GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב אלקין: נזרקו פה כל מיני מספרים באוויר, אני רוצה לעשות קצת סדר.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין משהו, ברשותך, כבוד השר.
דוד אמסלם: אני מבין שאתה אומר, רבותיי, אנחנו בעצם אולי ניתן לכם עוד שלושה חודשים, ואני מבין שאתה מתכוון שבשלושה חודשים יבוא לדבר, אחרת בשלושה חודשים מעבירים מיכל?
זאב אלקין: התשובה מאוד פשוטה.
זאב אלקין: אמרתי, נתנו שלושה חודשים להידברות, הם לא נוצלו לכיוון שרצינו שהם ינוצלו, לכן, מבחינתנו, הסאגה הסתיימה.
זאב אלקין: למה צריך שלושה חודשים?
זאב אלקין: כי יש הרבה צרכני אמוניה במשק, וצריך לעשות פה סדר.
זאב אלקין: זרקו פה מספר 3,000 טון, זה מספר נכון, אני לא מדייק עד המספר האחרון, אבל אלה הם מה שקרוי צרכי חירום של המשק.
זאב אלקין: הצרכים הרגילים של המשק שלא כולל ייצור דשנים, הם כפול מזה, הם 6,000 טון.
זאב אלקין: ישנם כל מיני צרכים של תעשייה.
דוד אמסלם: ללא דשנים.
זאב אלקין: ללא דשנים.
זאב אלקין: ישנם כל מיני צרכים של תעשייה באמוניה, אנחנו מגיעים ל-6,000 טון.
זאב אלקין: 3,000 טון, אפשר לייבא לכאן באיזוטנקים יש כל מיני דרכים, זאת אחת מהדרכים, הוצעו פה גם חלופות אחרות, זה כמות שהיא בהחלט עדיפה מבחינה בטיחותית על הפעלה של המיכל עם הסיכון של האנייה.
זאב אלקין: 6.000 טון גם אפשר, זה יותר סיכונים, יותר שינוע, יותר בלגאן, אפשר, כמובן זה דורש היערכות רלבנטית.
זאב אלקין: השלב הבא זה ייצור דשנים לצרכים ישראליים, לשוק המקומי שלנו, זה כבר מספר אחר לחלוטין, זה 17,500 טון - זה מספר אחר.
זאב אלקין: אני כבר אומר עכשיו, תוגש הבקשה, אנחנו נדון עליה.
זאב אלקין: אבל אני כבר אומר עכשיו זה מספר של להביא אותו באיזוטנקים, לדעתנו, לא נכון, שכרנו יוצא בהפסדנו.
זאב אלקין: לכן צריך להבין שלשוק הדשנים המקומי כרגע אין כל כך פתרון ברור, אגב, אפשר לקנות דשנים.
דוד אמסלם: שנייבא דשנים ולא נייצר?
דוד אמסלם: רק שנייה, זו גם החלטה.
זאב אלקין: אלא אם כן הוצעו פה פתרונות אחרים טכנולוגיים שהם מייקרים את תהליך הייצור.
זאב אלקין: אני לא יזם, זו החלטה של מפעלי דשנים.
יונה יהב: 17,000 מעולם לא היה המספר הזה.
זאב אלקין: היות ואנחנו נותנים את ההיתרים.
מיכל רוזין: מה השתנה ממה שידעת במליאה?
זאב אלקין: שום דבר, אני תיכף אגיע לזה.
זאב אלקין: לדעתנו, עצם העובדה שלא ניתן למצוא לזה פתרון דרך איזוטנקים, עדיין לא אומרת שצריכים להחזיק את תושבי מפרץ חיפה, או את אותם מאות אנשים כבני ערובה של המיכל.
זאב אלקין: לכן אנחנו קיבלנו כאן החלטה מודעת, אבל אני רוצה שכל העובדות יהיו על השולחן, כי אני חושב שאנחנו כאנשים רציניים צריכים להבין את ההשלכות - שיש פה צרכים שיש להם פתרון פשוט, ויש צרכים שהפתרון הוא קצת יותר מסובך, אגב, הוא קיים, כי מה עוד האפשרויות?
זאב אלקין: כבר הזכירו פה.
זאב אלקין: אפשר לבנות מתקנים לייצור אמוניה יותר קטנים.
זאב אלקין: אפשר לייצר אמוניה מאוריאה.
זאב אלקין: אפשר למעשה לדלג שלב כמו שהוצע כאן בתהליך הייצור, הרי בסופו של דבר, כדי לייצר דשנים לא צריך את האמוניה, צריך את החומצה החנקתית, אפשר לייבא אותה.
זאב אלקין: אלו עלויות אחרות, צריך להיות פה שיקול של המחיר מה יותר זול, לייצר פה, או לייבא דשנים.
זאב אלקין: אני לא חושב שאנחנו כמשרד להגנת הסביבה צריכים להיכנס לנעליים האלה.
זאב אלקין: למה שלושה חודשים?
זאב אלקין: אנחנו בחנו כמה לדעתנו המשק צריך להתארגן לכל האלטרנטיבות האלה, כמובן לא בניית מפעל.
זאב אלקין: בניית מפעל זה סיפור של שנתיים, שלוש, זה סדרי גודל אחרים.
זאב אלקין: אם היו מגיעים אלינו בזמן השימוע עם הצעה כזאת, יכול להיות אנחנו שוקלים, זה מאחורינו.
זאב אלקין: אנשי מקצוע שלנו – אני פה אשתף אתכם בהתלבטות, התלבטו בין חודשיים לשלושה, על סמך הידע המקצועי שלנו, זה מאוד קשה גם לדייק במדויק.
זאב אלקין: נועצנו עם שני גורמים שהם גורמי מקצוע – אחד, זה משרד הכלכלה, בסוף הוא צריך לדאוג כאן למשק, שאלנו אותם שאלה, חיכינו זמן לתשובה.
זאב אלקין: בסוף הגיעה התשובה, אמרה שלושה חודשים.
זאב אלקין: קיימנו גם שיח בעל פה עם המל"ל, נציג המל"ל נמצא פה.
זאב אלקין: הם בכלל לא אהבו את עמדתנו מלכתחילה, התווכחו אתנו.
זאב אלקין: אבל אמרו שלצורך ההתארגנות למלאי חירום, גם הם צריכים שלושה חודשים.
זאב אלקין: לכן אנחנו אמרנו לעצמנו, אולי יכולנו להתווכח איתם ולכתוב חודשיים וחצי או חודשיים ושבוע.
זאב אלקין: היות וברור לנו שהולכים פה, מצד אחד לתהליך משפטי שיהיו השלכות להתדיינות המשפטית הזאת, ואנחנו צריכים להיות הכי מסודרים שאפשר, כי למשל, ברור שעשרה ימים זו החלטה לא רצינית.
זאב אלקין: היה ברור לי שהיא לא תצליח לעבור את הביקורת השיפוטית של השלב הבא, כי כולם מבינים שלרוקן את המיכל בעשרה ימים זו גישה לא רצינית.
זאב אלקין: ולכן, רצינו ללכת פה בגישה מבוססת, רצינית שתיתן פתרון למשק.
זאב אלקין: אני אגיד עוד משהו, ההחלטה שלנו לא אומרת שכל שלושת החודשים האלה המיכל צריך כל יום להתמלא ולפעול, וכדאי לשים לב למה אמרנו לחיפה כימיקלים, זו נקודה מאוד חשובה.
זאב אלקין: אמרנו שההיתר הזה ניתן במספר תנאים.
זאב אלקין: תנאי אחד – כדי שלא נהיה עדים לתהליך שהיינו כבר כולנו שאני קורא לו קצת סחיטה של כל המשק, ועוד פעם, חיפה כימיקלים לא יאהבו את הביטוי הזה.
זאב אלקין: אבל ברגע שבית-משפט החליט מה שהחליט, יצאה הודעה שאף צרכן במשק לא יקבל את האמוניה, כי חיפה כימיקלים, כי הרי זה שלו, הוא לוקח הכול לעצמו.
זאב אלקין: אז הודענו בהיתר רעלים, שאם לא תימשך אספקה של האמוניה בזמן שלושת החודשים האלה לכלל צרכנים במשק, אנחנו נשלול את ההיתר לאלתר.
זאב אלקין: המטרה של שלושת החודשים האלה זה לא רק לחיפה כימיקלים, זה למשק כולו, ובראש ובראשונה למשק כולו – זה דבר אחד.
זאב אלקין: דבר שני, אמרנו, לרדת מתחת לשלושת אלפים טון, צריך אישור מיוחד שלנו – למה?
זאב אלקין: כי זה מלאי חירום, וצריך לדאוג שהוא יהיה קיים במדינת ישראל בכל רגע נתון, עד שהוא לא התארגן בדרך אחרת.
<ירון חנן: איפה?
זאב אלקין: זה כבר בינינו לבין המל"ל.
זאב אלקין: המל"ל יודע שזאת המשימה שלו.
זאב אלקין: גורמי הביטחון הרלבנטיים יודעים שזאת המשימה שלהם.
זאב אלקין: אמרו לנו, שלושה חודשים זה הזמן שהם צריכים להתארגנות.
זאב אלקין: כרגע, בשלושת החודשים האלה, אם נראה שהמערכת התארגנה יותר משלושת החודשים, אז נאפשר לרדת משלושת אלפים ומטה.
זאב אלקין: עד שלא, אז זה יהיה שלושת אלפים רף תחתון, צורך חירום של מדינת ישראל.
<ירון חנן: במיכל עצמו?
<ירון חנן: עד יוני.
זאב אלקין: כרגע כן.
זאב אלקין: עד לתום שלושת החודשים.
דוד אמסלם: מה שהוא שואל, בתום שלושת החודשים, האם יהיה מה שנקרא מחסן חירום?
זאב אלקין: זאת אחת מהמטרות שהיינו צריכים לתת את הפתרון, זאת אחת מהסיבות למה צריך שלושת החודשים.
זאב אלקין: תנאי נוסף ששמנו, מה-1 למרץ, ממחר למעשה, אין באופן חופשי – שאל ראש העיר, אנייה, אף אחד לא יידע, אין דבר כזה.
זאב אלקין: לפי היתר הרעלים הזה שיהיה מה-1 במרץ, כל אנייה שתרצה לפרוק אמוניה במפרץ חיפה תצטרך אישור שלנו.
זאב אלקין: ולכן, שלושה חודשים יכולים להתקצר.
זאב אלקין: אם בסוף, למשל, הערכה שלנו שהייתה יותר אופטימית שדיברה על חודשיים נראה שהמשק התארגן תוך חודשיים, ולא צריך יותר אניות, יש מספיק מלאי, ולא צריך, אז לא נאשר אניות.
זאב אלקין: אנחנו בכל שלב נתון לפני שנאשר אנייה, נבדוק מה המצב המדויק של המשק בהתארגנות והאם יש צורך באנייה הזאת.
זאב אלקין: לכן, מי שחושב ששלושה חודשים עכשיו יטיילו פה אניות וימלאו את זה באופן חופשי, זאת לא המציאות.
זאב אלקין: מצד שני, אנחנו צריכים לגלות אחריות.
יעל כהן-פארן: איך הם מילאו לפני שבוע 2,500 טון במיכל בלי שאתם ידעתם את זה?
זאב אלקין: כי עד ל-1 למרץ היה להם היתר רעלים חופשי למלא מתי שצריך.
זאב אלקין: הם פועלים באופן חוקי במסגרת היתר שניתן להם.
זאב אלקין: אבל אני מתאר לכם את כללי המשחק החדשים, והם מכירים אותם מצוין, קיבלנו מאתנו הכול בכתובים מסודר, ואני מניח שגם יערערו, אבל זה עניין אחר.
זאב אלקין: אלה הם כללי משחק החדשים, ולכן, לפי ההתארגנות גם של מלאי חירום, וגם של שאר צרכי המשק, יהיה ניתן לקצר שלושה חודשים במידה וזה אמתי – צריך כל הזמן לבחון מה ההתארגנות, כי בכל זאת, אתם צריכים להבין, זו מציאות חדשה, אגב, אני ממליץ לכל צרכני האמוניה להבין שזו מציאות חדשה, ולצאת להתארגנות באופן מידי, לא לחכות שאחרי שלושה החודשים האלה פתאום העולם עוד פעם התהפך, ולבוא אלינו ולבכות שאין פתרונות.
זאב אלקין: לכן, מהבחינה הזאת הגישה שלנו הייתה מאוד עקבית לאורך כל הדרך כמו שאתם רואים, יש מאחוריה הגיון.
זאב אלקין: מצד שני, אני מקווה שאחראית כלפי המשק שאנחנו בכל זאת כמי ששולל פה היתר רעלים, צריכים לדאוג לאיזשהו מינימום של התפקוד.
זאב אלקין: הבטחנו את זה במהלך כל החודשים האחרונים שזה הכיוון.
זאב אלקין: עמדנו בזה בהחלטה שלנו בשבוע שעבר, ואנחנו גם נעמוד בזה בהמשך – יהיה פה תהליך משפטי, אף אחד מאתנו לא יודע מה יביא תהליך משפטי.
זאב אלקין: יהיה פה רצון אולי מגורמים ממשלתיים אחרים בניסיון להתגבר עלינו דרך ועדת שרים לרגולציה, אני לא רואה את זה כרגע, אבל תיאורטית האופציה הזאת גם קיימת, כרגע אני לא רואה את התהליך הזה קורה.
זאב אלקין: אני הייתי ממליץ, ולכן טוב שמתקיים הדיון הזה.
זאב אלקין: לכל צרכן אמוניה במדינת ישראל להתחיל להפנים שאנחנו במציאות חדשה, כי אנחנו לא מתכוונים לשחק פה "יו יו" והשלושה החודשים האלה לא ניתנו לצורך הידברות.
זאב אלקין: מבחינתנו, כפי שאמרתי, התהליך הסתיים.
דוד אמסלם: האמת היא, אתה ריתקת אותי במה שאמרת, וגם חידשת לי.
דוד אמסלם: אגיד לכם משהו.
דוד אמסלם: אני כרגע מתלבט לאן אנחנו לוקחים את הדיון, זאת אומרת, מבחינתי הדיון הסתיים.
דוד אמסלם: בגלל שאם השר אמר את מה שאמר, אז אם אתם רוצים להמשיך, אני אשמע אתכם.
דוד אמסלם: אבל אני חושב, וכפי שאמר השר, הוא הביא את זה כבר לנקודת קצה.
דוד אמסלם: את מתעקשת לומר משהו שיחכים אותנו קדימה.
דוד אמסלם: הביא לנקודת קצה.
<יורם ראב"ד: אנחנו לא רוצים לפגוע באף אחד.
<יורם ראב"ד: אנחנו מבינים שהדיון הסתיים.
<יורם ראב"ד: כבוד היושב ראש, זה בסדר.
<יורם ראב"ד: אם מה שאמר השר שזה לא למשא ומתן, הדיון הסתיים מבחינתנו.
דוד אמסלם: בגדול, בדרך כלל הדיונים בכנסת הם באים לעודד את הממשלה לקדם את הנושא.
דוד אמסלם: היות ובעצם הממשלה כבר קיבלה החלטה, אז מבחינתנו נגמר האירוע.
דוד אמסלם: אם היית מדבר לפני זה היה נכון, אתם מייצגים את מיכל האמוניה.
<יורם ראב"ד: אין לי טענה, ולכן אני אומר, אני מכבד את השר.
דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אני רוצה ממש בשני משפטים.
משה גפני: תראו, אני כנראה הכי ותיק כאן מבחינת הכנסת.
משה גפני: אני הייתי יושב ראש ועדת הפנים, אז זה נקרא ואיכות הסביבה, היום זה נקרא והגנת הסביבה.
משה גפני: אז הייתי בכנסת חבר טוב של יונה יהב, שהוא היה חבר כנסת, עשינו חוקים יחד.
משה גפני: בסדר, גיליתי דברים חדשים שלא ראיתי את זה כשהיית חבר כנסת.
משה גפני: בוא נניח לעניין הזה, זה לא נושא הדיון.
משה גפני: אז היו דיונים על מיכל האמוניה, דיונים קשים.
משה גפני: כל מי שאומר היום, לא דנו על העניין הזה, דנו על העניין הזה באופן אקטיבי, לא סתם.
משה גפני: ולא רק על הנושא של מיכל האמוניה, על כל הנושא של מה שקורה במפרץ חיפה.
משה גפני: היינו שם גם, המצב לא התחיל היום, הוא הלך והחריף ברבות השנים.
משה גפני: אני חייב לומר שאני תמהתי מאוד, גם כחבר כנסת כשהייתי יושב ראש ועדת הפנים, גם כחבר כנסת שנמצא בכל השדולות הירוקות שקיימות.
משה גפני: עליי אומרים בכנסת, שאני חבר כנסת השחור הכי ירוק בכנסת.
משה גפני: קיבלתי את הפרסים שלי.
משה גפני: התפלאתי למה עיריית חיפה נתנה היתר להגדיל את בתי הזיקוק, את בז"ן – למה נתנו את זה?
יונה יהב: לא נתנו.
משה גפני: בסדר, אז אמרתי דברים לא נכונים.
משה גפני: תנו לי להגיד, יש לי חסינות, אני יכול להגיד מה שאני רוצה.
משה גפני: אחרי זה יבדקו האם נתתם אישור לבז"ן, לא נתתם אישור לבז"ן – נתתם.
משה גפני: היום אנחנו נמצאים במצב, הלוואי והיינו מצויים בו מתי שאני הייתי יושב ראש ועדת הפנים.
משה גפני: להיות חבר כנסת ירוק, אז באותם ימים, זה היה משהו הזוי, על אחת כמה וכמה חרדי, ועוד חרדי, בכלל אמרו, תגיד, אתה קיבלת טיפול רפואי, או לא קיבלת?
משה גפני: זה היה משהו הזוי.
משה גפני: אני הייתי צריך לעשות כנס עם הרב הראשי, ולהסביר למה איכות הסביבה נוגע לחיים שלנו?
משה גפני: למה כל הדברים האלה הם חיוניים, לא רק מבחינה אוניברסאלית, הם חיוניים מבחינת היהדות.
משה גפני: אני שכנעתי בעניין הזה חברים שלי, ויותר, ויותר נהיה מי שחבר כנסת שהוא ירוק והוא חברתי בעניין הזה, הוא עושה דבר נכון.
משה גפני: אין דרך חזרה - רבותיי, מחיפה כימיקלים.
משה גפני: רבותיי, מהארגונים הירוקים.
משה גפני: אני מכיר את הכנסת – אין דרך חזרה.
משה גפני: המציאות היא שמיכל אמוניה לא יהיה.
משה גפני: אין מציאות כזאת היום, מה שפעם לא היה קורה.
משה גפני: היינו צריכים להילחם בעשר אצבעות שלנו מספר בודד של חברי כנסת, עם ארגונים גם כן שהיו מעט מאוד.
משה גפני: היום זה כבר לא שם.
משה גפני: היום החיים עושים את שלהם.
משה גפני: צריך לגבות את השר להגנת הסביבה על מה שהוא אמר כאן עכשיו בוועדה.
משה גפני: צריך לגבות אותו על העניין הזה, הוא לא יחזור בו.
משה גפני: חיפה כימיקלים, תיכף תשמעו אותם, להערכתי, הם יגידו דברים שכבר לא היו אומרים לפני חמש או עשר שנים.
משה גפני: כולם מבינים שהמפעלים צריכים להתקיים, וכשהמפעלים צריכים להתקיים, צריכים להתקיים לא עם מיכל האמוניה, להתקיים עם אופנים אחרים שמבחינה מקצועית צריך לעשות את זה, אף אחד לא ייסגר.
משה גפני: אני זוכר שהיה לי בוועדת הכספים, שבאו אליי הטייקונים ואמרו, מה זה?
משה גפני: אתה מגדיל את המיסוי על הנושא של חיפושי גז?
משה גפני: אנחנו לא נחפור.
משה גפני: אמרתי, תודה רבה, הנה הדלת, תצאו, נביא אחרים.
משה גפני: אין מציאות כזאת, שבן אדם נמצא עם מפעל, והוא פתאום בא ואומר, לא מתאים לי העניין הזה.
משה גפני: הכול יעבוד, בעזרת השם, ומיכל האמוניה לא יהיה.
<מאיה יעקבס: אני מעמותת "צלול".
<מאיה יעקבס: אני מתנצלת שהפרעתי, אני פשוט מתרגשת.
<מאיה יעקבס: אנחנו מלווים את הנושא הזה כבר חמש וחצי שנים, ומובילים בעצם את הקמפיין.
<מאיה יעקבס: הובלנו את גלעד ארדן - - - שבחן את החלופות.
<מאיה יעקבס: דחפנו את השר פרץ להוביל להחלטת הממשלה, לסגירת מיכל האמוניה.
<מאיה יעקבס: לא הרפינו מהשר גבאי, ומכרז שנמשך ונמשך – שבע פעמים דחו אותו כדי למצוא יזם שחיפה כימיקלים היו הגורם המחבל המרכזי מאחורי הקלעים כי הם היו אלה שלא הסכימו להצטרף.
<יורם ראב"ד: - - - חיסיון, תשמרי על מה שאת אומרת.
<מאיה יעקבס: סליחה?
<מאיה יעקבס: נראה לך.
<יורם ראב"ד: שלך אין חיסיון.
<מאיה יעקבס: סליחה, אתה מאיים עליי?
<יורם ראב"ד: לא, אני אמרתי תשמרי על העובדות.
<מאיה יעקבס: - - - לייצר אמוניה לפני חמש שנים - - -
דוד אמסלם: אני מבקש, כאן לא מפריעים.
<מאיה יעקבס: אני רוצה להצביע על כמה נקודות שמאוד חשובות שלא עלו פה.
<מאיה יעקבס: לפני שבוע נחשף ב"ערוץ 2" הקשר בין חיפה כימיקלים לבין המל"ל, אדון וווה יושב כאן, הציג דוח לממשלת ישראל שאומר שמיכל האמוניה הוא לא מסוכן.
<מאיה יעקבס: שלוש וחצי שנים שהממשלה לקחה את הזמן - -
דוד אמסלם: אני שואל מה את רוצה?
דוד אמסלם: הזמן שלי קצר, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: אחרי מה שאמר השר, יש לך משהו לקדם אותנו?
דוד אמסלם: יש לך משהו לחדש לנו?
<מאיה יעקבס: יש לי הרבה.
<מאיה יעקבס: קודם כל לגבי המיכל, המיכל הספציפי הזה.
<מאיה יעקבס: מדברים על שלושה חודשים שיסירו את היתר הרעלים.
<מאיה יעקבס: אסור שהוא יישאר פיזית שם.
<מאיה יעקבס: אם צריכים להשתמש באיזשהו מיכל אחר שיכיל אמוניה, צריך להיות מבנה אחר.
<מאיה יעקבס: לא, הוא לא אמר בפירוש.
<מאיה יעקבס: דבר שני, צריך לפתוח חקירה על הקשר שלא היה חשוף לציבור בין המל"ל לבין חיפה כימיקלים, וגם לא להעביר את האמוניה לאשקלון.
<יורם ראב"ד: אני עו"ד של חיפה כימיקלים.
<יורם ראב"ד: אנחנו לא ניכנס לפרטים, כי לאור דברי השר, הבנו שבעצם אנחנו במין משא-ומתן, בטח לא בפורום הזה.
<יורם ראב"ד: באנו עם רצון טוב, ועם רעיונות לשים על השולחן, ואולי לדון בהם, אבל אנחנו מבינים שהפורום הזה הוא לא הפורום המתאים, אנחנו נעשה את זה מול השר.
<יורם ראב"ד: יש לנו כוונות באמת להציע פתרונות שלא עלו עד היום על השולחן.
מיכל רוזין: למה הם חיכו כל כך הרבה זמן?
מיכל רוזין: – השר שאל.
דוד אמסלם: השר לא פה.
דוד אמסלם: הוא יענה לו אחרי זה במשרד שלו.
דוד אמסלם: מיכל, את מפריעה לי, ומתעקשת להפריע.
מיכל רוזין: הוא היה עונה.
מיכל רוזין: לא, שהציבור ישמע.
דוד אמסלם: לא, אני לא רוצה שהוא יענה, זה לא חשוב.
<יורם ראב"ד: אני מבטיח לך שאני אענה לשר.
<יורם ראב"ד: הסיבה העיקרית לכך שאנחנו יודעים להציג היום חלופות שלא היו לפנינו קודם נובעת מהשינוי בעמדת המדינה כפי שהושמעה אתמול בבית-המשפט, לכך שלא נדרשת יותר כמות מינימום שאנחנו צריכים לשמר עבור המשק.
<יורם ראב"ד: ברגע שהמדינה הסירה מאתנו את הצורך לשמר את המינימום הנדרש לכלל הצרכנים במשק - מדובר כמאה צרכנים, אנחנו יודעים להציע חלופות אלטרנטיביות למצב הקיים שאנחנו חושבים שהתקבלו על-ידי השר, אבל שוב, זה לא הפורום.
<יורם ראב"ד: נאמרו פה מלים קשות בעיניי.
מיכל רוזין: נאמרו פה דברים לא נכונים.
<מאיה יעקבס: נאמרו פה דברים - - -
דוד אמסלם: ראש העיר חיפה, תראה, אני מכבד אותך.
דוד אמסלם: בן-אדם רגיל הייתי מוציא אותו כבר לפני כמה דקות.
דוד אמסלם: אז אני מבקש ממך.
יונה יהב: רק להגיד משפט.
דוד אמסלם: אני מבקש, אתה לא תתפרץ כאן.
דוד אמסלם: הסברתי לך ואמרתי לך כמה פעמים, זה כאן לא עיריית חיפה.
דוד אמסלם: אני כאן מנהל את הדיון לפי כללים.
<יורם ראב"ד: אני לא אכנס לכל הדברים שנאמרו פה, ואנחנו כמובן חולקים על חלק גדול מהדברים שנאמרו פה.
<יורם ראב"ד: אבל הייתה פה אמירה לגבי האחים טראמפ, ולזה אני חייב להתייחס.
<יורם ראב"ד: סליחה, זה שפוגעים - - -
דוד אמסלם: לא, אני מבקש לא, עצור, זה לא חשוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, אף אחד גם לא פגע.
<יורם ראב"ד: ברגע שזרקו לאוויר - - -
דוד אמסלם: אני כאן ברשותך בוועדה משתדל לא לעסוק ברכילויות.
דוד אמסלם: אני מציע לא להיכנס לשם.
אורן אסף חזן: לא, אבל היושב ראש, הוא מבקש להגיב.
דוד אמסלם: אתה כל הזמן אומר לי מה להגיד.
דוד אמסלם: חבר הכנסת חזן, אתה כבר מעיר לי פעמיים איך לנהל את הישיבה, גם לא פעם אני מבקש.
דוד אמסלם: אני מציע לא להיכנס לשם, אני לא רוצה ללכת לשם.
<יורם ראב"ד: אמרת, ואני מסכים.
<יורם ראב"ד: אדוני, אני מבקש לפחות לפרוטוקול, כדי שהפורום יידע, כי יש דברים שלא יודעים.
<יורם ראב"ד: חיפה כימיקלים אחראית לאחוז מסך הכול היצוא של מדינת ישראל.
<יורם ראב"ד: אחוז מהיצוא של מדינת ישראל, ו-2% מהיצוא התעשייתי.
<יורם ראב"ד: יושבים פה כאילו - - -
<מאיה יעקבס: - - - את הכול הם עושים בבתי-משפט.
דוד אמסלם: סליחה, מאיה, קומי, צאי החוצה, אני לא בגן ילדים פה.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע לפני כן את המל"ל.
דוד אמסלם: שאלה אחת לך ווה, תשובה ונגמור את העניין.
דוד אמסלם: אתה רוצה להגיב על מה שאמרו.
דוד אמסלם: קודם כל שב.
מיכל רוזין: אולי נכניס את מאיה.
דוד אמסלם: מיכל רוזין, אני לא רוצה להוציא אותך גם.
מיכל רוזין: למה שתוציא אותי?
דוד אמסלם: בגלל שאת מפריעה לי.
מיכל רוזין: אני עוזרת.
דוד אמסלם: לא, אל תעזרי לי.
דוד אמסלם: ווה, אני מבקש ממך.
דוד אמסלם: אצלי לא מתייחסים מה הוא אמר, כן אמר, לא אמר.
דוד אמסלם: יש לי שאלה אחת.
<זאב - ווה צוק רם: כאשר מתייחסים אליי, אז אני חייב להתייחס.
דוד אמסלם: לא, אתה לא חייב כלום.
דוד אמסלם: אתה רק חייב לענות לשאלות שלי.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחת, תענה לי רק בכן ולא.
דוד אמסלם: אם תרצה להאריך בשתי משפטים, ובזה בעצם מבחינתי תם הדיבור שלי אתך בעניין.
דוד אמסלם: השר אמר שבעצם המדינה צריכה לשעת חירום כ-3,000 טון אמוניה.
דוד אמסלם: הוא אמר שזה בעצם סיפור שאתם אמורים לסגור את הסיפור הזה של שעת חירום.
דוד אמסלם: האם אתם ערוכים בשלושה חודשים לתת תשובה לסיפור של שעת חירום?
<זאב - ווה צוק רם: ישבנו עם השר, ביקש שנעשה את המשימה הזאת כחלק מאלה שאחראים על הנושא הזה - היבטי החירום של מדינת ישראל - נשתדל לעמוד בזה.
דוד אמסלם: לא נשתדל.
דוד אמסלם: אני שואל אם אתם יודעים להביא את התוצאה, בגלל שאם זה לא יקרה, אני מניח שנעשה פה דיון, בעוד שלושה חודשים אני אשאל אותך.
דוד אמסלם: תראה, אני בדיונים שלי שואל את הבן-אדם, תגיד, כמה אתה צריך?
דוד אמסלם: אני אומר לו תשמע, אם יהיה שלושה חודשים ושבועיים, אז אתה תגיד לי שזה אפשרי?
<זאב - ווה צוק רם: אנחנו מקווים שנעמוד בשלושה החודשים שסיכמנו עם השר.
דוד אמסלם: מקווים זה לא טוב.
<זאב - ווה צוק רם: זה טוב.
דוד אמסלם: מבחינתי זה לא טוב, אתה אל תחלק לי ציון עכשיו.
<זאב - ווה צוק רם: זה טוב, כיוון שישנם תהליכים, כי יכול להיות שאני אציע איזה מקום, המל"ל יציע איזה מקום.
אורן אסף חזן: היושב ראש, למה הם ביקשו שלושה חודשים מראש והם לא יכולים לעמוד בזה?
אורן אסף חזן: הוא אומר שהוא מקווה.
דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט - שלושה חודשים זה נראה לך זמן סביר כדי שתתנו את התשובה?
<זאב - ווה צוק רם: כן.
<זאב - ווה צוק רם: אני חייב להגיד משהו.
<זאב - ווה צוק רם: מאיה ציינה שגילתה סוף כל סוף, או מישהו גילה סוף כל סוף את הקשרים של משרד ראש הממשלה עם חיפה כימיקלים, ואכן, זה אפילו יצא בתקשורת.
<זאב - ווה צוק רם: נכון, המל"ל ניהל פורום מקצועי עם חיפה כימיקלים, עם אלוף פיקוד העורף, וצוות פיקוד העורף שאחראי על המיכל הזה בחירום.
<זאב - ווה צוק רם: עם המשרד להגנת הסביבה, בראשות השר, ועם כל הגורמים שצריכים, כולל פגישה עם פרופ' נוטע, שהוא אחד האנשים שחתום על הדוח, כולל פנייה לראש עיריית חיפה.
דוד אמסלם: ווה, זה בסדר.
<זאב - ווה צוק רם: כולל פנייה לראש העיר לכנס צוות משולב - - -
דוד אמסלם: אתה נראה לי בן-אדם מכובד.
דוד אמסלם: אני מרגיש אפילו טיפה בושה בגלל שאתה צריך להסביר את זה.
דוד אמסלם: אני סומך על היושרה שלכם.
דוד אמסלם: תשמע לי.
דוד אמסלם: אני מנהל כאן שבעה דיונים ביום.
<זאב - ווה צוק רם: - - - לשפוך רפש על משרד ראש הממשלה.
<זאב - ווה צוק רם: ..
דוד אמסלם: סליחה, אני מנהל פה שבעה דיונים ביום, ביום שני.
דוד אמסלם: אני אומר לך שאם אני אתייחס לכל מה מי שאמר מה, תאמין לי, אני לא אסיים אפילו רבע דיון.
דוד אמסלם: אני, אם אני לא שואל אותך משהו, אז חזקה, אתה איש ישר, הגון, מערכות ישרות, אז אנחנו לא רוצים לצאת בפני כתבה בעיתון, עזוב, אנחנו לא שם - עצם העניין שאתה מתייחס לזה זו בעיה.
<זאב - ווה צוק רם: סגרנו את העניין.
מיכל רוזין: הבעיה איך לא ישבו ביחד ולא הגיעו למסקנה הנכונה, זאת הבעיה.
מיכל רוזין: לא מי ישב, ומי - - -
דוד אמסלם: מיכל, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה, ועוד מעט פעם שנייה גם.
מיכל רוזין: זאת שאלה לגיטימית.
דוד אמסלם: בגלל שאת לא בזכות הדיבור.
משה גפני: השר נמצא כאן.
משה גפני: אני מציע לכם, אל תיכנסו לפרטים, בסדר, אבל תגידו את העקרונות – חשוב מאוד.
דוד אמסלם: בבקשה, מנכ"ל חיפה כימיקלים בישראל.
<נדב שחר: שלום לכולם, מאחר ואני מרגיש כאויב העם, מאחר וכולם חושדים בנו שאנחנו לא אכפת לנו מתושבי חיפה, מאחר וחושבים שאנחנו איזה אויב שלא מתייחס, אני לא חושב שזה המצב לאשורו.
<נדב שחר: ואני לא חושב שהכוונה שלנו עכשיו להיכנס להצדיק או לא להצדיק עניינים שעלו כאלה וכאלה, אני חושב שזה לא המקום ולא הזמן - מה כן אני חושב?
<נדב שחר: אני חושב שזה נכון, כי גם ניסיתי לפגוש בשלושה חודשים האחרונים את השר לאיכות הסביבה ולא הצלחתי.
<נדב שחר: ברגע שהמכרז נפל, משרד ראש הממשלה יחד עם משרד האוצר, ואחר כך משרד האוצר קיבל את ההובלה על זה, הקים ועדה למצוא אלטרנטיבות להקמה של מפעל בתוך הדו-שיח הזה אנחנו היינו עמוק.
<נדב שחר: עמדת משרד האוצר הייתה נגד הקמת מפעל, הוא מעדיף אלטרנטיבות של יבוא מירדן שעדיין הוא בודק אותם.
<נדב שחר: הוא העדיף אלטרנטיבות של כניסה נוספת בקצ"א.
<נדב שחר: למרות שהיה לו ברור, ואני חושב שחשוב שהאנשים יידעו כאן, חיפה כימיקלים שגם דנה איתם בפתרון של מפעל של חיפה כימיקלים רק 67% ממנו הסכימה להביא 200 מיליון דולר, ולהגיע להבנה עם משרד האוצר על בסיס אותם 700 מיליון שקל שכביכול אומרים שמשרד האוצר העמיד, והוא לא העמיד אותם.
<נדב שחר: בעצם, לא התקיים שום דו-שיח אמתי על הקמת מפעל, לא התייחסו לבעיות.
<נדב שחר: אני חושב שהשר מבין את הבעיות לא פחות ממני, הוא נקב בהן.
<נדב שחר: ולכן, אני חושב שלבוא ולהגיד שחיפה כימיקלים שלושה חודשים ישבה ולא עשתה כלום, קצת לא נכון.
<נדב שחר: אני באופן אישי נפגשתי גם עם שר האוצר פעמיים בנושא הזה.
<נדב שחר: נפגשתי עם מנכ"ל משרד הממשלה מספר פעמים.
<נדב שחר: כל אנשי אגף התקציבים שעמיר לוי, מונה על-ידי השר לעמוד בראש הוועדה, ולבוא היום להציג לפני כולם שחיפה כימיקלים ישבה ולא עשתה שום דבר, אני חושב שזה לא הגון, אני חושב שהיינו הגונים גם לפני זה.
<נדב שחר: לגופו של עניין.
<נדב שחר: אתמול כן נפל דבר בבית-המשפט, כי פעם ראשונה הגיע נציג המדינה ואמר שני דברים בסיסיים.
<נדב שחר: 1.
<נדב שחר: אנחנו לא צריכים מלאי אמוניה חירום.
<נדב שחר: 2.
<נדב שחר: אנחנו לא צריכים נקודה אחת שתכניס את האמוניה לישראל.
<נדב שחר: 3.
<נדב שחר: שכל גוף שנמצא ימצא את הפתרון שלו - אלה כללים שמשנים את המשחק.
<נדב שחר: חיפה כימיקלים מכל טונה שנכנסת, בוא נגיד את המספרים - לשבוע חיפה כימיקלים צורכת כ-1,600 טון אמוניה, ושאר המשק, שהוא לא חיפה כימיקלים שמייצר כל מיני מוצרים והם נשארים במשק הישראלי, גם חיפה משאירה חלק מהמוצרים במשק הישראלי צורכת עוד 800 טון אמוניה.
<נדב שחר: דרך אגב, זה מתאים למספרים שהשר אמר, המספרים שהשר אמר הם מספרים נכונים.
<נדב שחר: חיפה כימיקלים בהחלט יודעת להציג לאור מה שקרה אתמול, יודעת להציג למשרד האוצר אלטרנטיבות שעומדות בכללים למשרד איכות הסביבה, יודעת להציב אלטרנטיבות שבבסיס שלהן עבודה ברמות מלאים הרבה יותר נמוכות.
<נדב שחר: לא צריכים את המיכל של ה-12 אלף טון.
<נדב שחר: מבחינתנו, עם זמן התארגנות, אפשר גם לסגור את המיכל הזה.
<נדב שחר: ברגע שזו הייתה עמדת המדינה, ואנחנו היינו יכולים להציג את הפתרון לחיפה כימיקלים בלבד ולעסוק בזה, זה עוזר לנו מאוד.
<נדב שחר: אנחנו ננצל את ההזדמנות להיפגש עם אנשי המשרד, ונראה להם שחיפה כימיקלים, לצרכיה היא, על מנת לקיים היא חברה טכנולוגית, חברה מובילה עולמית, היא מעסיקה אלפי עובדים, לא צריכים לזלזל בזה כל כך.
<נדב שחר: להיות יצואן זה לא עונש.
<נדב שחר: להיות יצואן זה כבוד גדול.
<נדב שחר: אני חושב שאמירה שמסתכלת ואומרת לאלפי עובדים - עזבו, תגמרו, אני מזמין גם את השר לאיכות הסביבה לבקר לא רק במיכל האמוניה, מיכל האמוניה זה לא חיפה כימיקלים.
<נדב שחר: לבקר בחיפה כימיקלים, ולראות מה חיפה כימיקלים עושה.
דוד אמסלם: אגב, אתם הזמנתם אותי, אני נעניתי, ואני אבוא לסיור אצלכם.
<נדב שחר: בשמחה.
<נדב שחר: אנחנו יודעים, אם המשרד יאשר לנו, להוריד את הכמויות ולדאוג לצרכים של חיפה כימיקלים הרבה יותר מהר מאשר אנשים חושבים.
<נדב שחר: אנחנו נצטרך את עזרת המשרד, לא בכמויות, אלא רק בהיתרים לטווח קצר מאוד.
<נדב שחר: תודה רבה.
יעקב אשר: הוא קיבל את ההמלצה של הרב גפני, הוא דיבר לעניין.
דוד אמסלם: אני מבקש לסכם מכבוד השר.
זאב אלקין: את עיקר הדברים פרסתי בפניכם, אני רק אתייחס לדברים האחרונים של נציגי חיפה כימיקלים.
זאב אלקין: אני רוצה לחדד מספר דברים.
זאב אלקין: קודם כל, לתפיסתי האישית לפחות, ולתפיסתנו, חיפה כימיקלים וגם האחים טראמפ, הם לא אויבי מדינת ישראל - נהפוך הוא.
דוד אמסלם: בוודאי, אף אחד לא חשב כך בכלל.
זאב אלקין: לכן, מלכתחילה, כפי שאמרתי, אנחנו הגענו לאן שהגענו לא בחדווה גדולה, אלא במצב של העדר פתרונות.
זאב אלקין: אבל בוודאי אנחנו לא שמחים לשום פגיעה בתעשייה, ולא מחפשים את זה.
זאב אלקין: אלא כל פתרון שיימצא בלי לסכן את הבריאות ואת החיים של תושבי מפרץ חיפה, ובכלל, כלל תושבי מדינת ישראל, הוא בוודאי יהיה מקובל עלינו ונשמח לתת את כל התשובות לכל הצעה פרטנית שנקבל מהר.
זאב אלקין: לא התכוונתי שבשלושת החודשים האחרונים חיפה כימיקלים ישבו בחיבוק ידיים, האחרונים שהיו.
זאב אלקין: אני אדייק מה אמרתי ואחזור על זה.
זאב אלקין: אני חושב שחיפה כימיקלים דיי ישבו בחיבוק ידיים בזמן המכרז, וחבל שכך.
זאב אלקין: בשלושת החודשים האחרונים אני יודע שהיה שיח, אבל, לצערי, בלי להיכנס כרגע מה הסיבות לכך, הוא לא הבשיל למה שביקשנו – שחיפה כימיקלים יניח על שולחננו תכנית סדורה וברורה עם לוח זמנים מאוד ברור.
זאב אלקין: אבל כפי שאמרתי, אין דרך חזרה בעיניי מהמועד של סגירת המיכל, אלא אם כן, בית-משפט החליט אחרת.