד לחוק, בלי צו בית משפט, נעשו אחרי ששלחתם לה את המכתב.
אכרם חסון: העובדה, הם מציינים גם מקומות כמו ראס חמיס, שכונת עיסאוויה, א-טור וסאוואנה.
אכרם חסון: אנחנו מבקשים לשמוע מה יש לך להגיד בנושא הזה.
<חיים שמואלי: בוקר טוב.
<חיים שמואלי: כמו שאמרה נסרין, אנחנו באמת התייחסנו למענה הקודם מיוני 2016 והתחייבנו, כמו שאנחנו פועלים במהלך כל השנה, לפעול על פי חוק.
<חיים שמואלי: כל כניסה שלנו לבתים במזרח ירושלים היום, על פי צו שיפוטי.
<חיים שמואלי: , תוך שמירה על זכויות אדם ושמירה על מרקם חיים.
<חיים שמואלי: מאז לא שינינו את המדיניות שלנו.
<חיים שמואלי: אנחנו פועלים בהתאם לחוק.
<חיים שמואלי: במהלך כל השנה, ולא רק בלילות, אנחנו פועלים בכל גזרת ירושלים ופועלים היכן שצריך.
<חיים שמואלי: לראיה, רק אתמול בלילה בפעילות אל מול פעילים שהם חשודים, חמושים, בתוך הכפר עיסאוויה, במהלך סריקות, נתפסו שם נשקים.
<חיים שמואלי: זאת פעילות שמבוצעת בשגרה.
<חיים שמואלי: הפעילות שמציינת נסרין בראס חמיס היא פעילות שונה.
<חיים שמואלי: מדובר בבתים שנמצאים על קו גדר, שלפי מיטב ידיעתנו הם נבנו שלא כחוק, שבתוך הבתים האלה מתגוררים שוהים בלתי חוקיים.
<חיים שמואלי: אנחנו פועלים גם כדי לתפוס אותם ומצד שני כדי למנוע את כל האירועים שהיו שם במהלך השנה כולל הפרות סדר לעבר ציר משה דיין, ציר שמוביל לפסגת זאב.
<חיים שמואלי: גם כאן אני חייב לציין שבמהלך 2016 נתפסו לא מעט שוהים בלתי חוקיים במקום הזה.
<חיים שמואלי: אנחנו פועלים בשגרה.
<חיים שמואלי: לא הייתה כאן הפרה, לא היה כאן ניגוד למה שהתחייבנו ואנחנו נמשיך לעשות את זה במהלך כל השנה.
אכרם חסון: אנחנו כמובן לא נגד זה שאתם תרדפו אחרי סוחרי הנשק, כל אלה שמסכנים את הביטחון שלנו, אבל היא אמרה בצורה מאוד ברורה שלא משתמעת לשתי פנים שאתם נכנסים בין 1:00 ל-4:00 לפנות בוקר ועוברים בית בית בלי צווים.
אכרם חסון: אם יש לכם חשודים או יש לכם בתים ואתם מצוידים מראש בצווי בתי משפט ונכנסים לכל בית שנמצא ברשימה, ואין לנו טענות.
אכרם חסון: היא מדברת בצורה גורפת.
אכרם חסון: אני חושב שאתם לא רק מפרים את החוק אלא אתם גם פוגעים בכבודם של האזרחים, של התושבים.
<חיים שמואלי: אני חייב לציין שאנחנו לא פוגעים בחוק.
<חיים שמואלי: אנחנו לא פועלים בניגוד לחוק.
<חיים שמואלי: אנחנו עושים את הפעילות שלנו כמו שאמרתי וכמו שהתחייבתי רק על פי צו שיפוטי.
<חיים שמואלי: לא שינינו את המדיניות הזאת.
אכרם חסון: היא אומרת שמאז ששלחת את המכתב, הדברים חזרו על עצמם.
<חיים שמואלי: אני לא מכיר את זה.
<נסרין עליאן: יש לכם צו שיפוטי ל-300 בתים?
<חיים שמואלי: יש לנו צו שיפוטי לכל הבתים בהם פעלנו במהלך כל השנה.
<נסרין עליאן: זה צו גורף?
<חיים שמואלי: אין צו גורף.
<חיים שמואלי: יש צו מאוד מאוד נקודתי.
<חיים שמואלי: לגבי המקרה בראס חמיס, אין דיירים שמופיעים בכתובת.
<חיים שמואלי: המבנה עצמו הוא מבנה שהוא בלתי חוקי.
<חיים שמואלי: אנחנו רשאים לפעול שם וזה לא בניגוד לחוק, כדי לאתר את אותם אנשים שנמצאים שם.
<חיים שמואלי: זה לא קשור לבית שיש בו כתובת.
<חיים שמואלי: שם אין כתובות, אין שם דיירים שמופיעים על פי רישום, כך שהפעילות שלנו היא חוקית לחלוטין.
אכרם חסון: נעצור כאן.
אכרם חסון: נשמע את חברי הכנסת המציעים.
אכרם חסון: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: אני מתנצלת בשם ישראל כץ על הפקקים.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד לך שאני מופתעת מהתשובה שלך.
מיכל רוזין: מאוד מופתעת.
מיכל רוזין: אני לא מופתעת מהפעילות לצערי הרב, אבל אני מופתעת מהתשובה שלך.
מיכל רוזין: הייתי בטוחה שתיתן תשובה קצת יותר רצינית.
מיכל רוזין: סלחה, בלי להעליב.
מיכל רוזין: ברור שאני חושבת שהרבה מהחקיקה, בטח בשנתיים האחרונות, שהמשטרה קידמה תחת מעטה הטרור, פיגועי דקירה בירושלים וכדומה, היא חקיקה לא דמוקרטית ולא טובה למרות שהתקבלה ברוב.
מיכל רוזין: אבל אני שמה את זה בצד.
מיכל רוזין: תחת החוקים שעדיין קיימים במדינה דמוקרטית, במדינת ישראל, העובדה שאתם מתייחסים למזרח ירושלים כאילו מדובר בגדה המערבית, בשטחים הכבושים, שם אתם עושים - לא אתם, הצבא – את המיפויים האלה כבר חמישים שנים, הכיבוש זוחל.
מיכל רוזין: לא רק הסיפוח זוחל אלא הכיבוש זוחל והוא זוחל לתוך המקומות האלה.
מיכל רוזין: הוא זוחל לתוך מזרח ירושלים וזה מה שאנחנו רואים.
מיכל רוזין: כפר קאסם, לפני שבוע וחצי ירו שני בעלי מוסך אחד בשני ולא ראיתי , ואתם יודעים היטב שיש שם המון נשק לא חוקי, אתכם עושים מיפוי ועוברים מבית לבית.
מיכל רוזין: הטיעונים על זה שאין כתובות, גם בכפר קאסם אין כתובות ואי אפשר לרשום בוויז לאיזה בית אתה רוצה להגיע.
מיכל רוזין: אנחנו יכולים לתת עוד הרבה דוגמאות כאלה.
מיכל רוזין: אם כן, הטיעונים שלך, אני מצטערת, יכולים לתפוס להרבה מקומות אחרים בתוך מדינת ישראל.
מיכל רוזין: מזרח ירושלים בתוך מדינת ישראל.
מיכל רוזין: אפשר להתווכח על זה פוליטית, אבל הממשלה הזאת מחזיקה בדעה שירושלים צריכה להיות אחודה, מאוחדת, ולכן אם זו העמדה של הממשלה הזאת, חייבים להתייחס לתושבי מזרח ירושלים בדיוק כמו שמתייחסים לתושבי פתח תקווה.
מיכל רוזין: אתה יודע כמה שוהים בלתי חוקיים יש בפתח תקווה עירי היקרה?
מיכל רוזין: לדעתי זו אחת הערים שיש בה הכי הרבה שוהים בלתי חוקיים.
מיכל רוזין: אני לא רואה אתכם עושים מיפוי מבית לבית.
מיכל רוזין: ליד הבית שלי בשכונה מאוד טובה בונים בתים ואני לא רואה שאתם באים לבדוק האם יש שם שוהים בלתי חוקיים ויכול להיות שזה טוב ויכול להיות שזה לא טוב, אבל העובדה שאתם עושים את המיפויים האלה, ברור לנו שאתם לא מתייחסים למזרח ירושלים כמו לשאר הערים במדינת ישראל.
מיכל רוזין: לכן אני מבקשת לשמוע לא תשובות שהן תשובות שאומרות שיש נשק בלתי חוקי ויש בנייה, אז אנחנו עושים הכול כחוק.
מיכל רוזין: אני מבקשת לשמוע מהי תכנית העבודה שלכם, האם באמת התכנית היא לבוא ולטרטר משפחות על טפיהן, על ילדיהן, באמצע הלילה על מנת באמת לייצר איזשהו לחץ.
מיכל רוזין: תגיד לנו.
מיכל רוזין: תגיד לנו שזאת שיטת העבודה שלנו, כך אנחנו חושבים שנכון, אנחנו רוצים ליצור מצב שהם לא יאפשרו להחזיק שב"חים, אבל תגיד לנו.
מיכל רוזין: אל תגיד לנו שהכול חוקי, הכול נכון והכול תקין.
אכרם חסון: אתה תרשום את הדברים ולאחר מכן תוכל להגיב.
אכרם חסון: אני רוצה לשמוע את נציגת משרד המשפטים.
אכרם חסון: מה יש לך להגיד?
אכרם חסון: את שמעת את עמדת המשטרה, שמעת את עמדת האגודה לזכויות האזרח ואני שואל היכן את.
<שושי סומך: כמו שצוין כאן, התייחסות המשטרה ניתנה כבר ביולי והטעות הייתה שלנו לתשובה המאוחרת.
<שושי סומך: אבל גם תשובת המשטרה הועברה לאגודה.
<שושי סומך: זה לא שהיא לא נענתה בכלל עד אז.
<שושי סומך: כמו שאמר כאן מר שמואלי, ממה שאנחנו יודעים מהמשטרה, באמת בוצעו פעולות אכיפה, הבעיות שהיו היו באיתור בתים לא נכונים עקב הקושי בכתובות וככל הידוע לנו הנהלים חודדו.
אכרם חסון: למה עושים את זה בין השעה 1:00ל-4:00 לפנות בוקר?
אכרם חסון: למה לא עושים את זה באור יום?
<שושי סומך: יש צרכים שהם צורכי אכיפה נקודתיים.
אכרם חסון: את מדברת על איתור כתובות.
אכרם חסון: את לא מדברת על דברים מסוכנים.
<שושי סומך: לא.
<שושי סומך: אדוני, הצרכים המבצעיים לצורכי אכיפה הם אלה שהביאו לכניסה בלילה עת היה צורך.
<שושי סומך: טעויות שהיו, היו בגלל איתור בתים לא נכונים.
<שושי סומך: אלה שני דברים שונים.
<שושי סומך: הצורך להיכנס בלילה לא היה כדי לאתר.
מיכל רוזין: יש סתירה בין העמדות.
עאידה תומא סלימאן: אי אפשר למרוח אותנו ככה.
עאידה תומא סלימאן: הכניסות לא היו נקודתיות.
עאידה תומא סלימאן: בואו נשים את הדברים על השולחן.
עאידה תומא סלימאן: הכניסות לא היו נקודתיות שכך אפשר להגיד שטעו בכתובת.
מיכל רוזין: הוא טוען שאין כתובות.
עאידה תומא סלימאן: כשטועים בכתובת, היו נכנסים לכולם ועושים חיפוש אצל כולם, אפילו כאשר נכנסים לבית ויודעים שזאת לא הכתובת שחיפשו אותה.
עאידה תומא סלימאן: נכנסים לבית ומבינים שיש טעות וממשיכים ועושים את כל התהליך ואת הפרוצדורה.
עאידה תומא סלימאן: בואו תודו בזה.
עאידה תומא סלימאן: יש עבודה שיטתית שנעשית בירושלים המזרחית כדי לעשות מיפוי ולנסות להוציא כמה שאפשר מהאזרחים שם ולזרוק אותם לשטחים ולשלול מהם את התושבות ואת האזרחות שלהם.
עאידה תומא סלימאן: זה מה שעושה המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: זה לא נכון שזה כאילו נקודתי.
עאידה תומא סלימאן: המיפוי נעשה מדלת לדלת ודווקא בלילה כדי לבדוק האם הבן אדם ישן באותה כתובת או לא.
אכרם חסון: בואי ניתן לה להמשיך.
אכרם חסון: אחרי כן תוכלי להתייחס.
עאידה תומא סלימאן: נכון או לא?
אכרם חסון: חברי הכנסת, בואו ניתן לה להשלים את הדברים.
<שושי סומך: אני אסכם ואומר.
<שושי סומך: לגבי מה שקורה בשטח, הידע שלנו מטבע הדברים מגיע ממשטרת ישראל, מה שאומרת ישראל, זה גם מה שידוע לנו מהם.
<שושי סומך: לי אין אפשרות להיות בשטח ולדעת מה קורה.
אכרם חסון: מה את אומרת על מה שטענה נציגת האגודה לזכויות האזרח שאחרי שהמכתב הזה יצא, נעשו אותן פעולות בניגוד למה שנכתב במכתב?
<שושי סומך: קודם כל, זה דורש בדיקה חוזרת שלנו.
אכרם חסון: כל הזמן נבדוק?
אכרם חסון: מתי נסיים?
מיכל רוזין: וגם למה לא בדקת לקראת הדיון.
מיכל רוזין: אם ידעת שיש דיון עשרה ימים לפני קיומו, למה לא בדקת?
אכרם חסון: הם שלחו את המכתבים בצורה מאוד ברורה.
אכרם חסון: אנחנו קראנו את המכתבים לפני שבאנו לכאן.
<שושי סומך: על הדיון נודע לי אתמול בצהרים.
מיכל רוזין: זה שנודע לך אתמול בצהרים, זאת בעיה של משרד המשפטים אבל משרד המשפטים יודע כבר עשרה ימים על הדיון והיה צריך לבדוק את הדברים האלה ולבוא עם תשובות.
מיכל רוזין: אתם מזלזלים בכנסת.
מיכל רוזין: כל העניין הזה של להגיד לא ידענו, אני לא מאשימה אותך, את ידעת על כך אתמול אבל הבוסים שלך, עם כל הכבוד, ידעו על הדיון עשרה ימים לפני כן.
מיכל רוזין: צריך לבדוק ולהביא תשובות.
<שושי סומך: אנחנו חלילה לא רוצים לזלזל בכנסת ישראל.
<שושי סומך: ודאי לא זאת הכוונה.
מיכל רוזין: זה זלזול.
מיכל רוזין: כך אתם עושים כל פעם, כל ישיבה.
<שושי סומך: משטרת ישראל נכנסת בצווי בית משפט לבתים שיש בהם צורך.
<שושי סומך: ממה שאנחנו יודעים מהמשטרה, הצרכים קיימים.
מיכל רוזין: לכל הבתים האלה היו צווים?
מיכל רוזין: אתם בדקתם שלכל הבתים יש צווים?
אכרם חסון: מיכל, בואי נאפשר לה להמשיך בדברים.
מיכל רוזין: אלה השאלות.
עאידה תומא סלימאן: האם אתה מרגיש שאתה לא מקבל תשובה?
אכרם חסון: אחרי שנשמע את כל חברי הכנסת אנחנו נשאל שאלה ונקבל תשובה.
<שושי סומך: תשובת משטרת ישראל כפי שהועברה אלינו, הבתים שהם נכנס אליהם היו בצו בית משפט.
אכרם חסון: חברת הכנסת עאידה תומא, בבקשה.
עאידה תומא סלימאן: אני מתנצלת על האיחור ומתנצלת על כך שאעזוב את הדיון כי אני מנהלת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה.
מיכל רוזין: התנצלתי בשם ישראל כץ על הפקקים.
עאידה תומא סלימאן: כל העניין של התנהלות המשטרה בירושלים מוכיח שוב מה שאנחנו אומרים, שירושלים המזרחית היה תחת כיבוש וכנראה רשויות המדינה מבינות את זה טוב מאוד ולכן מתנהלים בצורה כזאת כאשר החוק לא פועל שם.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שיחליטו הרשויות אם הן מתייחסות לירושלים המזרחית שהיא חלק מהעיר והיא תחת הריבונות הישראלית ואם זה כך, כדאי שהחוק יתבצע שם כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: זה שאני לא מסכימה לאמירה הזאת, זה משהו אחר.
עאידה תומא סלימאן: אבל בלתי אפשרי לפשוט על בתים בשעות הלילה המאוחרות, וזה לא עניין של נקודתי שיש לי צו בית משפט לפשוט על הבית הספציפי כי יש חשדות מסוימים אלא מדובר בפשיטות על כל הבתים בשכונה מסוימת.
עאידה תומא סלימאן: רואים שזה מגמתי כאשר עוברים משכונה לשכונה וכנראה אחרי שמסיימים את המיפוי בתוך השכונה, עוברים לשכונה הבאה.
עאידה תומא סלימאן: זה קורה כאשר לא ברור מה בדיוק מחפשים.
עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, ואמרה חברתי חברת הכנסת מיכל רוזין, קורים מקרי רצח בהרבה כפרים ערביים ויודעים על התפשטות נשק בלתי חוקית אבל אני לא רואה שהמשטרה הולכת מבית לבית ועושה מיפוי היכן נמצא הנשק הזה כפי שנטען בעניין של ירושלים.
עאידה תומא סלימאן: אם אתם טועים, נכנסתם בטעות לבית כי הכתובת לא ברורה, למה ממשיכים לבצע את הפעולה למענה נכנסתם אם זה בטעות?
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם יוצאים עם כמה, אבל עשרה צווי חיפוש בכל בית בכל לילה?
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שצריך להיכנס ולעשות את התהליך בעשרה בתים אבל לא לעבור מדלת לדלת, לא להיכנס לכל השכונה.
עאידה תומא סלימאן: להיכנס לכל השכונה, זה מיפוי שמעניין מאוד מה מטרתו.
עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהרבה מהפשיטות האלה, ואחרי שדיברתי עם אנשים, הן כדי לבדוק מי גר בבית, לבצע את החקירות שכאילו הביטוח הלאומי צריך לבדוק כדי לדעת ממי לשלול את אפשרות השהייה בתוך ירושלים.
עאידה תומא סלימאן: זה לא שב"חים שאתם מחפשים.
עאידה תומא סלימאן: שב"חים, אפשר להגיד שכאילו הם תושבי השטחים והם נמצאים בתוך ירושלים.
עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל מחפשים לראות אם הבן אדם הגיש את כל הניירת, ארנונה, שהות, שכר דירה וכולי.
עאידה תומא סלימאן: אני מכירה סיפורים לפיהם נכנסו לתוך הבתים של אנשים וביקשו לדעת למה יש בגדים של גבר בארון והיו מקרים שבדקו האם באמת הבגדים של האנשים שחיפשו אותם נמצאים באותו בית.
עאידה תומא סלימאן: אלה דברים שהם מעבר לעבודה של המשטרה.
עאידה תומא סלימאן: זה כבר ניסיון של אכיפת נורמות פוליטיות וצורות מחשבה של בודקים מי התושבים וזה גרם להרבה מקרים של שלילת אזרחות.
מיכל רוזין: טקטיקות כיבוש.
עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה.
עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר זאת הודאה רשמית שירושלים המזרחית היא תחת כיבוש ומתנהלים בה בדיוק כמו כובשים.
עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב אני אומרת את זה.
עאידה תומא סלימאן: מצד שני אני שמחה על זה.
עאידה תומא סלימאן: אבל בינתיים יש אנשים, יש משפחות, יש ילדים שמתעוררים בשעה 3:00 לפנות בוקר ורואים שהמשטרה עומדת להם באמצע הבית, הם לא מבינים מה קורה אתם ויש פחד ויש הרגשת חוסר ביטחון.
עאידה תומא סלימאן: התפקיד שלכם הוא להשרות ביטחון על האזרחים ושלא ירגישו מאוימים על ידי המשטרה.
אכרם חסון: חבר הכנסת זוהיר בהלול.
זוהיר בהלול: שני חששות רציניים מלווים אותי בסוגיה הזו.
זוהיר בהלול: ראשית, אתם מתנהגים לצערי הרב כמו מדינת משטרה.
זוהיר בהלול: אלה הם תסמינים די ברורים של התנהלותה של מדינת משטרה שנשלחת אל השטח בהתאם לכוונות נסתרות על הציבור אבל תוך כדי כוונות גלויות של אותם אנשים ששולחים, או גופים או ממשלה ששולחת אתכם.
זוהיר בהלול: הדבר השני שאני חרד ממנו זו הפגיעה האנושה בזכויות אדם בסיסיות.