GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פארס דהאר: הרי כל התשובות וכל התנאים, יכלו לעשות את זה כבר בהגשת התוכנית של נספח הבינוי שהיה בסמכות גם מקומית וגם מחוזית, ואז הדברים היו נראים אחרת.
דוד אמסלם: פארס, אני רוצה לשאול אותך שאלה, בוא נתקדם.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם כי זה כבר דיון שני.
דוד אמסלם: קראתי הרבה חומרים על הנושא הזה, אני גם דיברתי עם חלק מהאנשים, אני רוצה שאתה תיכנס לתמונה, אני חושב שזה נכון ציבורית.
דוד אמסלם: כפי שנאמר, אתה ויושב-ראש הוועדה המחוזית, אם תשלבו ידיים ביחד ותקראו ליזם ביחד עם החבר'ה – אתם מבינים גם לבד – אני חושב שיש מספיק מנופים כרגע אפילו כדי לנסות לצמצם את הנזקים של אותה תוכנית.
דוד אמסלם: אני חושב שזה טוב לכל הציבור במדינת ישראל, כולם ירוויחו, אולי חוץ מהיזם אבל כולם ירוויחו.
יעל כהן-פארן: אבל צריך לדאוג למצב שגם היזם לא יצא נפסד.
דוד אמסלם: אם אתם, יש לכם "שיפטינג" עליו, הוא גם יכול לקבל פיצוי בקטע המזרחי, אין לנו בעיה עם זה, בכיף.
דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי לי אין עניין לפגוע בזכויות הקניין שלו כי הוא קנה את הקרקע, יש לו זכויות.
דוד אמסלם: זה בן אדם פרטי, אין לנו בעיה עם זה שהוא רוצה לשווק את הקרקע לפי הזכויות שהוא קיבל.
יעל גרמן: אין עוררין.
<פארס דהאר: תרשו לי, אני אולי אענה בשמו, מוזר לי שהם לא פה.
<פארס דהאר: יכול להיות שהבעיה היום היא כבר יותר קניינית מאשר תכנונית, כי שלוש החברות, כל אחת פועלת באופן עצמאי.
<פארס דהאר: אחד רכש את כל המגרשים צמודי הקרקע, והשטחים של רבי-הקומות נרכשו על-ידי שתי חברות אחרות.
<פארס דהאר: מדובר פה על שלוש חברות, אם לא ארבע אפילו.
<רחל כרם: צמודי הקרקע זה קבלן נהרייני שיש לו חמש תוכניות בינוי נוספות בנהריה.
דוד אמסלם: פארס, הבנתי.
דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה להעביר את זכות הדיבור לחברי הכנסת ואחרי כן אני אסכם.
דב חנין: אני רוצה קודם כול לפתוח, אדוני היושב-ראש, בברכה לך ובהערכה על המעורבות והמסירות שלך בסיפור הזה.
דב חנין: והסיבה להתגייסות הזאת שלך, אדוני היושב-ראש, ושל ועדת הפנים היא שאנחנו באמת מדברים על משהו מיוחד במינו.
דב חנין: חוף אכזיב הוא חוף מיוחד, יקר-ערך, ואנחנו מדברים בסופו של דבר על מצב מיוחד.
דב חנין: התוכנית הזאת אושרה בשנת 1994, עשר שנים לפני חוק החופים.
דב חנין: כמו שאמר היושב-ראש, אם היא הייתה היום עולה לדיון, היו אומרים זה מנוגד לחוק והיא הייתה נגמרת.
דב חנין: עשינו פה משהו שהוא היסטורי ואנחנו רוצים עכשיו לתקן כי פשוט אין לנו עוד חוף אכזיב אחר, רזרבי, שאם החוף הזה יתקלקל נשתמש באחר.
דב חנין: לכן, אני פתחתי בהערכה לעבודה ולעמדה האקטיבית של ועדת הפנים ושלך, אדוני היושב-ראש, אבל אותי מאוד מאוד מצער שבמוסדות התכנון המחוזיים יש איזושהי עמדה הרבה יותר פסיבית.
דב חנין: הם עומדים, מסתכלים מהצד, תתכנס ישיבה – בסדר; לא תתכנס ישיבה – גם אפשר לחיות עם זה.
דב חנין: הציפייה שלנו היא שכמו שוועדת הפנים, שהיא ועדה סופר עמוסה של הכנסת, מפנה את זמנה ומתגייסת ולומדת את הנושא לעומקו, כך גם המוסדות בשטח, כלומר הוועדה המחוזית, הוועדה המקומית, עיריית נהריה, יתגייסו לאותה גישה.
דב חנין: אנחנו רוצים להציל את חוף אכזיב ואנחנו יודעים שזה דבר אפשרי.
דב חנין: ישנן על השולחן חלופות, הנציגים של הארגונים והתושבים מפגינים פה המון-המון גמישות מתוך רצון לקדם איזושהי חלופה שתאפשר גם ליזמים להמשיך ולהרוויח – אפשר לייצר ניודי זכויות, זו אפשרות אחת, אבל זה מחייב הרבה יותר אקטיביות שלכם.
דב חנין: אתם חושבים שאנחנו ננהל לבד את המדינה?
דב חנין: ועדת הפנים של הכנסת תעשה את הכול כדי לקדם את האלטרנטיבה.
דב חנין: אנחנו לא יכולים לעשות את זה לבד.
דב חנין: הציפייה שלנו מכם היא שגם אתם תתגייסו.
דב חנין: אז יש את העניין של ניוד הזכויות, אפשרות אחת.
דב חנין: יש את העניין של תגבור או עיבוי הזכויות בחלק המזרחי, על חשבון החלק המערבי.
דב חנין: אנחנו פה בוועדה הזו ניהלנו אחד הדיונים הכי קשים בוועדה, היה ויכוח מאוד קשה בינינו חברי הוועדה, זה היה הנושא של מלונאות.
דב חנין: היו חלק מחברי הוועדה שחשבו שחשוב מאוד לקדם את המלונאות בישראל, חברים אחרים חשבו שאנחנו נפגע בערכי טבע ונוף, אבל אף אחד מאתנו לא היה רוצה שבמקום שכבר יש מלונאות אז את המלונאות שקיימת אנחנו נעביר למגורים.
דב חנין: זה מין אופסייד מוחלט שהוא מנוגד לכל מה שאנחנו פה התווכחנו בוועדה, וזה דבר שאנחנו כולנו מתנגדים לו.
דב חנין: והערה אחרונה לסיום.
דב חנין: אני, אדוני היושב-ראש, מאוד מודאג מדבר אחד.
דב חנין: אנחנו מקיימים פה דיון רציני, שומעים את כל הגורמים, מתייחסים בכבוד לכל העמדות, אבל במקביל יש לי תחושה שמישהו קובע עובדות בשטח – גם ברמה התכנונית, גם ברמה הקניינית וגם ברמה של התחלת עבודות ביצוע.
דב חנין: אז אם זו הגישה, אז זה מחייב גם אותנו לפעולה אחרת לגמרי כי אנחנו לא רוצים שבסופו של דבר נתעורר בוקר אחד ולא יהיה לנו את חוף אכזיב, או יהיה לנו את חוף אכזיב בצורה אחרת לגמרי ממה שכולנו כל כך אוהבים ונהנים.
דוד אמסלם: אני רק הייתי מבקש משאר הח"כים לקצר כי הדיון עוד מעט מסתיים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה, קח לך שתי דקות.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת והשותפים לדיון, לפי דעתי מה שקרה, חוץ מזה שהשתנו התנאים, השתנו גם האנשים.
איתן ברושי: התחלף יושב-ראש הוועדה ויושב-ראש המחוז, היום זה אורי אילן.
<עופר גוט: היה בדיון הקודם.
דוד אמסלם: לא, אל תגיב.
איתן ברושי: אני מדבר על השנים הקודמות.
יעל כהן-פארן: לא, על 20 שנה.
איתן ברושי: יש פה היום גם שינויים פרסונליים, נוסף לשינויים בתפיסה, ואני לא בטוח שאפשר לחלוק על מה שאמר חברי חנין, שבינתיים קובעים פה עובדות.
איתן ברושי: אני לא חושב שאפשר יהיה לרבע את המעגל הזה בפשטות.
איתן ברושי: ולכן, כמי שמכיר את האזור וגם את המאבקים הקודמים, אני חושב שהחוף הזה הוא נכס לאומי ולא רק נכס אזורי, ואני לא חושב שאפשר לסכם את הדיון הזה בכך שתלכו ותדברו.
איתן ברושי: לפי דעתי לא יצא הרבה מהדיבורים, שמענו – שמענו גם את המהנדס, ואני מבין שבין ישיבה לישיבה נקבעות עובדות, מחלקים מגרשים, נותנים אישורים לפיתוח, מה שאפשר לתת בלי היתרי בנייה, אפשר להתחיל פיתוח ואפשר להתחיל לשווק, ולכן העסק הזה הולך ומסתבך.
איתן ברושי: לכן, הדבר היחידי שאפשר לעשות זה לעצור במקום, קודם כול.
איתן ברושי: למדנו כשהיינו ילדים – מי שנכנס לשדה מוקשים, דבר ראשון הוא עוצר, הוא לא עולה על עוד מוקש.
איתן ברושי: קודם כול צריך לעצור, והוועדה צריכה לקבל החלטה שלא זזים מילימטר עד שיהיה דיון מפורט בפתרון.
איתן ברושי: (מחיאות כפיים).
דוד אמסלם: סליחה, סליחה.
איתן ברושי: אין שום סיכוי לפתור דבר כזה בהבנה עם יזמים במקום כזה כמו חוף אכזיב.
איתן ברושי: הם מביאים את התשואה שלהם למקסימום, אנחנו דואגים לערכים אחרים במקום שאין לו חשיבות לאומית לפיתוח למגורים.
איתן ברושי: זה לא קובע את גבול המדינה, זה לא קובע את פיזור האוכלוסייה, זה קובע רק את הרווח של מי שרוצה לעשות אותו למקסימום שאפשר.
איתן ברושי: לכן אני מציע, אדוני היושב-ראש, תמשיך את המהלך הזה, תן גיבוי.
איתן ברושי: אני מציע להנחות את כולם לא לתת מילימטר התקדמות עד שהעניין הזה לא יוסדר.
איתן ברושי: גם כך זה מסובך.
דוד אמסלם: רק הערה קטנה למה שאמרת.
דוד אמסלם: לא מחלקים מגרשים, רק בקיבוץ מחלקים מגרשים.
דוד אמסלם: פה קונים.
איתן ברושי: גם בקיבוץ כבר לא מחלקים.
יעל גרמן: אני רוצה להצטרף קודם כול לברכות של דב חנין.
יעל גרמן: אני חושבת שזה מאוד ראוי שאתה כיושב-ראש לקחת את הנושא הזה.
יעל גרמן: למעשה, אנחנו כאן קובעים את פניה ואת קו החוף של מדינת ישראל, וחוף אכזיב הוא אחד החופים היפים ביותר, שיקבעו באמת כיצד תהיה נהריה.
יעל גרמן: אמר היושב-ראש בצדק, זה צריך להיות עניין מספר ראשון שלך כמהנדס העיר, ודרך אגב, גם של יושב-ראש הוועדה – אני לא יודעת אם זה ראש העיר או מי שזה לא יהיה.
<פארס דהאר: ראש העיר.
יעל גרמן: וגם של מתכנן המחוז.
יעל גרמן: אתם צריכים לדאוג לקו החוף של מדינת ישראל.
יעל גרמן: מה זה אתם אומרים – אני כן יודע, אני לא יודע, לא אמרתי, כן אמרתי, לא זה מה שאמרתי.
יעל כהן-פארן: לפני זמני.
יעל גרמן: היום אנחנו חיים ואם אנחנו היום לא נדאג לזה, זו תהיה בכייה לדורות.
יעל גרמן: נכון, כולנו מבינים כאן סביב השולחן שיש לנו פה מצב סטטוטורי גמור.
יעל גרמן: יודעים, מבינים.
יעל גרמן: אבל גם עם המצב הסטטוטורי הגמור, בהרבה מאוד מקרים אפשר היה להציל חוף ואפשר היה להציל דברים ולא לבוא ולומר אנחנו לא יודעים, זה לא היה בזמננו.
יעל גרמן: זו חובתכם.
יעל גרמן: ואני הייתי מבקשת, אדוני היושב-ראש, שאנחנו פה נקבע.
יעל גרמן: דיברו בהחלט, אנחנו לא רוצים שהיזם יפסיד, אני לא חושבת שאנחנו יכולים בכלל לבקש דבר כזה.
יעל גרמן: ניוד זכויות זה בסדר, ועל-ידי כך שיוסיפו עוד זכויות במזרח זה בסדר, אבל צריך להיות ברור שני דברים.
יעל גרמן: אחד, אין המרה של מלונאות במגורים.
יעל גרמן: זה מנוגד לאינטרס של מדינת ישראל.
יעל גרמן: מדינת ישראל זקוקה היום למלונאות, בשביל זה חוקקנו את חוק המלונאות, אז לא יעלה על הדעת שימירו את כל המלונאות בבתים ובמגורים, זה לא יכול להיות.
יעל גרמן: ושנית, לא יכול להיות שיבנו לפני 200 מטר.
יעל גרמן: אני הייתי חושבת אם אפשר היה להסיג את זה ל-300 מטר זה היה הדבר הטוב ביותר - -
<אלי בן ארי: 200 זה מעט.
יעל גרמן: - - אבל אני מניחה שאם ב-200 מטר יהיו באמת שימושים ציבוריים בלבד, ואת כל הזכויות יעבירו למזרח, אז אנחנו לא נהיה מרוצים אבל זה יהיה הרע במיעוטו.
יעל גרמן: אבל דבר אחד ברור, אתם חייבים להתעורר.
יעל גרמן: תפסיקו לשבת פה ולהגיד – אני לא יודע, אני כן יודע, לא אמרתי, לא אמרתי, זה לא תפקידי.
יעל גרמן: זה התפקיד שלכם.
דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.
נחמן שי: אני רוצה לצרף את קולי למקהלה של ההתנגדות שנשמעת פה.
נחמן שי: כשנכנסתי שאלתי אם אתה לטובתנו או נגדנו, הבנתי שאתה במקרה הזה בצד הנכון, היושב-ראש.
דוד אמסלם: אתה מחלק לי ציונים או מה?
נחמן שי: לא, להיפך.
דוד אמסלם: מה זה בצד הנכון?
דוד אמסלם: זה בצד שלך תמיד הנכון?
נחמן שי: בצד הנכון.
דוד אמסלם: הצד שלו זה תמיד הנכון.
<קריאה: הגנת הסביבה זה תמיד הנכון.
דוד אמסלם: או שלפעמים יש קצה שאתה אוחז בו והוא לא נכון.
נחמן שי: יש כמה סוגיות שאנחנו חלוקים.
נחמן שי: בעניין הזה אני שמח שיש פה תמימות דעים בתוך החדר הזה.
נחמן שי: תראו, באמת יש רגעים בחיים שאתה יודע שהחלטה שלך או עמדה שלך יכולה לעצור מהלך מוטעה לפני שהוא נעשה, וזה הרגע.
נחמן שי: אני הייתי שם באזור.
נחמן שי: לא הבנתי כשהסבירו לי את הקומפלקס איך פתאום נפרצו כל המחסומים.
נחמן שי: אמרו לי: לא, זה היסטורי, היו אישורים היסטוריים ועכשיו אי-אפשר למנוע את זה יותר.
נחמן שי: אז צריך לחפש דרך קודם כול אם אפשר לעצור את זה, ואם אי-אפשר, איך לטייב את זה כי באמת זה יהיה אסון – אני מסכים עם הטרמינולוגיה שלך, יעל, זו תהיה בכייה לדורות שאנחנו במו עינינו רואים איך היא נוצרת ואיך היא הופכת להיות לעובדה, וגמרנו, אי-אפשר לסגת ממנה.
נחמן שי: אז אני תומך בעמדתך, לשם שינוי, רק בנושא הזה.
דוד אמסלם: למה לשם שינוי?
דוד אמסלם: אתה כל הזמן מסייג את העניין.
נחמן שי: כדי שידעו שיש כמה סוגיות - - -
דוד אמסלם: כדי שתדעו שהוא באופוזיציה, חבר'ה.
נחמן שי: בעוד כמה עניינים.
נחמן שי: הם נלחמים, מה זאת אומרת הם לא נלחמים?
נחמן שי: יעל, איך את יכולה להגיד?
נחמן שי: אנשים באים הנה במשך ימים ארוכים.
יעל גרמן: אנשים כן, אבל - - -
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, חבר הכנסת שי, היא לא מנהלת את הדיון.
דוד אמסלם: הוא לא שואל אותך שאלות ואת עונה תשובות.
יעל כהן-פארן: אני חייבת להתנצל, יש הצבעה בביומטרי ואני חייבת לצאת.
יעל כהן-פארן: קודם כול, מצטרפת לכל הברכות, אני ממש מברכת אותך.
דוד אמסלם: לא צריך ברכות, אין לנו זמן.
יעל כהן-פארן: השאלה היא קונקרטית מה קורה עכשיו ולאן אנחנו מובילים כאן בוועדה.
יעל כהן-פארן: הכרזות זה יפה לנייר.
יעל כהן-פארן: בישיבה הקודמת קראת להם לשבת ביחד, היזמים והמתנגדים והוועדה, הם ישבו, לא יצא מזה כלום.
יעל כהן-פארן: עכשיו מה אנחנו עושים כדי שיצא מזה משהו?
יעל כהן-פארן: אז אחד זה אולי להגיד להם, תשבו שוב בנפש חפצה, אחרת אנחנו נקדם משהו, והשאלה השנייה אם אנחנו כחברי כנסת לא צריכים לבוא, להושיב אותם פה אתנו עד שיצא עשן לבן מה שנקרא, כי צריך לבוא פה לפתרון.
יעל כהן-פארן: ויש כמה פתרונות.
יעל כהן-פארן: אפשר לתת זכויות בנייה, בעורף התוכנית להוסיף זכויות בנייה, אפשר לתת זכויות בנייה במקומות אחרים בעיר, זה בסמכות ועדה מקומית.
יעל כהן-פארן: צריך לבוא פה לפתרון שלא תהיה בנייה.
יעל כהן-פארן: אני קוראת לכך שלא תהיה בנייה בכלל בתחום ה-300 מטר, ואם תהיה בנייה אז רק באמת לתיירות ולמלונאות, כמו שחוק החופים מאפשר, ואני באמת חושבת שהגיע הזמן להציב שם את התוכנית של הרחבת שמורת הטבע, הרחבת הפארק הלאומי, וזה לפתחכם רשות שמורות הטבע והגנים.
דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת פארן.
דוד אמסלם: אני מאשר שהיא צריכה ללכת לביומטרי, גם אני צריך להיות שם אבל אני לא הולך.
רויטל סויד: אז באמת נעשה את זה קצר כי גם אני צריכה ללכת להצבעות על הפיילוט הביומטרי.
רויטל סויד: קודם כול, אני מברכת אותך, חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים – ואל תגיד אני לא רוצה ברכות – כן, זה בכלל לא טריוויאלי ובכלל לא ודאי, אחרי שיש באמת החלטות והסכמות לבוא ולנהל דיון שהוא מאה אחוז לטובת רווחת תושבי מדינת ישראל בכלל, ובוודאי גם תושבי המקום.
<קריאה: לדורות הבאים.
רויטל סויד: והדורות הבאים.
רויטל סויד: זהו, אני רוצה לשתף, אני התלבטתי אם לשתף, ואני אשתף בגלל ההערה הזאת.
רויטל סויד: אחת התמונות הראשונות שיש לי כילדה, ואני בת 50, זה בלול עם עוד חברה מאוד טובה שלי עד היום, בחוף אכזיב.
דוד אמסלם: אתם הייתם מאמינים שהיא בת 50?
דוד אמסלם: הייתי בטוח עד עכשיו שהיא בת 38.
נחמן שי: לא, היא הזמינה את זה.
נחמן שי: ממתי את אומרת את גילך, מה קרה פה.
נחמן שי: נפלה טעות.
רויטל סויד: תחשבו, 50 שנה משפחות צעירות, זוגות, באים וחוויית הילדות - -
<חנה פישר: עד היום.
רויטל סויד: - - עד היום, היא בחוף אכזיב.
רויטל סויד: את הדבר הזה חייבים לשמר, שגם הילדים שלנו, הנכדים שלנו והנינים שלנו, יוכלו להגיע לחוף להצטלם וליהנות ולדעת שהמשאב הזה הוא משאב של כולנו, הוא משאב של מדינת ישראל, הוא יקר.
<לירן באלי: ולא לנסוע עד תאילנד בשביל חופים.
רויטל סויד: וחייבים לשמר באמת.
רויטל סויד: ולכן, ההחלטה לקחת נושא שלכאורה הוא כבר מנוי וחתום ולבוא ולראות איך אפשר לשנות אותו ואיך אפשר לפתור אותו, זה בהחלט דבר שאנחנו גם מודים לך עליו, גם מגבים אותך וגם נמצאים פה כולנו ביחד, ואת הפתרון חייבים למצוא.
רויטל סויד: תוכניות אושרו לפני עשרות שנים והן לא מתאימות היום.
רויטל סויד: הן לא רק לא מתאימות למצב הקיים, הן לא מתאימות למערך ומארג חוקים קיימים שעברו היום, לא מתכתבות איתם, היום התוכניות האלה לא היו עוברות.
רויטל סויד: אז נעשתה טעות וקרתה תקלה, ובואו נראה איך אנחנו יושבים ומנסים להגיע גם להבנות, גם שאדם שהסתמך על כך, היזם, לא ייפגע מחד; מאידך, לא לקחת את האוצר הזה שיש לנו ולבוא ולהוריד אותו באיזושהי דרך לטמיון.
רויטל סויד: אנחנו חייבים במשמרת הזו שלנו לשמר ולדאוג לחוף, לתושבים ולכל מדינת ישראל, ולדורות הבאים.
רויטל סויד: אז תודה ואני מתנצלת שאני חייבת לרוץ להצבעות.
דוד אמסלם: לפני שאני מסכם, תום, אני אתן לך עוד דקה כדי להתייחס, או מישהו אחר שאתה רוצה, ואני רוצה לסכם.
<תום פישר: אז אני אבקש מעורך-דין אלי בן ארי מאדם טבע ודין, שהם שותפים שלנו.
דוד אמסלם: אבל ממש דקה ואחרי כן החברה להגנת הטבע.
<קריאה: המשרד להגנת הסביבה יושב פה, הם גם רוצים להתייחס.
דוד אמסלם: אז אני אתן לכם ממש דקה, בשעה 12:00 אנחנו חייבים לסיים, יש לנו שש דקות.
<אלי בן ארי: שלושת המשפטים שיש לי.
<אלי בן ארי: משפט ראשון לגבי המצב.
<אלי בן ארי: מאז הדיון הקודם, זה לא שהמצב לא השתנה, המצב הורע.
<אלי בן ארי: ברגע שנותנים היתרים בשטח - -
<אלי בן ארי: - - קובעים עובדות, מקשים על תכנון עתידי.
<אלי בן ארי: חייבים לעצור, צודק לחלוטין חבר הכנסת ברושי.
<אלי בן ארי: הדבר השני לגבי ועדה מחוזית.
<אלי בן ארי: ועדה מחוזית זה לא או"ם ולא גישור.
<אלי בן ארי: ועדה מחוזית זה גוף שאמור לתכנן בהתאם למדיניות ושיקולים ציבוריים.
<אלי בן ארי: הם לא עשו את זה עד עכשיו, אנחנו מצפים מהוועדה שקצת תגיד להם מה לעשות.
<אלי בן ארי: נקודה שלישית, מה צריך לעשות.
<אלי בן ארי: יש רק שתי דרכים שצריך לפעול בהן.
<אלי בן ארי: האפשרות הראשונה, להביא באמת נציגים של מינהל מקרקעי ישראל והוועדה המקומית כדי לדעת איך אפשר להעביר זכויות מחוץ לתוכנית, וזו האפשרות הטובה ביותר והנכונה ביותר.
<אלי בן ארי: במידה וזה לא מסתייע, יש את האפשרות השנייה שהיא הכרחית.
<אלי בן ארי: צריך להכין תוכנית.
<אלי בן ארי: לוועדה מחוזית יש סמכות להורות לוועדה מקומית – נכון, לא במקרים רגילים, אבל במקרים חריגים כמו זה, להכין תוכנית.
<אלי בן ארי: יש גם סמכות אגב בחוק להכין למי שנקרא מעוניין בקרקע.
<אלי בן ארי: לדעתי, בניגוד לעניין של ועדה מחוזית, שיש להם בוודאות סמכות, בנוגע לשאלה מי יכול להגיש תוכנית זה לא לגמרי מוכרע.
<אלי בן ארי: לפי דעתי, כמו שבפלמחים רשות הטבע הגישה תוכנית, גם כאן הם יכולים.
דוד אמסלם: זה שמורת טבע שם, לדעתי.
<אלי בן ארי: נכון.
<אלי בן ארי: נכון, אבל כאן יש ערכים, יש ערכי טבע.
<אלי בן ארי: וזה גובל - - -
<אלי בן ארי: זהו, סיימתי.
<אלי בן ארי: לקרוא להם לעשות את התוכנית.
דוד אמסלם: החברה להגנת הטבע – דקה, אחרי כן המשרד להגנת הסביבה.
<לירון שפירא: לירון שפירא, רכז מחוז צפון.
דוד אמסלם: אל תחזור על הדברים, רק משהו חדש.
<לירון שפירא: אני רוצה רק להגיד דבר אחד.
<לירון שפירא: כדי להניע את ה"פיבוט" הזה שאתה מדבר עליו, צריך אוטוריטה יותר גבוהה, ואני לא מחלק עבודה לאף אחד - -
<לירון שפירא: - - אבל לפי דעתי, אם אתה לא תיקח את זה ותושיב את כולם, זה לא יקרה.
<לירון שפירא: יש ראש עיר חזק - - -
דוד אמסלם: אתה יודע שאני יושב-ראש ועדת הפנים.
דוד אמסלם: אתה יודע.
<לירון שפירא: צריך פה אוטוריטה חזקה.
דוד אמסלם: אני לא מנהל מחוז.
<לירון שפירא: אני מבין את זה.
<עופר גוט: ברשות היושב-ראש, אני מבקש שני משפטים.
<עופר גוט: אחד, צריך לזכור שהסמכויות של הוועדה המחוזית קבועות בחוק.
<עופר גוט: הוועדה לא יכולה מראש לקבוע עמדה ביחס לתוכנית כי היא אמורה אחר כך גם לשמוע התנגדויות - - -
<עופר גוט: זה לא הסמכות שלה, גם אין לה תקציבים.
דוד אמסלם: תתקדם הלאה.
<עופר גוט: זה אחד.
<עופר גוט: שנית, בקשר להערות, צריך לזכור.
<עופר גוט: יש חוף אכזיב, הוא בשמורת טבע, בגן לאומי.
<עופר גוט: זה לא המקום שלנו, זה המשכו.
<עופר גוט: ויש טיילת חדשה שאנחנו אישרנו בנהריה.
דוד אמסלם: אתה אומר, יש עוד חוף.
<עופר גוט: אני רק בא לדייק.
<עופר גוט: במקום שאנחנו מדברים היו שם מפעלים מזהמים שזיהמו את הקרקע.
<עופר גוט: זה לא מה שאנחנו זוכרים מלפני 30 ו-40 שנה.
דוד אמסלם: המשרד להגנת הסביבה.
<דורית סלע: דורית סלע, סגנית מנהלת מחוז צפון ומתכננת מחוז.
<דורית סלע: אנחנו מלווים את הטיפול בתוכנית הזאת הרבה מאוד שנים יחד עם העמותה.
<דורית סלע: אני חושבת שהם עושים עבודה מעולה ואנחנו תומכים, ואנחנו התנגדנו לתוכנית הזאת לאורך כל הדרך.
<דורית סלע: לצערנו, לא הצלחנו לשכנע את מוסדות התכנון.
<דורית סלע: בהיבטים הסביבתיים של טיפול באסבסט, ניקוי קרקעות מזוהמות וחומרים מסוכנים - - -
דוד אמסלם: תעני לי רק דבר אחד.
דוד אמסלם: מה עמדתכם לגבי הנושא הזה, כמשרד?
<דורית סלע: אנחנו חושבים שהדרך באמת זה להגיע לאיזשהו ניסיון לפתור את הנושא הזה גם - - -
דוד אמסלם: אתם לא אוהבים את התוכנית הנוכחית?
<דורית סלע: התוכנית הנוכחית היא נוראית מבחינתנו.
<דורית סלע: כל דרך לפתור אותה מקובלת.
דוד אמסלם: רבותי, קודם כול אני רוצה להודות לכל הארגונים ולכל החבר'ה, מה שנקרא האנשים הטובים באמצע הדרך, שעל חשבון זמנם וכספם קמים בבוקר ומגיעים לכנסת, בדרך כלל הם הראשונים שמגיעים, הרבה פעמים הפקידים עצמם לא מגיעים אבל המתנדבים מגיעים ובאמת תודה לכם על כל ההתגייסות בנושא הזה, בכלל על האכפתיות.
דוד אמסלם: גם אם אני לא מסכים אתכם, אבל זה בא מתוך אכפתיות ולהט פנימי.
<שי שה לבן: למישהו צריך להיות אכפת, אחרת מה יהיה?
דוד אמסלם: זה פעם שנייה שאתה מדבר בלי שנתתי לך את האישור.
דוד אמסלם: אני מציע את המתכונת הבאה.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת לכם בוועדה עוד ניסיון אחד משום שאני באמת חושב שזה משהו שצריך להתנהל בין הוועדה המחוזית לבין עיריית נהריה לבין היזם.
דוד אמסלם: זה המשולש.
דוד אמסלם: דרך אגב, ככה זה מתנהל בכל עיר – אני מספר לכם – גם בכל ועדה, גם אפילו לגבי תוכניות שאושרו.
דוד אמסלם: לכן, אני מבקש מכם לייצר פגישה נוספת, אני מטיל אותה כרגע, מי שיהיה ה"פיבוט" של הפגישה זה יושב-ראש הוועדה המחוזית, שיזמן את הפגישה.
דוד אמסלם: בסוף אני גם צריך להגיד מי ירים את הטלפונים כדי לארגן את הפגישה, אחרת כל אחד יחשוב שזה השני.
דוד אמסלם: אז אני מבקש ממר אילן שייזום את הפגישה, שיזמן את מהנדס עיריית נהריה, שיזמן לוועדה גם את מנהל המחוז של רמ"י לישיבה הזאת, זה חשוב מאוד.
דוד אמסלם: תזמינו גם את רט"ג לעניין הזה, תזמינו נציג של ועד הפעולה לחוף אכזיב.
דוד אמסלם: אתם יכולים להזמין את נציגת המשרד להגנת הסביבה כי יש להם גם עניין בכך.
דוד אמסלם: תנסו לגבש פתרון, שוב, מה שנקרא וולונטרי, במובן זה שאתם תציעו את ההצעות, והיזם – אם ייענה להן אז אני אשמח מאוד, כדי לפתור את הנושא.
<עופר גוט: אדוני מתכוון על בסיס שלושת העקרונות שציינתי?
דוד אמסלם: שני העקרונות שהצענו אותם אנחנו.
דוד אמסלם: אחד, עדיין אתם מגייסים כאן את רמ"י לתמונה, בלעדיהם אי-אפשר לדבר.
<עופר גוט: אגב, זה רמ"י מחוז חיפה, לא מחוז צפון.
דוד אמסלם: מחוז חיפה.
דוד אמסלם: תזמינו את מחוז חיפה, אני אוציא את הפרוטוקול, תגידו להם שזה מה שביקשתי.
דוד אמסלם: אני אסביר לך גם אחרת מה אני אעשה, ואז יכול להיות שהוא יבוא.
דוד אמסלם: אני אבקש לבדוק שוב פעם את שתי החלופות כפי שהצגנו גם בישיבה הקודמת וגם עכשיו.
דוד אמסלם: הדבר עדיף כמובן לתת פיצוי ליזם מחוץ לגבולות התוכנית הזאת, במקומות אחרים.
דוד אמסלם: אני מניח שהוא לא רק בונה פה, בונה בעוד מקומות אחרים, יכול להיות ששם אנחנו נשפה אותו על מנת שהוא בסופו של דבר יסכים וייענה כדי שהשמורה הזאת או לפחות החוף יישמר במקסימום שאנחנו יכולים היום.
דוד אמסלם: במידה ולא, אז במסגרת התוכנית של הקו הכחול תמשיכו.
דוד אמסלם: הרי אתם איתם בדיבורים עדיין, אתה אומר.
דוד אמסלם: אומר את זה עופר.
דוד אמסלם: אז אני אומר, תכנסו ישיבה ותנסו להגיע להסכמה.
דוד אמסלם: לכל המתווה הזה, בכמה זמן אתה חושב שאתם יכולים?
<עופר גוט: קודם כול, יושב-ראש הוועדה נמצא במשלחת בבוסטון עד ה-20 במרס.
דוד אמסלם: תעשה את החשבונות לבד.
דוד אמסלם: חודשיים מהיום?
דב חנין: עד ה-20 במרס?
דב חנין: משלחת ארוכה.
דב חנין: יש חופים בבוסטון?
נחמן שי: איזה חופים.
<עופר גוט: הוא נמצא חודש וחצי בבוסטון במשלחת של משרדי ממשלה שונים.
דוד אמסלם: בסדר, אל תענה עכשיו לכל אחד ששואל אותך, עוד מעט תגיד כמה דמי כיס הוא לקח אתו.
<עופר גוט: אני גם לא יודע.
דוד אמסלם: כל דבר יש לך תשובה.
איתן ברושי: הוא יועץ משפטי.
דוד אמסלם: אני אתן לכם עד תחילת המושב הבא כי ממילא עוד חודש אנחנו יוצאים לפגרה.
דוד אמסלם: עד אז הייתי מבקש מהעירייה לנסות ולצמצם את - - -
<קריאה: היתרי בנייה.
דוד אמסלם: כדי לנסות ולקבע את המצב הנוכחי – אני לא אומר לכם איך, אם זה אפשרי.
דוד אמסלם: אם זה אפשרי אז תנסו לקרוא לו ולהגיד לו, אנחנו כרגע מנהלים איזשהו דיאלוג.
דוד אמסלם: לי חשוב, אין לי בעיה שהוא יקבל היתרים במקומות שאין ויכוח לגביהם.
<פארס דהאר: בצד המזרחי יותר.
<עופר גוט: זה מה שאמרנו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, אני אקיים דיון, בלי נדר, בתחילת המושב הבא, זאת אומרת אני אתקשר אתכם עד אז.
דוד אמסלם: אם יהיה פתרון, אין טעם לדיון.
דוד אמסלם: מנהלת הוועדה תתקשר לאילן ותשאל אותו אם יש פתרון.
דוד אמסלם: אם הוא ירצה עוד שבועיים, אז אין בעיה, אבל אם נבין שזה נכנס לדד-אנד, אני אכנס לתמונה ואז אני כבר אומר למנהלת הוועדה - היא לא צריכה לשאול אותי; אז אנחנו נזמין, תרשמי, לאה – את ראש מינהל מקרקעי ישראל, רמ"י, ואת מנהל המחוז, את יושב-ראש הוועדה המחוזית, מהנדס עיריית נהריה, יו"ר רט"ג, היועץ המשפטי של רמ"י, את מנהלת המחוז במשרד להגנת הסביבה וגם את המנכ"ל, ערן ניצן נציג האוצר, וראש מינהל תכנון לישיבה הזאת כדי לראות איך אנחנו בעצם מנסים לחלץ את זה למקום שאני חושב שצריך לחלץ את זה.
דוד אמסלם: אז אני שוב מודה לכולם וניפגש בהמשך.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ז-2106 (מ/1074).
דוד אמסלם: איפה עצרנו אתמול?
<לירון אלדר מינקה: בסעיף 217א.
<לירון אלדר מינקה: הסעיף הזה מדבר על איסור מינהלי על שימוש ברכב וציוד.
<לירון אלדר מינקה: זה הסדר שקיים היום בפקודת התעבורה ובחוק שמירת הניקיון.
<לירון אלדר מינקה: העניין הוא שאם יש עבירה שבביצוע שלה משתמשים ברכב, אפשר לבוא ולתת הודעה על איסור שימוש, אפשר לקחת את הרכב ולהעמיד אותו באיזה שהוא מגרש.
<רוני טיסר: 217א.
<רוני טיסר: איסור מינהלי על שימוש ברכב וציוד.
<רוני טיסר: (א) היה למפקח מיוחד הנמנה על היחידה הארצית לאכיפה יסוד להניח כי מתבצעת לעיניו עבירה של עבוד האסורה בלא היתר לפי סעיף 222(ב) באמצעות רב או ציוד מכני הנדסי, רשאי הוא למסור לנוהג ברכב או מפעיל הציוד הודעה האוסרת את השימוש בו לתקופה שלא תעלה על שלושה ימים וליטול את רישיון הרכב לאותה תקופה; בהודעה תצוין הסיבה לאיסור השימוש ברכב או בציוד ולנטילת הרישיון.
<רוני טיסר: (ב) הוראות סעיפים 57א(ב) עד (ו), 57ב, 57ד, 57ה, 57ו ו-57ז לפקודת התעבורה, יחולו, לעניין זה, בשינויים המחויבים ובשינויים אלה: (1) בכל מקום בסעיפים האמורים המתייחס לרכב יראו כאילו התייחס הסעיף גם לציוד מכני הנדסי ואולם לעניין מסירת הודעות לרשות הרישוי תימסר גם ההודעה לרשם הציוד ההנדסי כמשמעותו בחוק רישום ציוד הנדסי, תשי"ז-1957.
<רוני טיסר: (2) הסמכות הנתונה בסעיפים אלה לבית המשפט המוסמך לדון בעבירות תעבורה תהיה נתונה לעניין סעיף זה לבית משפט השלום, הסמכויות הנתונות לשוטר יהיו נתונות למפקח כאמור בסעיף קטן (א) והסמכויות הנתונות באותם סעיפים לקצין משטרה יהיו נתונות לעניין סעיף זה למפקח מיוחד, כאמור בסעיף קטן (א) ששר האוצר הסמיך לעניין זה.
<רוני טיסר: (3) תקנות לפי סעיף 57א(ב)(2) ו-57ו יחולו; שר האוצר בהסכמת שר התחבורה ובאישור ועדת הפנים יכול להתקין תקנות נוספות ואחרות.
<רוני טיסר: בסעיף זה – "רכב" – כמשמעותו בפקודת התעבורה; "ציוד מכני הנדסי" – ציוד כהגדרתו בחוק רישום ציוד הנדסי, תשי"ז-1957; "מפקח מיוחד" – מפקח הנמנה על היחידה הארצית לאכיפה ששר האוצר הסמיכו לעניין זה לאחר שעבר הכשרה מיוחדת לעניין הסמכויות הנתונות לו לפי סעיף זה.
<רוני טיסר: 217ב.
<רוני טיסר: פיצויים.
<רוני טיסר: צו מינהלי שבוטל באחת הדרכים האמורות בסעיף 210 ושנקבע כי לא היה מקום לנתינתו מלכתחילה – מי שנגרם לו נזק על ידיו זכאי לתשלום פיצויים מאת הוועדה המקומית אם הצו ניתן על ידי מהנדס הוועדה המקומית - והוא יהיה זכאי לפיצויים מאוצר המדינה אם צו כאמור ניתן על ידי היחידה הארצית לאכיפה; אולם לא ישולמו פיצוים מחמת זה בלבד שהיה פגם במינויו או בהסמכתו של האדם שנתן את הצו, אם נתקיימו בצו יתר התנאים לנתינתו.
עבדאללה אבו מערוף: מה המטרה של הצו הזה?
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על צו של הפסקת בנייה, על צו של הריסה.
עבדאללה אבו מערוף: להוספת הסעיף הזה אין משמעות.
עבדאללה אבו מערוף: זה משהו אכזרי, דרקוני, הוא מתבטא ביחס לא צודק, לא הוגן, לא אנושי.
עבדאללה אבו מערוף: צריך להשמיט את הדבר הזה.
<לירון אלדר מינקה: עד עכשיו קראנו את סימן האכיפה המינהלית, שאלה צווים מינהליים שמוציאים בלי בית משפט.
<לירון אלדר מינקה: עכשיו זה סימן שמדבר על צווים שיפוטיים בהם נדרש בית משפט.
<לירון אלדר מינקה: מדובר על צו הפסקה, על צו הריסה.
<לירון אלדר מינקה: יש פה צו נוסף, שזה צו מניעת פעולות.
<לירון אלדר מינקה: אלה צווים שכדי להוציא אותם צריך להגיע לבית משפט.
<לירון אלדר מינקה: בדרך כלל אלה דברים שנמשכים קצת יותר.
<לירון אלדר מינקה: אתה לא בא בדיוק בהתחלת הבנייה לעצור, אתה בא קצת יותר מאוחר.
<לירון אלדר מינקה: אתה מגיע לבית המשפט בשביל להוציא את הצווים האלה.
<לירון אלדר מינקה: ההוראות הן מבית המשפט.
<רוני טיסר: סימן ד': צווים שיפוטיים.
<רוני טיסר: 218.