GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל גרמן: הייתי רוצה לדעת במקרה שבאמת יש הפניה, בוא נאמר כמו בתכנית תע"ש רמת השרון, שיש צורך לטהר שטחים, לטהר את כל השטחים לפני שהם מוציאים היתרי בנייה, שם זה אפילו לפני שמוציאים את זה למכרז.
יעל גרמן: מה קורה במקרה הזה?
יעל גרמן: אני רוצה להבין את התהליך.
יעל גרמן: האם החוק הזה יאפשר להעביר את התב"ע בלי טיהור?
יעל גרמן: בלי ההתניה?
<תומר רוזנר: אם מוסד התכנון ישוכנע שיש דרך אחרת להשיג את מה שהתנאי הזה נקבע לגביו, התשובה היא כן.
יעל גרמן: איזה מוסד תכנון?
<תומר רוזנר: זה שקבע את התנאי.
: כל שרשרת המזון.
<שירה ברנד: לצורך העניין, הוועדה המחוזית.
יעל כהן-פארן: יש הסתייגויות שהגשנו בכתב ויש הסתייגויות נוספות בעל פה.
יעל כהן-פארן: האם להקריא את הכול?
דוד אמסלם: מה שהגשתם בכתב, הוא בכתב.
יעל כהן-פארן: השאלה אם להקריא או רק לדבר.
<תומר רוזנר: אם את רוצה הסתייגויות בכתב, את לא חייבת להציג אותן.
דוד אמסלם: מה שבכתב, תשאירי כך.
דוד אמסלם: מה שלא והוא בעל פה, תדברי.
יעל כהן-פארן: החוק הזה הוא מאוד בעייתי.
יעל כהן-פארן: אני אקריא אותה.
יעל כהן-פארן: אני רק מתחילה.
יעל כהן-פארן: החוק הזה הוא מאוד מאוד בעייתי וההצעות שלי הן יצמצמו את הנזק האפשרי של החוק.
יעל כהן-פארן: צריך לזכור שהפוטנציאל של הנזק הוא מאוד גדול.
יעל כהן-פארן: החשש הגדול ביותר שלי הוא שיאפשרו לדלג על התניות של טיהור קרקע, זיהומי קרקע ויקימו שכונות על קרקעות מזוהמות כשיש היום אלפי מוקדים בארץ של קרקעות מזוהמות מכל מיני סיבות, מתעשייה, מתחנות דלק, בוודאי מתקני צבא, שאין עליהם שום מידע, אין סקרי קרקע, יש אולי שלושה אחוזים מהאלפים האלה שיש עליהם מידע מעמיק על גודל האירוע.
יעל כהן-פארן: הדילוג על ההתניות האלה יפגע בבריאות הציבור.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להגיע לעצם ההסתייגויות.
יעל כהן-פארן: קודם כל, ההסתייגות הראשונה, מעבר להסתייגויות שהגשתי בכתב, היא שאני מבקשת שכל החוק יהיה הוראת שעה מוגבלת בזמן לשנתיים ולא כשינוי קבוע של חוק התכנון והבנייה.
יעל כהן-פארן: הנקודה השנייה היא להחיל את החוק על תכניות מפורטות בלבד מכוחן אפשר להוציא היתר בנייה ולא על תכניות כוללניות ולא על תכניות תשתיות לאומיות.
יעל כהן-פארן: באמת רק על תכניות מפורטות כי זאת גם הרלוונטיות שלו.
<תומר רוזנר: זה חל רק על תכניות כאלה.
יעל כהן-פארן: זה חל רק על תכניות כאלה?
יעל כהן-פארן: כדי להדגיש את זה, ההצעה שלי היא להוסיף לאחר המלים "נקבעו בתכנית המאפשרת הוצאות היתרי בנייה".
יעל כהן-פארן: הנקודה השלישית היא שיש צורך להגביל את הרשאים להגיש את הבקשה לביטול ההתניות.
יעל כהן-פארן: כדי למנוע ביטול התניות שלא לצורך ולא באמת רלוונטי ומקצועי, ומי שממש מכיר את העניין, זאת הוועדה המקומית.
יעל כהן-פארן: שלא יאפשרו לרשות מקרקעי ישראל או לכל מיני משרדי ממשלה או בוודאי לא לגורמים מהמגזר הפרטי ויזמים שלכולם יש עניין לממש את התכנית והכול בסדר אבל אנחנו רוצים שלא ידלגו שוב על האלמנטים שיכולים לפגוע בציבור.
יעל כהן-פארן: אני מציעה למחוק את המלים "לבקשת מי שרשאי להגיש את התכנית לגבי הקרקע הנוגעת בדבר" ובמקום זאת לכתוב "לאחר שהוגשה לו בקשה מנומקת של הוועדה המקומית".
יעל כהן-פארן: הנקודה הרביעית מאוד מאוד חשובה.
יעל כהן-פארן: לצמצם ולהגדיר באופן מדויק יותר את הנושאים הניתנים לשינוי.
יעל כהן-פארן: אני מציעה להגדיר רשימת נושאים והיא לא תיעשה כאן בחוק אלא לומר שאנחנו רוצים להוסיף לאחר המלים "או תנאים אחרים הנוגעים לביצועה" את המלים "הכלולים ברשימה שאישר השר באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת".
<תומר רוזנר: את מתכוונת לשר האוצר.
יעל כהן-פארן: היום שר האוצר אחראי אבל בעתיד אולי זה יהיה אחרת.
<תומר רוזנר: אבל זאת הכוונה.
<תומר רוזנר: אין הגדרה בחוק.
יעל כהן-פארן: כן, זאת הכוונה.
יעל כהן-פארן: הכוונה היא להגדיר בצורה מאוד מדויקת.
יעל כהן-פארן: כאן אני באה בקריאה לצמצם את הרשימה של הנושאים שניתנים לשינוי.
יעל כהן-פארן: הרי לא יתכן שיקימו מגדלים או בניינים על קרקע שמזוהמת באסבסט ולא יתנו שום התניות לבדוק את הקרקע, יבטלו את ההתניות של בדיקת הקרקע, ניקויה וטיהורה.
יעל כהן-פארן: הנושא הנוסף הוא לגבי הזכות להתנגדות הציבורית, השימוע.
יעל כהן-פארן: חשוב מאוד לשמור על ההליך השקוף לציבור ושיתוף הציבור.
יעל גרמן: אני חושבת שקיבלו את זה.
דוד אמסלם: אנחנו דיברנו ותומר התייחס לנושא.
יעל כהן-פארן: אני רק אומר למה הכוונה.
יעל כהן-פארן: שבסוף סעיף (ג1)(א) יימחקו המלים "מוסד התכנון יחליט על דרך פרסום הבקשה והליך שמיעת ההערות".
יעל כהן-פארן: אם זה לא שונה.
יעל כהן-פארן: זה מה שמוצע, ואני חושבת שזה לא נכון שמוסד תכנון יחליט לעצמו מה הדרך שבא לו היום בבוקר לשמוע את הציבור.
יעל כהן-פארן: הדברים האלה הוסדרו בחוק התכנון והבנייה ולכן צריך להיות במקום זאת שהפרסום יהיה גם על גבי שלט ובהתאם להסדר הקבוע בסעיף 149 לחוק.
יעל כהן-פארן: יש לי עוד תשע הסתייגויות.
יעל כהן-פארן: אני ממשיכה בהסתייגות השישית.
יעל כהן-פארן: אני מבקשת להוסיף ליווי השינוי בחוות דעת כדי לשמור שהתכנית המאושרת באמת – ושוב אני חוזרת ואומרת שהשינויים שאני מציעה כאן הם כדי למזער את הנזקים - - -
דוד אמסלם: לא צריך לחזור על הדברים.
יעל כהן-פארן: שינוי ההתניה נעשה לאחר שנמצאה חלופה שמבטיחה שהמטרה תהיה מושגת באמצעות חלופה, אני מבקשת לאחר המלים "ובלבד ששוכנע, להוסיף "על סמך חוות דעת של מתכנן מוסד התכנון הקובעת כי השינוי אינו מרע את המצב שהיה אמור להתקיים לו מולאה ההתניה המקורית".
יעל כהן-פארן: זאת אומרת, יש כאן מקום לחוות דעת של גורם מקצועי לא משהו שאפשר לעקוף אותו בצורה קלה.
יעל כהן-פארן: נקודה שביעית.
יעל כהן-פארן: החלת האפשרות על תכניות ישנות בלבד ורק כשהנסיבות מצדיקות את הדבר.
יעל כהן-פארן: אני מציעה לקבוע שהתכנית תחול רק על תכניות שחלפו 12 שנים מיום אישורן ברשומות ורק במקרים כאלה זה מצדיק את הנקיטה בהליך חריג זה.
יעל כהן-פארן: אני מציעה למחוק את המלים "בשים לב למועד שחלף ממועד אישור התכנית ושינוי הנסיבות" ובמקום זה לכתוב "אם חלפו לפחות 12 שנים מיום אישור התכנית ולאחר שמוסד התכנון מצא כי הנסיבות מצדיקות זאת".
יעל כהן-פארן: נקודה שמינית.
יעל כהן-פארן: מי בעל הסמכות לאשר את השינוי.
יעל כהן-פארן: אני סוברת שהוועדה שצריכה להיות זאת שמאשרת את השינוי היא ועדה מחוזית בלבד, ועדה שמכירה את השטח ואת התכניות שנוגעות לשטח ולסביבתו, לתכניות הגובלות ולא ועדות כמו הוותמ"ל שפועלות במישור הכלל ארצי ויש שם הסדרים מאוד בעייתיים.
יעל כהן-פארן: לכן אני מציעה למחוק את "מוסד התכנון המוסמך" במקומו יבוא "הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה".
יעל כהן-פארן: הנקודה האחרונה, ותודה על הסבלנות אדוני היושב ראש, כל עניין המעקב.
יעל כהן-פארן: בעצם אנחנו פותחים כאן פתח להרבה מאוד שינויים וביטול התניות ואנחנו לא קובעים שום אמצעי מעקב.
יעל כהן-פארן: אני מציעה שכל תכנית שעוברת ביטול התניות, זה ידווח למועצה הארצית לתכנון ובנייה ואחת לשנה המועצה הארצית לתכנון ובנייה צריכה גם לפרסם את הדברים האלה ולבוא לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת ולדווח לנו על כל התכניות וההיקפים ובמה היה מדובר.
יעל כהן-פארן: הסעיף שאני מציעה להוסיף, בסוף הסעיף, סעיף קטן חדש, (ג1)(ג): "כל החלטה של שינוי התניה מכוח סעיף זה תדווח למועצה הארצית והרשימה המרוכזת תפורסם באתר האינטרנט של מינהל התכנון.
יעל כהן-פארן: הרשימה המרוכזת תובא מדי שנה בפני ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת אשר תדון בצורך בהמשך הסדר זה".
דוד אמסלם: האם יש לכם התייחסות?
דוד אמסלם: לא חייב.
דוד אמסלם: האם אתם מקבלים חלק מההסתייגויות?
<שירה ברנד: ביקשו שזה יחול בתכנית מפורטת.
<שירה ברנד: זה חל רק על תכנית מפורטת.
<שירה ברנד: אנחנו בסעיף שמדבר על תנאי למתן היתר.
<שירה ברנד: אנחנו לא חושבים שרק ועדה מקומית צריכה לבקש.
דוד אמסלם: לא, לא חשוב לי.
דוד אמסלם: אם אתם מקבלים את חלק מההסתייגויות שלה, כן.
דוד אמסלם: אם לא, תגידו ששמעתם ואתם לא מקבלים אותן.
<שירה ברנד: חלק מהדברים מקבלים וחלק לא.
דוד אמסלם: עוד הסתייגויות.
<תומר רוזנר: אם חברת הכנסת כהן פארן מעוניינת שההסתייגויות יהיו בשם הסיעה, היא צריכה להגיש חתימות.
יעל כהן-פארן: אני אגיש אותן בכתב.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאנחנו מצטרפים לכל ההסתייגויות.
יעל גרמן: אני לא שמעתי אם הייתה הסתייגות לגבי הגבלת הרשאים להגשת הבקשה לביטול ההתניות.
<תומר רוזנר: הייתה.
יעל גרמן: אם כך, אנחנו מצטרפים לכל ההסתייגויות.
<תומר רוזנר: עכשיו יש הסתייגויות חדשות שהוקראו עתה.
תמר זנדברג: בשם סיעת מרצ אני קודם כל מצטרפת להסתייגויות של המחנה הציוני.
תמר זנדברג: הגשתי לדעתי גם חתימות וגם הסתייגויות בכתב.
תמר זנדברג: אני רוצה להדגיש ששתיים מהן, אני חושבת שאפשר עוד לשקול אותן מעבר להליך הפורמלי של ההסתייגויות, כאשר אחת היא הנושא הזה של הגבלת הזמן.
תמר זנדברג: דיברנו על זה אתמול וגם יש לנו ניסיון - אני חייבת להגיד- כאן בוועדה עם ותמ"לים ותכניות אחרות.
תמר זנדברג: יש לנו חשש כבד, וחבר הכנסת מיקי לוי שהיה מבין דוחפי הוותמ"ל בכנסת הקודמת, בכנסת הזאת כל פעם אומר ומכה על חטא.
תמר זנדברג: אנחנו באים לכאן ושומעים את הממשלה ומתכוונים כוונה מסוימת, ואחר כך מסתבר שזה כלי מאוד נוח ומאוד קל, אז אומרים שיש לעוד דברים.
דוד אמסלם: זה נכון לגבי כל דבר.
תמר זנדברג: נכון, אבל כאן יש לנו הזדמנות מבעוד מועד לעצור את זה.
תמר זנדברג: באמת, מה מונע מתכנית שניתנו לה התניות ואחרי שנה לבוא ולבקש הקלה מההתניות האלה?
דוד אמסלם: היא הסבירה.
דוד אמסלם: אני שאלתי.
תמר זנדברג: היא הסבירה, אבל ההסבר.
דוד אמסלם: את לא מקבלת את ההסבר.
תמר זנדברג: חלק מההסברים ששמענו כאן אתמול, חלקם בעצם פחות או יותר מייתרים את כל ההליך התכנוני בכלל.
תמר זנדברג: בואו נזכור שתכנית היא חוק.
תמר זנדברג: יש לו מעמד סטטוטורי.
תמר זנדברג: אם אנחנו רוצים לשנות את החוק הזה - - -
דוד אמסלם: לא, תמר, אני רוצה להגיד.
דוד אמסלם: עזבי את זה.
דוד אמסלם: הרי זה דבר שאני ביקשתי כי יש בו הגיון.
דוד אמסלם: היא ענתה תשובה שגם יש בה הגיון ואין לי תשובה לגבי מה שהיא ענתה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, בסוף, לפעמים יש לך איזושהי תכנית או איזושהי התניה שנכנסה ונניח עברה חצי שנה או שנה ומסתבר שבאמת היא כבר לא רלוונטית.
תמר זנדברג: אחרי חצי שנה, אחרי שעבדו כמה שנים על התכנית, פתאום היא לא רלוונטית?
דוד אמסלם: לכן היא צודקת בעניין הזה שאלמנט הזמן כאן, קשה לאמוד אותו.
דוד אמסלם: קשה לתחם אותו.
דוד אמסלם: לכן הדגשנו את זה בחוק ולדעתי זה הערך המוסף.
דוד אמסלם: ועדת התכנון צריכה בעצם לקחת בחשבון את האלמנט הזה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם זה יגיע בסוף לאיזושהי ערכאת ערעור, יגידו להם: לקחתם את זה, תסבירו לנו באופן קונקרטי למה כאן.
דוד אמסלם: שם ייכנסו לרזולוציה האם זה נכון או לא נכון.
תמר זנדברג: יש בזה הגיון.
תמר זנדברג: צריך להבין שאנחנו מחפשים איזון יותר משמעותי.
תמר זנדברג: כי מהצד השני של זה עומד פתח ללחצים מאוד מאוד חזקים.
דוד אמסלם: אני כרגע כאן לא יכול לקחת את זה לחד חד-ערכי.
דוד אמסלם: לכן אנחנו נותנים את המסגרת.
תמר זנדברג: לכן הדבר השני הכללי שרציתי לומר הוא הנושא הזה שגם הזכירה עכשיו חברת הכנסת גרמן של מי רשאי לגשת.
תמר זנדברג: אם זה מוסד ציבור ואיזשהו גוף ציבורי - - -
דוד אמסלם: צמצמנו.
דוד אמסלם: תיקנו את זה.
דוד אמסלם: זה מוסד ציבורי או מי שרשאי להגיש את התכנית.
דוד אמסלם: מי רשאי להגיש את התכנית?
תמר זנדברג: כן, מי רשאי?
תמר זנדברג: כל אחד רשאי.
דוד אמסלם: מי שבעצם בבעלות שלו יש כ-75 אחוזים מזכויות התכנית.
: מעל 75 אחוזים.
דוד אמסלם: מעל.
דוד אמסלם: זה אומר שהוא בעצם הגוף המרכזי כאן בכל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: זה לא כל בן אדם שבא לו או ששולחים מישהו והוא בא ואומר שהוא מגיש.
תמר זנדברג: מי שיזם את התכנית המקורית, הרי מדובר כאן בהתניה מתכנית שכבר התקבלה.
תמר זנדברג: מי שיזם את התכנית המקורית והוא יזם, הוא זה שיכול גם לבקש את הפטור מהתניות.
דוד אמסלם: הוא יכול לבקש.
דוד אמסלם: הרי מה היה החשש?
דוד אמסלם: שבסופו של דבר, שזה לא יהיה כמו בג"ץ שכל איזו עמותה מגישה.
תמר זנדברג: לא זה העניין.
דוד אמסלם: מי מגיש את התכנית?
דוד אמסלם: מי שבעצם יש לו זכויות בקרקע.
דוד אמסלם: מצד אחד אנחנו מאפשרים למדינה להגיש, או למוסדות הציבור להגיש.
תמר זנדברג: תראה מה קורה כאן.
תמר זנדברג: באיזון בין היזם הפרטי לבין מוסד התכנון שמייצג את הציבור, בא היזם הפרטי, הגיש את התכנית, מוסד הציבור אמר שאני מאשר אבל בהתניות האלה.
תמר זנדברג: זה בעצם קולו של הציבור.
תמר זנדברג: עכשיו אנחנו נותנים לאתו יזם עוד פעם.
דוד אמסלם: לשאול אותו את השאלה עוד פעם.
דוד אמסלם: זה לא שהוא שואל ועונה.
תמר זנדברג: אבל החוק כרגע הוא נתן לו רוח גבית לבוא עוד פעם וגם לקבל עוד פעם.
דוד אמסלם: הציבור גם מגיב.
תמר זנדברג: בסדר, אבל דרך המלך של הציבור היא - - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה צמצמנו.
דוד אמסלם: בסופו של דבר מישהו צריך לבקש.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שההיגיון מכתיב בעניין הזה על מנת שבעצם לא כל אחד יבוא ויבקש.
דוד אמסלם: לא כל מי שעבר אומר, יאללה, גם אני שותף.
דוד אמסלם: אמרתי שצריך להגביל את זה.
תמר זנדברג: אבל החשש הגדול הוא לא מאיזה עובר אורח.
תמר זנדברג: החשש הגדול הוא מהיזם עצמו.
תמר זנדברג: מיזם התכנית המקורית.
דוד אמסלם: הוא בעצם לב העניין.
דוד אמסלם: מי יגיש?
דוד אמסלם: אם הוא לא יגיש, מי יגיש?
יעל כהן-פארן: הוועדה המקומית תגיש.
: זה לא יפתור את הבעיות של תמר.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את הרציונל שלך, אבל לא חשוב.
תמר זנדברג: אני אגיד לך.
תמר זנדברג: הרציונל של מה שאתם אומרים עכשיו הוא חותר תחת הרציונל המקורי של התיקון הזה.
תמר זנדברג: הרי הרעיון הוא לפתור בירוקרטיה ולא להציף את מוסדות התכנון.
תמר זנדברג: אנחנו עכשיו יוצרים פתח להציף את מוסדות התכנון בבקשות פטורים מהתניות.
תמר זנדברג: שמראש הייתה מוטיבציה ציבורית לשים אותן.
דוד אמסלם: לדעתי בתהליך, לא שאת לא מבינה, אבל אני לא מקבל אפילו את הנחת העבודה שלך.
דוד אמסלם: הרי היזם הוא יוזם את כל האירוע הזה.
דוד אמסלם: מלכתחילה הוא גם יזם אותו.
תמר זנדברג: והוא קיבל התניה.
תמר זנדברג: אז עכשיו הוא מקבל רישיון לבוא עוד פעם.
דוד אמסלם: אני אומר לך למה אני ביקשתי את זה.
דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו לצמצם כדי שלא יבוא כל אחד שבא לו על ההתניה הזאת, ולא משנה למה, ויגיד שגם הוא רוצה שידונו, ואז מה יקרה?
דוד אמסלם: המוסדות האלה ייסתמו וכל רבע שעה יבוא מישהו.
תמר זנדברג: זה בדיוק מה שיקרה כי היזם יבוא עוד פעם.
דוד אמסלם: אני אומר לך מה עמדתי ובואו נתקדם.
דוד אמסלם: כאן אנחנו מאפשרים ליזם ולמדינה ולרשות המקומית.
דוד אמסלם: אנחנו מצמצמים את זה.
דוד אמסלם: הוא יעלה את זה חזרה למוסדות התכנון, בסדר, ישקלו את זה, אם לא, יגידו לו לא.
תמר זנדברג: זה הרע מכל העולמות.
דוד אמסלם: בואי נתקדם.
תמר זנדברג: אלה שתי ההסתייגויות.
תמר זנדברג: את כל האחרות הגשתי בכתב ואני מבקשת שיהיו בשם הסיעה.
<תומר רוזנר: הערה אחרונה, הפנתה את תשומת לבי עורכת הדין טיסר, שלא אמרתי אותה קודם והיא חייבת להיות בפניכם.
<תומר רוזנר: במסגרת התיקונים הוספנו שבמצב שבו מוסד התכנון לא מחליט בזמן, אפשר לעבור לוועדת המשנה של המועצה הארצית.
<תומר רוזנר: הוספנו שם הוראה שאומרת שאם ועדת המשנה רוצה להמשיך בהליכים מאותו מקום שנפסקו במוסד התכנון, היא יכולה להחליט לעשות זאת.
: אני רוצה לומר מילה במקום הסתייגות.
: אתמול לא אהבתי חלק גדול מהחוק.
: אני חושב שהתיקונים שנעשו מאזנים את זה.
: עדיין יש בעיה שחוקי התכנון והבנייה מתחילים אבל זה מגיע גם בגלל שלפעמים יש התניות שבאות רק לצורך של לתקוע תכנית וזה בעצם מה שרוצים שלא יקרה.
: עם זה אני מסכים.
: בגלל זה אני חושב שצריך גם לגעת מעט בחוק התכנון והבנייה אבל הדברים שנסגרו וההבדל בנוסח מאתמול להיום, הוא הבדל שמים וארץ.
אוסאמה סעדי: אנחנו מצטרפים להסתייגויות שהוגשו מטעם המחנה הציוני ו-מרצ.
דוד אמסלם: נרשם.
<איתן עטיה: אדוני היושב ראש, השלטון המקומי יכול להתייחס?
דוד אמסלם: אנחנו כבר לא שם.
<איתן עטיה: זאת ליבת הפעילות של השלטון המקומי.
<איתן עטיה: נשמח להתייחס.
דוד אמסלם: אני שמעתי אותך שלשום, קראתי את המכתב, לפי מה ששמעתי עכשיו – עשיתי ישיבה לפני כן אצלי בחדר, לפני שבאתי לכאן כדי לוודא, כי הרי אני לא מנהל כאן את הדיון היותר פרטני.
<איתן עטיה: אנחנו לא היינו בישיבה הזאת.
<איתן עטיה: תאפשר לנו לומר את דברנו.
דוד אמסלם: אני לא אאפשר לך לדבר כי אנחנו צריכים להתקדם.
דוד אמסלם: יש עוד ישיבת ועדה שמחכה שנסיים.
דוד אמסלם: מבחינתי מיצינו ואני אגיד לך יותר מזה.
דוד אמסלם: כל ההערות שלי כבר הוטמעו בעניין.
יעל גרמן: האם אנחנו יכולים לצאת להתייעצות סיעתית?
דוד אמסלם: אנחנו מחדשים את הדיון.
דוד אמסלם: אני מביא עכשיו את ההסתייגויות להצבעה.
<תומר רוזנר: ברשותך אדוני היושב ראש, למען הסר ספק, הנושא של שינוי ההתניות.
<תומר רוזנר: אנחנו מבהירים שהתנאים עליהם אנחנו מדברים הם תנאים למתן היתר כדי שלא יתפרש שמדובר בתנאים המהותיים של התכנית, כלומר, גובה הקומות, מספר הבניינים וכולי אלא תנאים שהם תנאים נלווים למתן ההיתר.
יעל כהן-פארן: האם אפשר לבקש את החוק באייפד?
יעל כהן-פארן: לא קיבלנו את הנוסח הסופי.
דוד אמסלם: קחי את שלי.
דוד אמסלם: אני רוצה להביא את ההסתייגויות להצבעה.
<תומר רוזנר: המחנה הציוני הגיש הסתייגויות בכתב.
<תומר רוזנר: אתם רוצים להצביע אחת אחת או על כולן ביחד?
יעל כהן-פארן: אחת אחת.
<תומר רוזנר: מונח בפניכם הנוסח.
<תומר רוזנר: הסתייגות מספר אחת.
דוד אמסלם: יש 14 הסתייגויות.
דוד אמסלם: מי בעד קבלת הסתייגות מספר 1?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 2?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 3?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 4?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 5?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 6?
דוד אמסלם: אחרי כן תסבירו לי למה אני צריך לעשות את הריטואל הטיפשי הזה.
יעל גרמן: כל מה שאתה מצביע עליו הגיוני?
דוד אמסלם: אבל אני מבין שאולי יש לכם טיפת רציונל.
דוד אמסלם: חשבתי שנביא את כל ההסתייגויות ביחד, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 7?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 8?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 9?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 10?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 11?
דוד אמסלם: מי בעד הסתייגות מספר 12?
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות האחרונה של המחנה הציוני שהוגשו בכתב, מספר 13?
יעל כהן-פארן: יש 14 הסתייגויות.
<תומר רוזנר: לנו יש 13.
יעל כהן-פארן: יש אחת שהייתה זהה להסתייגות של מרצ.
<תומר רוזנר: נצביע עליה יחד עם ההסתייגות של מרצ.
דוד אמסלם: סך כל ההסתייגויות של המחנה הציוני לא התקבלו.
יעל כהן-פארן: אלה היו בכתב.
יעל כהן-פארן: היו גם בעל פה.
<תומר רוזנר: ההסתייגות שהצגתם בעל פה זהות להסתייגויות של מרצ.
<תומר רוזנר: עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגויות של מרצ, כאשר הסתייגויות בעל פה שהציגה חברת הכנסת כהן פארן כאן זהות להן למעט אחת.
דוד אמסלם: נצביע על האחת שלא זהה.
יעל כהן-פארן: להוסיף בסוף סעיף קטן (ג1) "כל החלטה של שינוי התניה מכוח סעיף זה תדווח למועצה הארצית והרשימה המרוכזת תפורסם באתר האינטרנט של מינהל התכנון.
יעל כהן-פארן: הרשימה המרוכזת תובא מדי שנה בפני ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת אשר תדון בצורך בהמשך ההסדר".
דוד אמסלם: אנחנו עוברים להסתייגויות של מרצ.
תמר זנדברג: אפשר להצביע על כולן ביחד.
<תומר רוזנר: המחנה הציוני מצטרף להסתייגויות של מרצ.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של מרצ אליהן הצטרפו המחנה הציוני, יש עתיד והרשימה המשותפת?
<תומר רוזנר: שתי הסתייגויות של סיעת יש עתיד שמונחות בפניכם בכתב.
יעל כהן-פארן: המחנה הציוני מצטרף אליהן.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של סיעת יש עתיד אליהן מצטרף המחנה הציוני?
דוד אמסלם: ההסתייגויות הסתיימו?
<תומר רוזנר: ההסתייגויות הסתיימו.
<תומר רוזנר: צריך להצביע על ההצעה לקריאה שנייה ושלישית כנוסח הוועדה עם השינויים.
דוד אמסלם: מי בעד אישור החוק כפי שהוקרא בנוסח הוועדה עם השינויים שהוקראו?
דוד אמסלם: נמנעים - 1 <פרק י"ב, סעיף 60 (תכנון ובנייה), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבל.
דוד אמסלם: אני קובע שהחוק עבר ברוב של תשעה תומכים, חמישה מתנגדים ונמנע אחד.
דוד אמסלם: תודה רבה לכולכם.
דוד אמסלם: מי ביקש רביזיה?
דוד אמסלם: אני מבקש רביזיה.
: גם אני מגיש.
דוד אמסלם: רבותיי, אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: אני מבקש להצביע על הרביזיה שהגישה חברת הכנסת כהן פארן וחבר הכנסת יעקב אשר.
דוד אמסלם: לגבי הדיון הקודם.
דוד אמסלם: אנחנו נצביע ונמשיך את הדיון.
דוד אמסלם: יש לך דקה להציג את הרביזיה.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להדגיש נקודה.
יעל כהן-פארן: קודם הגשתי הסתייגויות ונציגת מינהל התכנון לא קיבלה אותן.
יעל כהן-פארן: היא לא נימקה אותן בצורה משמעותית.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להעלות דבר אחד שעל בסיסו אני מבקשת לקבל את הרביזיה שלי.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהחוק נותן מענה לכל ההתניות באשר הן בצורה מאוד רחבה והנושא של קרקעות מזוהמות, גם נאמר לי על ידי שירה, נציגת מינהל התכנון, ממלאת מקום ראש המינהל, שזה לא בדיון כי יתנו לזה מענה כי צריך חלופה.
יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שכאשר נפתח פתח, הוא נפתח.
יעל כהן-פארן: אני יודעת, ואני אתן דוגמה מאכזיב שיש שם תכנית שהמשרד להגנת הסביבה לדוגמה דרש מהם כחלק מהתניות התכנית לעשות טיהור של האסבסט בתחומים של התכנית ו-500 מטרים מסביבה.
יעל כהן-פארן: מתוך שיקולי בריאות הציבור ומתוך לחץ של היזמים לא בוטלה ההתניה לגמרי אבל מאוד מאוד צומצמה.
דוד אמסלם: את כבר נימקת את זה.
יעל כהן-פארן: היא צומצמה למאה מטרים.
יעל כהן-פארן: את זה לא אמרתי.
יעל כהן-פארן: מה שאני מנסה להגיד זה שלעניות דעתי הנושא של קרקעות מזוהמות ספציפית צריך להיות מוחרג בצורה מפורשת בחוק ואת זה אני מבקשת מהוועדה לאשר ולכן אני מבקשת את הרביזיה.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו מצביעים על הרביזיה.
תומר רוזנר: אולי יעקב אשר רוצה לנמק.
תומר רוזנר: הוא לא חייב.
דוד אמסלם: הוא לא חייב, הוא גם לא ינמק.
דוד אמסלם: מי בעד קבלת הרביזיה כפי שהציגה אותה חברת הכנסת יעל כהן פארן וחבר הכנסת יעקב אשר?
דוד אמסלם: עבדאללה, אתה הצבעת בעד?
דוד אמסלם: אני קובע שהרביזיה לא התקבלה.
דוד אמסלם: שמונה מול ארבעה.
דוד אמסלם: אנחנו ממשיכים את הדיון בו התחלנו.
נאוה בוקר: אנחנו מתחילים בדיון.
נאוה בוקר: הדיון שלנו היום יעסוק בחסמי כבאות והצלה בפרויקטים של התחדשות עירונית והדיון הזה הוא למעשה המשך לדיון שערכנו בחודש מרס האחרון, על פי בקשתו של סגן ראש עיריית חולון, שי קינן וגורים נוספים.
נאוה בוקר: בזמנו דיברנו על כך שאין מענה של כיבוי והצלה ברחובות צרים וכתוצאה מכך באופן שכונות, התושבים לא יכולים לקבל סיוע ממשי במקרה חירום.
נאוה בוקר: נציג רשות הכבאות הארצית בזמנו, באותו דיון, היה מפקד תחנת הכבאות בחולון, רונן מכטייב והוא מסר שהתחיל תהליך ומצאו פתרון לנושא בעזרתו של רכב כיבוי, שהיה אמור להיכנס כפיילוט ניסיוני בבני ברק, נכון?
נאוה בוקר: ושאם הניסיון הזה יתברר כמוצלח, אז הפיילוט הזה, המודל הזה, יועתק גם לערים נוספות כולל חולון.
נאוה בוקר: כשנסיים, בהמשך הדיון, אנחנו נשמע גם מרונן איפה הנושא עומד היום ומה נעשה מאז.
נאוה בוקר: חשוב לי לציין שהדיון הזה מתקיים גם כי קיבלנו תלונות על כך שיש החמרה בנושא הזה בעניין, וישנה תקנה חדשה שקובעת שלא יינתנו היתרי בנייה למבנים.
נאוה בוקר: ישנה תקנה חדשה שקובעת שלא יינתנו היתרי בנייה למבנים מעל 13 מטרים אם הם נמצאים ברחוב שאין לרכב כיבוי אפשרות לעבור בו.
נאוה בוקר: הבעיה היא שלרוב מדובר בפרויקטים של פינוי בינוי ותמ"א 38 ואנחנו חושבים שזה מצב בלתי נסבל, כי זה חטא על פשע.
נאוה בוקר: לא רק שהרשות לא יכולה לספק מענה בזמן חירום לאזרחים שחיים בקומות גבוהות וברחובות צרים, אלא שגם זה מונע קידום פרויקטים שהם חיוניים ביותר למשפחות צעירות, לשכבות חלשות ולמעמד הביניים.
נאוה בוקר: וכולנו יודעים שפרויקטים כאלה של פינוי בינוי, של תמ"א 38, הם לפעמים הסיכוי היחיד שלהם לרכוש דירה.
נאוה בוקר: אז חברים, אני חושבת שכדי שננסה לעצור את שרשרת הכשלים הזאת, אנחנו נתחיל בדיון.
נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע ראשית מנציג התאחדות בוני הארץ, תציג את עצמך.
נאוה בוקר: אתה הוא זה שפנית אלי בבקשה לערוך דיון נוסף.
<אמיר הלר: עורך הדין אמיר הלר, משנה למנכ"ל בהתאחדות בוני הארץ.
<אמיר הלר: קודם כל תודה גברתי, שקיימת את הדיון הזה בלוח זמנים מאד קצר.
<אמיר הלר: בהחלט מדובר בפרויקטים חשובים, מצילי חיים בעצמם, כל פרויקטי ההתחדשות העירונית.
<אמיר הלר: המדינה משוועת לפרויקטים האלה, משוועת ליחידות הדיור.
<אמיר הלר: מעבר לחיזוק ולביטחון הלאומי שזה נותן לדיירים, היא משוועת ליחידות הדיור הנוספות שמתווספות להיצע הדירות שממילא הוא בחוסר.
<אמיר הלר: לצערנו הרב, מעבר לקשיים הרגילים שהפרויקטים האלה נושאים עימם, אנחנו חווים לאחרונה קשיים קשים שקרו גם בעבר, אבל טיפה נפתרו ועכשיו חזרו שוב, שכיבוי אש, לא כתוצאה מתקנה, אלא כתוצאה מהחלטה פנימית שלהם, החליטו לא להעניק היתרים, או ליתר דיוק להעניק את ההיתר הזה בשלבים.
<אמיר הלר: להגיד תתחילו חפירה ודיפון, שזה שלב ראשון ואחרי זה נראה אם ייפתר עניין רוחב הכביש, אז ניתן לכם את ההמשך.
חמד עמאר: איזה רוחב צריך?
<אמיר הלר: הם דורשים כרגע, הם מפרשים את התקנות בצורה שגויה ומינהל התכנון כבר בשנת 2014 כתב להם שהם מפרשים את ההנחיה בצורה לא נכונה בכלל, כשרוחב הכניסה מדובר לפי התקנות בתוך המגרש עצמו ולא בכביש המוביל למגרש, אלא בתוך המגרש עצמו.
<אמיר הלר: בא כיבוי אש, מפרש את זה את כל הרחוב והקבלן, היזם, לא אחראי לתשתיות ברחוב ולא מסוגל להרחיב את הרחוב הקיים ולמעשה הוא חתום עם דיירים, אמור לבצע להם את הפרויקט לפי לוחות זמנים.
<אמיר הלר: גם ככה הוא נקלע להרבה מאד קשיים כדי להוציא לפועל את הפרויקט ובסוף אומרים לו לא, עכשיו, עד שרוחב הכביש לא יהיה לטעמנו לא נרשה לך את הפרויקט.
<אמיר הלר: זה מצב אבסורדי לחלוטין.
חמד עמאר: לא ענית לי על השאלה.
חמד עמאר: שאלתי אותך שאלה פשוטה – מה הרוחב שדרוש?
<אמיר הלר: אני אומר, הרוחב שדרוש בתוך המגרש הוא ארבעה מטרים.
<אמיר הלר: הם מפרשים את זה לרוחב הכביש שמוביל בכלל בכל הרחוב שיהיה ארבעה מטרים ללא מכשולים.
<אמיר הלר: קרי, גם ללא המכוניות שחונות בצידי הדרך.
<אמיר הלר: בסדר?
<אמיר הלר: מצב כזה ברוב השכונות הוותיקות לא קיים ושירה ברנט, עוד בשנת 2014 אמרה להם – הפרשנות המוצעת על ידיכם לא מאפשרת בנייה ברחובות עירוניים רבים ברחבי המדינה ומעבר לזה שאתם מפרשים לא נכון את התקנות, גם מהטעם הזה אין באפשרותנו להסכים לפרשנות השגויה שלכם.
<אמיר הלר: זה היא כתבה את זה בשנת 2014.
<אמיר הלר: זו בעיה ראשונה.
<אמיר הלר: הבעיה הזאת חייבת להיפתר ועוד לפני שפנינו אלייך גברתי, אנחנו פנינו לכבאות ואמרנו בואו נציע פתרון משולב למינהל התכנון, שבו אולי ברחובות צרים יותקנו אמצעים נוספים שתחשבו שנכון לעשות.
<אמיר הלר: אתם תציעו את הפתרונות שצריך מבחינת כיבוי ואולי נמצא איזה שהוא פתרון ביניים, שאנחנו כאלה שבונים נשקיע יותר בתשתיות הבטיחות והכיבוי, שאתם חושבים שהם מספיקים במקומות שבהם יש רחובות צרים.
<אמיר הלר: מאז ועד היום לא קיבלתי תשובה, לצערי, כי רציתי לפנות יחד עם הכיבוי למינהל התכנון ולנסות להציע פתרון ביניים.
<אמיר הלר: לכן פנינו אלייך כמוצא אחרון לנסות לפתור את הפלונטר הזה.
נאוה בוקר: יש לי שאלה.
נאוה בוקר: כמה פרויקטים כרגע מעוכבים בגלל התקנה הזאת?
<אמיר הלר: תראי, היום במדינת ישראל, בשנת 2016, 12% מכלל התחלות הבנייה הן בהתחדשות עירונית.
<אמיר הלר: 12% מכלל התחלות הבנייה הן בהתחדשות עירונית.
<אמיר הלר: אני לא יודע עד כמה הכיבוי עושה את זה באופן גורף.
<אמיר הלר: אני יודע שבמחוז דן כרגע כל ההיתרים תקועים ולכן אני מאד חושש שזה ישפיע על קצב התחלות הבנייה של שנת 2017.
<אמיר הלר: מדובר ב-12% מ-מעל 50,000.
<אמיר הלר: זה המון יחידות דיור שהשוק משווע אליהן.
<אמיר הלר: בעיה שנייה, שגם ידועה לכבאות כבר למעלה משנה, יש מקומות שעושים תמ"א 1 – תמ"א חיזוק ובנייה מעל הבניין.
<אמיר הלר: לא הורסים ובונים מחדש.
<אמיר הלר: שם הרבה פעמים, לאור הדרישות העירוניות לחנייה ותקן החנייה ובגלל שהמגרש הוא צר וקטן, למעשה נדרשים לשים מכפילי חנייה חשמליים.
<אמיר הלר: כיבוי אש הוציא טיוטת תקנות, שלא נכנסה לתוקף, אבל הוא פועל לפיה.
<אמיר הלר: הוא פועל לפיה למרות שהיא לא בתוקף והוא יודע שהיא לא בתוקף והוא עדיין פועל לפיה, שאומרת שלמתקן כזה יש להתייחס כאל מפעל פלסטיק.
<אמיר הלר: מה המשמעות?