GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: תנסח.
זוהיר בהלול: בטיחות.
<תומר רוזנר: להשמיט את שלום הציבור.
דוד אמסלם: להשמיט את שלום הציבור, לרשום רק בטיחות.
זוהיר בהלול: וגם לבקש לא להגביל את סמכותו של בית-המשפט באופן גורף.
דוד אמסלם: שואל, מה המשמעות של ההקדם האפשרי?
תמר זנדברג: דרך אגב, אם אפשר להצטרף לשאלה הזאת, כי כל סעיף (ב), אני חייבת להגיד, לא ברור.
תמר זנדברג: כלומר, מה הצורך בו?
תמר זנדברג: מה אומרים לבית-משפט?
תמר זנדברג: שהוא יחליט על יסוד עמדות הצדדים, אם הוא רואה צורך בקיום דיון בבקשה הוא יעשה את זה, והוא יחליט בהקדם האפשרי.
תמר זנדברג: זה כמו להגיד לבית-משפט, תבוא לדיון בשעה הנקובה ותעשה את העבודה שלך.
<מרגנית לוי: אסביר, אם אפשר.
<מרגנית לוי: כל סעיף (ב) הוא לא סעיף חדש, זה מודל שקיים בחקיקה לגבי סעדים זמניים.
<מרגנית לוי: אם אתם רוצים ספציפית לראות דוגמה אחרת, אז זה קיים בתקנות בתי-משפט לעניינים מינהליים לגבי סעד זמני.
<מרגנית לוי: זה מודל, אגב, שאושר שם על-ידי ועדה שמלווה את חוק בתי-משפט לעניינים מינהליים בראשות השופטת בדימוס דורית בייניש, כך שזה לא משהו חדש.
<מרגנית לוי: והמטרה של הסעיף הזה היא מכיוון שמדובר בסעד זמני, לאפשר לבית-המשפט לדון על דרך הכתב כדי לתת את הסעד הזמני כמה שיותר מהר.
<מרגנית לוי: וגם תיבת המילים "בהקדם האפשרי" זאת תיבה שקיימת בחקיקה אחרת גם לגבי סעד זמני וגם לגבי ההחלטה העיקרית בכל הליך כלשהו.
<מרגנית לוי: כי זה נכון שקשה לנו מאוד להגביל את בית-המשפט בסעד זמנים, ואנחנו גם נמנעים מלעשות זאת חרף מה שכתוב.
דוד אמסלם: מרגנית, אל תאריכי לי בתשובות, זה פחות חשוב לי.
דוד אמסלם: אני מסכים עם מה שאמרה חברת הכנסת תמר, אתם חוזרים על עצמכם פה, אבל לא חשוב לי.
דוד אמסלם: אני רוצה להתמקד בנושא הזה.
דוד אמסלם: מה זה בהקדם האפשרי?
דוד אמסלם: אחד, הקדם אפשרי זה שנה; ואחד, הקדם אפשרי זה יומיים.
דוד אמסלם: רשום כאן 15 יום, אני מבין במונחים חד-חד ערכיים, אז תחליטו.
דוד אמסלם: אל תענו לי.
דוד אמסלם: תרשמו את זה כאן כהערה, תחליטו מה זה, תכתבו לנו את זה בלוחות זמנים.
זוהיר בהלול: דודי, הם טובים במושגים.
<בת אור כהנוביץ: אני מבקשת להתייחס.
<בת אור כהנוביץ: מרגנית, אולי אני אוסיף.
<בת אור כהנוביץ: הכוונה היא שאין יכולת או רצון להגביל את בית-המשפט בלוחות זמנים.
<בת אור כהנוביץ': כיוון שהדברים האלה, כמו שאנחנו יודעים, עלולים להיות גמישים, ויש אילוצים.
דוד אמסלם: מה זה עלולים?
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לב העניין פה, זה בעצם לב האירוע.
דוד אמסלם: בית-המשפט מורח את הדברים לפעמים, והוא בעצם אחד מהגורמים של הבעיה בכלל.
<קריאה: מינהל התכנון.
<בת אור כהנוביץ': אם הוועדה מבקשת שנקבע מועדים, אפשר גם לקבוע מועדים.
<בת אור כהנוביץ': אבל הרעיון הוא שבסופו של דבר בית-המשפט, גם כשיבואו הצדדים ויבקשו בינתיים דחייה של מועד הדיון או בקשות זמניות נוספות על יסוד הבקשה לעיכוב ביצוע, הוא יאמר לצדדים: חבר'ה, אין ברירה, אני חייב לקבל פה החלטה מהירה, ולכן אני לא מוכן לקבל שום בקשות.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה להתקדם, ברשותכם, גם בחוק.
דוד אמסלם: הרי יש לנו במהלך כל החוק שהקראנו לוחות זמנים למבקש, היו לוחות זמנים לכל מיני דברים.
דוד אמסלם: בית-המשפט כאן צריך להגיב בלוחות זמנים.
<תומר רוזנר: ברשותך, אני חושב שהגבלת בית-המשפט בלוח זמנים עלולה ליצור אפקט הפוך.
<לירון אדלר מינקה: בדיוק.
<תומר רוזנר: זאת אומרת שבגלל שבית-המשפט לא מספיק, אז הוא יגיד: אוקיי, אני הולך על הצד הבטוח, קודם כול אני נותן עיכוב ביצוע, כי זה המועד שהמחוקק רצה שאתן החלטה בתוך 30 יום, לא הספקתי לדון, אז קודם כול אני נותן עיכוב ביצוע, לא דנתי.
<תומר רוזנר: אפילו שאין לבקשה הזאת שום סיכוי הוא הולך על הצד הבטוח.
<תומר רוזנר: אני נותן עיכוב ביצוע, ואז הוא עמד בלוח זמנים שלו.
<תומר רוזנר: שיש חשש שאם תגביל את לוח הזמנים של בית-המשפט - - -
דוד אמסלם: אז זאת בעיה של המדינה, שאחרי זה המדינה תוסיף עוד שופטים.
דוד אמסלם: מה זה מעניין אותנו?
דוד אמסלם: אז תוציאו את המילים בהקדם האפשרי.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נראה לי שכל הסעיף הזה מיותר.
דוד אמסלם: אז אל תכתוב.
דוד אמסלם: אני גם מסכים שהסעיף מיותר, אבל אני אומר, בגדול, אני מבקש כאן להכניס לוחות זמנים גם לבית-המשפט.
<תומר רוזנר: תרשמי את זה.
דוד אמסלם: זחאלקה, בבקשה.
דוד אמסלם: בסדר, רשמנו.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, יכול להיווצר מצב שהשבעה ימים יהיו לפני הדיון, ואז הורסים לפני שיהיה דיון.
דוד אמסלם: לא יספיקו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: עיכוב הביצוע הוא בשביל הדיון.
ג'מאל זחאלקה: עיכוב ביצוע בשביל הדיון.
<רוני טיסר: ההסתייגות היא בשמך או בשם הסיעה?
עבדאללה אבו מערוף: בשם הסיעה.
ג'מאל זחאלקה: בשם הסיעה.
ג'מאל זחאלקה: ואני מציע שהסעיף שאחריו, (ג), יימחק.
דוד אמסלם: תרשמי, רוני, לבטל את סעיף (ג).
דוד אמסלם: בבקשה, חאג' יחיא.
עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של שלום הציבור, כמו חברי, להשמיט, וזה לפי העניין של בטיחות לפי חוות דעת מהנדס העיר או מי שהסמיך אותו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא כל אחד יבוא ויגיד שמבחינת הבטיחות זה לא בסדר.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שייקבע זה מהנדס העיר או מי שמהנדס העיר הסמיך מטעמו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ואמרתי, את (ב) למחוק.
דוד אמסלם: בסדר גמור, תודה.
יוסף ג'בארין: קודם כול, אני חושב שהסעיף הזה הוא מאוד מאוד בעייתי, ואני לא מכיר התערבות כה בוטה בלוח הזמנים של בית-המשפט.
יוסף ג'בארין: הסעיף הזה בעצם אומר שאין למשרד המשפטים אמון בבית-המשפט, זה מה שהוא אומר.
דוד אמסלם: אבל מה ההסתייגות?
יוסף ג'בארין: זה מה שהוא אומר.
דוד אמסלם: באת עכשיו, לא הבנת את הסעיף, אבל מה ההסתייגות?
יוסף ג'בארין: עוד לא התחלנו.
דוד אמסלם: יוסף.
דוד אמסלם: יוסף, מה ההסתייגות שלך?
יוסף ג'בארין: אני אומר שעוד לא התחלתי, מה אתה צועק כבר?
יוסף ג'בארין: אתה אומר לי בא עכשיו, בטח שאני בא עכשיו.
יוסף ג'בארין: מה זה בא עכשיו?
יוסף ג'בארין: רק התחלתי.
יוסף ג'בארין: כל פעם אתה עושה את זה.
יוסף ג'בארין: אני רק התחלתי לדבר.
דוד אמסלם: יוסף, אני לא רוצה להוציא אותך פעם שלישית, אל תעיר לי איך לעשות.
יוסף ג'בארין: מה זה הגעת עכשיו?
יוסף ג'בארין: למדתי את החומר טוב מאוד, ואני מכיר אותו בעל-פה.
דוד אמסלם: אז אני מודיע לך מה זה הגעת עכשיו.
דוד אמסלם: אנחנו יושבים פה משעה 08:00, הסברנו את הסעיף.
דוד אמסלם: לא היית כאן.
דוד אמסלם: חשבת שכל פעם שתיכנס תתחיל את הישיבה, אתה כל כך חשוב שנעצור את הכול רק בשבילך.
יוסף ג'בארין: לא חשבתי.
דוד אמסלם: אז תבוא בזמן, תקשיב, ואז תהיה לך שאלה.
דוד אמסלם: אל תגיד לי למה אני גם מתעצבן.
יוסף ג'בארין: תפסיק.
דוד אמסלם: גם אל תעיר לי.
יוסף ג'בארין: אני מבקש ממך - - -
אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש - - -
דוד אמסלם: אל תפריע לי, אחמד, אל תפריע לי.
יוסף ג'בארין: ככה לא מדברים אל חברי כנסת.
דוד אמסלם: רק שנייה, אל תפריע לי.
אחמד טיבי: מה זה אל תפריע?
אחמד טיבי: לא, אתה לא יכול לדבר ככה לחבר כנסת שהוא מומחה, למד את החומר, רוצה להשחיל הערה.
דוד אמסלם: אחמד, אל תפריע לי.
אחמד טיבי: מה זה אל תפריע לי?
אחמד טיבי: אתה לא מנהל, ואנחנו לא התלמידים.
אחמד טיבי: תדבר יפה אל חברי כנסת.
דוד אמסלם: אני מדבר יפה מאוד.
אחמד טיבי: אוקיי, אז - - -
דוד אמסלם: אז אל תעיר לי גם איך אני מדבר או לא מדבר.
אחמד טיבי: אני יכול להעיר לך, בהחלט.
דוד אמסלם: טוב, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.
אחמד טיבי: אני יותר ותיק ממך, אני מכיר את התקנון יותר טוב ממך, ואני מכבד אנשים יותר ממך.
אחמד טיבי: אז תכבד אותו.
דוד אמסלם: אני מכבד מצוין, ואל תגן עליו.
אחמד טיבי: אני אגן עליו, בטח שאני אגן עליו.
אחמד טיבי: יש לך תחביב, ככה לנהוג בקוצר רוח אל אנשים.
דוד אמסלם: אוקיי, אחמד, צא החוצה, בבקשה.
דוד אמסלם: קראתי לך לסדר פעם שלישית.
אחמד טיבי: זה דיון רציני?
אחמד טיבי: זה על חוק רציני?
אחמד טיבי: של חיי אדם?
אחמד טיבי: וככה אתה מתנהג?
דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את אחמד.
יוסף ג'בארין: אולי תספר לנו על הסיור של המסוק שלך מעל היישובים הערביים?
יוסף ג'בארין: תספר לנו על זה יותר טוב.
דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה גם.
יוסף ג'בארין: לא חשפת את זה לוועדה.
<קריאה: אנשים פה הרסו להם בתים.
<קריאה: דוד, לא ייתכן לנהל את זה כמו שלטון צבאי פה.
אחמד טיבי: תוציא את כל הח"כים הערבים, תישאר עם תומר.
דוד אמסלם: אין בעיה, אחמד.
אחמד טיבי: תוריד את היד, אני יוצא לבד.
אחמד טיבי: (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מחדר הוועדה)
<קריאה: לא ייתכן שתנהלו את זה בצורה כזאת.
<קריאה: יש פה אנשים שרק לפני חודשיים הרסו להם בתים, למה אתם עושים את זה?
דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו גם.
<קריאה: תוציא אותי, אז מה?
<קריאה: תישאר אתה ו"רגבים".
<קריאה: אתם תנהלו את זה, אתה ו"רגבים" תנהלו את זה.
<קריאה: עובדים אצל "רגבים".
דוד אמסלם: אין בעיה, אין שום בעיה, אני לא צריך להתנצל.
דוד אמסלם: בבקשה, תצא החוצה.
<קריאה: זה מה שקורה, אתם מנהלים את זה עם "רגבים".
דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותך.
<קריאה: זה החוק של "רגבים".
<קריאה: זה החוק, כל הכבוד, ככה מנהלים את זה, משטר צבאי.
דוד אמסלם: תצא, בבקשה.
<קריאה: תפסיקו את זה כבר, חאלס.
דוד אמסלם: תצא, בבקשה, החוצה.