GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: או 2.
דוד אמסלם: אני זוכר 2.
דוד אמסלם: אז אני מניח, שאם ההורה משתתף ב-10%, אז בטח לא מדובר ב-8,500 שקל.
דוד אמסלם: אז אנחנו לא שם.
<מירב נהיר: אז למה אי-אפשר לכתוב שאנחנו מוחרגים?
דוד אמסלם: אגיד למה.
דוד אמסלם: אל"ף, בגדול אנחנו לא רוצים להחריג אף אחד, בגלל שאנחנו באים מהזווית של ההורה.
דוד אמסלם: בי"ת, אם מחר המדינה תחליט שהיא לא רוצה להשתתף, וגם הרשויות.
דוד אמסלם: הרי זה חוק אחר.
דוד אמסלם: מחר יכול לבוא מישהו ולהגיד: רבותי, גם למוגבלים אנחנו נמצאים בקיצוץ, ואנחנו מורידים את הסעיף הזה, והם ישלמו כמו כולם.
דוד אמסלם: אז מה, עכשיו נשאיר להם את המחיר מה שרוצים?
דוד אמסלם: אז לכן אנחנו רוצים להשאיר את זה בכל מקרה.
דוד אמסלם: שלום לך, שירה.
<שירה דימניק: שירה דימניק, משרד האוצר, אגף תקציבים.
<שירה דימניק: דגש מאוד חשוב, שגם עלה בוועדת השרים לענייני חקיקה, זה שהחוק יעבור בחקיקה שהיא חקיקה ייעודית ולא דרך חוק פיקוח על מצרכים ושירותים.
דוד אמסלם: דיברתי אתכם על זה.
<שירה דימניק: נכון.
<שירה דימניק: כרגע אבל, במה שהעליתם בהתחלה בנקודות, אתם עדיין מדברים על חוק פיקוח על מצרכים ושירותים.
<שירה דימניק: חשוב שזה לא יהיה דרך החקיקה הזאת, אלא חקיקה ייעודית, אם אתם רוצים לפקח דרך משרד הפנים או משרד - - -
<תומר רוזנר: מה זה מילת הקוד הזאת?
דוד אמסלם: הם בגדול – את יודעת מה?
דוד אמסלם: תסגרי את זה אחרי זה מול תומר.
<תומר רוזנר: לא, אני לא מבין מה זה "חקיקה ייעודית".
דוד אמסלם: בגדול כשאתה מדבר על חוק מה שנקרא פיקוח מחירים – הם באים מהצד הפורמלי.
<תומר רוזנר: אני מבין.
<תומר רוזנר: אין בזה חידוש.
<תומר רוזנר: יש דוגמאות בחקיקה, לא המצאנו את הגלגל הזה.
<שירה דימניק: אתם רוצים שנסביר רגע?
<שירה דימניק: אוקיי.
<שירה דימניק: כשאנחנו עובדים לפי חוק פיקוח על מצרכים ושירותים, יש מנגנון מאוד סדור של איך שהדברים עובדים.
<שירה דימניק: יש ועדה שהיא ועדה בין-משרדית, שבה נוכחים בעצם משרד האוצר ומשרד רלוונטי, נניח שבמקרה הזה זה משרד הפנים.
<שירה דימניק: ובוועדה, אם רוצים לפקח על מוצר או על שירות מסוים, צריכה להתקיים עילה, זה סעיף 6 לחוק.
<שירה דימניק: עושים בחינה של השוק.
<שירה דימניק: לרוב לפני שמטילים איזשהו פיקוח, עושים פיקוח לפי פרק ז', כלומר דיווח, קבלת מידע מהגוף שצפוי להיות מפוקח, ואז לאחר מכן יש דיונים של הוועדה.
<שירה דימניק: הוועדה היא גורם ממליץ, הוועדה ממליצה לשרים.
<שירה דימניק: אם השרים מקבלים את המלצת הוועדה, נחתמים צווים.
<שירה דימניק: אז מה שאנחנו מנסים להגיד, שלהיכנס לחוק פיקוח על המחירים ולהגיד: המוצר הזה יפוקח מתוקף הפיקוח, זו פגיעה במנגנון הקיים.
<תומר רוזנר: אבל זה קיים כבר בחקיקה, את מודעת לכך.
<שירה דימניק: מה זאת אומרת זה קיים בחקיקה?
<תומר רוזנר: כי יש חוקים אחרים שעושים את זה.
<שירה דימניק: יש חוקים אחרים שמטילים פיקוח, השאלה אם - - -
<תומר רוזנר: לא, בדיוק באותה הדרך.
דוד אמסלם: תן לה דוגמה.
<שירה דימניק: אם תפתח את תקנות פיקוח על מצרכים ושירותים, לא תראה מוצר שהוא מפוקח.
<תומר רוזנר: יש, אני לא זוכר בדיוק כרגע, אבל לא המצאנו את זה.
<תומר רוזנר: יש שניים או שלושה חוקים לפחות שהסתמכנו עליהם כשכתבנו את הצעת החוק.
<שירה דימניק: השאלה אם זה חוקים או הצעות חוק.
<שירה דימניק: יש הצעות חוק - - -
<תומר רוזנר: לא, לא, חוקים, חוקים.
<תומר רוזנר: אנחנו לא מסתמכים על הצעות חוק.
<שירה דימניק: אז ההצעה הזו, מבחינת ההליך אתם רוצים להחיל איזשהו פיקוח - - -
דוד אמסלם: שירה, הבנו, הבנו.
<שירה דימניק: שתהיה חקיקה שהיא לא דרך חוק הפיקוח.
יוליה מלינובסקי: אני לא הבנתי.
יוליה מלינובסקי: אבל אני רוצה לשמוע מה היא אומרת.
יוליה מלינובסקי: כבוד היושב-ראש, היא מסבירה, אני מנסה לשמוע אותה.
דוד אמסלם: אני היושב-ראש פה.
יוליה מלינובסקי: מה הם רוצים לעשות?
דוד אמסלם: פה הוויכוח הוא פרוצדורלי, הוא לא במהות.
<תומר רוזנר: לגמרי.
דוד אמסלם: לא קשור, זה לא במהות.
דוד אמסלם: יש חוק של פיקוח על המחירים, שהם בפרוצדורה עובדים דרכו, זה האוצר וכו', יש ועדה כמו שהיא אמרה.
דוד אמסלם: ולכן היא אומרת: אם אתם רוצים, תעבירו את זה במסלול אחר, לא דרך אותו סעיף.
יוליה מלינובסקי: הם לא רוצים שזה יהיה בפיקוח על מחיר?
<שירה דימניק: דרך החוק.
דוד אמסלם: הסברתי, זו פרוצדורה, זה לא קשור למהות.
דוד אמסלם: אז לכן מה שאני מציע – שירה, שבי עם תומר, אין פה אידאולוגיה.
<תומר רוזנר: אתה רוצה שנעתיק את כל חוק הפיקוח?
<תומר רוזנר: זה ודאי.
<תומר רוזנר: כל מה שאמרה הגברת, אנחנו מדלגים על התהליך הזה, והמחוקק מורה - - -
<תומר רוזנר: אבל כל התהליך שנאמר, שיש ועדה בין משרדית שבודקת, מחילה את פרק ז', מקבלת נתוני שוק, ורק אחר מחליטה אם להחיל את החוק, אנחנו אומרים שסעיף 6 – שרואים את השירות הזה כאילו שירות שעבר את כל הפרוצדורה הזאת.
דוד אמסלם: אז אני אומר כזה דבר - - -
<שירה דימניק: אז שיהיה בחוק - - - שיהיה סעיף 6, אלא חוק - - - את הפיקוח.
דוד אמסלם: שירה, אין בעיה.
<תומר רוזנר: נראה לך את הדוגמאות בישיבה הבאה.
דוד אמסלם: הבנתי, שירה.
<תומר רוזנר: לא מתקנים את חוק הפיקוח.
דוד אמסלם: ישבתי איתם על הסעיף הזה, סיפרתי לך, וזה הסיכום.
דוד אמסלם: אמרתי שבגדול הם לא רוצים להעביר את זה דרך הפיקוח, בגלל שזה שובר להם את - - -
<תומר רוזנר: אבל - - - אנחנו לא מתקנים את חוק הפיקוח.
דוד אמסלם: בסדר, תדבר איתם בפינה הזאת, זה פחות חשוב.
דוד אמסלם: מירה סלומון.
דוד אמסלם: מירה, בבקשה.
<מירה סלומון: מרכז השלטון המקומי מתנגד להצעת החוק הזו, וביתר שאת ובהמשך לדברים שנאמרו על-ידי חברת הכנסת מלינובסקי, מתנגד לכך שמשרד החינוך מוציא את עצמו מתחולת החוק.
<מירה סלומון: אנחנו סבורים שמשרד החינוך צריך לקבוע מרכיבים פדגוגיים של מה צריך להיות בקייטנה.
<תומר רוזנר: הוא לא מוציא את עצמו.
<מירה סלומון: אנחנו מבינים שהם לא רוצים, אבל אנחנו עומדים על עמדתנו, שכאשר מייצרים פיקוח על מחירים צריך לדעת על מה מדברים.
<מירה סלומון: לא כל קייטנה צריכה להמציא את הגלגל מחדש.
<מירה סלומון: צריך לייצר מרכיבים מסוימים שבגינם נעשה הפיקוח על המחירים.
<תומר רוזנר: בשביל זה יש חוק הקייטנות.
<מירה סלומון: אני באמת לא יכולה להעיר את ההתייחסויות שלי וגם לשמוע מה אומר היועץ המשפטי לוועדה, אז - - -
<תומר רוזנר: הוא לא אומר את זה לך.
<תומר רוזנר: אם הוא היה רוצה לומר את זה לך הוא היה - - -
דוד אמסלם: אני שומע, מירה.
דוד אמסלם: אני מקשיב לך, אני יכול להגיד כל מילה שאמרת.
<מירה סלומון: אז כמו שהתחלתי לומר, אנחנו סבורים שמשרד החינוך צריך לייצר מרכיבים פדגוגיים רלוונטיים בקייטנה, ובעקבות היצירה הזאת של סל המרכיבים שיסופקו בקייטנה ייווצר גם המחיר שלהם.
<מירה סלומון: בנוסף, אנחנו סבורים שההוצאה של משרד החינוך מהצעת החוק, מהנושא של בכלל יצירת הקייטנות - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, מירה, מי הפריע לכם עד היום לעשות את זה?
<מירה סלומון: אני מבקשת להזכיר שאנחנו כבר כמה שנים - - -
עבדאללה אבו מערוף: לקבוע תהליך פדגוגי.
דוד אמסלם: כן, מי הפריע לכם עד היום לעשות את זה?
דוד אמסלם: איפה הייתם עד היום?
<מירה סלומון: אז אני משיבה לאדוני, ואני מבקשת להזכיר שאנחנו כבר כמה שנים מקדמים את המהלכים האלה, בשיתוף עם משרד החינוך במסגרת "בתי-הספר של החופש הגדול".
<נמרוד אלירן סבח: ושום דבר לא קרה.
<מירה סלומון: יצרנו הסכמים, אנחנו פועלים על-פי ההסכמים.
<מירה סלומון: בהסכמים האלה יש גם מרכיבים של תכנים וגם מרכיבים של - - -
<מירה סלומון: אני מבקשת לומר עוד מילה, אדוני.
<מירה סלומון: חלק מהנושא של "בתי-הספר של החופש הגדול" הוא העובדה שמשרד החינוך גם משלם כ-250 מיליון שקלים בשנה בגין הדבר הזה לכל שכבת גיל.
<מירה סלומון: ההוצאה של משרד החינוך מהצעת החוק ומהאחריות לפעילות של הקייטנות בחופש הגדול גם יכולה, עלולה, עשויה, וכנראה גם תוביל לכך שמשרד החינוך יפסיק במימון של התחום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אין קשר ביניהם.
יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, הערה מקצועית.
יפעת שאשא ביטון: קצת מערבבים פה בין הדברים.
יפעת שאשא ביטון: "בתי-הספר של החופש הגדול" זה דבר אחד וזה במשרד החינוך, וקייטנות זה דבר אחר, שהיה מאז ומתמיד, עוד הרבה לפני "בתי-הספר של החופש הגדול", בדרך כלל באמצעות גופים שהם בלתי פורמליים, זה חברות המתנ"סים והאחרים.
דוד אמסלם: כן, אני לא מתווכח.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, לילדים מגיע גם תוכנית בלתי פורמלית.
יפעת שאשא ביטון: אי-אפשר שהכול יהיה פדגוגי ותכנים.
יפעת שאשא ביטון: והם יוצאים לחופש הגדול.
יפעת שאשא ביטון: ואני כאשת חינוך אומרת את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נתכנס רגע לפרופורציות, וניתן לרשויות לעשות את מה שהן עשו גם לפני כן, רק במסגרת חוק מסוים, שיאפשר את הוויסות.
יוליה מלינובסקי: איך את יכולה לקבוע מחיר אם אין לך תוכן?
יוליה מלינובסקי: מי יקבע את הסטנדרטים?
דוד אמסלם: יפעת, תודה רבה, אני רוצה להתקדם בדיון.
דוד אמסלם: מירה, אני רוצה להתקדם, אעיר לך שתי הערות.
יוליה מלינובסקי: אי-אפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: יש סטנדרטים.
יוליה מלינובסקי: אז בואי נקבע את הסטנדרטים.
דוד אמסלם: חברת הכנסת טלי - - -
<קריאה: יוליה.
דוד אמסלם: אה, יוליה, סליחה.
דוד אמסלם: שמעתי אותך, אמרת כבר - - -
יוליה מלינובסקי: לא, פנית טלי.
יוליה מלינובסקי: כשאהיה טלי אשמע אותך.
יוליה מלינובסקי: כל עוד אני לא, אז אני לא - - -
דוד אמסלם: יוליה, את צודקת.
דוד אמסלם: אמרת את העמדה שלך, באריכות, אז אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: יש לי שתי הערות.
דוד אמסלם: אחת, אמרתי, אף אחד לא הפריע לכם לעשות את זה עד היום.
דוד אמסלם: עשיתי דיונים כאן לדעתי כמעט שנה וחצי, שישה-שבעה דיונים, ישבתם כאילו אתם מהאו"ם, כאילו לא שייך אליכם האירוע בכלל.
דוד אמסלם: שמעתם את הדיונים, כל משרד אמר שזה בכלל לא הוא.
דוד אמסלם: הייתה פה התנערות מוחלטת מהנושא.
עבדאללה אבו מערוף: לא, דווקא היה דיון שהם הסכימו.
עבדאללה אבו מערוף: שאמרו שאנחנו בעד ואנחנו בסדר, טוב שאתם מסדרים.
דוד אמסלם: שתיים, גם אם מחר משרד החינוך יחליט שהוא נכנס לנושא ברמה התקצובית – אהלן וסהלן, אף אחד לא מפריע לו גם לעשות את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם מחר הוא ייכנס, אז תהיה תקרה, בבקשה.
<מירה סלומון: שוב, אדוני, אנחנו רואים ב"בתי-הספר של החופש הגדול" - - -
דוד אמסלם: מירה, רק עניתי לך למה שאמרת, בסדר?
דוד אמסלם: מי זה אמציה?
דוד אמסלם: בבקשה, אמציה.
<אמציה דויטש: שלום, אני אמציה מפורום ועדי ההורים היישוביים.
<אמציה דויטש: כמה הערות.
<אמציה דויטש: לפי הנוסחים של החוק שראינו עד היום – קודם אנחנו מברכים על הדיון ועל ההתמדה שלך בעניין הזה כבר הרבה זמן, כדי לקדם ולמצות את העניין - - -
דוד אמסלם: אמציה, חוזרים לעניין של החוק.
דוד אמסלם: בוא, ישר לחוק.
<אמציה דויטש: ישר לחוק, בלי מחמאות.
<אמציה דויטש: אבל בכל זאת, לפני המחמאות, איזושהי מחאה קטנה שקשורה גם למה שנאמר, עדיין חשוב לנו להגיד שאם היה "בתי-הספר של החופש הגדול", כפי שהממשלה הבטיחה, והוא היה מגיע להבשלה כמו שצריך, כבר לפני שנה לא היינו צריכים בכלל לנהל את הדיון הזה ואת החוק החדש הזה.
<אמציה דויטש: וזה מה שצריך לקרות עדיין גם במקביל לתהליך שאנחנו עושים כאן.
<אמציה דויטש: לא, בממשלה שם דיברו גם על הגנים.
<אמציה דויטש: לא נכון.
<קריאה: "בתי-הספר של החופש הגדול" זה מהגנים.
<אמציה דויטש: דובר שם גם על הגנים.
דוד אמסלם: דרך אגב, בדרך כלל אנחנו נכנסים איפה שהמדינה לא נמצאת.
<אמציה דויטש: והגנים שם יותר חשובים מכיתה ד', ה'.
דוד אמסלם: מסכים גם בזה, דרך אגב.
<אמציה דויטש: הלאה.
<אמציה דויטש: כמה הערות ממה שניסינו להבין מהחוק.
<אמציה דויטש: בשתי הצעות מוזכרים תאגידים עירוניים על-פי פקודת העיריות.
<אמציה דויטש: עכשיו, זו אולי שאלה ליועצים המשפטיים, גם העברתי את זה בכתב מראש, יש לנו את המועצות האזוריות שעובדות על-פי פקודה אחרת.
<אמציה דויטש: השאלה אם הדיוק הזה מחריג אותן או לא, כי מדובר באוכלוסייה מאוד גדולה.
<גבי גאון: גם המקומיות, לא רק האזוריות.
דוד אמסלם: תומר, אנחנו מתכוונים, ההגדרה שגם במקומיות, גם - - -
<תומר רוזנר: מה זה המקומיות?
דוד אמסלם: המועצות האזוריות, הוא אומר, יכול להיות שיש להן פקודה של מועצות אזוריות.
<תומר רוזנר: נבדוק.
<אמציה דויטש: בסדר?
<אמציה דויטש: כי זו אוכלוסייה מאוד גדולה, שרק לא תוחרג בטעות.
<תומר רוזנר: רשות מקומית זה ברור - - -
דוד אמסלם: בגדול, אמציה, הערה טובה.
דוד אמסלם: הוא יבדוק, אנחנו מתכוונים לכל המכלול.
<אמציה דויטש: אוקיי.
<אמציה דויטש: מבחינת התוכן, חלק מזה אולי יהיה בתקנות, חלק אולי צריך להיות בחוק, דבר ראשון צריך לתחם את הגילאים, באמת מאיזה גילאים, כי ראינו שבשתי הגרסאות של החוק גם המקרים קצת שונים.
<אמציה דויטש: ולכן זה חשוב התיחום.
<אמציה דויטש: כשהגיל הרך מבחינתנו הוא עדיף, כלומר הגן הוא זה שבא ראשון.
דוד אמסלם: לא קשור, זה לא בסדר עולה.
דוד אמסלם: יש מחיר לכולם, 4 עד ו'.
<אמציה דויטש: וצריך גם לפרט, בין אם בתקנה או בחוק, גם מה אותה חבילת בסיס, כי אנחנו יודעים שיש מקומות שרוצים להרחיב מעבר.
<אמציה דויטש: אז בתקנה.
דוד אמסלם: אלה דברים שהם דינמיים ומשתנים.
דוד אמסלם: אבל שר הפנים בסוף יש לו כזה דבר: כשהוא יצטרך לקבל החלטה, נניח שאני שר הפנים, לטובת העניין, אז אני מייצר את המוצר ועל בסיסו אני קובע את המחיר.
דוד אמסלם: אז יש מוצר בסיס, שהוא מוצר סביר וטוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשעשינו את הדיונים, הרכבנו סל קייטנה – אנחנו זה נמרוד, אני – ועשינו את התמחור שלה.
דוד אמסלם: עשינו את התמחור.
דוד אמסלם: עכשיו, מי שירצה להפריז, אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: אז אני מניח שזה מה שהם יעשו, ולא צריך בשביל זה יום לימודים ארוך.
דוד אמסלם: בונים סל קייטנה בסיסי, עליו בונים את המחיר הבסיסי.
דוד אמסלם: מי שירצה תוספות - - -
<קריאה: נכון, זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים.
<אמציה דויטש: אבל שתהיה אפשרות לקנות גם רק את חבילת הבסיס כמובן.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, אני לא יכול להכניס את זה לחוק, זה built-in בעבודה, שיקול הדעת של שר הפנים הוא שם כבר.
דוד אמסלם: הרי הוא לא יזרוק קוביות, ייצא לו מחיר.
<אמציה דויטש: לא, זה ברור.
דוד אמסלם: אז דברים ברורים לא מכניסים.
<אמציה דויטש: חשוב שכל התכולה תהיה.
<אמציה דויטש: יש נושא אחד שהוא בתכולה, וזה השעות, בעיקר בגיל הרך, שלא יקרה מצב שדיברנו פה וקראנו קייטנה למה שקורה רק עד 13:00.
דוד אמסלם: גם זה בתקנות שהוא יתקין.
דוד אמסלם: שר הפנים בסופו של דבר יקבע מחירים לקייטנה עד שעה 13:00 ועד שעה 16:00.
דוד אמסלם: הרי זה משהו גם דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: הרי המחיר עד שעה 13:00 הוא עד שעה 13:00.
דוד אמסלם: עד שעה 16:00 זה 16:00.
<אמציה דויטש: כן, השאלה אם ההמשך בצהריים הוא תחת פיקוח או לא.
אני אומר: אז לכן אני אומר בסופו של עניין, לכן שר הפנים – המנוף שלו מול הרשויות הוא שונה.
אני אומר: לשר החינוך אין מנוף על הרשויות.
דוד אמסלם: יוליה, את מפריעה לי.
יוליה מלינובסקי: אני תמיד מפריעה לך, זה בסדר.
דוד אמסלם: יוליה, גם את מדברת לא יפה, ואני מכבד אותך.
דוד אמסלם: אז אני מבין שכל פעם שאת באה לוועדה שלי - - -
יוליה מלינובסקי: - - - בגלל זה אני באה - - -
דוד אמסלם: אין בעיה, אבל יש פה סדר.
דוד אמסלם: אני מכבד אותך, נתתי לך זמן לנמק את כל הנימוקים שלך, לא הפרענו לך.
יוליה מלינובסקי: אבל אתה לא מתייחס לנימוקים שלי.
דוד אמסלם: אני לא חייב.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא חייב.
דוד אמסלם: אני מנהל ככה את הדיונים כאן, כל יום שבע.
דוד אמסלם: יספר לך עבדאללה.
דוד אמסלם: אז לכן אני מספר לך מה הרציונל.
דוד אמסלם: לכן, היות שהמנוף של שר הפנים – הוא מנחה את הרשויות, יש לו חוזרי מנכ"ל שהוא מוציא כל חודש וכו', הביזנס שלו זה מול הרשויות.
דוד אמסלם: לכן חשבתי, היות שגם המבנים הם ציבוריים – של הרשות, זה כבר לא של המדינה, זה של הרשות.
דוד אמסלם: אז לכן ה-linkage הזה נכון.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שמה שהוא יעשה בסוף, כמו שאמרתי לך, הוא ייקח את איתי, יגיד לו: איתי, תביא עוד שני חבר'ה, נעשה פה איזה דיון של שעתיים.
דוד אמסלם: הוא ייקח את הבסיס ממשרד החינוך, הם ייתנו איזשהו בסיס.
דוד אמסלם: ישתפו קצת הורים וכו', ייבנו איזשהו משהו, ויעשו את זה גם, כמו שאמרתי, עד שעה 13:00, עד שעה 16:00.
דוד אמסלם: גם יעשו את זה מודולרי.
דוד אמסלם: אני אומר לך שדיברתי אתו.
דוד אמסלם: הורה שיש לו שלושה ילדים, אז המחיר אולי קצת שונה מאשר הורה שיש לו שניים או אחד או שבעה.
דוד אמסלם: אתה עכשיו נכנס אתי לרזולוציה מה עושים.
דוד אמסלם: אבל אני יכול להגיד לך בגדול שזה לא דורש יותר ממקסימום עבודה של יומיים של צוות קטן, לפרק את הכול ולהביא את הכול משנה סדורה חבל על הזמן.
<אמציה דויטש: בסדר, אני לא חושב שזה מסובך.
<אמציה דויטש: חשוב באמת שזה יכסה את הכול.
דוד אמסלם: אז בתקנות.
דוד אמסלם: הרי זה השיקול שלו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר:
דוד אמסלם: אני לא נכנס לו לפרוצדורה איך הוא עושה את זה, אני סומך עליו, הרי זה שיקול הדעת שלו בסוף.
דוד אמסלם: בסוף אתה מייצר את תג המחיר.
<אמציה דויטש: נכון.
דוד אמסלם: אז אתה חייב לעשות אותו על איזשהו בסיס הגיוני.
דוד אמסלם: אז יש עבודה מכינה.
דוד אמסלם: אז אני לא יכול להגיד לו: תיכנס - - -
<אמציה דויטש: אנחנו רואים את עצמנו שותפים בעבודה המכינה גם, כמו שעשינו במקומות אחרים.
דוד אמסלם: מה רצית להגיד?
<נמרוד אלירן סבח: דרך אגב, יש קייטנות, עד היום עשו את זה, לדעתי, בהצלחה רבה, עד 13:00 וגם עד 16:00.
<נמרוד אלירן סבח: כשיושב-ראש הוועדה החליט שהוא מתחיל בנושא של הקייטנות הוא ידע שבערים עושים קייטנות טוב מאוד, עושים את זה אפילו מצוין, רק שעושים את זה יקר.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר, אני חוזר למה שאמרתי בפתיח.
יפעת שאשא ביטון: הפכו את זה לעסק כלכלי, זה הסיפור.
דוד אמסלם: תראו, מה הייתה הבעיה כאן ולמה אני – אתה יודע, יש לפעמים שאני יודע לאן זה זורם.
דוד אמסלם: בגלל שזה הרציונל.
דוד אמסלם: תקשיבו, כשעשינו את הדיונים, אני לא יודע אם כולכם השתתפתם.
<נמרוד אלירן סבח: עבדאללה השתתף בטוח.
דוד אמסלם: היה לי הרבה תסכול בעניין.
עבדאללה אבו מערוף: בכל הישיבות.
עבדאללה אבו מערוף: אתה זוכר ישיבה שלא הייתי?
דוד אמסלם: עבדאללה היה בכל הישיבות.
עבדאללה אבו מערוף: אפילו לא חתום על החוק.
דוד אמסלם: התסכול שלי היה שלא הייתה לנו כתובת.
דוד אמסלם: זה הדהים אותי.
<גבי גאון: בשני דיונים התחיל פינג-פונג, מי אחראי על מה.
דוד אמסלם: אגב, כשהתחלתי את החוק, לא האמנתי שאין כתובת, הייתי בטוח שיש איזה כתובת אחראית.
דוד אמסלם: אולי הוא לא עושה את העבודה, אולי יש לו עומס והוא לא הגיע, אבל לא ידעתי שכל אחד אומר: זה לא אני.
דוד אמסלם: לא האמנתי בכלל.
<משה נעים: סליחה רגע, אדוני היושב-ראש, אני חייב רגע אבל להעיר משהו.
דוד אמסלם: נו, אני באמצע.
<משה נעים: משה נעים, יושב-ראש ועד גני ילדים במעלה-אדומים וחבר הוועד המנהל הארצי.
<משה נעים: אנחנו אבל צריכים לגעת בנקודה מאוד קריטית, שאנחנו מחלקים את זה עד שעה 13:30-13:00, ואז הם נכנסים עם כל הגופים שלהם להמשך הקייטנות עד שעה 16:00.
<משה נעים: והמחיר שם כפול.
<משה נעים: צריך באמת לוודא שהמחיר לא יעבור את התקרה הכוללת.
דוד אמסלם: דרך אגב, אין לי הרבה זמן, אגיד את המשפט, עצרת אותי במשפט, ולשם אני רוצה למשוך.
דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר כשיש לנו כתובת שהיא כתובת פוליטית – זה לא פקיד, זה שר, שהמשקפיים שלו הן משקפיים ציבוריות.
דוד אמסלם: מעניין אותו מה אתה אומר כהורה ומה את אומרת כאמא.
דוד אמסלם: דרך אגב, בגלל זה הוא גם נכנס לאירוע.
דוד אמסלם: הוא באופן אישי דאג לתקציב של למעלה מ-30 ומשהו מיליון שקל מהמשרד שלו – משרד החינוך לא רצה להביא – מגליל ופריפריה.
דוד אמסלם: זה עניין אותו ברמה הציבורית.
דוד אמסלם: עכשיו, תאמינו לי, סמוך עלי, שהוא ייכנס לאירוע הוא יסגור אותו לפרטי פרטים, שההורים יהיו מרוצים.
דוד אמסלם: כל עוד הם לא מרוצים הוא בבעיה.
אומר לך: רק אענה למה אני לא חושב שזה צריך לבוא לוועדת הפנים לאישור.
אומר לך: אגיד לך למה.
אומר לך: בגלל שאם הוא יקבע 800 שקל, יהיו פה מספיק ח"כים שישאלו: למה לא 300?
אומר לך: למה לא 200?
דוד אמסלם: אתה מבין, למה לא 200?
דוד אמסלם: הם ירצו שמישהו יגיד: באמת, למה לא 200?
דוד אמסלם: אז לכן השר זה הדמות הציבורית שיושבת בפרונט, הביקורת או התשבחות יהיו אליו.
דוד אמסלם: יש כתובת, חיפשתי כל הזמן רק כתובת.
דוד אמסלם: אם שר החינוך היה אומר: חבר'ה, זה אני – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: הם עמדו על הרגליים האחוריות שלהם כדי להגיד כמה זה לא הם.
דוד אמסלם: אני אומר גם שאפו לשר הפנים.
דוד אמסלם: שר הפנים היה יכול להתנגד לחוק ולהגיד: עזוב אותי, דודי.
דוד אמסלם: אבל הוא הסכים לקחת גם את האחריות.
דוד אמסלם: וכאן באמת שאפו לשר הפנים הנוכחי, בגלל שבסך הכול הוא בסוף יצטרך להתעמת גם עם ראשי הרשויות.
דוד אמסלם: שמעתם, השלטון המקומי לא כל כך אוהב את זה.
דוד אמסלם: אם אפשר לגבות 1,400, למה אגיד להם 900?
דוד אמסלם: אז לכן הוא לקח את זה על עצמו, אני רואה את זה באמת כאומץ לב ציבורי מבחינתו.
דוד אמסלם: והוא הולך להסדיר את העניין, אני בטוח.
דוד אמסלם: בגלל שזה האינטרס של אותו אחד שיושב בעמדה הזאת.
<משה נעים: זה ברור.
<משה נעים: אנחנו לא שם עדיין.
דוד אמסלם: הוא יבנה את הסל.
דוד אמסלם: תאמין לי שהוא יביא את הסל, אני משוכנע - -
יוליה מלינובסקי: אבל אתה לא נותן לו סמכות.
דוד אמסלם: - - הרציונל שלי אומר שהוא יביא את הסל הכי טוב שיכול להיות.
דוד אמסלם: לציבור, לא לו, לציבור.
<חיה רשף: אם הציבור רוצה משהו אחר, יותר מורכב.
יפעת שאשא ביטון: יש קייטנות פרטיות.
יפעת שאשא ביטון: ומי שבוחר לשלם שישלם.
דוד אמסלם: מי שרוצה לשלם על סל יותר טוב – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: יכול להיות שהקייטנה תגיד: רבותי, זה הסל שלי הבסיסי, אנחנו יכולים להוציא גם את הילד פעמיים בשבוע לרכיבת סוסים.
דוד אמסלם: מי שרוצה, שישלם, אין בעיה.
<אמציה דויטש: רק שזה יהיה במקומות שיש גם את החבילה הבסיסית לאותה שכבת גיל.
עבדאללה אבו מערוף: זה המטרה.
דוד אמסלם: טוב, רבותי, אנחנו חייבים להקריא את החוק.
יוליה מלינובסקי: אתה רוצה להצביע היום על החוק?
יוליה מלינובסקי: אבל אין בו מנגנון.
יוליה מלינובסקי: יותר מדי בחוק הזה "סמוך" כזה, יהיה בסדר.
<לירן שפיגל: סליחה, אני ממשרד החינוך.
<לירן שפיגל: אפשר להעיר?
דוד אמסלם: אבל קצר.
דוד אמסלם: עד עכשיו ישבת בשקט.
<לירן שפיגל: יהיה קצר.
<לירן שפיגל: רציתי להבהיר: אנחנו מפקחים קייטנות פיקוח פדגוגי.
<לירן שפיגל: במקום שאנחנו מפקחים על מחיר זה "בתי-ספר של החופש הגדול".
<לירן שפיגל: שם אנחנו מפקחים באמצעות חוזים גם על המחיר.
<לירן שפיגל: ההתפלגות הולכת לפי אשכול המס:
<לירן שפיגל: מאשכולות 4-1 לא משלמים בכלל, מאשכולות 7-5 משלמים 300 שקל לילד, ואשכולות 10-9 450.
דוד אמסלם: קובעים תקרה.
<אמציה דויטש: זה לא פיקוח, זה סבסוד.
<אמציה דויטש: זה מה שהם שכחו לעשות לגילאים האחרים.
<לירן שפיגל: אנחנו מבקשים שבמקום שבו משרד החינוך מפקח כבר על המחיר, אין טעם - - -
דוד אמסלם: לא מדובר כאן על – יש מחיר תקרה.
דוד אמסלם: נניח ששר הפנים יקבע שהמחיר הוא 1,000 שקל, 800 שקל.
דוד אמסלם: בוודאי כשהיום זה 852 שקל שאתם קובעים, אחרי שבניתם את הסל.
דוד אמסלם: אני מניח שהוא יצטרך ליישר קו עם הדבר הזה.
דוד אמסלם: תרצו אתם לסבסד ב-400 שקל בגלל דברים אחרים – אהלן וסהלן, אף אחד לא אומר שלא.
דוד אמסלם: אבל יש מחיר תקרה.
יפעת שאשא ביטון: חשבתי שאתה רוצה להציע להיות מפקח פדגוגי על הקייטנות.
<קריאה: ההיפך, זה היה יותר נמוך.
<לירן שפיגל: אני מבין שזה ברור.
<לירן שפיגל: העניין הוא שזה צריך אולי לקבל ביטוי בחוק, שזה יהיה ברור שכשזה מגיע לקייטנות כאלה, שמשרד החינוך או משרד הרווחה מממנים - - -
יוליה מלינובסקי: אפשר שאלה, בבקשה?
דוד אמסלם: אני רוצה הקראה עכשיו.
יוליה מלינובסקי: אבל אני רוצה לשאול אותו.
דוד אמסלם: אני רוצה להקריא, יש לנו חמש דקות.
יוליה מלינובסקי: אבל יש לי שאלה עקרונית.
דוד אמסלם: אני רוצה להקריא, אנחנו רק בקריאה ראשונה.
דוד אמסלם: את יכולה לבוא לדיון - - -
יוליה מלינובסקי: לא, יכול להיות שהם יעשו סיבוב פרסה, אשכנע אותם, ומשרד החינוך ייקח את זה.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע נמצאים כאן בהקראה עכשיו.
יוליה מלינובסקי: אבל למה אתם לא רוצים להרחיב את זה ל"בתי-הספר של הקיץ"?
דוד אמסלם: בוא, תקריא את זה.
יוליה מלינובסקי: אגיד לך, כבוד היושב-ראש.
יוליה מלינובסקי: יש לי הערכה רבה אליך, אבל מה שקורה עכשיו זה פיצול סמכויות.
יוליה מלינובסקי: זה פשוט לא נכון לציבור - - - במדינת ישראל.
דוד אמסלם: יוליה, תקשיבי.
יוליה מלינובסקי: יהיה בית-ספר קיץ, יהיה זה.
דוד אמסלם: יוליה, שמעתי אותך.
דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מתחילים את ההקראה.
יוליה מלינובסקי: לא ברור מה זה הקייטנה הזאת, מה התוכן.
יוליה מלינובסקי: אז אצביע נגד החוק הזה - - - הנוכחי.
יוליה מלינובסקי: אתה לא נכנס - - -
דוד אמסלם: יוליה, את מפריעה לי עכשיו.
יוליה מלינובסקי: אתה עושה את זה רק - - -
דוד אמסלם: יוליה, אני לא רוצה להוציא אותך.
יוליה מלינובסקי: בסדר.
דוד אמסלם: אז שמעתי אותך, אמרת את זה.
דוד אמסלם: אם תגידי שבע פעמים, נבין אותך גם בפעם הראשונה.
דוד אמסלם: אנחנו לא מקבלים את העמדה שלך, מתקדמים, זה בסדר.
יוליה מלינובסקי: מי זה אנחנו?
יוליה מלינובסקי: אתה כאילו ברבים, אוקיי.
דוד אמסלם: כן, אני, אני.
<רוני טיסר: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחיר קייטנה ציבורית), התשע"ז–2017.
<תומר רוזנר: פה נבדוק את הנושא של תאגיד, אם צריך לתקן את ההגדרה הזאת של נושא של תאגיד עירוני ולהחיל אותו גם על מועצות אזוריות.
<תומר רוזנר: אם יש צורך.
<קריאה: ומקומיות.
<תומר רוזנר: מקומיות זה חל - - -
דוד אמסלם: ראיתם את ההערה של האוצר, תסגרו - - -
<תומר רוזנר: כפי שאמרנו, אנחנו בקריאה ראשונה, לא נוכל לעשות - - -
דוד אמסלם: לא עכשיו אבל בהמשך.
<רוני טיסר: נדון בזה לאחר הקריאה הראשונה.
<שירה דימניק: מבחינתנו שזה עובר בלי אזכור - - -
<תומר רוזנר: בלי מה?
<שירה דימניק: בלי אזכור של חוק הפיקוח על - - -
דוד אמסלם: שמעתי את ההערה שלכם.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע בקריאה הראשונה.
דוד אמסלם: עד אז תשבו, תסגרו את הנוסח.
דוד אמסלם: אמרתי: אין אידאולוגיה בעניין.
<תומר רוזנר: כפי שאמרנו, הקייטנות הציבוריות מוגדרות כאן, גם לפי - - -
דוד אמסלם: אנחנו בהקראה, אין הערות.
דוד אמסלם: אני - - - להצבעה עכשיו.
<תומר רוזנר: והם מפנים לחוק הקייטנות.
<תומר רוזנר: וכפי שאמר נציג משרד החינוך, וזה בהתייחס לגבי ההערות שנשמעו כאן, הפיקוח על התכנים של אותן קייטנות נמצא באחריות משרד החינוך.
<תומר רוזנר: וחלקן גם נתונות לחובת רישוי לפי חוק הקייטנות וכו'.
<תומר רוזנר: רק אני מפנה את תשומת הלב, שכרגע ההגדרה לקייטנה - - -
יוליה מלינובסקי: אני מדברת עם חברת הכנסת שאשא ביטון.
<תומר רוזנר: כרגע ההגדרה של קייטנה מתייחסת לפעילות יום-יומית בזמן שאין לימודים, אבל זה מדבר על מטרות חברה ונופש.
<תומר רוזנר: ויכול להיות שנצטרך בהמשך הדיונים להתייחס גם למטרות אחרות, כמו למשל תרבות, חינוך בלתי פורמלי או דברים מהסוג הזה.
<גבי גאון: גם מתנ"סים לא ב"לופ".
דוד אמסלם: לא, לא, בלופ.
<תומר רוזנר: לא, לא, מתנ"סים הם כן.
יפעת שאשא ביטון: הם חברה ממשלתית ציבורית.
יפעת שאשא ביטון: הם בדרך כלל מקיימים את הקייטנות מטעם הרשות.
<גבי גאון: סוכנותית בדרך כלל.
<רוני טיסר: כאן נוסיף את ההוראה שיושב-ראש הוועדה דיבר עליה, ששר הפנים יהיה רשאי לקבוע הוראות לפי סעיף 12 עד - - -
<תומר רוזנר: כל שנה עד 1 במאי.
<רוני טיסר: כל שנה עד 1 במאי, ובשנה הנוכחית עד ה-1 ביוני.
<תומר רוזנר: עכשיו, לגבי הנושא של חוק הפיקוח על מחירי מצרכים, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, אם למשרד האוצר יש הצעה קונקרטית איך לנסח את ההצעה, שלא יוזכר בה חס וחלילה חוק הפיקוח, נשמח לקבל את ההצעה.
<חיה רשף: אני חושבת שה-1 ביוני ממש לא ריאלי.
<מירה סלומון: מה לגבי - - -
דוד אמסלם: מירה, תקשיבי.
דוד אמסלם: זו רק קריאה ראשונה.
דוד אמסלם: נעשה דיון יותר ממצה, יותר ארוך, עם פרק זמן יותר ארוך בפעם הבאה.
דוד אמסלם: ושמה נוכל לעשות את כל התיקונים אם נחליט, בסדר?
דוד אמסלם: טוב, פשוט אנחנו חייבים להתחיל את הדיון כבר לגבי שדה-דב עכשיו.
דוד אמסלם: אז מי בעד החוק כפי שהוקרא?
<תומר רוזנר: שתי הצעות החוק שמוזגו.
דוד אמסלם: שתי הצעות שמוזגו.
יוליה מלינובסקי: אני מצביעה בעד אבל במחאה, כי אני חושבת שהוא - - -
דוד אמסלם: אין הצבעת מחאה.
יוליה מלינובסקי: אני מצביעה בעד, אבל אני לא מסכימה עם החוק הזה - - -
דוד אמסלם: בעד הצעות החוק שמוזגו – רוב
דוד אמסלם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחיר קייטנה ציבורית), התשע"ז–2017, אושרה.
דוד אמסלם: יוליה, אני רק רוצה לעשות לך את החיים יותר קלים.