GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב אשר: השיקול דעת הזה צריך להיות - - - שיהיה למהנדס העיר שיקול דעת בעניין הזה - - - שלא יוכלו לערער על ה - - - אגב, מה שהולך להיות בגלל או עקב החוק הזה זה שהרבה רשויות יעשו שינויים בתב"ע - - -
<תומר רוזנר: מה רע?
: אולי ייצא שכרו בהפסדו.
<פזית שלמון ברץ: ביחס לסעיף 1(א)(4), התנאי הרביעי – בראשית העמוד השני: השימוש המבוקש אינו מביא לפגיעה בסביבה, בבריאות הציבור ובטיחותו.
<פזית שלמון ברץ: מה קיצרנו כאן בעזרת ההליך הזה שמדברים עליו עם שינוי שימוש?
<פזית שלמון ברץ: הרי מי אשם שזה לא תואם, שזה לא - - -
<תומר רוזנר: רשות הרישוי.
<פזית שלמון ברץ: רשות הרישוי יכולה להגיד שזה לא פוגע בבריאות?
<פזית שלמון ברץ: איזו הכשרה יש לה?
<פזית שלמון ברץ: איזו סמכות יש לה?
<פזית שלמון ברץ: היא תצטרך לשלוח את מבקש בית העסק - - -למשרד הבריאות - --
דוד אמסלם: אנחנו לא הולכים להמציא פה את הגלגל.
דוד אמסלם: רוב העסקים זה עסקים שאנחנו מכירים את האופי שלהם.
דוד אמסלם: אם יבוא איזה עסק ייחודי שאנחנו לא יודעים מה לעשות אתו – צודקת.
דוד אמסלם: משרד הבריאות הוא חלק מההליך בהמשך של רישיון העסק.
דוד אמסלם: זה לא אומר שהווטרינר או התברואן לא מגיע, בסוף.
דוד אמסלם: כעת אנחנו מדברים מבחינת הרישוי.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שאת רובם המוחלט של העסקים אנחנו מכירים מבחינת הסכנות.
<קריאה: איך אמורה להיראות חוות הדעת הזו?
<קריאה: מי נותן אותה, מי מגיש אותה, מי חותם עליה?
<תומר רוזנר: מי אמר שצריך חוות דעת?
דוד אמסלם: בן האדם בא ומגיש את הבקשה לאישור פקיד.
דוד אמסלם: הפקיד עובר על זה ומסתכל.
דוד אמסלם: לא לכל דבר אנחנו צריכים את הדוקטור המומחה.
דוד אמסלם: יש מקרים שעל פניו – אנחנו מבינים.
דוד אמסלם: אתם לא הולכים טוב.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים בעצם לשחרר.
דוד אמסלם: אתם הולכים להכביד ביותר.
דוד אמסלם: גם היום, דרך אגב, הוא לא שולח למשרד הבריאות.
דוד אמסלם: איפה שהפקיד מחליט שכן אז כן, ואיפה שלא – אז לא.
דוד אמסלם: בסוף יש איזה אדם שזה התפקיד שלו והוא סוג של רמזור.
דוד אמסלם: רוב העסקים שהוא עוסק אתם, הוא כבר מכיר את ההנחיות, מכיר מה זה אומר, מבין את העסק.
דוד אמסלם: אם הוא חושב שמדובר כמו שאמרתי בעסק ייחודי שאנחנו לא מכירים אז הוא שולח.
דוד אמסלם: אם לא – מתקדמים.
דוד אמסלם: אז לא הצלחתי להבין איך על כל דבר צריך להביא אישור ממומחה.
דוד אמסלם: אולי גם נשלח אותו לרופא להביא אישור שהוא בריא?
<פזית שלמון ברץ: לא, זו העברת איזה שיקול דעת שאני לא בטוחה שרשות הרישוי יכולה לשקול אותה.
<פזית שלמון ברץ: דבר נוסף – אני חושבת שיש עמימות שהיא קצת רחבה מדי בחצי השני של הסעיף הזה.
<פזית שלמון ברץ: כתוב: "לעניין פסקה זו, אם השימוש המבוקש קיים כדין במגרש אחר בסביבה, הוא לא ייחשב כשלעצמו כ..." - - -
<פזית שלמון ברץ: לא, דיברנו על "כדין" אבל מה קורה עם שימוש שקיים בסביבה אבל הוא חריג מאוד לסביבה?
<פזית שלמון ברץ: איזשהו מפעל ישן שנותר, או איזשהו משהו שאנחנו לא רוצים למחזר ולשחזר אותו?
<פזית שלמון ברץ: נכון, נותר מהעבר משהו.
דוד אמסלם: אז אני עניתי על זה כבר.
דוד אמסלם: דיברתי.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אני חושב שאת הנושא של הסביבה אנחנו נוריד.
<תומר רוזנר: את הסיפה הזו.
דוד אמסלם: אנחנו נשאיר את זה לשיקול הדעת של הרשות במסגרת של הבניין.
<תומר רוזנר: אז הסיפה, החל במילים "לעניין פסקה זו..." – תימחק.
דוד אמסלם: אין קשר אם יש פאב ליד, כן או לא.
דוד אמסלם: זה לא אמור להשפיע על שום דבר.
<יצחק שמעוני: אני רוצה להעיר משהו לעניין הזה, גם.
<יצחק שמעוני: צריך לזכור שכשהוועדה המקומית נותנת תב"ע או נותנת דבר היא נותנת לשימוש עיקרי: מסחר, תעשייה, או דברים כאלה ואחרים.
<יצחק שמעוני: היא לא רושמת בהנחיה שלה את הפריט רישוי שמתייחס לאותו שימוש במסחר.
<יצחק שמעוני: מה שקורה בפועל, רק בנושא של קבוצה 10, תעשייה, יש קרוב ל-18 קטגוריות משנה שמתחלקות לעוד קטגוריות משנה.
<יצחק שמעוני: זה אומר שרמות הסיכון שלהן משתנות בטווחים מאוד מאוד גדולים.
<יצחק שמעוני: אם לא יהיה את המידע המקדים שהשימוש החורג עושה אותו ואת ההתייחסות של בעלי המקצוע, זה יצור נטל הרבה יותר גדול בהקלה, לכאורה, הזו.
דוד אמסלם: אתה מדבר אתי על התעשייה.
<יצחק שמעוני: אני מדבר על כל הקבוצות.
<יצחק שמעוני: גם בנושא של שימושים במסחר, גם של תעשייה – כמעט כל דבר.
דוד אמסלם: אתה העלית לי שאלה אחרת כרגע.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה אתם מכניסים תעשייה ב- - -? לא הבנתי.
דוד אמסלם: בן אד רוצה להקים מפעל.
דוד אמסלם: ברישוי עסק אנחנו מדברים בעיקר על מסעדות, בעיקר בנושא הסעדה, אז אני מבין את העניין.
דוד אמסלם: כשבן אדם בא לבנות מפעל, למה לנו לקצר טווחים אתו?
דוד אמסלם: הוא הולך להשקיע הון עתק.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים שתהיה בדיקה יסודית, שהוא לא טועה ונגיד לו אחר כך שהוא טעה.
דוד אמסלם: אני לא רואה שם חסם דרמטי.
דוד אמסלם: אין תשובות?
<קריאה: אולי רלבנטית תעשייה זעירה.
<קריאה: רק שלא יגידו תעשיית המזון.
<קריאה: אחרי זה - -
דוד אמסלם: לי לא נשמע.
דוד אמסלם: מפעל לייצור – שים בצד.
<יצחק שמעוני: החלטת ועדה – למסחר, או לכל שימוש אחר, היא לא מתייחסת לכל - - -
דוד אמסלם: איזו ועדה?
<יצחק שמעוני: הוועדה המקומית שנותנת היתר בנייה.
<יצחק שמעוני: רשות הרישוי, לצורך העניין.
<יצחק שמעוני: הם קובעים את הקטגוריה הראשית, לא נכנסים לקטגוריות המשנה.
<יצחק שמעוני: הפערים בקטגוריות המשנה בטווחים שלהם - - -
<יצחק שמעוני: מה שאני מציע – שהשימוש החורג לא יהיה גורף.
<יצחק שמעוני: מה שכתוב פה זה גורף.
<יצחק שמעוני: שלא יהיה שימוש חורג אוטומטי.
דוד אמסלם: מה אתה מציע גם פה?
דוד אמסלם: זאת אומרת – להשאיר את זה לרמת המסחר?
<יצחק שמעוני: להשאיר את זה ברמות מסחר ותעשייה, כן, כי במקומות האלה, אם אתה רוצה לתת מידע מקדים ללקוח - - -
דוד אמסלם: מה שאתה אומר זה שהיות אנחנו מצמצמים כרגע, אתה מציע לצמצם את זה ונגיד – בנושא תעשייה, מפעלים וכו' – על זה כבר דיברנו עכשיו.
דוד אמסלם: מה עוד במסחר אתה מציע?
דוד אמסלם: נניח שנישאר בקטגוריה המסחרית.
<יצחק שמעוני: להגביל, שאם השימוש במסחר נשאר אותו הדבר, אותו גובה של מבנה – השימוש, בהגדרות לא משתנה - - -
דוד אמסלם: בזה רשות הרישוי כבר מתערבת.
דוד אמסלם: מה שהיא רוצה היא מחליטה.
<תומר רוזנר: כל התרת שימוש ברישוי כזה טבועה בה סמכות אינהרנטית של רשות לקבוע תנאים לאישור.
<יצחק שמעוני: מה שמטריד אותי זה שבסופו של דבר הנטל יפול על האזרח, מה שנקרא.
<יצחק שמעוני: מזה אנחנו רוצים להיזהר.
דוד אמסלם: כל הבעיה היא בעסקים הקטנים שיש עליהם רגולציה כבדה.
דוד אמסלם: אדם שרוצה לפתוח דוכן פלאפל צריך לבלות בעיריה איזה שנתיים.
דוד אמסלם: בוודאי שאנחנו לא מתכוונים לאיזה מפעל רציני ואנחנו גם לא מתכוונים לאיזה בית מסחר אפילו רציני, משהו כבד – ששם, באמת, אנחנו אומרים: בוא תעשה את העסק מסודר.
דוד אמסלם: אתם מבינים לאן אנחנו הולכים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להקל איפה שאנחנו רוצים אבל לא להכניס על הדרך איזה משהו שאנחנו לא רוצים.
<קריאה: הדברים הגדולים לא היו עוברים גם ככה.
דוד אמסלם: אין הרבה כאלה במכלול הרחב של העסקים.
דוד אמסלם: אם אנחנו מדברים, נניח, על מפעלים, לא בכל שבוע נפתחים פה אלף מפעלים.
דוד אמסלם: לא בכל שבוע נפתחים אלף סופרים שכל אחד מהם הוא של 4,000 מ"ר.
דוד אמסלם: לכן אני לוקח את מה שהוא אומר, וזה נכון – אל"ף, לצמצם את התעשייה, וגם במסחר, לדעתי – תגבילו את זה בגודל.
דוד אמסלם: למה "המשביר" לוקח חמש קומות?
דוד אמסלם: נניח שהוא לקח בניין מגורים והפך אותו לסופר.
<קריאה: הוא צריך היתרי בנייה.
<קריאה: הוא לא יכול לעשות מבניין מגורים סופר.
דוד אמסלם: הוא הופך את הבניין ממגורים והופך אותו למסחר.
דוד אמסלם: שינויים פנימיים.
<תומר רוזנר: הוא צריך רמפה למשאיות, ו - - -
דוד אמסלם: רבותי, יכול להיות מצב שהוא צריך אישורים פנימיים.
<קריאה: ברגע שהוא צריך שינוי במערכות של הבניין הוא כבר צריך היתר בנייה.
<קריאה: לא תמיד זה ככה, והרבה פעמים מה שאמר יושב-ראש הוועדה הוא נכון – יש בניין ועושים בו שינוי פנימי כזה או אחר, עושים בו שימוש אחר ממה שהיה, וזה קורה, צודק היושב-ראש.
יעל גרמן: מה שמטריד אותי זה מה שנקרא "התעשייה הקטנה".
יעל גרמן: אחד הדברים הנוראיים שעושים זה שעושים את המוות למאפיות, לקונדיטוריות, לפעמים – למסעדות הקטנות.
יעל גרמן: עושים להם מוות, בעיקר משרד הבריאות.
יעל גרמן: פשוט לא מאפשרים להם להתקיים.
יעל גרמן: איך החוק הזה יקל עליהם לקיים את זה?
<יהודה זמרת: הם חייבים בהגדרת עסק.
<יהודה זמרת: אין שום בעיה מהבחינה הזו.
<יהודה זמרת: אם יש משמעות בריאותית-סביבתית זה לא נכנס.
<יהודה זמרת: היושב-ראש גם דיבר על העסקים הגדולים, לא על אלה.
<יהודה זמרת: אלה הם מה שנקרא "תעשייה זעירה".
יעל גרמן: האם מאפייה לא תצטרך לעבור את הויה דולורוזה של משרד הבריאות?
<יהודה זמרת: החוק הזה עוסק רק בתכנון.
<יהודה זמרת: היא לא תצטרך לעבור הליך של היתר.
יעל גרמן: אם יש כבר מאפייה.
<יהודה זמרת: נניח שהיה בבניין המגורים - - - אפילו היה מסחר מסוג מסוים.
<יהודה זמרת: להפוך אותו למאפייה זה מותר.
<יהודה זמרת: היום היא היתה צריכה ללכת להקלה, היתר שימוש חורג.
<יהודה זמרת: - - - רישוי עסקים - - -בקרה - - -
יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול – בסעיף(4)(א) –פגיעה בסביבה.
יעל כהן-פארן: כמו שאמרה נציגת עירית תל אביב, גם לי לא ברור מה הקריטריונים.
יעל כהן-פארן: מגיע זר לרשות התכנון ומבקש את ההיתר החורג.
יעל כהן-פארן: מי זה שבא ושופט האם המאפייה הזו כן תעשה רעש או לא, כן יהיו בה ריחות או לא – מי זה הוא זה שצריך לקבל את ההחלטה?
יעל כהן-פארן: רשות הרישוי היא זו שמסתכלת והיא זו שממליצה לוועדה?
יעל גרמן: - - - רישיון עסק זה דבר אחר.
יעל כהן-פארן: אני מבינה, אבל גם כאן – השימוש המבוקש אינו מביא לפגיעה בסביבה – זה גם חלק.
יעל כהן-פארן: אז אם זה לא רלבנטי, תורידו את הסעיף הזה.
יעל כהן-פארן: אם שמו את הסעיף אז הוא רלבנטי.
<קריאה: במרבית הרשויות יש יחידות סביבתיות, והן לגמרי נותנות - - -
יעקב אשר: אם מהנדס העיר יבקש חוות דעת מהיחידה הסביבתית, הוא יידע לפנות במייל.
יעל כהן-פארן: אבל זה, כאן, לא מגיע לפתחו.
יעל כהן-פארן: כאן זה ההיתר החורג.
יעקב אשר: רשות רישוי – נדמה לי שגם לפרוטוקולים שלה יש תפוצה.
יעקב אשר: זה מועבר ליחידות השונות בעיריה, אם אני זוכר נכון.
יעל גרמן: אני רוצה לחזור בבקשה לחוק ולהעיר הערה.
יעל גרמן: מרגע שביטלו בסעיף (4) את הסיפה, אני חושבת שזה נכון – הורידו את הנושא של התעשייה והשאירו רק את העסקים למיניהם, אני מורידה את ההסתייגות, אבל אני רוצה לחזור למה שלהערכתי זה הדבר החשוב ביותר, אם אנחנו מדברים באמת על התייעלות, וזה סעיף (ד) – שרשות הרישוי תחליט - - - 30 ימים.
יעל גרמן: אני מציעה דבר כזה: קודם כל זה, להערכתי, הדבר הכי חשוב - - -
<קריאה: אבל 30 ימים ממתי?
<קריאה: מיום שהוגשה הבקשה, זה כתוב בצורה מפורשת.
יעקב אשר: אני מבקש לתת לחברת הכנסת גרמן לסיים, ונציגי משרד האוצר, תחשבו בינתיים על תשובה – לגבי הנושא של ממתי, והאם אתה צריך לחכות לחתימות של דיירים בבניין עצמו זה גם תהליך שלוקח זמן.
יעל גרמן: כמו שאמרתי, אם מדברים על ייעול - זו הנקודה, ועליה אנחנו צריכים לשים את הדגש, אבל כדי להיות ריאליים, שנינו יודעים כי באנו מאותו מקום – אני מציעה לתת עוד 15 ימים במקרים יוצאי דופן ולאחר מכן האישור ניתן אוטומטית.
יעקב אשר: ההחלטה, לא האישור.
יעל גרמן: כן, ההחלטה.
יעקב אשר: חברת הכנסת גרמן מציעה, ואני חושב שיש בזה היגיון מסוים, שתהיה אפשרות שמהנדס העיר בהחלטה יכול להגיד נניח שהוא רוצה חוות דעת מסוימת והוא יכול לדחות את זה ב-15 יום.
יעקב אשר: אנחנו רוצים גם שזה יהיה כמה שיותר מהר.
יעל גרמן: אבל אחרי זה – סופית.
יעקב אשר: אז שתי התייחסויות שלכם.
יעקב אשר: להצעה שלה ול - - -
<קריאה: קודם כל – 30 יום זה 30 ימי עבודה.
יעל גרמן: 30 ימי עבודה זה יותר מ-30.
יעקב אשר: עכשיו בואו נבדוק ממתי זה ה-30.
<תומר רוזנר: ה-30 ימים נספרים מהמועד שבו הוגשה הבקשה.
<תומר רוזנר: קרי, כמו למשל בהיתר בנייה, במתכונת החדשה, קליטת הבקשה היא כאשר מוגשים כל המסמכים הנדרשים, לרבות הסכמות ו/או משלוח הודעות לשכנים.
יעקב אשר: זאת אומרת, בעצם, זה לא הגשת הבקשה.
יעקב אשר: בואו נפשט את זה ליום יום, ומי שהיה ברשות עירונית יודע את זה.
יעקב אשר: זה לא הגשת הבקשה, שהוא כתב את המכתב והגיש.
יעקב אשר: - - -נתקבל.
יעקב אשר: יודעים לקבל גם כן.
יעקב אשר: אל תענו על זה עכשיו אבל קחו בחשבון את ההערה של חברת הכנסת גרמן.
<קריאה: ממתי סופרים את ה-30 יום - - -
יעקב אשר: מהרגע שקולטים את התוכנית.
יעקב אשר: קולטים את התוכנית אחרי ש-4 פקידים בדקו אחד את השני לראות שבאמת הביאו את החתימות, ואם יהיה ראש עיר שגם ירצה מאוד שיהיה אכפת לו מהסביבה, אז הוא יבקש חוות דעת קודם לראות אם כדאי להביא את זה בכלל, אם יש פה פגיעה בסביבה או לא.
<פזית שלמון ברץ: אם אנחנו מבינים נכון – אחרי מיצוי כל אותם תהליכים שיהיו קבועים בתקנות - - -
יעקב אשר: לקחת את זה רחוק מדי.
יעקב אשר: אבל דברים סטנדרטיים – שאדם מגיש בקשה והוא לא מגיע עם התנאים המוקדמים הבסיסיים כמו – חתימות שכנים, וכו', לא מקבלים את הבקשה.
יעקב אשר: אין בקשה.
<פזית שלמון ברץ: הוא הגיע עם חתימות השכנים, או לפחות מזה שהוא הודיע להם, אבל לשכנים יש את המינימום של ה-15 יום לפחות מה שכתוב עכשיו – זה יהיה בתקנות, כמו שנאמר קודם.
<פזית שלמון ברץ: 15 יום להתנגד, להגיש תגובות.
<פזית שלמון ברץ: עד שדנים בהתנגדויות - - -
יעקב אשר: זה בתוך ה-30 יום וזה סביר.
יעל גרמן: הוא צריך להגיש נסח טאבו, הוא צריך להגיש אישורים על מנהל תקין – אני לא יודעת מה, כל האישורים כדי שאתם - - -
<פזית שלמון ברץ: למעשה, עד שהשכנים יגישו – אפילו באותו בניין מצומצם, ואם לא הרחבנו את זה ונראה לי שזה כן יורחב – אז יש כאן 15 יום בכלל להגיש.
<פזית שלמון ברץ: עד שזה מגיע - - -
יעקב אשר: בואי נהיה אמיתיים רגע, זה לא בדיוק 15 יום להגיש.
יעקב אשר: הרי הוא בא לבקש את אישורם קודם.
יעקב אשר: אם לא, הוא שולח להם את מה שצריך לשלוח על פי התקנות האלה קודם.
יעקב אשר: אותו אחד שרוצה להתנגד, יש לו מספיק זמן - - -
<תומר רוזנר: אדוני היושב-ראש, אני מציע לשנות את המילים "מיום הגשת הבקשה" ל – "יום קליטת הבקשה".
יעקב אשר: כמו שאמרתי – זה נכון.
יעקב אשר: השאלה היא איפה זה משאיר לך מקומות אחרים שזה לא מופיע.
יעל גרמן: תגדיר מה זה "קליטה".
יעל גרמן: שיהיה ברור מה זה.
יעקב אשר: השאלה היא אם זה אקוויוולנטי למקומות אחרים.
יעקב אשר: תומר אומר שכן.
<תומר רוזנר: בתיקון מספר 101 נקצבו מועדים מאוד מאוד ברורים להגשת בקשות להיתרי בנייה וכו'.
<תומר רוזנר: במסגרת זו, על פי בקשת הממשלה, נקבע שהמועדים האלה נמדדים מיום קליטת הבקשה להיתר.
<תומר רוזנר: בתקנות שישלימו את ההסדר הזה בעצם נקבע מה הם התנאים המוקדמים לקליטת הבקשה להיתר.
יעקב אשר: התנאים שונים, אבל המונח - - -
<תומר רוזנר: יש לקוות שהתנאים יהיו שונים, מקלים יותר.
<תומר רוזנר: יש לקוות.
<תומר רוזנר: אדוני ביקש שהתקנות יהיו באישור ועדת הפנים.
<תומר רוזנר: השאלה - - -
יעקב אשר: הם טענו טענה אחת – אל"ף, שזה מסרבל עוד פעם את התהליך, ובי"ת – שהיום, בעצם, התהליך הזה קיים.
יעקב אשר: מה תגובתך, באופן אובייקטיבי לחלוטין?
<תומר רוזנר: לטענת הסרבול – הן טענה היא, ולא קשורה לעניין.
<תומר רוזנר: השאלה היא אם יש צורך מהותי באישור הוועדה, וזו החלטה של חברי הכנסת.
<תומר רוזנר: החלק השני – זה נכון.
<תומר רוזנר: בקשות להיתרי בנייה ותנאים להגשתם נקבעו בתקנות שאינן נזקקות לאישור של ועדת הפנים של הכנסת.
<תומר רוזנר: אני חושב שבמקרה הספציפי הזה גם - - - אישור כזה, אבל ההחלטה היא של הוועדה.
יעקב אשר: כרגע זה נשאר במצב הזה, נדבר על זה עוד במהלך הדיונים.
יעקב אשר: אני שואל שאלה אחרת – בתוך כל החוק הזה, לא רק בחלק של התכנון והבנייה יש תקנות נוספות, ובעצם יש קורלציה בין הכל?
יעקב אשר: אמור להיות, או שהכל מגיע בחקיקה הראשית?
יעקב אשר: תיכף תבינו אותי.
יעקב אשר: בכל החוק הזה האם יש עוד תקנות – הרי אנחנו עושים פה שינוי.
יעקב אשר: אנחנו לא הולכים לשנות כל יומיים את התקנות, אני מדבר על התקנות - - - אני עדיין שוקל ביני ובין עצמי אם להביא את זה לאישור הוועדה או לא.
יעקב אשר: אם יש עוד כמה דברים שהם תקנות שבדרך כלל נמצאים בסמכויות של השר, יכול להיות שכמקשה אחת, בגלל שזה חוק חדש ויש רפורמה בעניין הזה, אולי בפעם הראשונה כן נביא את זה לאישור ועדה?
<תומר רוזנר: ההחלטה היא בידכם.
<תומר רוזנר: אני חושב שהמתכונת - - -אני אציע מתכונת אחרת קצת: לקצוב לשר מועד ושהוא ידווח, אם הוא לא עומד במועד הזה, הוא חייב להגיש הסבר ודיווח לוועדה למה הוא לא מתקין את התקנות.
<קריאה: אם אפשר רק – שלושה חודשים זה - - -
<תומר רוזנר: זה הרבה יותר ממה שצריך.
יעל גרמן: אדוני, ממלא מקום היושב-ראש.
יעל גרמן: לדעתי זה אפשרי.
יעל גרמן: ודאי שהרשויות יבקשו עוד ועוד.
יעל גרמן: אנחנו רוצים ללכת לקראת עסקים?
יעל גרמן: זו בדיוק הנקודה שבה אנחנו צריכים ללכת ולעמוד על זה.
יעל גרמן: זה כן אפשרי וזה סביר.
יעל גרמן: אם זה עובר למועצה הארצית – מספיק.
יעקב אשר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
יעקב אשר: ישבנו חמש שנים בוועדה המחוזית.
יעל גרמן: הוועדה הכי גדולה.
יעקב אשר: אוקיי, כרגע משאירים את זה בנוסח הזה.
יעקב אשר: מה עם הבקשה של מנהל התכנון לגבי ה-3 חודשים?
יעקב אשר: אי אפשר שאנחנו נשכנע את כל המתנגדים שאנחנו עושים את זה במהירות והכל – תראו דוגמה אישית.
יעקב אשר: תסתדרו ביניכם.
יעקב אשר: יש לכם 20 דקות להסתדר.
יעקב אשר: השלטון המקומי מקבל היום מקום, חבל על הזמן, רק בגלל ראש מועצת רמת ישי שיושב לידי.
<פזית שלמון ברץ: תודה רבה, אבל זה באמת דבר שנוגע לשלטון המקומי בצורה מובהקת – גם האופרציה של רישוי עסקים וגם לחיות אתם.
<פזית שלמון ברץ: אני אגיד משהו קטן נוסף – אנחנו מבקשים לשקול.
<פזית שלמון ברץ: עלה כאן קודם על איזה סוגי עסקים אנחנו בעצם רוצים לייעל ולהחיל את כל העניין הזה.
<פזית שלמון ברץ: המגמה, כמו שאני שומעת וכולנו שומעים – למשל, תעשייה כבדה, או סוג כזה או אחר.
<פזית שלמון ברץ: אנחנו מבקשים לשקול עוד משהו.
<פזית שלמון ברץ: יש, לפחות בתל אביב, אבל אולי זה גם אופייני למקומות אחרים, עסקים שיכולים, למשל – ברחובות מסוימים, ישנים, רחוב אלנבי בתל אביב שכולם מכירים – בקומה שלישית או יותר מזה יכול להיפתח עסק שהוא בעצם פאב מכוח איזשהו שימוש חורג.
<פזית שלמון ברץ: אנחנו מבקשים לשקול - - - ודברים כאלה קורים.
<פזית שלמון ברץ: דרך אגב, קיבלנו עוד החלטה של בית משפט שמאפשרת אכיפה מוגברת באותם אזורים, בגלל הקשיים.
יעקב אשר: למשל – פעילות בשעות מאוחרות.
<פזית שלמון ברץ: הבקשה היא לחשוב בצורה מעשית על חיי העיר, לנסות, אולי, לראות האם נכון להגביל – אנחנו חושבים שנכון להגביל, בעצם, את הפעולה של השימושים הללו לעסקים שהם בקומות הקרקע או שהם נגישים לרחוב – דברים שהם יותר אופייניים לעסקים, ולא כל עסק שיכול ל - - -בניין מגורים, למעט בתי מלון, כמובן, שזה משהו אחר.
יעקב אשר: הרי בסופו של דבר מי שיושב באותה ועדת רישוי - - - ואגב, עיריות הרי נוהגות היום, במיוחד העיריות הגדולות לעשות הרבה מאוד ועדת רישוי ודברים שהם לא מצריכים הקלות ומהסוג הזה.
יעקב אשר: זה כלי שאנחנו, כראשי רשויות, אהבנו אותו.
יעקב אשר: גם סמכנו על עצמנו ועל המהנדסים שלנו, שהם כמעט חלק אורגני מהרשות הזו.
<פזית שלמון ברץ: אבל השינוי המשמעותי שעושה התיקון הזה הוא בעצם שינוי שימוש על אוטומט, מין מסלול ישיר, ירוק כזה.
יעקב אשר: אבל לא מפריע לאף אחד שהעירייה או רשות הרישוי תקבע מדיניות, בדיוק באישורים האלה.
יעקב אשר: במדיניות הזו מצדי אתם גם יכולים להחליט שיש מקומות מסוימים שלא תתנו בקומה השלישית – זו זכות שלכם.
<מירה סלומון: סעיף קטן (ו) – פעם ששר האוצר יקבע בתקנות בין היתר גם את הנושא של השימוע, של הליך השמיעה של הגופים למיניהם, אנחנו מבקשים שהסעיף הזה כולו – תחילתו תותנה בתקנות שכאלה.
<מירה סלומון: זאת אומרת – אם אמרנו 3 חודשים, אם אמרנו שהמדינה רוצה להסיר חסמים, שתראה רצינות בעניין ושהתקנות תחילתן יותנו בתקנות שכאלה.
יעל גרמן: אני יודעת שכאשר מחוקקים כאן תקנות לוקח לפעמים 3,4 ו-10 שנים.
יעל גרמן: לדאבוננו הרב תקנות זה הדבר שמתמשך הכי הרבה זמן.
<תומר רוזנר: אני רק אסכם – אנחנו מורידים את הסיפה של סעיף 4 לעניין פסקה זו.
<תומר רוזנר: אנחנו מוסיפים ברישה: "למטרת עסק, למעט עסק שהוא מפעל לייצור תעשייתי", ונשאר לנו את הנושא של קליטה במקום הגשה.
<תומר רוזנר: נשאר לנו הנושא של סעיף קטן (ו) – טרם קיבלנו את תשובת הממשלה לגבי הנושא של תוספת זמן והפיכת הבקשה למאושרת.
<תומר רוזנר: הנושא האחרון – תקנות ראשונות - - -
יעקב אשר: איזה פרק?
<תומר רוזנר: בנושא האחרון הזה הוועדה ממתינה לתשובת הממשלה.
<תומר רוזנר: הסתייגויות לסעיף זה?
יעל גרמן: ההסתייגות שלי לגבי ה-30 יום, אני אעמוד על כך.
יעל גרמן: אם זה לא יתקבל אני אבקש - - - ההסתייגות שלי תהיה 30 פלוס 15 ולאחר מכן - - -.
יעל גרמן: אני רוצה לדעת מה קרה לגבי היטל ההשבחה.
<תומר רוזנר: אנחנו עכשיו מגיעים לזה.
<תומר רוזנר: מקובל.
<דוברת: אם אפשר הערה ניסוחית – לגבי (א), אם אפשר רק למען ההבהרה לכתוב: "אישור לשינוי מטרת השימוש שנקבעה בהיתר לשימוש למטרת עסק, ולא יראו בכך שימוש חורג".
<דוברת: לעניין התקנות – כתוב שהתקנות יקבעו גם את תוקפו של אישור שינוי השימוש.
<דוברת: כלומר, על פניו משתמע מזה שהוא צריך להיות קצוב בזמן.
<דוברת: השאלה היא למה, כי גם על פי החוק היתר לשימוש חורג מהיתר אינו נדרש להיות קצוב בזמן.
<דוברת: השאלה היא למה - - -
<תומר רוזנר: שימוש חורג תמיד מוגבל בזמן, זה מה שאני יודע.
יעקב אשר: לא בשימוש חורג בהיתר.
יעקב אשר: שימוש חורג מהיתר.
יעקב אשר: לא מתב"ע.
<קריאות': - - -
<תומר רוזנר: אנחנו נבהיר בנוסח שזה יהיה בשיקול דעתו של השר אם לקבוע תקופת תוקף או לא, והוא יקבע זאת בתקנות.
<יהודה זמרת: המנגנון הקיים היום אומר כך – היתר לשימוש חורג מתוכנית יינתן לתקופה מוגבלת מראש.
<יהודה זמרת: היתר לשימוש חורג מהיתר או הקלה יכולים להינתן לתקופה מוגבלת מראש – כלומר, זה שיקול דעת.
<תומר רוזנר: מכיוון שאנחנו חושבים שהמנגנון הקבוע בחוק היום שמכיר במוסד "היתר לשימוש חורג מהיתר" הוא בלשון המעטה מעורר תהיות - -
<תומר רוזנר: - - ואגב, רבים מהאנשים שהעירו הערות בנושא הזה התייחסו לנקודה הזו כנקודה שצריך לחשוב עליה, אבל אנחנו לא פותחים אותה כאן.
<תומר רוזנר: אני חושב - - -
יעקב אשר: אבל השאלה היא האם אנחנו משאירים את שיקול הדעת הזה בתקנות לשר האוצר, בעניין הזה, או שאנחנו משאירים לשיקול דעת הרשויות.
יעקב אשר: אני מתלבט אתך ביחד, אני רוצה לשמוע גם את חוות דעתך.
יעקב אשר: מצד אחד צריך להיות מאוד זהיר שלא יהיה מצב שנותנים למישהו לשנתיים.
יעקב אשר: אדם לא פותח עסק לשנתיים.
יעקב אשר: אנחנו עלולים לחטוא בסופו של דבר.
יעקב אשר: יש ראשי רשויות, לא אנחנו, שיש להם חשבונות כאלה ואחרים ואומרים – שנתיים, ותבוא אחר כך עוד פעם, ועוד פעם תבקש.
<קריאה: אולי אפשר בדומה למה שקובע החוק לשימוש חורג מהיתר, פשוט – הרשות רשאית לקבוע כי היתר כזה יהיה מוגבל.
יעקב אשר: זה החשש.
<קריאה: למה זה חשש?
<תומר רוזנר: כי לדעתי – כמו שאנחנו לא מגבילים את ההיתר לשימוש שניתן – אנחנו לא אומרים שהמגורים הם ל-5 שנים, ואם התוכנית התירה את השימוש למסחר אז אין שום צורך להגביל את השימוש - - -
יעקב אשר: הוא רוצה להשאיר את שיקול הדעת לשר, שיקבע הוראה גורפת.
<תומר רוזנר: יכול השר לקבוע - - - אני חושב שזה יהיה לא נכון להכריע בזה סביב השולחן הזה.
<תומר רוזנר: אני חושב שיכול השר יהיה לקבוע שבמקרים מסוימים - - -
<פזית שלמון ברץ: אני אסביר למה אני חושבת שיהיה נכון להגביל במועד.
<פזית שלמון ברץ: דוגמה, למשל – יש אזור מסוים שהוא בתכנון עתידי ועכשיו מכינים שם איזושהי תוכנית, ויודעים שיש תוכנית מופקדת, למשל.
<פזית שלמון ברץ: נכון אולי לשנות שינוי שימוש לתקופה, אבל יודעים שהולך להשתנות שם.
יעל גרמן: אין לי ספק שדברים כאלה צריך להשאיר בידי הרשות המקומית.
יעל גרמן: השר לא יודע מה הם התנאים, השר לא יודע מה הם הצרכים.
יעל גרמן: זה רק הרשות המקומית שיודע.
יעל גרמן: יכול להיות שהתבקש אישור לעסק מסוים שלא היה עד כה.
יעל גרמן: אני אתן לכם דוגמה – לאביזרי מין.
יעל גרמן: נניח שהתבקשה בקשה כזו.
יעל גרמן: אני לא יכולה להתנגד לה כי יעתרו לבג"ץ – למה לא.
יעל גרמן: אותו הדבר היה לי גם עם ביליארד.
יעל גרמן: אז אני באה ואומרת – טוב, אני נותנת, אבל אני רוצה להגביל את זה בזמן כדי לראות אם יש השפעה: האם בני נוער יגיעו, האם תהיה לזה השפעה מזיקה.
יעל גרמן: אחרי זמן מסוים אני רואה שאולי זה לא כצעקתה, ואולי זה פי שתיים מצעקתה.
יעל גרמן: צריך להשאיר את זה - - -
יעקב אשר: אולי כדאי שהשר יקבע או שאנחנו נקבע בחקיקה – אולי כדאי בתקנות, שהשר יקבע שתוקף האישור הזה יהיה למינימום 3 שנים או 5 שנים – ולאחר מכן לשיקול דעת הוועדה.
יעקב אשר: אני אגיד למה: מטרטרים לפעמים אנשים.
יעקב אשר: אדם לא יפתח עסק.
<קריאה: 5 חודשים - - -
יעל גרמן: לכנס את ועדת התקנות.
<קריאה: מה ברירת המחדל אם לא מתקנים תקנות?
יעקב אשר: 4 חודשים.
יעל גרמן: ואם לא – זה נכנס לתוקפו בלי התקנות.
<קריאה: זה לא מותנה.
יעל כהן-פארן: אבל צריך איזו ברירת מחדל, שאם לא מותקנות התקנות, שהיא הנוהל.
<קריאה: את ממריצה לא להתקין תקנות.
יעקב אשר: את נותנת עכשיו לכל פקיד ממוצע להגיד - - - יש לנו - - -
יעל כהן-פארן: שהם יהיו כאלה שהם לא ירצו אותם, בסדר?
יעל כהן-פארן: אבל צריך שיהיה משהו.
<תומר רוזנר: כיוון שאנחנו דוחים את התקנת התקנות ב-4 חודשים אני מציע שתחילת התוקף של הסעיף הזה תהיה בתום אותם 4 חודשים.
<תומר רוזנר: אין מה לעשות, אי אפשר להגיש - - -
<תומר רוזנר: הרעיון הוא שאתם תעמדו לכם על הראש - - -
<קריאה: אבל אני לא יכול לממש את החוק, לא יכול לממש אותו.
יעקב אשר: 4 חודשים, סגור.
יעל כהן-פארן: סליחה, זה קריטי.
יעל כהן-פארן: מה יקרה אם החוק ייכנס לתוקף ולא יתקינו תקנות?
יעקב אשר: אני אגיד לך מה יקרה – הרשויות ימצאו את הדרך.
יעל כהן-פארן: איך הם ימצאו את הדרך?
<תומר רוזנר: כמו שהם מצאו אותה עד היום.
<קריאה: אבל זה לא היה.
<קריאה: אבל זה הסדר אחר.
<תומר רוזנר: אני לא מכיר.
<תומר רוזנר: בחוק התכנון והבנייה בנוסחו, ערב תיקון ה-101 לא היתה פרוצדורה להגשת בקשה לשימוש חורג, ועובדה שמצאו את הדרך איך מגישים בקשה לשימוש חורג.
<תומר רוזנר: זה לא היה בתקנות.
<קריאה: אבל כאן כתוב שהשר צריך להתקין בתקנות איך לשמוע את הציבור.
<קריאה: אנחנו לא יודעים איך לעשות את זה.
<תומר רוזנר: אז תלמדו.
<קריאה: הבנתי, זה הוקלט.
<קריאה: כל אחד יעשה מה שהוא רוצה.
<קריאה: היושב-ראש, המשמעות היא שאם לא יהיו תקנות, בעוד 4 חודשים כל רשות תעשה מה שהיא חושבת שצריך לעשות, לפי מה שהיא מבינה.
<תומר רוזנר: התשובה היא – נכון.
<תומר רוזנר: אם לא יהיו תקנות - - -
יעקב אשר: אני עדיין סומך על שיקול הדעת של הרשויות, מה קרה?
יעקב אשר: מגיעה לנו עצמאות גם כן.
יעקב אשר: לא תהיה אנרכיה.
יעקב אשר: נסתדר
<תומר רוזנר: הסעיף הבא עוסק בהיטלי השבחה.
<בר לוי: שנייה, לפני שאתה עובר להיטלי השבחה, הדוגמה שהעלתה חברת הכנסת גרמן לגבי העסק לאביזרי מין.
<בר לוי: ככל שזה שינוי של שימוש מעסק שכבר קיים, אנחנו רוצים שיוסיפו גם לסעיף 4: "השימוש המבוקש אינו מגיע לפגיעה בסביבה, בבריאות הציבור או בבטיחותו, או בשלום הציבור וביטחונו", כדי שהמשטרה תדע - - -
<תומר רוזנר: התייחסות הממשלה.
<קריאה: המשרד לביטחון הפנים כפוף להצעת החוק הממשלתית.
<קריאה: זו תשובתנו.
<תומר רוזנר: הסעיף הבא הוא פסקה (2) של סעיף 13 להצעת החוק, נושא קטן בהוראת שעה שנקבעה לפני כשנה לפני כשנה.
<תומר רוזנר: נקבע שלא יתאפשר שימוש חורג בדירות מגורים, בין היתר כדי להתמודד עם משבר הדיור.
<תומר רוזנר: ההוראה היתה רחבה במובן הזה שהיא חלה גם על שימוש חורג מהיתר.
<תומר רוזנר: כלומר, גם אם התוכנית מתירה שימוש שלא למגורים אבל ההיתר קבע שימוש למגורים, כמובן נקבע כהוראת שעה שהרשות המקומית אינה מוסמכת להתיר את השימוש החורג למטרת עסק.
<תומר רוזנר: מבקשת הממשלה לסייג את המגבלה שהיא הטילה באמצעות החוק הזה לפני כשנה כדי להתמודד עם משבר הדיור ולקבוע שכאשר מדובר בשימוש חורג מהיתר, לא תחול אותה מגבלה, וחוזר שיקול הדעת לרשות המקומית אם להתיר את השימוש בדירת המגורים למטרה אחרת.
יעקב אשר: צעד קדימה, שניים אחורה.
<תומר רוזנר: יפה אמרת.
<תומר רוזנר: אנחנו נקרא את הסעיף הזה ולאחר מכן נעבור מיד לקריאה של הסעיף של היטלי ההשבחה.
קטן יבוא: "(ח) הוראות סעיף זה לא יחולו על מתן היתר לשימוש חורג מהיתר, על חידושו או על בקשה שאושרה לפי סעיף 149א.
קטן יבוא: ";