GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכל דיין: כמו שציינתי, היו עד היום מפגשים עם נציגי הקהילה לא סדורים מספיק בעינינו, אבל מפגשים שבעצם נציגי הקהילה הגיעו וממש הסבירו מההתחלה מה זה אומר ומה הם מרגישים ומה הם היו רוצים להרגיש וכולי.
<מיכל דיין: אנחנו ממסדים את זה והופכים את זה להרבה יותר סדור ומסיבי כדי שבאמת יהיה איזשהו מבנה שככה יטפל בזה מההתחלה, מההיכרות עם הקהילה ועד סימולציות של איך להתמודד עם סיטואציות מורכבות.
<מיכל דיין: אז זה באמת בהחלט בבנייה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר משהו לגבי הנושא של ההיקף של הקהילה.
דוד אמסלם: אני לא מודע למה חלקם באוכלוסיה, אני מניח שמדובר באחוזים לא בודדים, אבל צריך להבין, כשעושים עוול לבחור כזה, זה לא הוא לבד, זה ההורים שלו, האחים שלו, זאת אומרת, יש לזה מעגלים הרבה יותר רחבים.
דוד אמסלם: אז לכן צריך להסתכל על זה במבט, אם אתה מסתכל על כלל הציבור, זה לא שאתה פוגע רק באותו אחד, בגלל שיש לו הורים וההורים שלו לפעמים נפגעים יותר ממנו, והאחים שלו.
דוד אמסלם: לכן צריך להסתכל על זה, לדעתי, בסך הכל אני מאמין שמדובר במעגל מאוד מאוד גדול באוכלוסית מדינת ישראל, אם אני מגדיר גם את המשפחה הקרובה.
<מיכל דיין: אני מסכימה איתך לחלוטין בנושא הזה.
<מיכל דיין: שבתי, רצית להגיד משהו?
<שבתי גרברציק: כן, אתה דיברת על תאוריית המעגלים?
<שבתי גרברציק: כל מדינת ישראל למעשה היא מעגל אחד גדול וכולם שלובים אחד בתוך השני, וגם אנחנו פה במשטרה מרימים את הכפפה הזו, ואנחנו מודעים לזה שלא כל הדברים נפתרו עד היום, ומיכל היא זו שמונתה כשהסמכויות שלה הן סמכויות חד משמעיות, היא זו שיכולה להגיע בקצה הטלפון אל מפקד התחנה ואל החוקר ולשמוע מה קרה ואיך קרה.
<שבתי גרברציק: כפי שאמרת וציינת נכונה, לא כל התשובות שתינתנה, הן יספקו את האנשים שמבקשים, אבל תשובות יהיו ויהיו כמה שיותר מהר.
<שבתי גרברציק: אני חושב שהמהלך הזה ועוד מהלכים שאנחנו במשטרה עושים, הם המהלכים שיגבירו את האמון.
<שבתי גרברציק: אנחנו פונים אליכם, אנחנו רוצים לשמוע אתכם, אנחנו רוצים לקבל את התלונות הללו, זה שאנשים כובשים התלונות בתוכם ולא מספרים לנו, זה רק עושה נזק, גם לקהילה וגם לנו, אנחנו למעשה לא יושבים עם תמונה מלאה בכל רגע נתון כדי לתת את הכלים הנכונים.
<שבתי גרברציק: המשטרה הולכת לקראת דרך חדשה מאז שהמפכ"ל נכנס, המפכ"ל הנוכחי, וההסתכלות בגובה העיניים לבעיות ולאתגרים או להפוך את הבעיות לאתגרים, זה המוטו של משטרת ישראל היום, גם כפי שהיושב ראש מכיר ויודע מול הקהילה האתיופית, גם מול הקהילה הלהט"בית, גם מול החרדים, גם מול הקהילה הערבית, כל האוכלוסיות במדינת ישראל.
<שבתי גרברציק: זו המטרה שלנו בשנים הקרובות, כמובן לא מחכים לשנים, עושים את זה יום יום, שעה שעה.
<שבתי גרברציק: להדרכת שוטרים.
<שבתי גרברציק: תראו, המכללה הלאומית של שוטרי משטרת ישראל, שמה במכללה הזו נמצאים סדר גודל של כ-1,000 שוטרים ביום, שעוברים קורסים, את כל הקורסים שעוברים, מרמת ניצבים ומטה, עד השוטר שמתחיל את יומו הראשון במשטרה.
<שבתי גרברציק: המטרה שלנו, והיא נעשית בפועל, אני בעצמי מרצה שם, על תחומים חרדיים בדרך כלל, הקהילה החרדית, שכל שוטר ייצא עם ארגז כלים מקסימלי, גם אם אנחנו לא נגיע למקסימום, שהוא יודע איך הוא להתייחס לקהלים שונים.
<שבתי גרברציק: זה לא פשוט לשוטר, כי במשמרת של 8 או 10 או 12 שעות הוא יכול להיתקל באינספור אירועים עם אינספור קהלים שונים שהמילה האחת משנה משמעות לגמרי.
<שבתי גרברציק: זו יכולה להיות הקהילה הלהט"בית, הקהילה החרדית, הקהילה הערבית, יש שם ניואנסים מאוד מאוד מורכבים, והוא מקבל החלטה ברמת מפכ"ל בשניה אחת,ואנחנו רוצים לתת לו את הכלים בצורה - - -
דוד אמסלם: אל תגזים, אל תגזים, עוד מעט אנחנו נצטרך באמת, זה לא שוטר ביוני, אנחנו מדברים על אלימות ואלימות זה אלימות, אנחנו יודעים מה זה.
<שבתי גרברציק: לא לא, אנחנו יודעים - - -
דוד אמסלם: זה לא, עוד מעט אנחנו, הוא כל כך מורכב?
דוד אמסלם: בנושאים האלה - - - פשוט תתנהג כמו בן אדם.
<תמר בן דוד: הוא לא צריך לדעת כאילו את שיח הזהויות - - -
דוד אמסלם: צריך לתת כבוד, עזוב.
<שבתי גרברציק: אני בבוקר כשאני קם - - -
דוד אמסלם: זה כנראה ארגז כלים מורכב, שיהיה במשטרה כבוד בסיסי.
<שבתי גרברציק: הכל בסיסי.
<שבתי גרברציק: אנחנו מדברים על הבסיס, לא על הדברים הגדולים.
<שבתי גרברציק: תראו, כשאני קם בבוקר ואני מתפלל, התפילה הראשונה שמופיעה בסידור בהתחלה זה התפילה שאתה מקבל כל אדם באשר הוא אדם, "חביב אדם שנברא בצלם".
<שבתי גרברציק: כל אדם, לא משנה מאיפה הוא ומה הוא.
<שבתי גרברציק: האידיאל שלנו במשטרת ישראל זה להביא את זה לכיוון הזה, לתחילתה של התפילה, לא לסופה, לתחילתה של התפילה.
<שבתי גרברציק: זה לא פשוט, זה מאתגר, אבל אנחנו במשטרה כדי לעשות את הדברים הללו.
דוד אמסלם: תודה, שבתאי, דרך אגב, אני באמת רוצה לציין את המפכ"ל הנוכחי, באמת הוא לקח את זה, הוא באמת מבחינתי איש מאוד מיוחד, במובן הזה הוא איש רגיש, הוא בא מהזוויות של האוכלוסיות ובאמת הוא מקבל החלטות בקטע הזה, בוודאי מצוינות.
דוד אמסלם: שאפו על זה, זה לא דבר טריוויאלי.
<גיל פישהוף: אני רוצה, ברשותך, להתייחס לעניין החינוך.
<גיל פישהוף: אכן אנחנו, כפי שאמרתי, נפגשנו עם מפכ"ל המשטרה ואחר כך פגישת עבודה בכדי ליישם את הדברים, ובאמת יש נכונות גדולה, ואנחנו סימנו לפגישות עבודה להמשך גם את נושא המאבק בהסתה ברשתות וגם את נושא החינוך, פגישת העבודה הבאה יחד עם מיכל.
<גיל פישהוף: אני באמת רוצה לומר שגם אני, מהמקום שלי כרכז של מרכז ניר כץ, רואה את הרוח החדשה הזאת לגבי הנושא של החינוך וחינוך שוטרים, צריך לבוא ולומר שהחינוך הזה חייב להיעשות על ידי - - -
דוד אמסלם: גיל, אבל רק קצר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו פה בדרך כלל בוועדה, כשמישהו מדבר, בזה זה נגמר, אבל פה - יש עוד אנשים.
<גיל פישהוף: - - - זה חייב להיעשות בשיתוף הקהילה ועל ידי אנשים מהקהילה.
<גיל פישהוף: נמצא כאן דניאל מרגלית שהוא רכז שאחראי על החינוך בחוש"ן, ארגון החינוך של הקהילה, ואני חושב שנכון יהיה שגם הוא יגיד כמה מילים - - -
דוד אמסלם: עוד מעט, אם הוא נרשם אין בעיה.
דוד אמסלם: אני רוצה דווקא לשמוע ברשותכם את רונית זר מהשב"ס, בבקשה.
<רונית זר: בוקר טוב, כפי שציינת באמת, מתקן כליאה זה לא מתקן פשוט ואחזקה של אסיר ושהייה של אסיר בכלא זה לא דבר פשוט - - -
דוד אמסלם: זה לא קלאב הוטל.
< רונית זר: זה לא קלאב הוטל, זה לא פשוט, על אחת כמה וכמה לאוכלוסית הטרנסג'נדרים שמגיעה עם קושי בהשתלבות.
< רונית זר: לפני כ- 3 שנים זיהינו בשב"ס שישנה בעיה, אמנם מספר האסירים שמגיעים אלינו הוא ממש מעט ובודד, אבל בכל זאת, לפני כ- 3 שנים זיהינו שישנה בעיה, עצם זה שהתחילו להגיע יותר ויותר אסירים, הבנו שאנחנו צריכים כן לדון ולהתייחס לנושא.
< רונית זר: קיימנו דיון עם גורמים משב"ס וגורמים מחוצה לשב"ס, העלנו את הדיון הזה אף לדיון במרכז לדמוקרטיה פה בירושלים, קיימנו דיון סביב נושא ההחזקה, סביב האתיקה שסביב ההחזקה, על כל ההיבטים הנדרשים.
< רונית זר: בסופו של דבר, גיבשנו גם עמדה מאוד ברורה לגבי החזקה.
< רונית זר: העמדה שלנו אומרת שאנחנו בוחנים את האסיר שמתקבל בהתאם, אל"ף, לחזותו, לשינוי שהוא עבר, כל מקרה ומקרה נבדק לגופו וכל מקרה כזה מחייב בדיקה של ראש מחלקת האסיר, שמגיע הוא בעצמו יחד עם צוות, משוחח עם האסיר המתקבל ובוחן לאן ואיפה אפשר לשים אותו.
< רונית זר: עכשיו - - -
דוד אמסלם: מה האופציות?
<רונית זר: האופציות הן, אם הגיע אדם שעבר שינוי והוא לגמרי לחלוטין - - -
דוד אמסלם: לא לא, עזבי, זה הבנו.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה, בואי תעני לי באמת, מה האופציות שלכם?
<רונית זר: האופציות שלנו - - -
דוד אמסלם: חוץ מגברים, נשים ותאים.
< רונית זר: במידה והחזות היא חזות נשית או חזות גברית - - -
דוד אמסלם: לא לא, לא נכנסתי כרגע לאיך אתם מסווגים.
דוד אמסלם: אני אומר, בגדול, אני שואל מה האופציות.
< רונית זר: האופציה היא להחזיק אותו בתא נפרד, המושג צינוק מבחינתנו כבר לא קיים, אז אין צינוק.
< רונית זר: הוא יכול להיות מוחזק - - -
דוד אמסלם: דקה דקה.
דוד אמסלם: מה זה תא נפרד?
<רונית זר: תא נפרד - - -
דוד אמסלם: מה ההבדל בין צינוק לתא נפרד?
דוד אמסלם: אני פשוט לא יודע.
דוד אמסלם: שניה, לא להפריע לי, חבר'ה.
<רונית זר: צינוק זה תא שמחזיקים בו לצורך ענישה והוא כבר לא קיים מבחינתנו, כמעט ואין שימוש - - -
דוד אמסלם: לא, אני לא הבנתי, מה זה צינוק?
< רונית זר: צינוק זה תא שמחזיקים בו כאקט של ענישה, לאחר שהיה דין משמעתי.
דוד אמסלם: לא, אבל זה תא נפרד.
<קריאה: זה בידוד.
<רונית זר: זה בידוד, אבל פה זה לא בידוד, סליחה.
<רוני קרני: רוני.
דוד אמסלם: רוני, פה, רק שניה, דרך אגב, לא מפריעים אצלנו בלי לקבל אישור שלי.
<רונית זר: כללי הבידוד הם כללים מאוד ברורים, במקרה הזה לא חלה - - - כללי הבידוד, כי האסיר הזה יוצא או האסירה הזאת יוצאת - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת מה שאת אומרת, אני לא נכנס כרגע לניואנסים הקטנים, את אומרת מי שנמצא בעצם בצינוק, אז יש לו כללים נלווים להמשך הנושא, חוץ מהשהות שלו בחדר, אין לו טיולים, אין לו פה, אין לו שם.
<רונית זר: לא, יש לו טיולים, אבל הוא לא בא במגע עם אסירים אחרים.
<רונית זר: האסיר הטרנסג'נדר שמוחזק אצלנו בתא בכלא נשים או בכלא גברים, יוצא לכל הפעילויות במהלך היום, הוא מקבל את מלוא - - -
דוד אמסלם: ובשהות, ואם נתייחס רק לסעיף החדר?
<רונית זר: סעיף החדר, אנחנו סבורים, מתוך ניסיון שלנו ומתוך היכרות רבת שנים את התנהלות האסירים בכלא, שלטובת האסיר ואני אומרת, קודם כל לטובת האסיר, עדיפה לנו האופציה של לינה בנפרד, במהלך היום הוא - - -
דוד אמסלם: לא, אני אגיד לאן אני מתכוון ולמה אני מושך.
דוד אמסלם: תראי, לכן אני אומר שכדאי שתשבו איתם ותעשו איזה דיון מחוץ לקופסא.
דוד אמסלם: הרי ברור שתוך שעה וחצי כאן, כשנכנסתי כאן אני לא הבנתי שום דבר, לא שאני מבין הרבה היום, אבל התקדמתי צעד, אז אני לא יודע לתת תשובות, אבל בוודאי ובוודאי יש פה מה שנקרא גם פתרונות ביניים.
דוד אמסלם: יכול להיות, למשל, אני לא יודע את המספרים - - -
< רונית זר: בודדים.
< רונית זר: מתחילת השנה יש לנו אחד או שניים.
דוד אמסלם: אני לא יודע, אני גם לא יודע, אחד או שניים זה לא האחוז שלהם באוכלוסיה, אני לא יודע מה קורה שם, אז לכן אני לא מכיר את הפרטים יותר.
דוד אמסלם: אבל ברור שתשבו איתם, לדעתי זה יותר נכון, רונית, שתשבו איתם גם באופן קצת יותר הדוק.
<רונית זר: אני אפשרתי, גם בדיון הקודם אני אפשרתי והתחלתי את הביקור שלי ואמרתי שבשמחה, אם יש פניות.
דוד אמסלם: לא, אני אומר שאתם תיזמו.
דוד אמסלם: אתם תיזמו.
דוד אמסלם: אם זה מפריע לכם אז אתם יוזמים, ככה זה.
דוד אמסלם: אני, דרך אגב, יוזם דיונים שמפריעים לי, ככה זה פה.
דוד אמסלם: אם זה לא מפריע לי, סביר להניח שלא היה דיון.
דוד אמסלם: עכשיו, אתם תיזמו את העניין.
דוד אמסלם: אם אני הייתי ראש השב"ס זה מה שהייתי עושה, הייתי מזמין דיון בנושא הזה, זה מספיק חשוב.
דוד אמסלם: לי חשוב, לא להם, לי.
דוד אמסלם: ולא רק להם, כל האסירים, הייתי רואה את השונות, הייתי מנסה לתפור לכל אחד את החליפה שלו.
<רונית זר: קיימנו דיונים דווקא בנושא, יחד עם גורמים רחבים מהקהילה, כולל במרכז הדמוקרטי, על מנת לתת לזה באמת את הביטוי הציבורי - - -
דוד אמסלם: כן ו-?
<רונית זר: הגענו לאיזשהי עמדה שהיא עמדה מבחינתנו כרגע הטובה ביותר.
<רונית זר: האסיר יוצא לכל הפעילויות במהלך היום - - -
דוד אמסלם: זה בוודאי, מה, לא מענישים אותו.
<רונית זר: הוא לומד, הוא נמצא בטיפול.
<רונית זר: אלה העובדות.
דוד אמסלם: לא, אמרתי, בוודאי.
דוד אמסלם: זה שהוא - - -
<רונית זר: עכשיו, אני לא מוכנה לדון כאן על מקרה כזה או אחר, כי דווקא אותם מקרים שיוחזקו בבידוד, הם יוחזקו בבידוד בגלל התנהגות שלא קשורה למקרה הזה.
דוד אמסלם: אבל, רונית, אני רוצה לומר, אני באמת דווקא מייחס לכם את הרגישות הכי גבוהה, דווקא במתקנים שלכם.
דוד אמסלם: במשטרה המגע הוא קצר, המשטרה הרי בסופו של דבר באה איתו במגע - טוב, לא טוב, לא משנה.
דוד אמסלם: עבר יום, יומיים, שלושה, הם העבירו אותו אליכם, לפעמים אצלכם זה שנים, זה חיים.
דוד אמסלם: עכשיו בבתי הסוהר כמו שאמרת זה לא קלאב הוטל לוטרקי, אני ביקרתי שם לפחות פעם אחת, לקחנו את הוועדה, אירוע לא פשוט.
דוד אמסלם: בבתי הסוהר יש מתחים שונים מאשר בחוץ, זה אירוע אחר, ובוודאי ובוודאי שבן אדם שעבר על החוק ונגזר דינו צריך לשבת בבית הסוהר, כמו שהחוק קובע, אבל צריך להתאים לו את התנאים הייחודיים שלו במובן יותר של הביטחון שלו, לא הכוונה שצריכים להביא לו איזה ג'קוזי לשמה או איזה ספה שתעשה לו מסאז', אבל בוודאי שצריך להתאים לו את החיים שלו בכפוף למתחים שיש במקום הזה.
דוד אמסלם: בתי סוהר זה מקום שבמובנה, לא בישראל, בכל בית סוהר, יש שמה אלימות, השפה האלימה היא השפה כמעט הרווחת.
דוד אמסלם: אני מדבר בין האסירים, לא בין - - -
<רונית זר: זה לא ככה, אבל עדיין אני באה ואומרת, הפתרון של שב"ס - - -
דוד אמסלם: יכול להיות שכל מה שאני חושב לא נכון - - -
דוד אמסלם: - - - אבל אני מספר לך גם מה, הרי איך פעם אמרתי?
<רונית זר: יש גם דברים יפים וטובים שקורים בשב"ס.
<רונית זר: אבל בסופו של דבר - - -
דוד אמסלם: תראי, אני אגיד לך רק שני דברים.
דוד אמסלם: אני מציע רק שתקשיבי לי, רונית, בהיבט הזה, מה אני מציע, אחרי זה תעשו מה שאתם מבינים.
דוד אמסלם: אני כרגע לא בא לתהליכים הטובים שאתם עושים, אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: אני עושה דיונים, דרך אגב, זה, דרך אגב - - -
<רונית זר: הייתי בדיון הקודם.
דוד אמסלם: - - - על תהליכים טובים בדרך כלל זה אצל מירי רגב, מי מדליק משואות, לא אצלי.
דוד אמסלם: אצלי אני עושה על מה לא טוב.
<רונית זר: בסדר, אנחנו פה גם כדי להגיד מה הדרך - - -
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר בגדול, אני חושב ששווה, באמת, אני אומר לך, שווה שתשבו, עופרה עכשיו לא מרגישה טוב, אבל תשבו עם ממלאת המקום שקודם כל זו הזדמנות שלי מבחינתי לאחל לה גם רפואה שלמה, תשבו בדרג הכי גבוה שלכם, תעשו חשיבה.
דוד אמסלם: תעשו חשיבה באמת ותשתפו אותם, איך אולי בעצם אפשר לקדם את זה צעד אחד, עוד צעד קדימה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה מה שאני עושה, הייתי יוצא מכאן, במקומך, מהדיון ויוזם איזשהו מהלך מהסוג הזה.
<רונית זר: זה בסדר לעשות את זה, רק באמת חשוב לי להגיד ולהדגיש ששב"ס נמצא היום בשלב של טיפול באוכלוסיה הזאת, בשלב שהוא יחסית, יחסית - - -
דוד אמסלם: יותר טוב מאתמול, בוודאי.
דוד אמסלם: דרך אגב, כל מדינת ישראל נמצאת בנושא שלהם היום לא כמו שהיה לפני 20 שנה, זה ברור.
דוד אמסלם: החיים מתקדמים, הדעות והאנשים נפתחים, האינפורמציה באה אליהם, לחלק מהאנשים, אז הם קוראים ומבינים שזה חלק מהחיים, אנחנו לא עומדים באותו מקום ואנחנו לא רוצים לעמוד שם, אנחנו רוצים בכל נושא להתקדם.
דוד אמסלם: טוב, אני אגיד לכם משהו.
דוד אמסלם: הדיון כאן הוא יהיה עד שעה - - - בעשר וחצי אומרת לי מנהלת הוועדה שאנחנו צריכים לפנות את החדר בגלל שיש פה דיון אחר, אז הייתי מבקש, יש לנו חמש דקות.
דוד אמסלם: אתם רוצים 30 שניות להתייעץ מי רוצה לדבר בחמש דקות?
דוד אמסלם: אתה בטוח לא, בגלל שאתה דיברת כבר רבע שעה.
דוד אמסלם: ארתור.
<ארתור שני: נציג לשכת עורכי הדין.
<דניאל מרגלית: עלו פה כמה שאלות לגבי הכשרה של שוטרים שהיינו מעורבים בהם בחוש"ן, נראה לי שיהיה כדאי שקצת נחשוף את האינפורמציה שלנו?
דוד אמסלם: אז אני אעשה כזה דבר.
דוד אמסלם: אנחנו ניתן לדניאל, חוש"ן, אנחנו ניתן לך שתי דקות, ואחרי זה לך, ארתור.
<ארתור שני: אפשר רק 30 שניות?
דוד אמסלם: לפניו?
<ארתור שני: כן, 30 שניות וזהו.
דוד אמסלם: יצאתי בזול, חסכתי דקה וחצי.
<ארתור שני: אני מייצג את ועדת זכויות הלהט"ב בלשכת עורכי הדין.
<ארתור שני: אני רוצה להגיד קודם כל באופן כללי שישנה בעיה כלפי הרבה אוכלוסיות במשטרה, שהמשטרה לא כל כך מבינה את התפקיד שלה כנאמן של הציבור ונאמן על הציבור, כלפי כל האוכלוסיות.
<ארתור שני: עכשיו, אני אגיד כאן לצורך הדוגמא את נאום ארבע השבטים של הנשיא ריבלין.
<ארתור שני: אדוני דיבר קודם על האחוז באוכלוסיה שהוא נמנה על קהילת הלהט"ב.
<ארתור שני: החרדים הם בין 8%-11% מהאוכלוסיה, קהילת הלהט"ב עם כ- 10% מהאוכלוסיה, אז אני חושב שבאותו משקל שמתייחסים לקהילה החרדית בצורה הנכונה ותוך מחשבה, אז באותה הדרך ובאותו משקל צריך גם להפנות לקהילות אחרות, גם קהילת הלהט"ב.
<ארתור שני: אני חושב שעם קצת רצון טוב ועם שיתוף פעולה, כמו שאני והאח שלי החרדי, אנחנו מסתדרים טוב מאוד, אז גם משטרת ישראל יכולה להסתדר עם כל הקהילות שמרכיבות את מדינת ישראל ועם השנים, כמו שאנחנו דיברנו מקודם, הקהילות במדינת ישראל יותר ויותר יתערבבו זו ובזו ואנחנו חייבים לראות את זה בראייה אסטרטגית.
דוד אמסלם: דרך אגב, לפי הנתונים שהוא אומר, אז אם הלהטב"ים זה 10%, החרדים זה 11%, הערבים זה בערך 20% ומשהו - - -
<ארתור שני: אז אנחנו הרוב.
דוד אמסלם: אם יש ביניהם קבוצות מוכלות אז נוריד הנחה 5%, הם שליש בערך, את מטפלת בשליש מהאוכלוסיה במדינת ישראל.
<דניאל מרגלית: אנחנו בחוש"ן ככה מרימים את הדגל של הסיפורים האישיים של הסיפורים האישיים, של המפגש האישי והחוויה האישית ולכן אני אתן לרוני לפתוח ולדבר.
דוד אמסלם: שמתי לב שכל דובר כאן הוא מעביר לשני כאילו אנחנו פה מהאו"ם.
<דניאל מרגלית: טוב, אז אני כן אתחיל.
<דניאל מרגלית: חוש"ן הוא מרכז החינוך וההסברה של קהילת הלהט"ב בישראל, הוא הוקם לפני 15 שנה והיום הם מעבירים פעילויות חינוך והסברה לכל מיני קהלים, לבתי הספר במערכת החינוך, לאנשי חינוך, לצוותים חינוכיים, חינוך בלתי פורמלי, השכלה גבוהה וגם כוחות הביטחון.
<דניאל מרגלית: יש לנו שיתוף פעולה די ארוך ומאוד בריא וטוב יחד עם צה"ל, אנחנו כרגע גם בוועדת החוץ והביטחון מדברים גם כן עליו ולדעתי לתחושתנו ככה, יש איזשהו מחסור, גם עם משטרת ישראל וגם עם שירות בתי הסוהר.
<דניאל מרגלית: אנחנו כן היינו חלק מההכשרה של המכללה להכשרת שוטרים בבית שמש עד לפני 3 שנים, ככה קצת, נראה לי לפני 3 שנים, הם החליטו לקחת את המושכות לידיים שלהם, המשטרה, ולהעביר את ההשתלמויות האלה בעצמם.
<דניאל מרגלית: אני לא יודע איזה תכנים הם פיתחו כי איתנו לא התייעצו, וכמובן שנשמח כן להיות חלק מהתהליך הזה.
<דניאל מרגלית: אם יש גורם בתוך המשטרה שמעביר את הפעילויות האלה בצורה טובה אנחנו הכי נתמוך בו והכי נלווה אותו, אבל כמו שכל הדיון פה עוסק ואומר, צריך לדבר על זה, צריך להתייחס לזה.
<דניאל מרגלית: יש הרבה מאוד ניואנסים ורגישויות, דברים מאוד מאוד קטנים שהם מעבר למפגש היומיומי של שוטרים עם מפגינים או עם עוברי אורח, שהרבה אנשים ככה לא שמים עליהם את הדעת, ועוד מעט גם נשמע את הסיפור של רוני.
<דניאל מרגלית: חוץ מזה - - -
דוד אמסלם: לא, אין כל כך הרבה "עוד מעט".
דוד אמסלם: זה דקה וחצי.
<דניאל מרגלית: נשתמש בכל הדקות שיש.
דוד אמסלם: טוב, זה עוד שתי דקות.
<דניאל מרגלית: שתי דקות, נשתמש בהן.
<דניאל מרגלית: גם בשב"ס, אני ככה אשתף מחוויה אישית, יש לי חבר מאוד מאוד קרוב וטוב, שהתחיל לעבוד כעובד סוציאלי בכלא ליד נתניה.
<דניאל מרגלית: אנחנו חוזרים ושומעים ככה מתוך המערכת על היעדר ידע בקרב העובדים הסוציאליים בשב"ס, גם בקרב הסוהרים.
<דניאל מרגלית: אנחנו לצערי לא נכנסים, אם אנחנו נכנסים זה כי מנהל של כלא ספציפי רוצה לעשות את זה, ויש בעיות תקציביות ויש שוב פעם חוסר השקעה של תקציבים ודעת, זאת אומרת, חוסר השקעה של תשומת לב לתחום הזה, ואנחנו מבקשים גם מהוועדה וממי שבעצם יכול לפתח את זה, ליצור את הקשרים האלה.
<דניאל מרגלית: אנחנו מזמינים פה גם את שב"ס וגם את המשטרה לשבת, לחשוב יחד איך מפתחים תכנית חינוכית.
<דניאל מרגלית: וזהו.
<דניאל מרגלית: אני אעביר פה לדקה וחצי האחרונות - - -
דוד אמסלם: לא לא לא, אתה לא מעביר לאף אחד.
<דניאל מרגלית: יש עוד דקה אחת.
דוד אמסלם: לא לא, אז אני משתמש בה לסיכום.
<רוני קרני: סליחה, אני מתנצלת.
<רוני קרני: אני חייבת להגיד משהו.
<רוני קרני: אני פה מ - 8 בבוקר, עכבו אותי בכניסה עד 9:50, אתם קראתם לי שלוש פעמים לדבר, אני באתי לפה לדבר על חוויה מאוד קשה שעברתי עם רשויות החוק, אני חושבת שהמעט והכבוד שאפשר לתת לי זה לתת לי להשמיע את קולי, גם אם נפנה את החדר ב- 10:31.
<רוני קרני: אני ממש מבקשת.
דוד אמסלם: שניה, דקה, שמעתי.
דוד אמסלם: אל"ף, צריך להבין שאני מאוד מכבד אתכם ובגלל זה עשיתי את הדיון.
<רוני קרני: תודה רבה.
דוד אמסלם: דבר שני, אני יש לי את לוחות הזמנים שלי עם הקצב והחלוקה, אני לא נותן לרוב האנשים, אתם פשוט לא משתתפים אצלי בוועדות, 98% מהאנשים רוצים לדבר אבל בדרך כלל אין זמן לכולם.
דוד אמסלם: שלוש, כרגע, אנחנו צריכים לסיים, אבל בגלל שאת באמת, אני מרגיש שאת במצוקה מסוימת, אז בואי קחי דקה, שתי דקות, תספרי את הסיפור שלך ואני רוצה לסכם.
<רוני קרני: תודה רבה, אני מאוד מודה לך.
<רוני קרני: זה קצת סוריאליסטי לספר על החוויה שלי עם רשויות החוק בשתי דקות, אני אעשה את זה הכי מהר שאני יכולה.
<רוני קרני: ב- 10 ביוני 2015 אני נאנסתי.
<רוני קרני: גבר התחיל איתי באירוע, אמרתי לו שאני במערכת יחסים עם אישה, היינו כבר מאורסות אז, שחבל לו על הזמן, והוא וחברים שלו ארבו לי בשירותים ופשוט אנסו אותי אונס קבוצתי מזעזע.
<רוני קרני: אני הגשתי תלונה, הלכתי לחדר 4, הגשתי תלונה במשטרה, לאחר מכן גילינו שהוא וחברים שלו הם מג"בניקים אז עברתי למח"ש, כך שהיחס מרשויות החוק היה גם בעבירה וגם בחקירה.
<רוני קרני: רק באמת תמצית הדברים שנשאלתי בחקירה, ואני אעשה את זה מאוד זריז, קודם כל אמרו לי שאני אומרת שאני לסבית כדי לחזק את הקייס שלי ואני ממציאה.
<רוני קרני: הבאתי את אמא שלי ואת ארוסתי לתחנת המשטרה כדי להוכיח שאני לסבית בכלל.
<רוני קרני: דבר שני, שאלו אותי אם הייתי עם גברים בחיים שלי, כשאני אמרתי שאני לא מרגישה בנוח לענות על זה, אמרו לי שזה כי אני באמת לסבית.
<רוני קרני: אמרתי שכן, הייתי עם גברים בחיים שלי כחלק מגיבוש הזהות המינית שלי - - -
דוד אמסלם: לא הבנתי, ואם את לא לסבית אז מותר לאנוס אותך?
<רוני קרני: אתה צודק בהחלט.
<רוני קרני: אבל אמרתי שהייתי עם גברים כחלק מהזהות המינית שלי ומאז לא האמינו לי שאני לסבית.
<רוני קרני: בעצם, הנרטיב שלהם היה שבגדתי בארוסתי עם שלושה גברים שאני לא מכירה והמצאתי אונס כדי שהיא לא תכעס עלי.
<רוני קרני: אמרו לי, אצלכם בקהילה אוהבים אורגיות.
<רוני קרני: פתאום אני כן מהקהילה.
<רוני קרני: אמרו לי, ציטוט, "בסופו של יום התיק נסגר מחוסר אשמה, למרות שהיו די והותר ראיות, לדעת החוקרים התרחיש ההגיוני יותר היה שעשיתי אורגיה עם שלושה גברים זרים מאשר שכלסבית אין לי עניין במין עם גברים, ככל הנראה בגלל שהודיתי בעבר שקיימתי יחסי מין עם גברים".
<רוני קרני: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה רטורית מאוד, באיזה שלב אני אמורה להתלונן עליהם?
<רוני קרני: בשלב שהם חוקרים אותי, או אחרי שהם סגרו את התיק שלי מחוסר אשמה?
<רוני קרני: באיזה שלב?
<רוני קרני: למי?
<רוני קרני: אחרי שאני מגישה ערעור?
<רוני קרני: אין לי למי להתלונן, אין מי שילווה אותי, אין.
<רוני קרני: השוטרים לא יודעים להתמודד עם האוכלוסיה.
<רוני קרני: המילים שנאמרו לי וזו התמצית של התמצית של התמצית מתוך כבוד גם.
<רוני קרני: יש פה עוד רשימה ארוכה.
<רוני קרני: זה פשוט היה, אני קיבלתי את המכתב שהחקירה נסגרה מחוסר אשמה, אני לא ידעתי מה לעשות עם עצמי, אבל אני החלטתי לא להגיש ערער כי לא רציתי לעבור את זה שוב.
<רוני קרני: ואם חברה שלי לסבית או כל מישהו מהקהילה יתלבט בפניי אם להגיש תלונה למשטרה, אני אגיד שבשום פנים ואופן לא.
<רוני קרני: תודה.
דוד אמסלם: קודם כל אני שמח שנתתי לך לדבר.
דוד אמסלם: אני המום, לכן גם אני מוכן לעזור, אם תפני אלי בצורה מסודרת, תביאי לי את החומר.
דוד אמסלם: זה היה במח"ש?
דוד אמסלם: אני אפנה אליהם.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא קשור בכלל באיזה מגדר את, מה זה קשור?
דוד אמסלם: אני מניח שמה, אם את סטרייטית אז מותר לאנוס אותך?
דוד אמסלם: שלושה גברים?
<רוני קרני: גם לסטרייטיות יש את הבעיות שלהן.
דוד אמסלם: לכן זה דבר שלא מתקבל על הדעת, אז תפני אלי בעניין הספציפי הזה.
דוד אמסלם: תראו, רבותי.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה השם שלך?
דוד אמסלם: רוני, היא נתנה באמת, בעצם הכנסת אותי כבר למקום אחר בדיון עכשיו וזרקת אותנו, אולי היינו צריכים להתחיל איתך דווקא.
דוד אמסלם: אבל, תראו, רבותי, אני שמח שהדיון התקיים.
דוד אמסלם: עצם קיום הדיון באמת, יש לו חשיבות בכנסת.
דוד אמסלם: אני באמת גם, אני אמרתי את זה קודם, אני חושב, אני מאמין בזה, דרך אגב, אני כשאני לא מאמין אז אני לא אומר, אני חושב שיש לנו היום מפכ"ל טיפה שונה, בגלל שהוא לא בא מהמשטרה, הוא לא צמח, ואני אוחז ממנו איש מאוד ערכי בדברים האלה ואני חושב שבאמת הוא קשוב, אמיתי.
דוד אמסלם: הוא לא בא מדרגת המפכ"ל, הוא בא מהדרגה של בן אדם.
דוד אמסלם: אני חושב שאפשר לפנות אליו, לייצר איתו שיח.
דוד אמסלם: בדרך כלל הוא מקבל אנשים לשיח, אני רואה אותו אפילו כדמות חינוכית מסוימת, בהיבטים של האופי שלו, לכן אני חושב שבאמת יכולה להיות לכם אוזן קשבת אצלו, אני בטוח.
דוד אמסלם: דבר שלישי, עצם העניין שהוא מינה קצינת קישור זה כבר אומר שהוא בכיוון.
דוד אמסלם: זה לא שזה מספיק, אבל יש איזשהו כיוון שהוא רוצה לפתח את זה.
דוד אמסלם: קודם כל אני רוצה להודות לחברת הכנסת שרן השכל, שהיא יזמה, היא באה אלי עם כל הסיפור של הדיון הזה, אחרת לא הייתי יודע בכלל שאני צריך לקיים אותו.
דוד אמסלם: אני עומד לרשות
דוד אמסלם: כם בכל נושא שתחשבו באופן שוטף במהלך השנה לפנות אלי, תרגישו חופשי, ואני באמת מאמין שמשטרת ישראל והשב"ס צריכים לייצר איתכם דיאלוג, בגלל שאני מאמין בנתונים שנאמרו כאן.
דוד אמסלם: מדובר באוכלוסיה מאוד גדולה שהיא כשלעצמה היא קטנה יחסית לאוכלוסיה שעוטפת אותה, כל אחד יש לו, לרוב, זוג הורים, כמה אחים וכבר הגענו לחצי מדינה פה באירוע הזה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שבסך הכל המערכות צריכות להתכוונן ולתת לכם את היחס המתאים, כמו שצריך לתת לכל אוכלוסיה ולכל אזרח במדינת ישראל.
<נמרוד גורנשטיין: אפשר לקבוע דיון המשך בשביל לוודא את שיתוף הפעולה הזה?
דוד אמסלם: אתם תפנו אלי.
דוד אמסלם: ברגע שאתם תתחילו איתם ואם תרגישו, אמרתי, הדלת שלי פתוחה, מספר החדר שלי זה 1818, אתם מוזמנים.
דוד אמסלם: וברגע שאתם תרגישו שאתם רוצים דיון נוסף או ישיבה עם המשטרה, עם השב"ס, אז אני יודע להביא אותם לדיון ואם תרצו שאני אשתתף גם בחשיבה על הנושא הנ"ל.
דוד אמסלם: אבל בואו תתחילו איתם קודם כל, בוא, יש לנו בסך הכל, יש לנו באמת, יש לנו גם את מיכל, היא נראית לי בחורה מקסימה.
<נמרוד גורנשטיין: כן, חשוב לומר שיש שיתוף פעולה ואנחנו - - - וגם תודה שאתה ככה פתחת את הדלת בפני הקהילה.
דוד אמסלם: בכיף.
דוד אמסלם: חבר'ה, שיהיה לנו אחלה יום.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו-2016, 10107, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<תומר רוזנר: 1074.
דוד אמסלם: 1074, צודק.
דוד אמסלם: אם אתה אומר לי אתה כנראה צודק.
דוד אמסלם: אתם רואים?
דוד אמסלם: אמרתי לכם.
דוד אמסלם: לכן, תיזהרו.
דוד אמסלם: כל אחד שאומר משהו - יש לנו פה האח הגדול.
<עמית אופק: אמרתי לו - אם היה לי את הזיכרון שלו, לא הייתי צריך לעבוד בפרקליטות.
דוד אמסלם: אנחנו ממשיכים בהקראה.
דוד אמסלם: לאן הגענו אתמול?
<תומר רוזנר: אתמול עסקנו, כפי שאמרנו, בשחקנים על המגרש.
דוד אמסלם: ברשותך, אבקש כזה דבר.
דוד אמסלם: גם אוסאמה, אנחנו נקרא פרק ונעצור להערות ונמשיך.
דוד אמסלם: לא לעכב אותי בדיונים סתם.
דוד אמסלם: אני מרגיש לפעמים.
דוד אמסלם: אתה אומר את העמדה שלך, אנחנו רושמים אותה.
דוד אמסלם: אם אני לא מקבל, מתקדמים.
דוד אמסלם: לא מתווכחים.
<תומר רוזנר: אם כן, הצגנו את השחקנים על המגרש במירכאות: היה המפקחים, מנהל יחידת האכיפה, הגורמים השונים שעוסקים באכיפה בשטח, המפקחים של הרשויות המקומיות, המפקחים של היחידה הארצית, מנהל היחידה הארצית וכו'.
<תומר רוזנר: הגענו לנושא של אכיפה כלפי מערכת הביטחון.
<תומר רוזנר: זה נושא שעדיין לא נסגר מול הממשלה, הממשלה עדיין חוככת בדעתה.
<עמית אופק: מה יהיה מודל הפיקוח בתוך מתקנים ביטחוניים.
<תומר רוזנר: יש לך הרי מודל מיוחד למערכת הביטחון.
דוד אמסלם: לא יודע, דברו אתנו אחרי זה.
דוד אמסלם: אני לא אוהב את זה, באופן כללי – רק שתדע.
דוד אמסלם: זה לא מהחוק הזה, תומר יודע.
דוד אמסלם: מערכת הביטחון, מבחינתנו, היא כמו כל מערכת, להוציא את הדברים המסווגים שלה.
דוד אמסלם: היא גם מערכת שצריך לבקר אותה.
דוד אמסלם: עד היום היא התרגלה שלא מבקרים אותה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר מבחינת דוח מבקר המדינה על מבצעים טקטיים והפצצות חיל אוויר, זה לא אצלי.