GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז קמיניץ: כי אנחנו מדברים כרגע על סעיף שבו ההליכים בעודם באיבם, זה לא משהו חלוט, זה לא משהו סופי, ההליכים נמשכים.
<ארז קמיניץ: עכשיו השאלה היא איך אנחנו שומרים על הסטטוס-קוו, איך אנחנו שומרים על מצב שבו לא ייעשה שינוי?
<ארז קמיניץ: הסעיף מדבר על עיכובי ביצוע.
<ארז קמיניץ: אפשר להגיש בקשה לעיכובי ביצוע אגב ההליך, בית-המשפט יבחן אותה.
<ארז קמיניץ: אמרנו שביחס לצווים – שהם כשלעצמם שמירה על הסטטוס-קוו, הפסקת ביצוע של עבודה, ניתן צו להפסקת ביצוע של עבודה, אין מה לעכב אותו, כי אם אני אעכב אותו הוא ימשיך את הבנייה.
אוסאמה סעדי: ארז, זה לא ברור.
אוסאמה סעדי: אני מדבר עכשיו מבחינה משפטית.
אוסאמה סעדי: תראו, כשמגישים צו מניעה זמני, ואתה יודע את זה, גם בהליכים אזרחיים רגילים, אם הסעד המבוקש בבקשה למניעה זמנית הוא הסעד העיקרי הסופי, בית-משפט לא תמיד נותן צו כזה.
אוסאמה סעדי: כי הוא אומר: בעצם, אם אני נותן לך את הצו של מניעה זמנית אז אתה כבר השגת את כל הסעד העיקרי שלך.
<ארז קמיניץ: עד הדיון.
אוסאמה סעדי: ולכן אני אומר, זה במסגרת השיקולים.
אוסאמה סעדי: מה שאתם עושים פה, אתם רוצים לשלול את כל הסמכות של בית-המשפט.
<ארז קמיניץ: להפך.
<לירון אדלר מינקה: אנחנו אומרים לו לדון מהר בצווים האלה.
עבדאללה אבו מערוף: אתם לא אומרים לו לדון.
עבדאללה אבו מערוף: אומרים לו למעט, אז זה - - -
דוד אמסלם: אי-אפשר ככה.
דוד אמסלם: עבדאללה, תן לו לסיים, אחרי זה אני יעבור אליך.
עבדאללה אבו מערוף: לא יעוכב.
אוסאמה סעדי: לא יעוכב.
<תומר רוזנר: לכן יתקיים דיון מהיר.
<לירון אדלר מינקה: אבל הדיון חייב להיות מהיר.
זאב בנימין בגין: לא יעוכב ביצועו של פסק-הדין.
אוסאמה סעדי: לא יעוכב ביצועו, "ובית המשפט יחליט בבקשה".
<ארז קמיניץ: נכון, אנחנו לא רוצים שהוא ימשיך לבנות.
זאב בנימין בגין: אז העבודה תמשיך להיפסק.
זאב בנימין בגין: נכון, נו.
<ארז קמיניץ: מה הבעיה בזה?
זאב בנימין בגין: אני לא רואה בעיה.
<ארז קמיניץ: איפה ביצוע?
<ארז קמיניץ: אבל אנחנו מפסיקים אותו.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להפסיק את הביצוע של הבונה.
<תומר רוזנר: של העבודה.
דוד אמסלם: של העבודה.
עבדאללה אבו מערוף: אצלי ברור משפט אחד, סליחה, עם כל - - -
דוד אמסלם: בני, חכו, אחרי זה אני אעבור אליך.
אוסאמה סעדי: קודם כול יש כמה סוגים של צווים, יש גם צו שימוש.
אוסאמה סעדי: מה זה צו למניעת פעולות?
<תומר רוזנר: זה כשיש פעולות הכנה, כשאתה רואה מישהו שמתחיל, מביא את הבלוקים לשטח, והוא עוד לא בונה.
דוד אמסלם: מתארגן.
<לירון אדלר מינקה: זה מבטל את הצו.
<לירון אדלר מינקה: אבל אם אתה נותן פה עיכוב ביצוע - - -
אוסאמה סעדי: אבל אתה מדבר על בקשה לעיכוב ביצוע, בקשה לצו מניעה זמני.
<תומר רוזנר: מה יעכב את הביצוע?
אוסאמה סעדי: למה אתה רוצה לשלול את כל הסמכות של בית-המשפט?
אוסאמה סעדי: על זה אני מתווכח.
אוסאמה סעדי: אני לא אומר שבית-משפט צריך לתת.
אוסאמה סעדי: אני לא אומר שהוא צריך לתת.
אוסאמה סעדי: יכול להיות שבית-המשפט - - -
דוד אמסלם: אבל טענת את הטענה הזאת לפני עשר דקות.
דוד אמסלם: אמרת את אותה טענה, הבנתי את הבסיס שלך, אל תחזור עליה עוד פעם.
דוד אמסלם: אתה אומר: אנחנו מצמצמים את שיקול הדעת של בית-המשפט, נכון?
אוסאמה סעדי: מבטלים אותו כליל.
דוד אמסלם: גם מבטלים, בסדר?
אוסאמה סעדי: מבטלים אותו.
דוד אמסלם: טענת את זה כבר.
אוסאמה סעדי: אני מתווכח - - -
דוד אמסלם: מה לא? לא טענת?
אוסאמה סעדי: אני מתווכח עם ארז עכשיו על הטיעון המשפטי שלו.
<תומר רוזנר: אני אחזור על זה.
<תומר רוזנר: בדיוק, יפה.
אוסאמה סעדי: אבל זאת הלכה פסוקה, למה צריך להכניס אותו?
דוד אמסלם: אנחנו כותבים את זה.
אוסאמה סעדי: אתה אומר שלא, אתה אומר ההפך.
<תומר רוזנר: הם כתבו.
<תומר רוזנר: לא, זה בדיוק מה שאני - - -
זאב בנימין בגין: ביצוע ההקפאה.
זאב בנימין בגין: אוסאמה, אתה רוצה להקפיא את המצב עד לדיון.
<תומר רוזנר: ברשותך, חבר הכנסת סעדי, עיכוב ביצוע של צו הפסקת עבודה הוא בעצם ביטול של הצו.
<תומר רוזנר: זה הסעד הסופי.
<תומר רוזנר: מה זה אומר להמשיך את העבודה?
<תומר רוזנר: ביטלת את הצו, אין הפסקת עבודה, אז נתת את הסעד הסופי במסגרת הסעד הזמני.
אוסאמה סעדי: יכול להיות שבית-משפט יראה שיש מקרה חריג, שיש נסיבות חריגות, אז הוא - - -
<ארז קמיניץ: אז הוא דן בזה.
אוסאמה סעדי: הוא לא דן בזה.
אוסאמה סעדי: אבל למה אתה מונע ממנו לתת צו עיכוב במקרים החריגים?
<קריאה: בדיוק מאותה סיבה שאתה אומר.
<לירון אדלר מינקה: כי זה מבטל את הצו.
<תומר רוזנר: כי זה הסעד הזמני של הצו הסופי.
אוסאמה סעדי: אז יכול להיות שצריך לבטל את הצו ולקיים דיון.
אוסאמה סעדי: יכול להיות שבית-המשפט יראה את נסיבות העניין, אני רוצה לעכב, לראות את הנסיבות פה, ואני קובע דיון תוך שבוע ימים.
אוסאמה סעדי: למה אתה מונע ממנו?
<לירון אדלר מינקה: זה הסעד העיקרי.
<תומר רוזנר: זה הסעד העיקרי.
<ארז קמיניץ: למה אני מונע ממנו להמשיך לבנות ולאכלס?
דוד אמסלם: זה הסעד העיקרי, אוסאמה.
דוד אמסלם: אבל אתה חוזר על הטענה הבסיסית.
אוסאמה סעדי: זו הטענה שלי.
דוד אמסלם: אבל אמרת אותה מהתחלה.
<ארז קמיניץ: בוא נחשוב למה אני מונע ממנו להמשיך לבנות ולאכלס את המבנה.
<ארז קמיניץ: אני חושב שזה ברור.
דוד אמסלם: ארז, זה ברור לנו, זה בסדר.
דוד אמסלם: אני רוצה חזרה בהדרכה – תומר, רק שנייה.
דוד אמסלם: אני רוצה להקריא עוד פעם את סעיף 211(א) כדי שאני אבין.
דוד אמסלם: "הוגשה בקשה לביטול צו מינהלי שניתן לפי פרק זה או הוגש ערעור על החלטת בית משפט במסגרתה נדון צו לפי פרק זה.
דוד אמסלם: " זאת אומרת, יש צו מינהלי או צו שיפוטי, באמת מהוורסיות, לא משנה למה – עכשיו הוא מחריג: "למעט צו הפסקת עבודה מינהלי או צו הפסקת עבודה שיפוטי או צו למניעת פעולות.
דוד אמסלם: " אז איזה צווים כן נשארו?
דוד אמסלם: זה צו הריסה.
<תומר רוזנר: צו הריסה, צו שימוש.
<ארז קמיניץ: שימוש והריסה אחרי זה.
<לירון אדלר מינקה: הפסקת שימוש.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים עכשיו על צו שימוש והריסה בעיקר.
דוד אמסלם: "לא יעכב בית המשפט הדן בבקשה לביטול או בית משפט של ערעור את ביצוע הצו; ואולם" - - -
<ארז קמיניץ: אלא אם כן צריך להיות - - -
דוד אמסלם: "אולם רשאי בית המשפט כאמור לעכב" – כל הניסוח הזה לא נכון, ולדעתי צריך לעבור ישר לסוף.
דוד אמסלם: אם הוא ראה שיש סכנה לשלום הציבור ובטיחותו, נכון?
תמר זנדברג: אפשר להסביר איזה צווים אפשר לעכב?
דוד אמסלם: מה שכרגע.
תמר זנדברג: זאת שלילה כפולה ומשולשת.
<תומר רוזנר: זה ניסוח שאפשר לתקן.
אוסאמה סעדי: זו לא בעיה של ניסוח.
דוד אמסלם: תן לי, דיברת איזה 20 דקות.
אוסאמה סעדי: בקושי חמש דקות.
דוד אמסלם: בכל ורסיה אצלך זה חמש דקות, במצטבר 20 דקות.
תמר זנדברג: אפשר להגיד איזה כן ואיזה לא במקום - - -
דוד אמסלם: לכן אנחנו מדברים בסעיף הזה בעיקר על צו הריסה ועל צו שימוש.
עבדאללה אבו מערוף: סעיף קטן (א).
דוד אמסלם: סעיף קטן (א), עכשיו אני שם.
אוסאמה סעדי: הריסה, מינהלי או שיפוטי.
דוד אמסלם: אל תתקן אותי.
דוד אמסלם: לא אמרתי מינהלי או שיפוטי אז זה שניהם ביחד.
דוד אמסלם: מדובר גם על מינהלי וגם על שיפוטי.
דוד אמסלם: פה אנחנו אומרים שבית-המשפט לא יעכב את הצו, נכון?
דוד אמסלם: בשום מקרה.
<לירון אדלר מינקה: בהריסה ושימוש כן.
<תומר רוזנר: בהריסה ושימוש הוא יכול לעכב.
<ארז קמיניץ: הוא יוכל לעכב את זה רק לאחר דיון.
<תומר רוזנר: הפסקת עבודה ב-(ה).
דוד אמסלם: אני מדבר על הסעיף זה.
תמר זנדברג: זו עברית לא ברורה בכלל.
<מיכה דרורי: כתוב שהוא לא יעכב צו הריסה והוא כן - - -
דוד אמסלם: אני קורא את העברית שכתובה פה, אולי אני לא מבין.
דוד אמסלם: "הוגשה בקשה לביטול צו" – מי הגיש את הבקשה?
דוד אמסלם: הבן-אדם.
דוד אמסלם: איזה צו?
דוד אמסלם: אמרנו להוציא, להוציא, להוציא, מדובר על בן-אדם שהיה לו צו הריסה וצו שימוש, והוא החליט שהוא רוצה להגיש את הבקשה לערעור.
דוד אמסלם: אם זה במינהלי - הגיש במינהלי, אם בשיפוטי - הגיש ערעור.
דוד אמסלם: אומרים לי: אינסטנציית הערעור: תשמעו, אתם לא מקבלים את הבקשה לעיכוב.
<ארז קמיניץ: אלא אם כן.
דוד אמסלם: אלא אם כן יש לו - - -
אוסאמה סעדי: אז למה אתם מתקנים את הסעיף הקיים?
אוסאמה סעדי: למה אתה לא גוזר את - - -
דוד אמסלם: אוסאמה, רק שנייה.
דוד אמסלם: אני אוציא אותך, אוסאמה.
דוד אמסלם: אתה חושב שמותר לך הכול כאן.
דוד אמסלם: בוא תחליף אותי, גם ככה יש לי דיון למעלה, ותעשה מה שאתה רוצה.
אוסאמה סעדי: גם לי יש דיון למעלה.
דוד אמסלם: אתה מדבר, אמרתי לך, יש לך תכונה שאם אני לא מקבל את עמדתך, אתה תגיד אותה 100 פעם ותפריע כל הזמן.
אוסאמה סעדי: לא, אני עונה ללירון.
דוד אמסלם: אני עוד בשלב ההבנה, אתה כבר התקדמת.
דוד אמסלם: אתה מבין מצוין, אנחנו עוד לא מבינים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים בסעיף הזה על צו שהוא בעצם צו הריסה וצו איסור שימוש.
<תומר רוזנר: אלה העיקריים.
דוד אמסלם: מה זה לא לעכב?
דוד אמסלם: הכוונה היא לא לעכב - - -
<לירון אדלר מינקה: אלא אם יתקיימו התנאים.
עבדאללה אבו מערוף: בשביל מה כל הניסוח הזה?
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, רציתי לדבר שתי מילים ולהקל עליך ועליו.
עבדאללה אבו מערוף: אני שותק, שותק, אבל יש גבול, גם אני רוצה להתבטא, עם כל הכבוד.
דוד אמסלם: אני אתן לך, עבדאללה, אני בשלב של ההבנה.
עבדאללה אבו מערוף: הם לא מבינים את עצמם.
דוד אמסלם: סליחה, עבדאללה, אתה רוצה להחליף אותי?
דוד אמסלם: באמת, בוא תחליף אותי, אני אקום.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין ואתה אומר לי שאתה רוצה לדבר?
דוד אמסלם: תראה איך הדיון נהיה פה עכשיו, כמו שוק.
דוד אמסלם: זה בגלל שנתתי לחבר שלך לדבר פה 20 דקות, ואני נינוח.
דוד אמסלם: יש צו הריסה, ההריסה זה ביצוע הריסה, זה לא: חבר'ה, יש לנו זמן עכשיו בשאנטי, בואו ניסע עכשיו לתאילנד, נשתה בירה, נחזור.
דוד אמסלם: הבן-אדם רץ ואומר: חבר'ה, תעכבו לי את ההריסה.
דוד אמסלם: אני מניח שיש לו גם אופציה לערער על זה, אבל כרגע יש שני שלבים: יש סור מרע ויש עשה טוב, מבחינתו.
דוד אמסלם: הוא אומר: קודם כול תעצרו כדי שנוכל לדבר.
דוד אמסלם: אני מניח שגם צו ההריסה הוא במיידי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, עד שהוא בכלל יתחיל לדבר, מחר בבוקר ישלחו את הבאגר, הוא בכלל רק התחיל לרוץ לעורך-דין.
<ארז קמיניץ: אני מסביר.
דוד אמסלם: אתה לא נותן לו אופציה לערער על ההריסה?
יעל גרמן: אפשר לשאול?
דוד אמסלם: בואו נבין מה כתוב, אחרי זה תשאלי.
יעל גרמן: בהקשר לזה, פשוט להשלים את מה שאתה אמרת.
דוד אמסלם: את מתעקשת?
יעל גרמן: אני מבקשת.
יעל גרמן: השאלה היא בדיוק – אני רוצה להמשיך את מה שאמר היושב-ראש ולשאול אתכם מדוע לא אמרתם את זה בפשטות: ניתן יהיה לעכב במידה שזה מסכן את שלום הציבור.
תמר זנדברג: מה ניתן ומה לא ניתן.
יעל גרמן: ובזה זה נגמר.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הסעיף, אני עוד לא מביע עמדה.
<ארז קמיניץ: בואו לא נדבר על ניסוחים רגע, ואני מסכים שיש פה בעיה בניסוח וצריך לתקן.
דוד אמסלם: תבוא למהות.
<ארז קמיניץ: במהות, כאשר אנחנו מדברים על צו הריסה או על צו הפסקת שימוש, ואנחנו נמצאים בעיצומו של הליך משפטי כי הוא הגיש ערעור או בקשה לביטול, אנחנו אומרים לבית-משפט: יש לך שיקול דעת לעכב, ובלבד שמצאת שזה לא מסכן את שלום הציבור.
<ארז קמיניץ: והייעוץ המשפטי מבקש להוסיף שגם זה מוצדק בנסיבות העניין, ואנחנו מסכימים.
<ארז קמיניץ: זה המצב.
דוד אמסלם: לא הבנתי את המשפט.
<ארז קמיניץ: אני אומר שיש בעיה בניסוח.
דוד אמסלם: "או השימוש שעליהם חל הצו אינם מסכנים את שלום הציבור".
<ארז קמיניץ: זאת אומרת, ב-(ב), אם יש בנייה שנעשתה באופן לא חוקי, ובגלל שמחלקת מהנדס העיר אפילו לא שזפה עיניה באיך מנסים לבנות, ונניח שהדבר הזה מט ליפול ויכול ליפול על עוברים ושבים, הדעת נותנת – אנחנו מנסים להגיד לבית-משפט: תשים לב לשלום הציבור.
<ארז קמיניץ: אם יש בעיה עם שלום הציבור - - -
דוד אמסלם: לא הבנתי קודם את מה שכתוב כאן.
דוד אמסלם: אתה אומר: "ואולם רשאי בית המשפט כאמור לעכב את ביצוע הצו" – זאת אומרת שהוא יכול לעכב, לא שהוא לא יכול.
דוד אמסלם: חשבתי שהוא רשאי רק אם יש פגיעה בשלום הציבור.
דוד אמסלם: אתה אומר שזה רק בתנאי – עכשיו הבנתי את זה.
<ארז קמיניץ: יש בעיה בניסוח.
דוד אמסלם: הניסוח.
דוד אמסלם: על פניו נראה שבית-המשפט יכול לעכב רק אם יש בעיה עם שלום הציבור, אם אין אז הוא לא יכול.
<ארז קמיניץ: זו טעות.
<ארז קמיניץ: נוסח לא טוב.
יעל גרמן: כך בדיוק הבנתי.
דוד אמסלם: כן, גם אני הבנתי ככה.
יעל גרמן: הוא יכול לעכב אם יש סכנה.
<ארז קמיניץ: לפעמים קורה שגם אנחנו טועים.
<ארז קמיניץ: האמת שאני לא רוצה להגיד מי טעה פה, אבל זה לא ממש משנה.
<ארז קמיניץ: יש טעות בניסוח.
<ארז קמיניץ: מה שהסברתי זאת הכוונה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: טעיתם בחוק, זה הכול.
עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק מיותר, בזה טעיתם.
אכרם חסון: הבעיה תחבירית.
עבדאללה אבו מערוף: ניסיתי להקל עליכם.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד לכל הניסוחים, אמרת, התחלת בזה, ואתם עוד פעם מתווכחים, ואדון ארז מתווכח, הניסוח לא נכון.
עבדאללה אבו מערוף: או לבטל בכלל את כל הסעיף או לכתוב שני משפטים וזה הכול, שיהיה ברור, עם כל הכבוד.
עבדאללה אבו מערוף: ועוד פעם אני אמשיך, למה אין כאן את הסנגוריה הציבורית?
עבדאללה אבו מערוף: כל הזמן תשמעו את המילה הזאת.
<לירון אדלר מינקה: הם מוזמנים.
עבדאללה אבו מערוף: אז למה אין?
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש שהם יהיו כאן.
דוד אמסלם: אני אקרא אותם לסדר.
עבדאללה אבו מערוף: אז תקרא אותם לסדר.
עבדאללה אבו מערוף: יש עמדה שלהם שהיא נגד החוק, אז אנחנו רוצים שהם יגיעו לכאן ונשמע את העמדה שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: והבטחת, כבוד היושב-ראש, שהם יהיו כאן.
<קריאה: הם לא באים.
דוד אמסלם: עבדאללה, אתה יודע שהם לא עובדים אצלי.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שהם לא, גם לא אצלי.
עבדאללה אבו מערוף: אבל אם אנחנו כנבחרי ציבור מבקשים משהו הם חייבים.
עבדאללה אבו מערוף: והם לא עובדים אצלנו, עם כל הכבוד.
עבדאללה אבו מערוף: לכן, הם חייבים לבוא לכאן ולהשמיע את דעתם.
דוד אמסלם: נפנה לסנגוריה הציבורית לבוא באיזשהו שלב.
עבדאללה אבו מערוף: אז הסכמנו שהסעיף הזה מבוטל או שני משפטים.
עבדאללה אבו מערוף: מה לא טוב?
<תומר רוזנר: מה ההסתייגות?
<תומר רוזנר: לבטל?
דוד אמסלם: ההסתייגות של עבדאללה לבטל את הסעיף הזה.
עבדאללה אבו מערוף: לבטל את כל הסעיף הזה או לחילופין להשמיט את המילה למעט.
עבדאללה אבו מערוף: להוריד את המילה לא, "לא יעכב בית-המשפט".
עבדאללה אבו מערוף: יעכב.
דוד אמסלם: או לחילופין להשמיט את המילה למעט ולהוריד את המילה לא.
דוד אמסלם: תרשמו.
ג'מאל זחאלקה: אני מצטרף להסתייגות.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר לבטל את הסעיף בגלל שקמיניץ אמר שטעו ושזה מגביל את בית-המשפט.
ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה שאני אסביר לך?
דוד אמסלם: זה לא מגביל את בית-המשפט.
ג'מאל זחאלקה: לא שמעתי את הכול.
דוד אמסלם: הסעיף הזה לא מגביל, אבל לא משנה.
ג'מאל זחאלקה: רק בית-המשפט רשאי, מה שקראתם, רק במקרה של סיכון הציבור.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שמותר, שהכוונה הייתה אחרת.
דוד אמסלם: הפכנו את הכול, אבל לא חשוב.
זאב בנימין בגין: הוא יתקן.
דוד אמסלם: לא אתווכח אתך עכשיו, אבל זה בדיוק.
דוד אמסלם: תרשמי שחבר הכנסת זחאלקה מצטרף להסתייגות הזאת.
<רוני טיסר: לפי מה שהבנו, כל ההסתייגויות הן בשם הסיעה.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן בשם הסיעה.
עבדאללה אבו מערוף: אני עדיין ב-(א).
עבדאללה אבו מערוף: הוא ימשיך את (א), אני אעבור ל-(ב).
דוד אמסלם: עוד מעט נעבור ל-(ב).
עבדאללה אבו מערוף: עכשיו (ב).
עבדאללה אבו מערוף: "בית-המשפט יחליט" - - -
אוסאמה סעדי: נישאר ב-(א).
עבדאללה אבו מערוף: אז בוא נישאר ב-(א).
דוד אמסלם: גם ככה כבר דיברת 25 דקות, תן לעבדאללה לסיים, ואחרי זה אני אעבור אליך.
דוד אמסלם: יאללה, עבדאללה.
עבדאללה אבו מערוף: "(ב)(1) בית המשפט יחליט בבקשה לעיכוב ביצוע על יסוד הבקשה ותגובת הרשות האוכפת בלבד".
עבדאללה אבו מערוף: אני מקריא, שתבינו.
עבדאללה אבו מערוף: למה בלבד? להשמיט את המילה בלבד.
עבדאללה אבו מערוף: על-ידי בעל העניין, בית-המשפט יחליט – תשמע, הנוסח הזה לא רק כל כך דרקוני - - -
<רוני טיסר: למחוק את המילה בלבד?
עבדאללה אבו מערוף: תשמע אותי, תומר, עד הסוף.
<תומר רוזנר: אתה רוצה למחוק את המילה בלבד.
אוסאמה סעדי: עבדאללה, לא.
<לירון אדלר מינקה: הבקשה היא של האדם שהורסים לו.
עבדאללה אבו מערוף: הבקשה של העיכוב.
עבדאללה אבו מערוף: אז אם הבן-אדם לא מבקש, בית-המשפט לא ידון?
<תומר רוזנר: אם הוא לא מבקש בטח שהוא לא ידון.
<ארז קמיניץ: אז איך נדע?
אוסאמה סעדי: בלי תגובת הרשות.
<תומר רוזנר: יש את זה בסעיף קטן (2),שאפשר בלי תגובת הרשות.
עבדאללה אבו מערוף: אם יש בסעיף קטן (2) זה בסדר.
דוד אמסלם: עבדאללה, יש עוד הערה?
<תומר רוזנר: אז מה אתה רוצה?
דוד אמסלם: עבדאללה, מה ההסתייגות שלך?
דוד אמסלם: להוריד את הסעיף הזה גם?
עבדאללה אבו מערוף: אם זה ב-(2) לא.
עבדאללה אבו מערוף: נשאיר את זה כך.
אוסאמה סעדי: יש לנו הסתייגות אחרת.
דוד אמסלם: מה ההסתייגות שלך ב-(ב)?
אוסאמה סעדי: אני ב-(א).
אוסאמה סעדי: תראו, הוויכוח הוא לא סמנטי, ואני מפנה אתכם לנוסח המקורי שנמחק.
אוסאמה סעדי: מי מחק אותו?
אוסאמה סעדי: של מי היה הנוסח?
<לירון אדלר מינקה: הנוסח המקורי היה בנוסח הכחול.
אוסאמה סעדי: בנוסח הכחול.
אוסאמה סעדי: אז מי תיקן את זה עכשיו?
<לירון אדלר מינקה: גיבשנו יחד עם הממשלה נוסח חדש כשישבנו אתם.
אוסאמה סעדי: אני מבקש לחזור לנוסח המקורי.
דוד אמסלם: ההסתייגות של אוסאמה - - -
אוסאמה סעדי: אסביר למה.
אוסאמה סעדי: אגיד לך למה.
דוד אמסלם: הסברת כבר 20 פעמים.
אוסאמה סעדי: אבל יש הבדל, אדוני היושב-ראש - - -
דוד אמסלם: אבל הבנו הכול.
אוסאמה סעדי: אבל על סעיף (א) עוד לא דיברנו.
דוד אמסלם: דיברת 25 דקות.
אוסאמה סעדי: עזוב את ה-25 דקות, אני עכשיו מדבר על (א).
אוסאמה סעדי: במקום רשאי - - -
<תומר רוזנר: הבנו.
דוד אמסלם: אוסאמה מבקש לחזור לנוסח הממשלתי שהכלל הוא לא לעכב.
<תומר רוזנר: שנתנו לו לעכב.
דוד אמסלם: שבית-המשפט רשאי.
אוסאמה סעדי: רשאי.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי שהכלל הוא לעכב או לא לעכב?
אוסאמה סעדי: אני נותן את הסמכות לבית-המשפט.
אוסאמה סעדי: עכשיו אל תיקחו את זה, ולכן זה מוזר.
אוסאמה סעדי: אם זאת ההחלטה הממשלתית, אם ההצעה הממשלתית, הצעה כפולה, דיברה על רשאי, למה הייעוץ המשפטי של הוועדה קובע ומשנה את זה בצורה דרסטית?
<תומר רוזנר: זאת הסכמה של הצדדים.
אוסאמה סעדי: שלא יעכב.
ג'מאל זחאלקה: שיסביר לנו.
אוסאמה סעדי: מה זה לא יעכב?
דוד אמסלם: הסברנו את זה כבר.
אוסאמה סעדי: חוץ מזה, מה זה מסכנים את שלום הציבור ובטיחותו?
אוסאמה סעדי: זה שיקול למתן צו עיכוב הריסה?
<לירון אדלר מינקה: אי-אפשר יהיה לעכב.
דוד אמסלם: אם היית מקשיב למה שהסברתי - - -
אוסאמה סעדי: אז אני שואל מה זה שלום הציבור?
אוסאמה סעדי: מה זה המושג הזה?
דוד אמסלם: שאלת, אז נענה לך.
דוד אמסלם: שלום הציבור כפשוטו.
דוד אמסלם: את זה אני משאיר גם לדמיון שלך.
דוד אמסלם: אתה הרי בן-אדם שיש לו דמיון, יודע קצת לחשוב.
דוד אמסלם: מה זה שלום הציבור?
דוד אמסלם: אם למשל מישהו בנה איזה בניין והבניין עומד ליפול מחר בבוקר בגלל שיש בעיה בכלל בכל הקונסטרוקציה, אז יש שם גם מסביב אנשים שחיים.
דוד אמסלם: יכול להיות שבמצב הזה בעצם לא יחכו אפילו להחלטת בית-המשפט בגלל שזה כבר מבנה מסוכן.
אוסאמה סעדי: מסכים אתך.
<תומר רוזנר: לא משנה הטיעון.
דוד אמסלם: אז על זה מדובר, זה שלום הציבור.
אוסאמה סעדי: אבל אני אגיד לך מה מחר ארז יטען בבית-משפט והתנאים, וייתן הנחיה.
אוסאמה סעדי: שכל בנייה בלתי חוקית מעבר לתוכנית המתאר תסכן את שלום הציבור ובטיחותו.
דוד אמסלם: זה לא מה שאני מבין.
דוד אמסלם: כתוב "שלום הציבור ובטיחותו", תסביר לי מה.
אוסאמה סעדי: אני לא יודע מה זה.
דוד אמסלם: אז אתה לא יודע.
אוסאמה סעדי: זה מושג ערטילאי, עמום, רחב, שאני לא יכול לקבל שזה התנאי לעיכוב ביצוע.
דוד אמסלם: זה התנאי לאי עיכוב ביצוע.
דוד אמסלם: לא שמעת מה דיברנו.
דוד אמסלם: ברגיל, בן-אדם בצו הריסה, בצו אי שימוש, זה הסעיף הזה, יכול לבקש צו עיכוב ביצוע מבית-המשפט עד ההכרעה.
דוד אמסלם: בית-המשפט יכול לתת לו.
דוד אמסלם: חוץ ממקרה אחד, במקרה הזה שהמבנה מסכן את שלום הציבור.
יעל גרמן: השאלה אם יש הכרעה.
דוד אמסלם: זה הכול, זה מה ששאלנו אותו.
אוסאמה סעדי: אם זה מסכן את הציבור הוא לא יכול לעכב?
דוד אמסלם: הוא לא יכול לעכב.
אוסאמה סעדי: אז זה מה שאני אומר, זה הדבר החמור.
דוד אמסלם: הבנתי שמבחינתך אם הבניין מסכן את הציבור וגם הכול ייפול עליו לא אכפת לך.
דוד אמסלם: אז על מה מדובר?
דוד אמסלם: על צו?
דוד אמסלם: מדובר על מבנה.
אוסאמה סעדי: אם המבנה מסוכן - - -
דוד אמסלם: אבל מדובר על המבנה.
דוד אמסלם: זה לא לא.
דוד אמסלם: מדובר על המבנה.
אוסאמה סעדי: לא על המבנה.
יעל גרמן: יש הגדרה.
דוד אמסלם: שהצו עצמו?
דוד אמסלם: הנייר מסכן את שלום הציבור?
אוסאמה סעדי: שהבנייה כולה.
דוד אמסלם: מה זה הבנייה כולה?
דוד אמסלם: זה לא רק הבניין.
<תומר רוזנר: יש בור.
דוד אמסלם: יש שם בור, זה לא בניין.
אוסאמה סעדי: אני מסכים אתך.
אוסאמה סעדי: תשאל את ארז מה הכוונה.
דוד אמסלם: זה מה שהוא הסביר, מה שהוא אמר.
תמר זנדברג: דודי, השאלה אם למשל צפויה הפגנה, אני שואלת, השאלה, הביטוי שלום הציבור, האם הוא נוגע לבטיחות גרידא או שהוא נוגע לדברים שהם פוליטיים.
תמר זנדברג: למשל, אם צפויה הפגנה כתוצאה מזה.
<תומר רוזנר: לא הפגנה, שהעבודה עצמה מסכנת.
דוד אמסלם: מדובר כאן על העבודה או על השימוש בבניין עצמו.
תמר זנדברג: אז למה לא להתמקד בבטיחות ובשלום הציבור?
דוד אמסלם: זה לא שתהיה הפגנה בשביל הבניין.
דוד אמסלם: מדובר על הגוף עצמו, על הבניין עצמו.
דוד אמסלם: זאת לא השאלה, זה מה שכתוב.
תמר זנדברג: מה שמדאיג את אוסאמה זה הביטוי שלום הציבור, שהוא יותר מדי כללי.
תמר זנדברג: השאלה למה לא נתמקד בבטיחות.
דוד אמסלם: מדאיגים אותו הרבה דברים.
דוד אמסלם: בכלל, כל החוק מדאיג אותו.
אוסאמה סעדי: זה נכון, אבל עכשיו צריך יותר.
אוסאמה סעדי: אבל המושג שלום ציבור, אם תלך לפסיקה מה זה שלום ציבור?
דוד אמסלם: תלוי באיזה נושא.
אוסאמה סעדי: נושא שקשור במבנה עצמו.
<לירון אדלר מינקה: כתוב שזאת הבנייה שהייתה בצו.
<לירון אדלר מינקה: הצו מראש ניתן על עבודה מסוימת או על שימוש מסוים, אותם עבודה או שימוש שהיה כתוב בצו.
<לירון אדלר מינקה: בגלל שיש שימוש אז יש פה גם עניין לדבר על שלום הציבור, כי זו לא רק עבודה שמסכנת את הבטיחות, יכול להיות שבשימוש יש גם סכנה לבטיחות או לשלום הציבור.
תמר זנדברג: מה יכול להיות סכנה לשלום הציבור ולא לבטיחות?
<תומר רוזנר: הסבירו את זה.
דוד אמסלם: הסברתי, רבותי, אני רוצה להתקדם.
תמר זנדברג: אבל בור זה מפגע בטיחותי.
דוד אמסלם: בבניין עצמו יש הרבה בעיות שיכולות להיות מסוכנות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה באחריות מהנדס העיר אפילו למבנה עם היתר.
דוד אמסלם: אבל למה אתה מפריע לי?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסביר לך, כי אני גם בא משם.
דוד אמסלם: אז אני מבין שאנחנו עכשיו באנו מהירח.
דוד אמסלם: רק אתה בא משם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בא מהתפקיד של המהנדס.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחריות של מהנדס העיר.
דוד אמסלם: תן לנו עכשיו להתקדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא קשור למי מפה או לא.
עבדאללה אבו מערוף: דוד, הערה לפני כן.
דוד אמסלם: אתה רוצה הערה עכשיו?
עבדאללה אבו מערוף: משפט.
דוד אמסלם: סיימת או לא סיימת?
עבדאללה אבו מערוף: לא סיימתי.
עבדאללה אבו מערוף: להגיד משפט.
דוד אמסלם: אני לא יכול לנהל דיון ככה.
דוד אמסלם: עבדאללה, אני לא יכול לנהל ככה דיון.
דוד אמסלם: אני לא מוכן לזה.
עבדאללה אבו מערוף: אבל אנחנו - - -
עבדאללה אבו מערוף: יש משפט אחד.
דוד אמסלם: רשמת, נתתי לך את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: לא נתתי לך?
עבדאללה אבו מערוף: ביקשתי ממך.
דוד אמסלם: לא נתתי לך.
דוד אמסלם: אני מכבד את האנשים, ותראה מה קורה פה.
<רוני טיסר: אוקיי.
עבדאללה אבו מערוף: בינתיים לא.
דוד אמסלם: אני שואל, יש לך עוד הערה?
עבדאללה אבו מערוף: על הסעיף הזה לא.
דוד אמסלם: תגיד לי רק את ההסתייגות, אל תסביר כלום.
דוד אמסלם: תגיד מה ההסתייגות שלך.
אוסאמה סעדי: כשמגישים בקשה לעיכוב ביצוע זה צעד דחוף, צעד מהיר.
<תומר רוזנר: יש לך את זה ב-(2).
אוסאמה סעדי: לא - - -
דוד אמסלם: אני לא רוצה שתסביר, תגיד מה ההסתייגות שלך, אנחנו מבינים.
אוסאמה סעדי: אני אומר, בבית-המשפט כשמגישים את הבקשה - - -
<תומר רוזנר: במעמד צד אחד.
אוסאמה סעדי: הבן-אדם מגיש את הבקשה, בית-המשפט רשאי לתת את הצו במעמד צד אחד ורשאי לבקש גם את תגובת הרשות האוכפת.
אוסאמה סעדי: אבל להתנות את זה שהוא לא יכול לתת עיכוב ביצוע אלא שיקבל - - -
<תומר רוזנר: יכול, יכול, תסתכל בפסקה (2).
<לירון אדלר מינקה: זה כתוב ב-(2).
<תומר רוזנר: פסקה (2) של אותו סעיף שאתה מדבר עליו.
<לירון אדלר מינקה: "על אף האמור בפסקה (1)".
אוסאמה סעדי: "יחליט בבקשה לאחר שקיים דיון במעמד הצדדים".
<תומר רוזנר: תקרא ב-(2).
דוד אמסלם: תקרא את (2), בבקשה.
דוד אמסלם: "על אף האמור בפסקה (1), בית-המשפט רשאי", רשום.
<תומר רוזנר: רשאי לתת במעמד צד אחד.
דוד אמסלם: אני אעבור את כולם.
יעל גרמן: ארז, אני רוצה שתקשיב.
יעל גרמן: אני בכל זאת חוזרת על מה שאמרתי קודם.
יעל גרמן: במקום לדבר על דרך השלילה, מדוע לא לדבר על דרך החיוב?
יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש היום צווים שבאים ומבקשים להרוס בניין מסוכן, זה דבר ידוע, זה נמצא בתוך חוק התכנון והבנייה, אנחנו יודעים מה זה.
יעל גרמן: צודק, דרך אגב, חברי שאמר שבמקרה כזה צריך לקבל את האישור של מהנדס העיר, הוא זה שמכריז, והוא בלבד זה שמכריז על בניין מסוכן.
יעל גרמן: כאן אנחנו עוקפים את מהנדס העיר.
יעל גרמן: לא נראה לי שמישהו מביא בפנינו הוכחה שהבניין באמת מסוכן.
יעל גרמן: מדוע לא? אני מבינה את הרוח.
יעל גרמן: אני, דרך אגב, בעד זה שאם יש צו הריסה על בניין מסוכן לא צריך לתת לזה עיכוב, צריך לבצע אותו, אני בעד.
יעל גרמן: אז למה לא לדבר בצורה חיובית?
יעל גרמן: שאנחנו לא ניתן, לא יהיה עיכוב צו במידה שיימצא שהבניין מסוכן על-פי חוק התכנון והבנייה ועל-פי החוק?
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, מה ההסתייגות שלך?
דוד אמסלם: תקריאי לי את ההסתייגות.
יעל גרמן: לשנות את - - -
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן מבקשת לשנות.
יעל גרמן: לשנות את כל הנוסח לחיובי.
דוד אמסלם: תקריאי לנו את הנוסח.
יעל גרמן: לומר דבר כזה, אני אקריא לכם ממש אחד לאחד: הוגשה בקשה לביטול צו מינהלי שניתן לפי פרק זה או הוגש ערעור על החלטת בית-משפט, לא יעכב בית-המשפט הדן בבקשה לביטול או בית-משפט של ערעור את ביצוע הצו במקרה שנוכח, לאחר החלטת מהנדס העיר, כי הבניין והשימוש בו הינם מסכנים.
יעל גרמן: אבל כאן אני רוצה את הנוסח שקיים בחוק התכנון והבנייה, כי אני לא בטוחה שמסכנים את שלום הציבור זה הנוסח של חוק התכנון והבנייה.
יעל גרמן: ובחוק התכנון והבנייה יש נוסח מסוים לבניין מסוכן.
<תומר רוזנר: את מדברת על פקודת העיריות, לא על חוק התכנון והבנייה.
יעל גרמן: כן, זה מה שאני אומרת.
יעל גרמן: זה חוק התכנון והבנייה.
<תומר רוזנר: זה נוסח של פקודת העיריות.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אכרם, יש לך הערה?
אכרם חסון: רק רציתי לשאול.
אכרם חסון: מישהו כאן העלה דבר שאמר שאת ההיתר נותנים למשך שנה.
דוד אמסלם: כל היתר, פג תוקף ההיתר אחרי שנה.
אכרם חסון: אבל לא התייחס, נגיד, אם השכן הלך לבית-המשפט נגד השכן או הרשות המקומית, מה יקרה?
דוד אמסלם: מה ששואל אכרם, התוקף של הצו הוא שנה.
דוד אמסלם: נניח, אם מישהו עותר נגד הצו ובינתיים מעכבים - - -
<תומר רוזנר: של ההיתר או של הצו?
<לירון אדלר מינקה: תוקף של ההיתר.
דוד אמסלם: של ההיתר.
<תומר רוזנר: מה זה קשור לכאן?
דוד אמסלם: הוא שואל שאלה טכנית, לא קשור לכאן.
דוד אמסלם: הוא שואל, אם מישהו עתר על ההיתר, השכן מפריע לי.
אכרם חסון: ברשות המקומית.
דוד אמסלם: ברשות המקומית.
<תומר רוזנר: אלעד, תגיד מה תקנות הרישוי החדשות.
דוד אמסלם: האם זה שנה נטו כולל העיכובים או שזה שנה?
<תומר רוזנר: הוא שואל על תקנות הרישוי עכשיו.
אכרם חסון: כי הוא אמר את זה, וחשוב מאוד לדעת.
<לירון אדלר מינקה: ארז בטוח יודע.
<ארז קמיניץ: אני לא יכול להגיד.
דוד אמסלם: לא קשור לחוק שלנו, אבל עוד מעט נדבר על זה.
תמר זנדברג: אין לי כרגע.
זוהיר בהלול: מכיוון שדמיוני לא פחות מדמיונו של אוסאמה, אז אני יכול לדמיין לעצמי שכבר נדרשתם לסוגיה הזו, אבל מכיוון שלא הייתי בהתחלה אז אנא אל תתנפלו עלי.
זוהיר בהלול: אני מבקש לא להגביל, א', את סמכות בית-המשפט גם לגבי אורך התקופה, כפי שאמר עכשיו ידידי אכרם חסון.
<לירון אדלר מינקה: זה לא בסעיף הזה.
זוהיר בהלול: ואני מציע, מכיוון שכל בנייה יכולה להתפרש כבנייה שמסכנת את שלום הציבור, אז מוצע לנסות ולחדד את ההגדרה שאומרת את זה.