GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן ג'רסי: אם זה האינטרס שלנו היום לבוא ולתקוע פרויקטים בגלל סיכונים, סיכויים כאלה ולקזז מהיטל ההשבחה, לא נראה לי שזה משהו שאנחנו רוצים לקדם אותו.
דוד אמסלם: תודה, קרן.
דוד אמסלם: פייגלין, בבקשה.
<חיים פייגלין: אדוני הסכים איתי בדיון הקודם שהיטל ההשבחה וכתבי השיפוי והוצאות מכוח 197 הם תאומים סיאמיים שהולכים יחד, וההיגיון הישר של אדוני – אני כל פעם מופתע איך כל השולחן הזה מסביב מנסה לערער את השכל הישר של אדוני.
<חיים פייגלין: אני חושב שפשוט ברור פה שהקרקע שמשביחים אותה צריכה לשלם היטל השבחה נטו מעליית הערך שלה, בניכוי הפגיעה שהיא פוגעת.
<חיים פייגלין: זה כל הסיפור, ואני לא מבין.
<חיים פייגלין: אין פה עניין של מתי לשלם, אדוני אפילו אמר שלא ראוי שוועדה מקומית שהיא גוף שלטוני, יברח בעצם ולא ישלם בבוא היום.
<חיים פייגלין: אנחנו לא נדחה פרויקטים, אנחנו נקדם פרויקטים, בסך הכול אנחנו רק רוצים ודאות שאם בבוא היום, בסופו של יום, ייפסק הוצאות מכוח 197, הן יכוסו ויקוזזו מתוך היטל השבחה.
<בנימין ארביב: בני ארביב, מינהל התכנון.
<בנימין ארביב: קודם כול, אנחנו מסכימים עם מה שנאמר שזה לא קשור להשבחה, פסק הדין של בית-המשפט העליון מהפרקטיקה השמאית מאוד ברור.
<בנימין ארביב: הצעת החוק בעצם מבקשת לקבוע שהיטל ההשבחה יהיה פחות ממחצית ההשבחה בלהכיר בהוצאות.
<בנימין ארביב: זאת המשמעות האמיתית של הצעת החוק.
<בנימין ארביב: צריך להגיד את זה כי זו המשמעות האמיתית, עם זה אי-אפשר להתווכח.
<בנימין ארביב: אפשר פה להסביר אבל הדברים כבר נאמרו.
<בנימין ארביב: לפחות חשוב לנו שיהיה ברור מהנוסח, אם יוחלט – אם אדוני יחליט שזה ייקבע בתקנות, שעד שייקבעו תקנות, הלכת אברמוביץ תישאר על כנה.
<בנימין ארביב: שלא תהיה פרשנות - - -
<בנימין ארביב: אני אסביר.
<יהודה זמרת: בית-המשפט ייתן הנחיה, ואנחנו הרי יודעים - - -
דוד אמסלם: אנחנו כותבים, כתבנו כאן שהוא רשאי.
<יהודה זמרת: אנחנו כבר מכירים את העתירה שתוגש - - -
דוד אמסלם: יש לך איזה ניסוח יותר טוב, שזה יהיה רשאי רק אם בא לו?
דוד אמסלם: אתה רוצה שנכתוב לא רשאי, אז אולי יחשבו שהוא רשאי?
<כרמית יוליס: בהמשך להערה של בני, זה גם יכול להיות מקור פרשנות שכשאתם תחליטו לחוקק את המונח "רשאי לקבוע" אז עד שלא נקבעו תקנות כאמור יחול הדין הקיים.
דוד אמסלם: בהגדרות.
דוד אמסלם: בהגדרות כאן?
דוד אמסלם: מה שהיא אומרת, תומר, שבהגדרות שלנו לחוק הזה נוסיף הגדרה שיהיה רשום בחוק הזה, רשאי, לא חייב.
דוד אמסלם: זה מה שאת רוצה?
דוד אמסלם: זה מתאים לכם?
דוד אמסלם: לעניין חוק זה.
דוד אמסלם: אני אכתוב בפירוש: רשאי אך לא חייב.
<יהודה זמרת: ועדיין, אנחנו מכירים את הפסיקה.
דוד אמסלם: אתם רוצים התייעצות בעניין הזה כמה דקות?
דוד אמסלם: אני רוצה לעשות הפסקה בדיון.
<תומר רוזנר: יש לנו כבר את הנוסח של הסעיף הקודם, אני אקריא אותו.
<תומר רוזנר: אנחנו נחזור לתיקון סעיף 119ד רבתי בעקבות הסיכומים שהיו כאן בוועדה.
<תומר רוזנר: זה לא מופיע בפניכם כי זה נוסח תוך כדי הדיון.
<תומר רוזנר: גלעד יקריא את הנוסח המוצע באטיות כדי שתשמעו ותעירו את ההערות.
<דור בלוך: יש נוסח שעבדנו עליו יחד עם משרד התחבורה.
<דור בלוך: אנחנו מבקשים להגיש אותו.
<תומר רוזנר: עכשיו זה מאוחר מדי, מצטער.
<תומר רוזנר: ביקשו מכם את זה לפני חצי שעה, עכשיו יש נוסח.
<דור בלוך: משרד התחבורה יצטרך להגיד את דברו בעניין הזה.
<דור בלוך: אנחנו מבקשים שוב מהוועדה לתת לנו עוד כמה דקות להגיע להחלטה מוסכמת ומיטבית.
<דור בלוך: זה חוק מאוד משמעותי, עם עלויות תקציביות מאוד ניכרות.
<תומר רוזנר: בסדר, אנחנו מקריאים את הנוסח לפי הסיכומים שהיו בוועדה.
<תומר רוזנר: תקריא בבקשה.
<גלעד קרן: אנחנו מציעים להוסיף בסעיף 119ד סעיף קטן (א)(1): על אף האמור בסעיף קטן (א) - - -
תמר זנדברג: איזה סעיף זה?
תמר זנדברג: אני מבינה אבל איפה זה נכנס?
תמר זנדברג: זה במקום מה שכתוב?
תמר זנדברג: במקום הכחול?
<תומר רוזנר: אין בכחול.
<תומר רוזנר: במקום מה שיש לכם בטבלטים.
<קריאה: פה זה בכחול כי זה הכול אחר שינויים.
<יהודה זמרת: לא, בנוסח שהפצתם אתמול זה בכחול.
<תומר רוזנר: הסעיף הזה נזנח כמו שהוא.
תמר זנדברג: אז מה שאתה מקריא עכשיו זה במקום זה.
<תומר רוזנר: במקום זה, בדיוק.
<גלעד קרן: בסעיף 119ד, אחרי סעיף קטן (א) יבוא (א)(1): על אף האמור - - -
עבדאללה אבו מערוף: אז זה לא במקום.
עבדאללה אבו מערוף: זה בנוסף.
<קריאות: זה במקום.
עבדאללה אבו מערוף: אז למה (א)(1)?
עבדאללה אבו מערוף: זה (1).
<תומר רוזנר: במקום הנוסח הקיים, מוסיפים סעיף חדש לסעיף שיש בחוק הקיים.
תמר זנדברג: כיום יש 119ד?
<תומר רוזנר: הסעיף הזה מדבר על כך שבתוכניות דרך תשפה המדינה את הוועדה המקומית בשיעור של 70%.
<תומר רוזנר: עכשיו מבקשים לקבוע הסדר שהוא שונה לגבי מועצות אזוריות.
<תומר רוזנר: זו הבקשה של הוועדה.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תקרא.
<גלעד קרן: על אף האמור בסעיף קטן (א), חויבה ועדה מקומית שבתחומה מועצה אזורית בפיצויים כאמור באותו סעיף קטן, רשאית היא לפנות לוועדה כאמור בסעיף קטן (א)(2) בבקשה להגדלת שיעור השיפוי הקבוע בסעיף קטן (א), בהתחשב בחוסנה של הוועדה המקומית והתועלת הכלכלית הנובעת מהשבחה עתידית.
<יהודה זמרת: בין היתר.
<גלעד קרן: לא אמרתי בין היתר.
עבדאללה אבו מערוף: תנו לו לקרוא את הכול ולאט לאט לחזור על זה, אחרת אנחנו לא נצא מזה.
<גלעד קרן: (א)(2)(1) תוקם ועדה לבירור פניות לפי סעיף קטן (א)(1) שחבריה הם: 1.
<גלעד קרן: הממונה על התקציבים או נציגו והוא יהיה היושב-ראש; 2.
<גלעד קרן: נציג שר התחבורה; 3.
<גלעד קרן: נציג שר הפנים; 4.
<גלעד קרן: נציג הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של המועצות האזוריות.
<דור בלוך: זה שני נציגים של השלטון המקומי, אנחנו סבורים שצריך להיות אחד.
<גלעד קרן: נציג שר הפנים הוא נציג של הממשלה ולא של השלטון המקומי.
<דור בלוך: אתם רוצים שנעיר את כל ההערות בסוף?
<דור בלוך: אתם רוצים תוך כדי?
עבדאללה אבו מערוף: כל ההערות בסוף בבקשה, לא עכשיו.
<תומר רוזנר: תרשמו לכם כי זה חשוב.
<דור בלוך: עכשיו נכנסו נציגי משרד התחבורה, בואו נתחיל מהתחלה שנוכל לעשות את זה בצורה מסודרת, על אף שהוועדה לא רצתה לעשות את זה בצורה מסודרת.
<תומר רוזנר: נקריא שוב.
עבדאללה אבו מערוף: לא, אנחנו עושים את זה בצורה מסודרת.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, אבל תיאזרו בסבלנות ונעשה את זה בצורה יותר מסודרת.
עבדאללה אבו מערוף: זו פעם אחרונה שמקריאים מהתחלה את הכול.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תשמעו ותרשמו את ההערות.
<גלעד קרן: בסעיף 119ד לחוק העיקרי, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א)(1).
<גלעד קרן: על אף האמור בסעיף קטן (א), חויבה ועדה מקומית שבתחומה מועצה אזורית בפיצויים כאמור באותו סעיף קטן, רשאית היא לפנות לוועדה כאמור בסעיף קטן (א)(2) בבקשה להגדלת שיעור השיפוי הקבוע בסעיף קטן (א), בהתחשב בחוסנה של הוועדה המקומית ובתועלת הכלכלית הנובעת מהשבחה עתידית.
<גלעד קרן: (א)(2)(1): תוקם ועדה לבירור פניות לפי סעיף קטן (א)(1) שחבריה הם: 1.
<גלעד קרן: נציג הארגון המייצג את המספר הגדול ביותר של מועצות אזוריות.
<קריאה: זה מרכז המועצות האזוריות.
<יהודה זמרת: ההגדרה המשפטית.
<גלעד קרן: (2) מניין חוקי לקיום ישיבות הוועדה הוא שני חברים לפחות.
<קריאה: שאחד מהם הוא היושב-ראש.
<גלעד קרן: זה בהכרח.
<גלעד קרן: לא יכולים לכנס את הישיבה בלעדיו.
<דור בלוך: זה נאמר שאי-אפשר לכנס?
<תומר רוזנר: אי-אפשר לכנס ללא היושב-ראש.
<גלעד קרן: (א)(3): הוועדה כאמור בסעיף קטן (א)(2) תכריע בפנייה כאמור בסעיף קטן (א)(1) בתוך 60 ימים מיום שהוגשה לה, ורשאית היא להאריך את המועד האמור ב-60 ימים נוספים; היו הקולות בוועדה שקולים, תועבר הפנייה להכרעת שר האוצר ושר הפנים, שיכריעו בבקשה בתוך 60 ימים מיום העברת הפנייה אליהם.
<גלעד קרן: (א)(4): לא החליטה הוועדה או השרים האמורים במועדים האמורים בסעיף קטן (א)(3), ישפה מגיש התוכנית את הוועדה המקומית במלוא סכום הפיצויים.
<כרמית יוליס: אפשר שאלה?
<תומר רוזנר: אנחנו רק את סעיף קטן (א)(1) נבהיר בעקבות שאלתו של היועץ המשפטי של משרד הפנים.
<תומר רוזנר: הכוונה היא שזה לא יהיה פרטני, זאת אומרת הפנייה - - -
<יהודה זמרת: מייד אחרי אישור התוכנית?
<תומר רוזנר: כי המשתמע מהניסוח - - -
<עמית שטאובר: לא מייד עם אישור התוכנית.
<עמית שטאובר: זה לא המצב הקיים.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, קצת סדר.
עבדאללה אבו מערוף: אם נפריע אחד לשני, לא נבין.
<כרמית יוליס: אולי יש קושי עם זה שזה רק כאשר הוועדה כבר חויבה.
<כרמית יוליס: אם יש אדם שכבר ממתין לקבל את הפיצויים ופתאום יש - - -
<תומר רוזנר: לכן אנחנו רוצים לשנות את הנוסח הזה כדי להבהיר.
<תומר רוזנר: אנחנו נכתוב שאושרה תוכנית דרך, על אף האמור בסעיף קטן (א), אושרה תוכנית דרך או כתנאי לאישורה של תכנית דרך - - -
<דור בלוך: אנחנו מתנגדים לזה לחלוטין.
עבדאללה אבו מערוף: אני מאוד מבקש לא לדבר בלי רשות.
<תומר רוזנר: הכוונה היא, והניסוח ישקף את הכוונה כפי שסיכם אותה יושב-ראש הוועדה, הכוונה היא שהתחייבות השיפוי היא כמו כתב שיפוי לצורך העניין שקבועה בחוק למעשה.
<תומר רוזנר: בעצם היא לא פרטנית פר תביעת פיצויים אלא היא נקבעת מראש לגבי תוכנית פלונית.
<קריאה: אבל איפה זה המועצה האזורית?
<תומר רוזנר: הכוונה היא, בדומה לכתב שיפוי שניתן בזמן אישורה של תוכנית - זה לא לכל תביעה פרטנית – השיעור שייקבע לשיפוי במקרה של תוכנית דרך יהיה השיעור שייקבע על-ידי הוועדה הזאת או השרים לגבי התוכנית ולא פר תביעת פיצויים.
<תומר רוזנר: לא לכל תביעת פיצויים בנפרד.
<דור בלוך: אתה תוקע את כל ההליך התכנוני במדינת ישראל.
עבדאללה אבו מערוף: גמרנו לקרוא?
עבדאללה אבו מערוף: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, נוצר כאן מצב קצת מוזר.
תמר זנדברג: פה מחוץ לחדר יש דיל פוליטי על סעיף אחד, אנחנו כאן מקריאים סעיף שאנחנו לא יודעים למה הוא נכתב, ואיכשהו משום מה עושה הבדל – שאת האמת, את העובדות שלו אני עדיין לא הצלחתי להבין, מה ההבדל בין מועצה אזורית למועצה מקומית - - -
<מוטי דלג'ו: לא היית בישיבה הקודמת, גברתי.
תמר זנדברג: עם כל הכבוד, אל תחלק לי ציונים, בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר בבקשה לא להפריע?
תמר זנדברג: אז אני לא יודעת.
תמר זנדברג: או שנעשה הפסקה ונשמע תשובות, אני למשל רוצה לדעת מה ההבדל בין מועצה אזורית למועצה מקומית רגילה בהקשר של כתב שיפוי.
<תומר רוזנר: שיפוי מהמדינה.
תמר זנדברג: כן, מהמדינה.
תמר זנדברג: אם מישהו יכול לתת הסבר לזה, אז נשמח.
תמר זנדברג: נאמר כאן, ובסדר גמור, ליושב-ראש הוועדה יש פררוגטיבה לעשות את זה, אבל אני בתור חברת כנסת רוצה לדעת.
תמר זנדברג: משרדי הממשלה לא יודעים, צוות הוועדה לא יודע, אנחנו לא יודעים.
<תומר רוזנר: צוות הוועדה יודע כי זה היה בדיון.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, מוטי, תציג את עצמך ותסביר למה אתה הצעת ולמה הוועדה קיבלה.
<מוטי דלג'ו: מוטי דלג'ו, נציג המועצות האזוריות וראש המועצה האזורית דרום השרון.
<מוטי דלג'ו: אנחנו בישיבה הקודמת העלינו בהרחבה את הבקשה שלנו שהמועצות האזוריות יקבלו במקרים של תשתיות לאומיות פטור ממתן שיפוי, וזאת מהסיבה הבאה.
<מוטי דלג'ו: במקרה של תשתית לאומית שעוברת בתחום של מועצה אזורית, לא רק שאין השבחה אלא יש פגיעה.
<מוטי דלג'ו: מאידך, חברי פה יודעים שכאשר זה עובר בתחום של שטח עירוני, מיד ליד קמים וצצים בניינים ושם יש גם היטלי השבחה, שזה מי שמשלם את ה-197.
תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך, רק להבין עובדתית.
תמר זנדברג: כלומר, אתה טוען שמכיוון שבמועצה אזורית אותה תשתית היא בשטח פתוח ואין מגורים ליד זה - - -
<מוטי דלג'ו: אין היטל השבחה ואין שום דבר.
תמר זנדברג: אין היטל השבחה.
עבדאללה אבו מערוף: לא רק שאין מגורים – אני אתערב קצת, דנו על זה בישיבה הקודמת – הפרויקט שעושים, אולי אפילו ישפיע לרעה, מחלוף או משהו, אפילו בכניסה לאזור שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: מהשיקולים האלה זה היה חשוב מאוד לכנס את התיקונים האלה.
תמר זנדברג: אבל אם יש תשתית ביישוב עירוני, וביישוב עירוני יש מגורים ליד, ואותו פרויקט תשתית כביכול, בסוף בכל מקרה, בין אם זה בשטח עירוני ובין אם זה במועצה אזורית, הוא אמור להיות לטובת הציבור.
<מוטי דלג'ו: אני אתן לך דוגמה, גברתי.
<מוטי דלג'ו: אם ניקח, לצורך העניין – אני פחות או יותר יודע איפה את גרה בארץ.
תמר זנדברג: אני גרה בתל-אביב.
<מוטי דלג'ו: ניקח באזור המרכז את כביש 531.
<מוטי דלג'ו: הוא נתן תרומה אדירה לרשויות העירוניות מבחינת בינוי ומבחינת פיתוח.
<מוטי דלג'ו: מאידך, בתחום המועצות האזוריות זה רק עשה נזק לאותם היישובים שגם נתנו את הקרקע וגם הכביש הזה עובר לידם.
תמר זנדברג: גם ביישובים העירוניים זה עשה נזק כי זה מה שמדרדר את התחבורה הציבורית במדינת ישראל.
תמר זנדברג: בעוד כמה שנים הכביש הזה יהיה פקוק בדיוק כמו הכבישים הקודמים.
<מוטי דלג'ו: כן, אבל זה כבר דיון אחר.
<תומר רוזנר: אבל הם לא מחויבים בשיפוי, הרשויות העירוניות, כי זה לא עובר בתחומן.
תמר זנדברג: מה זאת אומרת.
<תומר רוזנר: הם לא מחויבים בשיפוי.
תמר זנדברג: אם זה עובר בתחומן.
<תומר רוזנר: אם זה עובר בתחומן.
עבדאללה אבו מערוף: זה דוגמה ספציפית.
תמר זנדברג: 531, בתחום איזה רשויות הוא עובר?
<מוטי דלג'ו: אני אסביר.
<מוטי דלג'ו: כאשר משרד התחבורה מתכנן תשתית לאומית, הגיוני – למרות שאנחנו לא מקבלים את זה – הגיוני שהוא מתכנן את זה על שטחים פתוחים ולא על שטחים עירוניים כי הוא יודע מה הפיצויים שהוא ישלם בגין תפיסה של שטח שהוא היה נניח לבנייה.
<מוטי דלג'ו: מאידך, על שטח פתוח הפיצויים הם נמוכים.
<מוטי דלג'ו: התוכנית הזאת שעוברת בתחום המועצה האזורית אינה משביחה.
<מוטי דלג'ו: שניים, העלינו נימוק נוסף שעם ביטול השיפוי הזה וקבלת השיפוי של המאה אחוז, ולא השתתפות של 30%, זה יוריד גם את הסף של הוועדות המקומיות להתנגד לתוכניות לאומיות, דבר שיוכל לקדם תוכניות לאומיות.
<מוטי דלג'ו: כי מה שקורה היום, כאשר מביאים תוכנית לאומית, לא רק שאנחנו צריכים לתת קרקעות, אנחנו צריכים גם לשלם עבור זה בלי ליהנות מכך בכלל.
<מוטי דלג'ו: התושבים סובלים מכך.
תמר זנדברג: כביש 531 למשל, באיזה רשויות הוא עובר?
<מוטי דלג'ו: הוא עובר בתחום המועצה האזורית דרום השרון, מעט בהרצליה, קצת הוד השרון.
<מוטי דלג'ו: אם תרצי, אתן לך דוגמה.
<מוטי דלג'ו: למשל, אחת העיריות – בלי לנקוב בשמה – הכביש הזה גרם לכך שהיא תקבל היטלי השבחה של מאות מיליוני שקלים כי זה עבר על שטח פתוח אצלה, ועכשיו עושים שם בניינים, כמעט 10,000 יחידות דיור.
<מוטי דלג'ו: בתחום אותה מועצה אזורית שהכביש הזה עבר, יחידת דיור נוספת לא אפשרו לה, מטר רבוע של עסקים לא אפשרו לה ועוד היא הייתה צריכה לשלם פיצויים, לפי 197.
תמר זנדברג: יש פה בעיה יותר תשתיתית ממה שאתה מציע.
<תומר רוזנר: רק נגיד את השינוי כפי שהבהרתי אותו בעל-פה, נבהיר אותו בכתב, את הסעיף לגבי השיפוי בתקנות תוכניות דרך.
<תומר רוזנר: כדי להבהיר שמדובר בשיפוי שיינתן בשלב התוכנית, אנחנו שינינו את הנוסח מעט, וגלעד יקריא.
<קובי בליטשטיין: סליחה, אבל אנחנו הכרזנו על זה שזה נושא חדש.
<תומר רוזנר: הכרזה שזה נושא חדש לא מונעת מהוועדה להמשיך לדון בעניין.
<עמית שטאובר: אולי נסביר מה הבעייתיות של שלב התוכנית.
דוד אמסלם: דרך אגב, רק שתדע את הפרוצדורה.
דוד אמסלם: אתה רוצה נושא חדש, תביא קודם כול מהשר שלך מכתב שהוא מגדיר נושא חדש, לא אתה.
דוד אמסלם: שנית, אני אעביר את זה לוועדת הכנסת, אני אדלג על זה בשתי דקות ורבע ואני אקח את הנוסח הישן.
דוד אמסלם: אז לכן, אל תתחכם איתי יותר מדי בעניין הזה.
<קובי בליטשטיין: אז אני מציע, בואו נעשה הפסקה קטנה.
דוד אמסלם: אז אני יצאתי, שמעתי, אמרתי בסדר.
<אודי אדירי: הוא מחדד, דודי, את מה שבמחלוקת.
דוד אמסלם: הוא אמר לי, הגענו להבנות.
דוד אמסלם: בסדר, אני הרי לא פה כדי לריב אתך.
<תומר רוזנר: אנחנו נקריא ואז הם יוכלו.
<אודי אדירי: אבל בשביל מה, תומר?
<אודי אדירי: אני חושב שיש פערים, הם לא ענקיים.
<אודי אדירי: אני מציע שנצא לעשר דקות בצד, אני חושב שצריך גם את הייעוץ המשפטי וגם אולי אותך, דודי.
<אודי אדירי: עשר דקות, ננסה לראות אם מגיעים להסכמה ואז יכריעו.
<אודי אדירי: משרד התחבורה ירצה להכריז נושא חדש יהיה נושא חדש, אבל אם נגיע למשהו סביר, נחסוך את זה עכשיו.
<תומר רוזנר: שיגידו את ההערות שלהם, אני לא מבין.
<תומר רוזנר: זה הסדר של הוועדה.
<תומר רוזנר: מה ההערות שלהם.
<אודי אדירי: תומר, כי זה לא יקדם.
<תומר רוזנר: יגידו מה ההערות שלהם, נשמע.
דוד אמסלם: אתה מבקש שנעשה הפסקה קטנה, חמש דקות?
<אודי אדירי: חמש דקות, אנחנו ביחד.
דוד אמסלם: בואו נצא לחמש דקות הפסקה בדיון.
דוד אמסלם: אנחנו חוזרים חזרה ל-119ד.
<תומר רוזנר: אנחנו עכשיו נציג נוסח שלישי שמסכם את הסיכום שנעשה בהפסקה, שבעצם מדבר על כך שההכרעה תהיה לפי תביעת הפיצויים הראשונה שהוגשה, לאחר שהוגשה תביעת הפיצויים הראשונה.
<תומר רוזנר: לאחר שחויבה בפיצויים בתביעת הפיצויים הראשונה.
<יהודה זמרת: הרשות המקומית תוכל להגיש את הבקשה לוועדה - - -
<תומר רוזנר: לאחר שחויבה בתביעת הפיצויים הראשונה.
<מוטי דלג'ו: אדוני היושב-ראש, זה שלוש שנים אחרי אישור התוכנית.
דוד אמסלם: הכול בסדר, מוטי.
דוד אמסלם: עד היום לא היה לך כלום.
<מוטי דלג'ו: מה לא היה כלום?
<מוטי דלג'ו: שילמנו.
דוד אמסלם: עד היום שילמת.
<קריאה: היום אולי תקבל החזר.
דוד אמסלם: ולא התלוננת.
דוד אמסלם: אנחנו באים לשנות עכשיו, אז מתי אתה רוצה?
דוד אמסלם: ברגע שאתה משלם את הכסף.
דוד אמסלם: או שאתה רוצה לקבל את זה מראש גם?
<תומר רוזנר: אנחנו מקריאים.
<גלעד קרן: "על אף האמור בסעיף קטן (א), חויבה ועדה מקומית שבתחומה מועצה אזורית בפיצויים כאמור באותו סעיף קטן - -
<תומר רוזנר: לראשונה.
<גלעד קרן: - - לראשונה לעניין אותה תוכנית, רשאית היא לפנות לוועדה כאמור בסעיף קטן (א)(2) בבקשה להגדלת שיעור השיפוי הקבוע בסעיף קטן (א) - -
<תומר רוזנר: שיחול בתביעות פיצויים לעניין אותה תוכנית.
<גלעד קרן: בהתחשב בחוסנה של הוועדה המקומית ובתועלת הכלכלית הנובעת מהשבחה עתידית.
<מוטי דלג'ו: הסוגיה של "חוסנה", דיברנו אך ורק לגבי מועצות חלשות.
<מוטי דלג'ו: הם יתרגמו את זה גם לגבי מועצות שאין שום קשר.
דוד אמסלם: אתה חוזר חזרה על עצמך בלי טעם.
<מוטי דלג'ו: לא, קיבלתי את העמדה שלך.
דוד אמסלם: החוסן הוא לא למעלה, הוא ללמטה.
<מוטי דלג'ו: לא, הם לא מתרגמים את זה כך.
<מוטי דלג'ו: אני עובד איתם.
דוד אמסלם: אז תקשיב טוב מה אני מסביר לך.
דוד אמסלם: הרעיון הבסיסי הנכון זה לקשור בין ההשבחה העתידית לבין התוכנית.
דוד אמסלם: מה שנקרא לא קשור אליך – אתה עשיר, אבל יש עניים, יש גם מועצות שהן חלשות.
דוד אמסלם: אז בואו תכניסו גם את מצבה הכספי.
<מוטי דלג'ו: מקבל.
דוד אמסלם: אם מצבך הכספי מצוין, זה לא רלוונטי סעיף זה מבחינתך ודנים רק על ההשבחה, איך היא משפיעה עליך, איך הפרויקט משפיע על השבחה עתידית.
דוד אמסלם: אם אתה גם עני, אז לוקחים בחשבון גם את זה שאתה עני.
<תומר רוזנר: לפי הנוסח הזה - -
<מוטי דלג'ו: אבל זה לא מנוסח כך, אדוני היושב-ראש.
<תומר רוזנר: - - אתה יכול להתחשב גם בזה שהיא חזקה ולא לתת לה.
דוד אמסלם: אתם תנסחו את זה.
דוד אמסלם: הרעיון בגדול שהסעיף הראשון הוא הרלוונטי, זה ההשבחה העתידית.
דוד אמסלם: לאחר בדיקת השבחה עתידית, במידה ומדובר ברשות חלשה, יילקח בחשבון – לעניין ההורדה, לא ההוספה, ברור - הסיפור הכלכלי.
<תומר רוזנר: אז אנחנו לא נכתוב חוסנה של המועצה האזורית אלא שיוכה של המועצה האזורית לאשכולות 1 - - -
<יהודה זמרת: לא, זה עוד יותר - - -
<עמית שטאובר: זה יוצר עיוותים.
<דור בלוך: אני חושב שמה שפותר וזה טוב לכולם, וגם הסכימו לזה המועצות האזוריות, פשוט להגיד שזה בין השאר והדברים הרלוונטיים יישקלו, יש להם נציג שם.
<דור בלוך: פשוט להגיד "בין השאר".
דוד אמסלם: אתה תרשום כפי שניסחנו, אני חושב שזה מה שנכון.
<תומר רוזנר: חוסנה הכלכלי?
דוד אמסלם: חוסנה הכלכלי.
דוד אמסלם: תעשה את סדר העדיפות בניסוח.
דוד אמסלם: לאחר שיבדקו את ההשבחה, ואז אנחנו מכירים את הסיפור, הסכום יילקח בחשבון לעניין גובה הפיצוי.
דוד אמסלם: תנסח את זה כמו שהבנו.
<תומר רוזנר: האם משרד התחבורה עומד על טענת נושא חדש?
<תומר רוזנר: טען, טען, והכריז פעמיים.
<קריאה: אמר את זה דרך אגב, לא?
<תומר רוזנר: מה התשובה?
דוד אמסלם: אתם עדיין מתייעצים?
<דור בלוך: זה גם מה שסיכמנו.
<דור בלוך: פסק דין סופי, בוודאי.
<כרמית יוליס: ברישה צריך להגיד שהחיוב הוא חלוט - - -
<דור בלוך: זה מה שסיכמנו, בוודאי.
<דור בלוך: זה גם המצב הקיים לפי ההנחיה.
<תומר רוזנר: עכשיו יחכו עשר שנים עד שיהיה פסק דין חלוט?
<דור בלוך: תומר, אנחנו אומרים, אבל זה לא הגון.
דוד אמסלם: אתה פה לא בחדר.
דוד אמסלם: אני עכשיו בדיון ועדה, אתה מדבר רק כשאני מאשר לך.
דוד אמסלם: בגדול, הרי בסופו של דבר חשוב לשפות את הרשות ברגע שהיא מוציאה עצמה את הכסף.
<תומר רוזנר: לכן אני אומר.
<תומר רוזנר: אם אתה תחכה – אני אתן לך את הסצנריו הפשוט ביותר.
<תומר רוזנר: יש תביעת פיצויים אחת שהוגשה ועכשיו היא מתגלגלת בוועדת ערר ובבית-המשפט, יש לה שלוש ערכאות או שתי ערכאות, לא משנה, זה לוקח עשר שנים.
דוד אמסלם: עשר שנים.
<תומר רוזנר: בינתיים, הוגשו תביעות נוספות.
דוד אמסלם: הוגשו.
<תומר רוזנר: ואין עליהן ערר או ערעור, הן יסתיימו הרבה לפני.
<תומר רוזנר: אז מה עושים?
<תומר רוזנר: הראשונה מתגלגלת.
<עמית שטאובר: אם לא הוגש ערר זה אומר שהיא סופית, כבוד היושב-ראש.
<קריאה: זו הראשונה שהיא סופית.
<תומר רוזנר: הראשונה שהיא סופית?
<תומר רוזנר: פתרנו את הבעיה.
<עמית שטאובר: לא חייבים להעמיס על בתי-המשפט.
דוד אמסלם: פתרנו את הבעיה.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו פותרים.
דוד אמסלם: משרד התחבורה, יש לכם עדיין טענה של נושא חדש?
<קובי בליטשטיין: אני מבקש רק לשמוע עוד פעם את חברי הוועדה.
<קריאה: איזה חברי ועדה?
<קריאה: ועדה שמקימים.
דוד אמסלם: הרכב הוועדה כפי שקבענו אותו: היושב-ראש יהיה הממונה על התקציבים; נציג שר התחבורה – יכול להיות גם אתה; נציג שר הפנים; ונציג המועצות האזוריות.
<ערן ניצן: אולי משפטים?
<קובי בליטשטיין: אנחנו מבקשים להוסיף חבר נוסף, את נציג שר המשפטים.
דוד אמסלם: אתה אמרת לי, אני לא קיבלתי את העמדה.
<ערן ניצן: שים משקיף, היושב-ראש.
דוד אמסלם: משקיף, אין בעיה.
<ערן ניצן: משקיף משפטי.
דוד אמסלם: משקיף מטעם משרד המשפטים.
<מוטי דלג'ו: אני מבקש משקיף ממשרד הגמלאים.
<מוטי דלג'ו: נו באמת.
דוד אמסלם: מוטי, אנחנו לא ב-auction פה.
דוד אמסלם: הוא אמר משהו, אני מקבל את העניין הזה שצריך להיות שם משקיף מטעם משרד המשפטים.
דוד אמסלם: גם ככה הוא יכול להביא אותו בלי לשאול אף אחד וזה בסדר.
דוד אמסלם: הוא בעל דעה מייעצת, אין בעיה בעניין.
דוד אמסלם: במידה ולא תהיה הסכמה, שר הפנים ושר האוצר - - -
<דור בלוך: ושר התחבורה, נכון?
<ערן ניצן: לא, זה ועדה מקצועית.
<ערן ניצן: לא מוכן לזה.
דוד אמסלם: ועדה מקצועית.
דוד אמסלם: יש 60 יום.
<דור בלוך: לא, אי-אפשר, חייבים מנגנון הכרעה.
<קריאה: ערן, זה יהיה שניים-שניים בהגדרה - - -
<קריאה: אם תעלה לשרים זה לא ייפתר.
דוד אמסלם: בסופו של עניין אני מציע לכם שזאת תהיה הוועדה.
דוד אמסלם: במידה ותהיה מחלוקת שלא תהיה פתירה מבחינת הוועדה, אז בסוף נצטרך שמישהו יחתוך את זה – שני השרים, זהו.
<ערן ניצן: אבל קבעת משהו יותר רדיקלי.
דוד אמסלם: 60 יום.
<ערן ניצן: רצית 60 פלוס 60.
<ערן ניצן: אחרת זה מאה - - -
דוד אמסלם: אני מקבל את העמדה של ערן בעניין הזה.
דוד אמסלם: הממשלה פה בלחץ לקבל את ההחלטה.
דוד אמסלם: אם לא, היא תשלם מאה אחוז, כמו שאמרנו.
<יהודה זמרת: שני השרים לא יגיעו להסכמה - - -
דוד אמסלם: חבר'ה, זה לא חשוב.
דוד אמסלם: יש הלכה למעשה.
<תומר רוזנר: שרים זה רק אם הקולות שקולים.
דוד אמסלם: אם בסוף יהיו הקולות שקולים אז אנחנו מביאים את זה לעוד אינסטנציה אם אפשרי, אבל זה כפוף ל-60 ועוד 60.
<גלעד קרן: זה רק אם יש תיקו.
<ערן ניצן: תעשה חמישה.
<דור בלוך: אפשר לאפשר לנציג משפטים שהוא משקיף להכריע במידה ויש תיקו?
דוד אמסלם: זאת הוועדה.
<דור בלוך: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל.
<דור בלוך: הבעיה שלנו עם זה היא שיש שני נציגים בוועדה הזאת שרואים את עניינו של השלטון המקומי - - -
דוד אמסלם: אתה חידשת לי משהו עכשיו?
<דור בלוך: אני לא חושב שאני יכול לחדש לך.
דוד אמסלם: לא, אתה יכול לחדש לי בהרבה דברים, לא בזה.
<דור בלוך: מסכים.
דוד אמסלם: הרי יש ארבעה נציגים.
דוד אמסלם: לא לחינם בחרנו את הארבעה האלה הספציפיים.
דוד אמסלם: רצינו לאזן את האינטרסים בתוך הוועדה.
דוד אמסלם: אני גם יודע לאן ימשכו מהתחלה אלה ולאן אלה.
דוד אמסלם: אז חזקה עליך שהפעלתי, לא זרקתי קוביות, יצא משרד התחבורה, אמרתי משרד התחבורה, אבל אני רוצה להתקדם.
<דור בלוך: אני יכול להוסיף?
<דור בלוך: הבעיה עם זה היא - - -
<ערן ניצן: אתה יוצר פה בעיה קשה, היושב-ראש.
<ערן ניצן: זה אפילו לא אתה מעלה את זה לשר.
<ערן ניצן: אתה יודע מה, היית מעלה לשר.
<ערן ניצן: אתה יודע מה זה להעלות לשני שרים?
<דור בלוך: ובמצב של תיקו זה מאה אחוז.
<דור בלוך: זה הקושי.
<דור בלוך: אתה אומר איזון, אתה צודק, אבל אין פה איזון.
<דור בלוך: זה הולך הכול לטובת השלטון המקומי.
<יהודה זמרת: המנגנון של הכרעה בין שני השרים קיים כבר היום ב-119.
דוד אמסלם: אנחנו נשאיר את זה ככה ואני רוצה להתקדם.
<תומר רוזנר: מה עם טענת נושא חדש?
דוד אמסלם: טענת נושא חדש.
דוד אמסלם: אם כן, לך תביא מכתב מהשר.
<קובי בליטשטיין: תסמוך עלי שאני יכול להביא מכתב מהשר.
דוד אמסלם: אמרתי לך שלא?
<קובי בליטשטיין: יפה.
דוד אמסלם: אם הנוסח טוב, חבל להביא.
<קובי בליטשטיין: בוא רק נחדד.
<קובי בליטשטיין: אתה יודע, שווה לשקול את זה עוד שנייה אחת בנושא הזה של האיזון בתוך הוועדה.
<קובי בליטשטיין: למעשה, הוועדה היא לא ממש ממש מאוזנת, ואני חושב שהחשיבות של להכניס פנימה את שר המשפטים, או לחלופין, שזה יעלה לשלושה שרים – שר התחבורה, שר הפנים ושר ה - - -
דוד אמסלם: עדיין, אתם בטענה?
<קובי בליטשטיין: אתה איתי או לא?
דוד אמסלם: אני כל הזמן אתך.
דוד אמסלם: ברצינות, עכשיו רציני קצת.
דוד אמסלם: העסק קצת יותר רציני מאשר בזבוז הזמן האחרון.
דוד אמסלם: אתה עדיין בעמדת נושא חדש או לא?
<קובי בליטשטיין: דקה אחת.
דוד אמסלם: לא, לא, אין דקה.
דוד אמסלם: חבר'ה, עד עכשיו עצרתי את הכול דקות.
דוד אמסלם: אולי אתם מורגלים לבוא לוועדת הכלכלה, אצלי אין דברים כאלה.
דוד אמסלם: אני רק מפאת כבודם של האנשים.
<קובי בליטשטיין: היושב-ראש, מבחינתנו זה נושא חדש.
דוד אמסלם: נושא חדש.
<קריאה: אתה שומר על זכותך או שזה נושא חדש?
דוד אמסלם: אני עכשיו החלטתי, אנחנו חוזרים לנושא הקודם.
דוד אמסלם: אני מבקש, אין יותר.
דוד אמסלם: תקריא את הנוסח המקורי.
<קריאה: אבל שנייה - - -
דוד אמסלם: תכתבו עכשיו מכתב לוועדת הכנסת שאנחנו מבקשים לכנס אותה לדיון בנושא.
יואב קיש: מתי, דודי?
<תומר רוזנר: עוד רבע שעה.
דוד אמסלם: רבע שעה.
דוד אמסלם: בבקשה, תקריא את הנוסח המקורי.
<קריאה: - - - מכתב.
<קריאה: אתה אמרת - - -
דוד אמסלם: אדוני, אני רוצה לעבור לנוסח המקורי.
<קריאה: על שלוש שנים טענת נושא חדש, אמרת לי תביא מכתב, לא עשית כלום עד אז.
<קריאה: תן לו להביא מכתב, אנחנו נעבוד על זה.
<קריאה: מה, לא קרה כלום.
<קריאה: ישמור על זכותו.
<קריאה: הוא שומר על זכותו - - -
דוד אמסלם: אין לי זמן.
דוד אמסלם: חבר'ה, הוא טען נושא חדש.
דוד אמסלם: תקריא.
<ערן ניצן: הוא לא טען נושא חדש - - -
<דור בלוך: הוא לא טען נושא חדש.
<דור בלוך: שומר על זכותו לטעון נושא חדש, הנושא הזה לא ייפתר עד - - -
דוד אמסלם: דור, אני אוציא אותך.
<קובי בליטשטיין: היושב-ראש, אני משנה.
<קובי בליטשטיין: אני שומר על זכותי.
דוד אמסלם: אתה טענת נושא חדש.
דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך, לך תביא מכתב מהשר שלך אבל אני מתעקש לא להגיד לך את זה.
דוד אמסלם: אתה חוזר בך או שאני מקריא את הסעיף החדש?
דוד אמסלם: ואז תלך תביא את המכתב.
<קובי בליטשטיין: חצי דקה.
דוד אמסלם: אתם מבזבזים את הזמן של הוועדה כל הזמן, מה קרה לכם.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני רוצה להמשיך ולהתקדם.
<ערן ניצן: שאלה אחת.
<ערן ניצן: בנוסח כמו שכתבתם, אם הוועדה בשניים-שניים - - -
דוד אמסלם: בפעם הבאה אני לא אשמע אתכם.
דוד אמסלם: אני אומר לך את האמת, בפעם הבאה – אני מודיע לך – אל תבוא אלי.
דוד אמסלם: תטען מה שאתה רוצה מהתחלה, תלך על הפרוצדורות של הכנסת ונחתוך את זה שם.
דוד אמסלם: אל תדבר איתי בלילה ואל תתקשר אלי.
<ערן ניצן: אבל בשניים-שניים אם אין הכרעה, זה אפס או לא?
דוד אמסלם: זה עולה לשרים באופן מיידי.
<ערן ניצן: ואז אם הם לא מכריעים?
דוד אמסלם: אז יש להם את ה-60, 60, ואם לא זה אפס.
<קריאה: ואם לא, זה מאה אחוז.