GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: יש מצב מכאן ולהבא מה שנקרא, הדברים החדשים, כן, חלקם הגדול מקבל התייחסות לנושא של ההנגשה.
דוד אמסלם: הבעיה המרכזית יותר זה להסדיר קודם כל את המבנים הישנים ואת הרחובות הישנים וכו'.
<רות דיין מדר: יש גם הפרה רבה מאד בתחום של אכיפה.
<קריאה: לפני חודש היו - - -
דוד אמסלם: לא, חברה, אני בסיכום.
<יואב קריים: זה לא נכון.
דוד אמסלם: דרך אגב, יואב, כשאני בסיכום לא מפריעים לי, גם אם אני אומר דברים לא נכונים.
דוד אמסלם: אני מספר לך, אני עבדתי בתחום.
דוד אמסלם: אמרתי, אני עסקתי בתחום למעלה מ-20 שנה, אז אני מבין מאיפה זה בא.
<יואב קריים: גם אני.
דוד אמסלם: בסדר, אני רק בא מהזווית שצריך לעשות את זה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר בסך הכל מדובר על כך שבסוף אנחנו צריכים לדבר על המשאבים ואני מאמין שהמדינה צריכה לשאת ברוב הנטל, בגלל גודל הבעיה, זו בעיה מאד דרמטית, עם עלויות עצומות.
דוד אמסלם: לכן אני אקיים דיון בעניין הזה ואחרי שאנחנו נתכנס לאיזה שהוא כיוון של פתרונות, יכול להיות אז שנביא את זה לישיבת מליאה קצת יותר רחבה.
דוד אמסלם: אז אני שוב פעם מודה לכם.
<מיטל להבי: סליחה, אני מתנצלת, עיריית תל אביב.
דוד אמסלם: כן, מילה לסגנית.
<מיטל להבי: אני מתנצלת שיצאתי, היה לי משהו חשוב.
<מיטל להבי: נגישות היא לא רק עבור צרכים מיוחדים.
<מיטל להבי: נגישות מנגישה הכל לכולם וזה מאד חשוב לכולנו ואמרת את זה בתחילת הדיבור – אנשים עם עגלות והכל וילדים והכלל.
<מיטל להבי: אני רוצה להסב תשומת לב לעוד מטלה, שהיא לא דווקא מטלה שהיא לא דווקא מוטלת על הרשות המקומית, אנחנו רק מפקחים עליה.
<מיטל להבי: יש את המטלה שמוטלת על עסקים להנגיש את עצמם.
<מיטל להבי: אני לא מדברת על בנקים, אני מדברת על מסעדה קטנה של 32 מ"ר בשוק הכרמל, אני מדברת על עסקים קטנים.
<מיטל להבי: מה שקורה, עסק שדורש רישוי, אגף הרישוי שלי צריך לפקח עליו.
<מיטל להבי: עסק שלא דורש רישוי – מפקחים עליו מהנציבות באופן כללי.
<מיטל להבי: נוצר מצב שרק עסק שדורש רישוי, מפוקח היום והעסקים הקטנים מתפקדים לדלתנו היום.
<מיטל להבי: כי אם זה קשה לרשות מקומית לעמוד בכל המטלה הזאת, גם תקציבית, לעסק זה קשה לא רק מבינה תקציבית, אלא מבחינה זו שלפעמים את ההנגשה הוא צריך - - -
דוד אמסלם: מיטל, את נכנסת לרזולוציה שאני לא רוצה להיכנס אליה.
<מיטל להבי: אני לא רוצה להיכנס לרזולוציה, אני רוצה שתעשו גם על זה, למרות שהם לא תבעו אף אחד.
אילן גילאון: אני מזמין אותך אלי.
דוד אמסלם: אבל אני הסברתי, אני אכנס לדיון.
דוד אמסלם: קודם כל כרגע אני נמצא בשלב מעל, עוד לא נכנסתי לאן שאת רוצה.
<מיטל להבי: אוקיי.
דוד אמסלם: אני כרגע נמצא, את יודעת, האויב של הטוב זה הטוב מאד.
דוד אמסלם: אני עוד לא הגעתי למסעדה.
דוד אמסלם: אני הגעתי לדברים הרבה יותר, לבית הספר.
<מיטל להבי: אבל שלחת אותי אליו.
דוד אמסלם: אני הגעתי לבנק, אני הגעתי לכנסת.
דוד אמסלם: אני מגיע קודם כל לצומת בכביש, לחנייה.
דוד אמסלם: תגיע בכלל לאוטו שלך.
דוד אמסלם: אז אני קודם כל שם.
דוד אמסלם: אז שם אני רואה את הדברים היותר מסובכים והיותר כבדים.
דוד אמסלם: לגבי הנושאים הפרטיים, בעיקר אני מדבר לגבי עסקים, אנחנו נדון על זה.
דוד אמסלם: אנחנו נפרק.
דוד אמסלם: אני אפרק, מבטיח לך, את כל הדברים, אחרי זה כשאנחנו ניכנס לרזולוציה של קטגוריות, איך בעצם כל קטגוריה מטפלים.
דוד אמסלם: אני מאחל לכולנו - - -
<נתי ביאליסטוק כהן: רק אם אפשר לבקש בקשה קטנה.
<נתי ביאליסטוק כהן: אם אתה מקיים צוות מקצועי, אני מבקש להיות שותף בו גם כן, מכיוון שמניסיוני לעתים שוכחים שיש לעיוורים צרכים שונים מאשר רמפות ומעליות.
אילן גילאון: אף פעם לא שוכחים.
<נתי ביאליסטוק כהן: אמרתי לעתים.
אילן גילאון: בכל התחומים.
דוד אמסלם: רבותיי, אני פותח את הישיבה בנושא תכנית אב לאשפה והיטלי הטמנה.
דוד אמסלם: מה שבעיקר חשוב לי כרגע זה תכנית אב לאשפה, עזבו את ההיטלים.
דוד אמסלם: ישראל, אתה רוצה להציג את זה?
<ישראל דנצינגר: בוקר טוב לכולם.
<ישראל דנצינגר: אני רוצה לקשר את הדברים למה שדיברנו עליו עכשיו, כדי לעשות סדר בראש, כי התערבבו בישיבה הקודמת הרבה דברים.
<ישראל דנצינגר: יש עודפי עפר, יש פסולת בניין ויש פסולת עירונית, ועשו פה ערבוביה של כולם.
<ישראל דנצינגר: אני מאוד שמח על היוזמה של יושב-ראש הוועדה לקדם את הנושא של עודפי עפר, כי הוא מאוד חשוב ואני מקווה שבעזרתו תהיה פה תכנית ביצוע מאוד מהירה.
<ישראל דנצינגר: בנושא של פסולת בניין יש הצעת חוק שניגע בה בסוף המצגת, חוק שהמשרד להגנת הסביבה מקדם, ואני מקווה מאוד שהוא יעבור עוד השנה ויעשה סדר בכל נושא פסולת הבניין.
<ישראל דנצינגר: זה בוודאי יצטרך לעבור פה, בעזרת הוועדה הזו.
<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי לדיון של עכשיו, שהוא הפסולת העירונית, האשפה שאנחנו מייצרים בבתים שלנו ובעסקים המסחריים שאנחנו נמצאים בהם.
<ישראל דנצינגר: לפני שאני עובר על הדברים אחד-אחד, היו הרבה דיבורים והרבה שמועות, וחשוב לי מאוד לעשות סדר בעובדות כמו שהן ובעיקר לעדכן אתכם בשינוי מאוד גדול שנעשה בשנה וקצת האחרונות במשרד להגנת הסביבה, שינוי שמניב פירות.
<ישראל דנצינגר: אני גם רוצה לפרט לאן הדברים יתפתחו בשנים שיבואו.
<ישראל דנצינגר: כדי לחזור לבסיס, אומר שאנחנו צריכים למנוע ולהפחית זיהומים וסיכונים הנובעים מפסולת, כדי לשפר את בריאות ואיכות החיים של תושבי מדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: הזיהומים והסיכונים מפסולת הם רבים: זיהום אוויר, זיהום מים, זיהום קרקע, עלויות גבוהות של שיקום, קרקעות שאחרי זה יהיה חסרות לנו, ומפגעי ריח מאוד מטרידים.
<ישראל דנצינגר: השורה התחתונה של כל מה שאמרתי היא שאנחנו לא עושים את זה סתם כי בא לנו וכי אנחנו מחבקי עצים ואוכלי אדמה ומשוגעים סביבתיים, אלא כי הדבר הזה הוא בנפשה של כל אוכלוסייה חפצת חיים היום ובעתיד לבוא.
<ישראל דנצינגר: המנגנון העיקרי שאותו קבעה הכנסת וקבע החוק בשביל להביא לפיתוח מדינת ישראל והפחתה של אותם זיהומים וסיכונים הוא היטל ההטמנה.
<ישראל דנצינגר: חשוב פה לחזור חזרה ולומר מה הבסיס של ההיטל ההטמנה.
<ישראל דנצינגר: הלוגיקה של היטל ההטמנה היא לייקר את חלופת ההטמנה, כדי שזה יהיה פחות כדאי לשלוח פסולת להטמנה, וזאת כדי שאנשים ישלחו למחזור והשבה.
<ישראל דנצינגר: וזה דבר שהוא מאוד חשוב.
<ישראל דנצינגר: היטל ההטמנה עומד ויש מאחוריו לוגיקה ורציונל גם בלי שום קשר לשאלה מה עושים או לא עושים עם הכסף.
<ישראל דנצינגר: זה דבר שחשוב להפנים את זה.
<ישראל דנצינגר: ואני רוצה לחזור פה ולהדגיש שלשמחתי מדינת ישראל קבעה שבניגוד להיטלים אחרים, שהולכים אל קופת המדינה הכללית, כאן הכסף הולך לקרן ייעודית לטיפול בכל שוק הפסולת וכדי לעודד את המחזור וההשבה.
<ישראל דנצינגר: חשוב לזכור בנצ'מרק אחד: שהיטל ההטמנה במדינת ישראל הוא מהנמוכים בעולם, כ-108 שקל לטון, שזה 27 יורו.
<ישראל דנצינגר: זה מאוד-מאוד נמוך, דבר שוודאי מקשה את המשימה של הגדלת המחזור וההשבה.
<ישראל דנצינגר: ואף על פי כן ולמרות הכול, כשאנחנו מנסים לראות, אחרי כל הביקורת, מה בסופו של דבר יש לנו ביד, אז לשמחתי יש לנו משהו ביד.
<ישראל דנצינגר: בשנים האחרונות, שבהן התחילו לאסוף מידע אמין בלמ"ס – לצערי לא היה לפני כן – אנחנו רואים גידול בשיעור המחזור וההשבה, עד לכדי גידול של 3% בכמות המחזור וההשבה.
<ישראל דנצינגר: אם תחשבו את זה שהאוכלוסייה גדלה, כלומר גדלות כמויות הפסולת המיוצרות, אז השיעור הזה הוא הרבה יותר גדול דה-פקטו, ריאלית, ממה שיש.
<ישראל דנצינגר: אז אמנם יש לנו עוד דרך רבה, 23% זה לא משהו להתגאות בו, אנחנו בהחלט צריכים להגיע ל-50% או 55%, כמו מדינות מתקדמות באירופה או במקומות אחרים, אבל המגמה היא מאוד ברורה והיא מתחילה להוכיח את עצמה והקצב הולך ומתגבר.
<ישראל דנצינגר: בשביל להגיע אל מה שראינו עד עכשיו, עשינו לא מעט דברים.
<ישראל דנצינגר: עשינו פעולות במיליארדי שקלים.
<ישראל דנצינגר: משימתנו בסופו של דבר היא לבנות שוק של פסולת במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: יש לזה מספר מקטעים: מקטע האיסוף ברשויות, מקטע ההפרדה והמיון, ומקטע הטיפול.
<ישראל דנצינגר: אנחנו כבר השקענו קרוב למיליארד שקל בשדרוג תשתיות איסוף בטיפול בפסולת ברשויות המקומיות, בכ-150 רשויות מקומיות שיש להן היום פחים שלא היו להם לפני כן, פחים להפרדה שלא היו לפני כן, תחנות מחזור שלא היו לפני כן, משאיות אשפה, מרכזי מחזור וכולי וכול, תוך דגש – וחבל שדב חנין וחברי הכנסת שהיו פה לפני כן לא נמצאים פה עכשיו – על האוכלוסיות החלשות במדינת ישראל, אלה שידם אינה משגת.
<ישראל דנצינגר: אם אני אפרט את 150 הרשויות אתם תראו שרוב רובו של הכסף הלך לאלה שידם אינה משגת והם נמצאים הכי מאחור בנושא הזה.
<ישראל דנצינגר: דבר נוסף, אנחנו יצאנו בתקצוב של כ-45 מתקני טיפול בפסולת עירונית ופסולת בניין.
<ישראל דנצינגר: אני עוד מעט אגע בהתפתחות שלהם – מה עובד ואיך הדברים האלה מתקדמים.
<ישראל דנצינגר: דבר נוסף, השקענו בחינוך והעלאת המודעות בציבור.
<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, כל מה שעכשיו אמרתי מסתכם בהקצאות תקציביות של קרוב ל-2.6 מיליארד שקל, של כסף שמכניסים אותו לפרויקטים ארוכי-טווח, כי מהרגע שאתה משקיע לוקח זמן עד שמוציאים, כי צריך לתכנן ולעשות מכרז וכולי.
<ישראל דנצינגר: אבל הכסף נמצא בעבודה, וזה דבר שהוא חשוב.
<ישראל דנצינגר: אל מול כל הדברים היפים שעכשיו אמרתי, חייבים להסתכל למציאות בעיניים.
<ישראל דנצינגר: יש מספר אתגרים רב, ואני אגע בעיקריים שבהם.
<ישראל דנצינגר: פרויקט ההפרדה במקור למספר זרמים גדול, ובעיקר האורגני, לא הצליח בהרבה מאוד מהמקומות.
<ישראל דנצינגר: שם בהחלט הוקצו כספים רבים, אבל הדבר הזה היה מסובך לרשויות, הטיל עליהם נטל משמעותי, ולא בכולן הוא צלח.
<ישראל דנצינגר: עוד מעט אני אגע בתרופה שאנחנו שמנו בנושא הזה.
<ישראל דנצינגר: הדבר השני, שבעיניי הוא הכי חשוב, זה הנושא של מחסור במתקני קצה לטיפול בפסולת.
<ישראל דנצינגר: גם במקומות שבהם הפרידו, גם במקומות שבהם הפסולת הייתה קיימת – לאן זה הלך בסוף?
<ישראל דנצינגר: לא קמו מספיק מתקנים כמו שרצינו.
<ישראל דנצינגר: אם אתם שואלים אותי כמנכ"ל המשרד להגנת הסביבה מהי משימתי העיקרית, התשובה היא שיקומו במדינת ישראל מתקני טיפול לפסולת.
<ישראל דנצינגר: כי אם לא נפתור את בעיית מתקני הטיפול בפסולת לא נפתור את בעיית המחזור וההשבה במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: ואם תורשה לי קצת ביקורת, אני חושב שהריצה להפרדה במקור לפני מתקני הטיפול הייתה טיפה רתימה של העגלה לפני הסוסים, ועכשיו אנחנו מנסים להפוך את הסדר בנושא הזה.
דוד אמסלם: ישראל, זה בעצם נושא הדיון שלנו.
דוד אמסלם: על כל השאר נתתי לך לדבר בגלל שאני מת עליך, אבל זה נושא הדיון.
<ישראל דנצינגר: עבדתי קשה כדי שתגיע ללמות עליי.
<ישראל דנצינגר: האתגר הבא הוא עלויות גבוהות לרשויות, ואני רוצה לומר איך אנחנו רוצים להתמודד עם הנושא הזה.
<ישראל דנצינגר: האתגר הרביעי, שאמנם הוא לא תלוי בנו אבל גם בו אנחנו נותנים תרופות, זה הנושא של אי-יציבות בשוק המחזור, בעיקר בגלל ירידת מחירי הנפט.
<ישראל דנצינגר: חומרי הגלם האלטרנטיביים מייצרים את זה שכדאיות של אחזקת מפעל מחזור, במגוון תחומים, ממתכת ועד פלסטיק, לא תמיד כדאית, ואז שוב יש בעיה של לאן מביאים את הפסולת כדי למחזר אותה, ואז שוב הולכת להטמנה פסולת שהיינו רוצים שתלך למחזור.
<ישראל דנצינגר: בואו נקפוץ פנימה להראות מה אנחנו עושים - - -
דוד אמסלם: מה שישראל אומר זה שבכל טוב יש גם רע: ירד הדלק, אז יש לנו בעיה עם הפלסטיק.
<ישראל דנצינגר: מחירי הפלסטיק בעולם ירדו ועדיף לקנות פלסטיק חדש מסין מאשר למחזר.
<ישראל דנצינגר: עדיף לך להביא מטורקיה - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, גיא, אתה מזהה את ההבדל בין הפלסטיק הסעודי לבין הטורקי?
<ישראל דנצינגר: גם אם תעיר אותו בשתים-עשרה בלילה הוא יגיד לך אם זה סעודי או טורקי.
<ישראל דנצינגר: דרך אגב, אני אמנם זה שמציג פה את הדברים, אבל בשביל לעשות את המהפכה שאנחנו מדברים עליה, לקחתי בשנה האחרונה את מנהל המחוז הכי טוב שלי, גיא סמט, ומינינו אותו לסמנכ"ל באשכול שאחראי על כל הנושא של פסולת.
<ישראל דנצינגר: כל מה שאני מדבר, הוא עושה.
<ישראל דנצינגר: אז חשוב להכיר את האיש מאחורי מה שאתם רואים פה.
<ישראל דנצינגר: אנחנו גיבשנו אסטרטגיה לטיפול בפסולת, ויש לה ארבעה נדבכים מרכזיים שבסוף יביאו אותנו למצב שנוכל להגיע לסביבות ה-50% מחזור והשבה.
<ישראל דנצינגר: הראשון הוא להגיע לטיפול אזורי בפסולת.
<ישראל דנצינגר: הסיבה שאנחנו צריכים להגיע לטיפול אזורי בפסולת היא שראינו שכשכל רשות מטפלת בפסולת לבד זה לא עושה שכל מבחינה כלכלית והמתקנים לא מחזיקים את עצמם.
<ישראל דנצינגר: מערכי ההפרדה ומערכי ההובלה לא מחזיקים את עצמם.
<ישראל דנצינגר: ולכן צריך לייצר במדינת ישראל אזורי טיפול בפסולת.
<ישראל דנצינגר: דבר שני, אנחנו עוברים להפרדה אגרסיבית של כל הזרמים.
<ישראל דנצינגר: לתת דגש על הפרדה לפסולת שיכולה להיות ממוחזרת לבין פסולת שלא יכולה להיות ממוחזרת, ושתהיה נגישות פחים לפסולת הממוחזרת באותה רמת נגישות לפח בבית.
<ישראל דנצינגר: עוד שנייה אני אגיד מה עשינו בתחום הזה ואיך הנושא מתקדם.
<ישראל דנצינגר: אנחנו משקיעים רבות במתקני טיפול מתקדמים.
<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, להשתמש בטכנולוגיה בשביל להפריד את הפסולת.
<ישראל דנצינגר: ודבר אחרון, להתחיל להשקיע במתקני השבת אנרגיה מפסולת.
<ישראל דנצינגר: זה היה דבר שלא דיברו עליו במשרד ואפילו לא רצו לחשוב עליו, אבל ברור לנו שבמדינת ישראל, על האקלים התרבותי שלה, לא נוכל להגיע לאחוזי מחזור והשבה גבוהים אם לא יהיו מתקנים שלוקחים פסולת והופכים אותה לאנרגיה.
<ישראל דנצינגר: זה דבר שחייב להיעשות, ועם הטכנולוגיה שקיימת היום בעולם אפשר לעשות את זה בלי לזהם את האוויר, ואנחנו יכולים לעזור מאוד בעשייה של הדברים האלה.
<ישראל דנצינגר: אני אמשיך בפרטים של מה שאנחנו מדברים.
<ישראל דנצינגר: בנושא של הטיפול האזורי בפסולת, התחלנו כבר השנה לעסוק בנושא הזה.
<ישראל דנצינגר: אנחנו מתעתדים להקים בין עשרה ל-15 אשכולות, אגני טיפול בפסולת אזוריים במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: יש בשקף מפה שמבוססת על מרחקי הנסיעה.
<ישראל דנצינגר: כל הרשויות במפה עובדות יחד במערכי האיסוף, במערכי המיון ובמערכי הטיפול.
<ישראל דנצינגר: אנחנו כבר תמכנו בשלושה אשכולות בתשתיות איסוף הפסולת שלהן, במודל של האשכולות.
<ישראל דנצינגר: הדבר הזה כבר הביא בנגב המזרחי לירידה של 30% בעלויות הטיפול בפסולת פר-טון.
<ישראל דנצינגר: אנחנו מקווים מאוד שאותה לוגיקה תפעל ברחבי מדינת ישראל ואתם תראו בין עשרה ל-15 אגני טיפול בפסולת, שיוזילו את עלויות הטיפול ויגבירו את השיפור בפסולת באותם אגנים.
<ישראל דנצינגר: אני חוזר ומדגיש שזה פרויקט תשתית לאומי גדול.
<ישראל דנצינגר: זה לא לוקח יום ולא יומיים, זה דורש תכנון, זה דורש הקצאה, זה צריך לעבור בוועדה המקומות והארצית, עם התנגדויות וכולי וכולי וכולי, אבל זאת הדרך היחידה שאנחנו בעוד חמש או עשר שנים נוכל לראות טיפול כמו שצריך בפסולת במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: אני ממשיך הלאה, לנושא של תשתיות מחזור מונגשות.
<ישראל דנצינגר: כמו שאמרתי לכם, אנחנו לא רוצים להעמיס על הרשויות שאינן רוצות ועל האזרחים שאינם מעוניינים בכך עודף פחים ועודף אלטרנטיבות, ואנחנו בסוף רוצים שלכל אזרח יהיו שני פחים ליד הבית – אחד מלוכלך ושלא יכול להיות ממוחזר, ואחר שיכול להיות ממוחזר.
<ישראל דנצינגר: אנחנו נגיע תוך שלוש וחצי שנים לכך ש-80% ממשקי הבית בישראל יהיו פרוסים בצורה הזאת ולפי הסטנדרט שקבענו.
<ישראל דנצינגר: זה מתבטא גם בדרישות שלנו מ"תמיר" ומהגופים המוכרים האחרים, הרשויות, אבל בסופו של דבר תוך שלוש וחצי שנים החזון שליד כל פח ירוק יהיה פח של חומר ממוחזר, יהיה קיים ויעבוד במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: אני לא ארחיב על הדברים האחרים, אבל הבנתם את הכיוון שאליו זה הולך.
<ישראל דנצינגר: אנחנו גם נכנסים כדי לוודא שתעשיית המחזור לא תקרוס.
<ישראל דנצינגר: דבר ראשון, אנחנו משנים את תקנות ואיסורי היצוא במדינת ישראל, כדי לא לאפשר לייצא פסולת למקומות אחרים שמתחרים עם מפעלי המחזור ומהווים איום על אותם מפעלים במדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: כבר השנה קרה לנו ששני מפעלי מחזור קרסו ופשטו רגל והפסיקו למחזר.
<ישראל דנצינגר: זה לא טוב, ואנחנו בתור מדינה צריכים להיכנס לכשל השוק הזה ולתקן אותו.
<ישראל דנצינגר: הדבר השני זה רשתות ביטחון שנכנסות לפעולה ברגע שמחיר הפסולת הממוחזרת יורד מתחת למחיר מסוים.
<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי לדבר הבא: תחנות המעבר ומתקני קצה מתקדמים.
<ישראל דנצינגר: כמו שאמרתי, הקצינו והתחייבנו על קרוב למיליארד שקל בתחום הזה.
<ישראל דנצינגר: יש שתיים שכבר עובדות, "חץ אקולוגיה" ו"גרין-נט", בסביבות 1,500 טון ליום, ובשנה הקרובה יתחילו לעבוד עוד חמישה מתקנים, ובעוד שנתיים יתחילו לעבוד עוד עשרה מתקנים, וב-2020 כבר יהיה מתקן גדול בהקמת המדינה, מתקן PPP.
<ישראל דנצינגר: כל הדברים האלה יביאו אותנו לכ-7,000 טון מטופלים ביום, שזה קצת מעל 50% מהפסולת המיוצרת באותו זמן.
<ישראל דנצינגר: הדברים האלו הם במימון הקרן והמשרד להגנת הסביבה, אבל יש גם דברים אחרים שקמים שלא במימון המשרד, למשל, באיגוד ערים דן עושים עבודה יפה מאוד בחירייה, כרשות שידה יותר משגת.
<ישראל דנצינגר: כל הפעולות שלנו יניבו בסופו של דבר שיותר מ-50% מהפסולת תעבור במתקנים מתקדמים עד 2020.
<ישראל דנצינגר: וזה מביא אותי אל הדבר הבא, שהוא פריצת דרך שעד היום לא התעסקו בה במשרד להגנת הסביבה ובישראל בכלל, והוא הנושא של השבת אנרגיה מפסולת.
<ישראל דנצינגר: אני רוצה להראות לכם רפרנס מהעולם: בגרף הצבע הכהה מאוד, האדום, זה מה שהולך להטמנה.
<ישראל דנצינגר: תראו איפה מדינת ישראל – אנחנו לא במקום טוב בשיעורי ההטמנה, 23%.
<ישראל דנצינגר: ותראו את הצהוב הבהיר, שהוא מה שהולך למחזור, ואת הצהוב הכהה, שהוא מה שהולך להשבת אנרגיה מפסולת.
<ישראל דנצינגר: תראו שהמדינות שהצליחו להגיע להטמנה נמוכה מאוד זה מדינות שהשקיעו הרבה מאוד ביצירת אנרגיה מפסולת.
דוד אמסלם: אני לא מצליח לראות איזה מדינות.
<ישראל דנצינגר: גרמניה, שבדיה, בלגיה, יפן, הולנד - - -
<גיא סמט: בצד השני זה טורקיה - - -
<קריאה: כן, אבל תגיד שמי שעצר עד היום את כל הדברים האלה זה המשרד.
דוד אמסלם: אנחנו עוד מעט נדבר על זה.
<ישראל דנצינגר: חברים, אני אומר שוב, עד לפני שנה המשרד לא היה מוכן לדבר על שריפה, אבל עשינו מהפך ועכשיו המשרד מדבר על טיפול תרמי - - -
<קריאה: אל תגיד שריפה, תגיד תרמי.
<ישראל דנצינגר: צודק לחלוטין.
<ישראל דנצינגר: אני ממשיך.
<ישראל דנצינגר: החלופה הזאת היא חלופה מועדפת עלינו בשביל פסולת שלא יכולה להיות ממוחזרת.
<ישראל דנצינגר: גם במדינות שמפרידות הרבה מאוד, הרבה מהפסולת העירונית המיוצרת בבתים לא יכולה ללכת למחזור, ולכן צריך למצוא לה פתרון אחר.
<ישראל דנצינגר: הפתרון הזה מאפשר טיפול בכ-40% מהפסולת העירונית שלא יכולה להיות ממוחזרת.
<ישראל דנצינגר: זה מייצר אנרגיה, וכמו שאתם יודעים, בכובע אחר שלנו במשרד אנחנו עושים מהפכות חסרות תקדים ביצירת אנרגיה במדינת ישראל שלא על ידי פחם, שהוא מאוד מזהם.
<ישראל דנצינגר: ככל שיהיו אלטרנטיבות אחרות לפחם לייצור אנרגיה, זה דבר שהוא טוב למדינת ישראל.
<ישראל דנצינגר: חשוב לזכור שהעלות של מתקן כזה היא כמיליארד שקל, והיא מביאה אותנו לטיפול של כ-1,500 טון ביום, ולכן מדינת ישראל תצטרך ב-15 השנים הקרובות להגיע לפריסה של כחמישה מתקנים כאלה.
<ישראל דנצינגר: זה יקרה בצורה הדרגתית, לא ביום אחד - - -
דוד אמסלם: דקה, ישראל, אני רוצה לשאול לגבי זה.
דוד אמסלם: אתם ניתחתם את הצרכים של המדינה, זה מה שביקשתי.
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שהצרכים של המדינה דורשים כחמישה מתקנים - - -
<גיא סמט: מתקנים של השבת אנרגיה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על מתקן כמו "גרין-נט", אלא אנחנו מדברים על מתקן שבקצה שלו כמעט לא יוצא שום דבר להטמנה – חלק הוא ממחזר וחלק הולך לייצור אנרגיה, ובסוף רק דבר מאוד קטן יוצא בקצה.
דוד אמסלם: על זה אנחנו מדברים, נכון?
דוד אמסלם: ואנחנו צריכים חמישה כאלה במדינה?
<ישראל דנצינגר: בעשור הקרוב אנחנו צריכים רק שלושה, זה מספיק לנו.
<ישראל דנצינגר: אבל אם אתה מסתכל קדימה, לעוד 20 שנה, אתה תצטרך - - -
דוד אמסלם: רגע, אני רוצה לשאול את השאלה הבאה.
דוד אמסלם: בכל הסיפור הזה של ההשקעה במפעלים יש, א', את הקיבולת של המפעל, כלומר במה הוא מסוגל לטפל.
דוד אמסלם: ב', יש את השינוע.
דוד אמסלם: דרך אגב, היום אנחנו יכולים – וזה קשור גם לדיון הקודם – לשלוח את כל החומר לערבה.
דוד אמסלם: אין בעיה שכל היום יסתובבו פה משאיות בארץ, כל משאית כזאת תעלה איזה 2,000 או 3,000 שקל, ונשנע את זה לערבה.
דוד אמסלם: אבל בעלויות האלה עדיף לאכול את הזבל מאשר בכלל לשנע אותו.
<ישראל דנצינגר: ולא רק העלויות אלא גם זיהום האוויר שאתה מייצר.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על העלויות הישירות, עזוב את הנגזרת, את כל ההשפעות הסביבתיות האחרות.
דוד אמסלם: ולכן אני אומר שחמישה אתרים בארץ... לקחתם בחשבון את השינוע?
דוד אמסלם: את המרחקים?
<ישראל דנצינגר: דודי, עוד רגע נגיע לעבודות שאנחנו עושים עכשיו ועוד לא הושלמו, אבל אלה בדיוק הדברים שאנחנו עכשיו בונים.
<ישראל דנצינגר: זאת אומרת, לאתר במדינת ישראל את אותם מקומות שהם - - -
דוד אמסלם: עוד מעט נדבר עם מינהל התכנון.
<ישראל דנצינגר: אנחנו צריכים למצוא את אותם מקומות, ומינהל התכנון עובד על זה, ועוד רגע גיא יתאר את העבודה שאנחנו עושים ביחד.
<ישראל דנצינגר: אנחנו צריכים לאתר את אותם מקומות שגם עושים שכל מבחינה סביבתית וגם עושים שכל מבחינת שינוע.
<ישראל דנצינגר: כי בסוף הדרך העלות של - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, מה שאתם אומרים זה שניתחתם את הצרכים של המדינה, בדקתם את הטכנולוגיות הקיימות בעולם, וכרגע אתם רק מחפשים את המקומות האופטימליים.
<ישראל דנצינגר: עכשיו אני מגיע לשקף שאני מעריך שאין הרבה אנשים שהם מספיק אמיצים להראות כזה דבר בוועדה, אבל בכל זאת אני אראה אותו.
<ישראל דנצינגר: חבר'ה, מדובר בפרויקט תשתית לאומית.
<ישראל דנצינגר: תחשבו על כבישים – להקים את זה זה כמו להקים את כביש 6, זה לא דבר שקורה ביום.
<ישראל דנצינגר: התהליכים שקורים היום זה שאנחנו עד סוף הרבעון השני של השנה הזו נגמור עבודה משותפת עם רמ"י ומינהל התכנון לאיתור חמשת המתחמים הפוטנציאליים.
<ישראל דנצינגר: אנחנו נאתר יותר, כדי שאם ייפלו בתכנון אז יהיה חלופות.
<ישראל דנצינגר: במקביל, אנחנו מסיימים עד סוף הרבעון הזה עבודה כלכלית שכבר עובד עליה יועץ, שיבנה את כל המודלים הכלכליים של איך אנחנו מְמַכְרְזִים דבר כזה מבחינת הפיננסים של הדברים האלה, כלומר, כמה המדינה משתתפת וכמה מישהו חיצוני; האם אנחנו עושים את זה לפי קילו-ואט לשעה או לפי השקעה במקור וכולי וכולי, כאשר יש פה מספר אלטרנטיבות.
<ישראל דנצינגר: אחר כך אנחנו נתחיל את ההליך של בניית המכרזים, ואז מתחיל תהליך התכנון.
<ישראל דנצינגר: צריך לזכור שפרק הזמן הגדול שייקח עד שנוכל להתחיל לבנות הוא להעביר את אותם מתחמים בוועדות התכנון.
דוד אמסלם: אנחנו כבר התקדמנו, ואני אוהב את החשיבה הזאת.
דוד אמסלם: מה שאתה בעצם אומר זה שאתם רוצים לצאת למכרז תכנון-ביצוע, נכון?
<גיא סמט: לא, תכנון אנחנו עושים.
<גיא סמט: המדינה יודעת לתכנן.
דוד אמסלם: ישראל אמר עכשיו שהוא מדבר על מכרז ש - - -
<ישראל דנצינגר: אני אגיד לך מה אני רוצה - - -
דוד אמסלם: יש לך שתי אופציות.
דוד אמסלם: אחת, לצאת לתכנון ואחרי זה לְמַכרֵז את הביצוע - - -
<ישראל דנצינגר: אנחנו מתכננים ואנחנו מאשרים את הקרקע.
<ישראל דנצינגר: אם אנחנו מנתחים למה לא קמו מתקני קצה לטיפול בפסולת עד היום, למרות שאנחנו השקענו ב-40% בהרבה מתקנים אצל יזמים פרטיים, אנחנו מוצאים שרובם לא הצליחו להביא את הסטטוטוריקה הנדרשת.
<ישראל דנצינגר: ולכן אנחנו בתור המדינה לוקחים אחריות, נכנסים לזה, ואנחנו נעביר את האישור של אותן קרקעות ואת התכנון, ואז נמכרז את הביצוע.
<ישראל דנצינגר: אם לא נעשה את זה זה לא יהיה.
דוד אמסלם: אני לא דיברתי על התכנון הסטטוטורי.
דוד אמסלם: הרי התכנון הסטטוטורי בא לדבר על ייעודי הקרקע, ופה אין שאלה, המדינה צריכה להביא את זה, מינהל התכנון.
דוד אמסלם: זה התפקיד שלהם, על פי פרוגרמה שבה אתם נותנים להם את הצרכים.
<גיא סמט: נכון, כך אנחנו עושים.
דוד אמסלם: אתה נותן לו את הפרוגרמה ועל בסיסה הוא אמור לייצר לך את מתחמי הקרקע.
דוד אמסלם: אבל אחרי שיש לך אותם, יש לך שתי אופציות.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד שאתה רוצה תכנון-ביצוע, זאת אומרת, מכרז מי יכול להביא את הדבר הזה גם ברמת התכנון המפורט וגם שיבנה לי את המפעל.
<גיא סמט: אנחנו נשים את התב"ע, ואת היתר הבנייה מוציא יוזם.
דוד אמסלם: ואופציה אחרת היא כזו...
דוד אמסלם: דרך אגב, ישראל, אני גאה בך על הדבר הזה.
<ישראל דנצינגר: תהיה גאה שכשיהיה אחד עובד, לא על הנייר.
דוד אמסלם: א', אתה צודק, אבל בלי קשר, אני גאה בכיוון.
דוד אמסלם: תראו, אני בא מהעולם הזה, והסיבה שאני גאה היא שככה צריך לעבוד.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מתחילים לקחת פרויקט, לתרגם אותו ולדחוף אותו קדימה, ולא לספר כל הזמן למה זה קשה ולמה לא הבנו.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להציע לכם פלטפורמה נוספת לביצוע.
דוד אמסלם: אם חקרתם ויש לכם את הטכנולוגיות ואתם מבינים מה אתם רוצים – מצוין.
דוד אמסלם: הרי 50% מפתרון הבעיה זה לדעת מה אנחנו רוצים.
דוד אמסלם: עכשיו, אני מציע לכם ללכת על פלטפורמה של הקמת חברה ממשלתית ביחד עם הרשויות.
<גיא סמט: אתה צודק, אנחנו חושבים אותו דבר.
<גיא סמט: יש לי מסמכים לזה, אתה רוצה שאני אראה לך אותם?
דוד אמסלם: הרי בסוף הרשויות הן הקליינטים, ואני חושב שאם תקום חברה כזאת היא בעצם תעשה את ההפעלה האופטימלית לעניין.
<גיא סמט: אנחנו לא יכול להסכים יותר למה שאמרת.
<ישראל דנצינגר: אני אפילו אגיד לך שאתמול היה אצלי דיון ואתמול קיבלו הנחיה להכין הצעת חוק והצעת מחליטים לממשלה שבנויה סביב הנושא הזה.
<ישראל דנצינגר: אנחנו בדיוק שם.
דוד אמסלם: אז אני כיוונתי לדעת גדולים.
<ישראל דנצינגר: אנחנו כיוונו לדעת גדולים.
<ישראל דנצינגר: אבל בואו נחזור עכשיו לפרקטיקה.
<ישראל דנצינגר: יש שני שטחים שכרגע מאותרים, בנאות חובב ובמעלה אדומים.
<ישראל דנצינגר: אם הם יצליחו לקרות אז אולי הדבר הזה יהיה הרבה יותר מהיר מהלו"ז שהצגתי פה.
<ישראל דנצינגר: אבל אני מתכנן למציאות, ואם הם לא יעבדו אז אנחנו מדברים על תהליך תכנוני לא קצר, ואחריו שנתיים של בנייה.
<ישראל דנצינגר: זאת אומרת שבסך הכול אנחנו מדברים - - -
דוד אמסלם: אני רוצה רגע להשלים את העניין הזה.
דוד אמסלם: כשאנחנו בנינו את הרכבת הקלה אנחנו יצרנו מצב שאין לה חלופה, זאת אומרת, אין מישהו שמתחרה איתה, אחרת היא לא תקום.
דוד אמסלם: לכן בנתיב שלה לא נוסעים מוניות ואוטובוסים.
דוד אמסלם: עכשיו, פה, ברגע שמוקם המפעל, אתם צריכים להחליט איזה רדיוס הוא משרת ואתם כופים אותו עליהם, או בכך שאתה מעלה את היטל ההטמנה כך שלא ישתלם להם, או בכך ש - - -
<גיא סמט: זה מאוד פשוט ברמה הכספית, כי פה אנחנו תומכים בו.
<גיא סמט: אנחנו צברנו כסף מקרן הניקיון ואנחנו צריכים לתמוך בזה.
<גיא סמט: ברגע שאתה תומך בזה אתה מוזיל את חלופת ההטמנה, והכסף יעשה את שלו.
<גיא סמט: זה מה שאנחנו רוצים לעשות.
דוד אמסלם: מצוין, זה יכול לבוא או ככה או ככה.
דוד אמסלם: אתם יכולים להחליט שבאותו אשכול מעלים את ההיטל, בגלל שכבר יש לזה חלופה, או שאתה יכול להחליט לתת תמריץ.
<ישראל דנצינגר: אני רוצה להגיד שכל מה שאמרנו מסתכם בסוף לשנת 2020, שבה מדברים על הגעה ל-35% מחזור והשבה ו-80% פריסה של מתקני קצה, ו-100% שדרוג של תשתיות הפסולת לרשויות שהן 1 עד 5 במדינת ישראל, הרשויות שידן אינה משגת.
<ישראל דנצינגר: ואם אני מסתכל עוד יותר קדימה, ל-2025, אנחנו מדברים על זה שיהיו לפחות שני מתקנים להשבת אנרגיה שכבר עובדים וקיימים.
דוד אמסלם: זה נראה לי הרבה זמן.
<ישראל דנצינגר: לא, התאריך שראית זה שהם יעבדו כבר ב-2022, 2023, אבל אני נתתי עוד שנתיים בשביל לראות את היעד הבא, שאז אנחנו רוצים להגיע ל - - -
דוד אמסלם: למה לקחתם את זה על כל כך הרבה שנים?
דוד אמסלם: כרגע הציר הבעייתי, כפי שאני רואה את זה, הוא מינהל התכנון.
דוד אמסלם: אז בואו נניח שאנחנו נעשה עליו זום, נביא אותם לכאן ונדבר איתם - - -
<ישראל דנצינגר: אתה רואה את הקובייה הגדולה בלו"ז?
<ישראל דנצינגר: אלה שלוש שנים של תכנון.
<ישראל דנצינגר: אם תצמצם אותה, תביא את המתקן יותר מוקדם.
<ישראל דנצינגר: אם תצליח לאשר את אותן קרקעות, את אותם אישורים, נצליח לייצר את זה.
<קריאה: אולי נפתח את השוק ליזמים פרטיים?
<קריאה: זה יקדם את זה הרבה יותר.
<גיא סמט: מי שרוצה שיקים מתקן.
דוד אמסלם: היום דרך אגב זה פתוח.
דוד אמסלם: למה לא עושים?
<קריאה: אמר לך ישראל שרק לפני שנה הם החליטו לאשר את הטיפול התרמי.