GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיכה דרורי: לנו יש בעיה, כי אצלנו הכול זה בתאגיד, אין אצלנו בן-אדם פרטי.
דוד אמסלם: אז אתה בעצם שואל למה זה פי ארבעה.
<מיכה דרורי: פי ארבעה זה בלתי סביר.
דוד אמסלם: בלתי סביר באיזה נושא?
<מיכה דרורי: בחקיקה הישראלית העבירה נעשתה - - -
אוסאמה סעדי: זה לא מידתי.
<ארז קמיניץ: סוכם פי שלושה.
<לירון אדלר-מינקה: עם הממשלה סוכם פי שלושה.
<מיכה דרורי: זה לא מידתי.
<מיכה דרורי: לתאגידים עושים כפל קנס.
אוסאמה סעדי: רציתי לדבר על זה בכללי, אבל אמרתי מה זה אכפת - - -
דוד אמסלם: אומרת לי לירון שעם הממשלה סוכם פי שלושה.
דוד אמסלם: כל מספר זוכה פה מבחינתי, זה לא חשוב.
<אשרת מימון: אפשר, אדוני?
דוד אמסלם: בפעם הקודמת הצבעת, וכשרציתי לתת לך את זכות הדיבור פשוט לא היית בחדר, אז בבקשה.
<אשרת מימון: נדרשתי לטלפון, אני מצטערת.
<אשרת מימון: בסעיף 222(ג) בעמוד 9, קודם נאמר שזה יחול גם על גן לאומי בטרם הכרזה, רציתי להבין למה.
דוד אמסלם: דיברנו על זה, לא היית, אנחנו מתקדמים.
<אשרת מימון: אדוני, כשהייתי פה ורציתי להעלות את זה אז אמרת לי אחר כך.
דוד אמסלם: אמרתי, אשרת, עניתי, נקודה, את רוצה?
דוד אמסלם: אחרי זה אני אספר לך.
דוד אמסלם: בבקשה, ממשיכים להתקדם.
<אשרת מימון: אני לא זוכרת שהיה מענה לזה.
דוד אמסלם: אמרתי, בדיוק כשיצאת דיברנו על זה.
דוד אמסלם: 230, בבקשה, ממשיכים.
דוד אמסלם: מלכיאלי, זה מפריע לי.
דוד אמסלם: אתם רוצים ללכת אלי לחדר?
דוד אמסלם: יש שם קפה, זה קרוב גם.
אוסאמה סעדי: מה היה המצב היום?
<ארז קמיניץ: אותו דבר.
דוד אמסלם: אותו דבר.
דוד אמסלם: אני מניח שאותו דבר.
אוסאמה סעדי: אני שואל, למה עושים?
<עמית אופק שמל: אותו דבר, למעט סעיף 3.
דוד אמסלם: אתה ישר שואל למה?
עבדאללה אבו מערוף: למה שמתם את (3)?
<עמית אופק שמל: בגלל שיש בעיה מול רשות הרישוי.
<עמית אופק שמל: הסיפור הוא כזה, לפעמים יש מצב שהוועדה מחליטה לתת אישור, ואז בא מהנדס הוועדה וחותם על ההיתר.
<עמית אופק שמל: המהנדס אומר: ההיתר לא חוקי, אבל מה אני אעשה?
<עמית אופק שמל: הוועדה החליטה.
<עמית אופק שמל: לכן כתבנו גם את "בעל תפקיד במוסד תכנון שחתם על היתר או על אישור אחר" שהם בניגוד להוראות לפי חוק זה.
<עמית אופק שמל: זאת אומרת, להגיד, החתימה על ההיתר הוא לא דבר טכני, אלא הוא מהותי.
<עמית אופק שמל: צריך לבדוק שההיתר שניתן באמת תואם את התוכנית.
אוסאמה סעדי: אבל למה הורדת את המילים "ביודעו שהם"?
אוסאמה סעדי: איפה אלמנט ה"יודעין"?
<עמית אופק שמל: כי נכון להיום לפי חוק - - -
אוסאמה סעדי: כי בכל זאת אתה מדבר על עבירה פלילית של שלוש שנים, צריך להיות - - -
<עמית אופק שמל: בגלל שלפי דיני עונשין זו עבירה של מחשבה פלילית.
<ארז קמיניץ: יש פה מחשבה פלילית.
אוסאמה סעדי: נו, אז?
עבדאללה אבו מערוף: אין את זה, בסדר.
אוסאמה סעדי: נוריד את זה, עבדאללה.
<עמית אופק שמל: בכל מקום שלא כתוב אחרת - - -
<ארז קמיניץ: זו טעות שלנו.
<לירון אדלר-מינקה: זה רק עניין של נוסח.
<לירון אדלר-מינקה: חוק העונשין קובע שאם לא קבעת משהו אחר אז בכל עבירה פלילית אתה צריך להוכיח שמישהו ידע שהוא עושה את העבירה.
<עמית אופק שמל: מחשבה פלילית.
<עמית אופק שמל: זה ביודעין.
<ארז קמיניץ: לא היינו צריכים לכתוב את המילים.
אוסאמה סעדי: אבל קבעתם שכל העבירות האלה הן באחריות קפידה.
<עמית אופק שמל: זה לא.
<עמית אופק שמל: העבירה הזאת לא.
<ארז קמיניץ: את אלה לא.
אוסאמה סעדי: רק העבירה הזאת?
<ארז קמיניץ: זאת לא.
אוסאמה סעדי: אז איך אני אדע?
<ארז קמיניץ: יש כמה כאלה.
<עמית אופק שמל: יש רק אחת שכן.
<עמית אופק שמל: רק ה-222, שם כתוב.
<ארז קמיניץ: איפה שאחריות קפידה כתוב "אחריות קפידה".
דוד אמסלם: מתקדמים הלאה.
דוד אמסלם: 231.
עבדאללה אבו מערוף: אתם חושבים שעד עכשיו היו מקרים כאלה?
עבדאללה אבו מערוף: פשוט מאוד אנחנו לא מתייחסים לזה בגלל שזה - - -
<ארז קמיניץ: היו מעט מקרים.
<ארז קמיניץ: לא כולם במגזר.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא בעד מקרים כאלה.
דוד אמסלם: אבל, עבדאללה, אתה מעיר עוד לפני שקראנו את הסעיף.
אוסאמה סעדי: הוא מדבר על הסעיף הקודם.
עבדאללה אבו מערוף: על מה שקראנו.
דוד אמסלם: הקודם?
דוד אמסלם: כבר עברנו אותו.
דוד אמסלם: מה כתוב בסעיף הזה?
אוסאמה סעדי: מה זה מכון בקרה?
דוד אמסלם: ראיתי את מכון הבקרה.
דוד אמסלם: מה כתוב בסעיף?
<ארז קמיניץ: מי שמפעיל מכון בקרה בלי רישיון.
<עמית אופק שמל: זה הפעלת מכון בקרה ללא רישיון.
דוד אמסלם: עדיין לא גמרנו את החקיקה לגבי זה.
<ארז קמיניץ: החקיקה נגמרה, רק מכוני הבקרה עוד לא התחילו לפעול כי יש עוד הארכה בצו של שר האוצר, אבל החקיקה גמורה.
<ארז קמיניץ: הכול מוכן, רק צריך שאנשים יבואו לרצות.
אוסאמה סעדי: איך אתה מכניס את זה כשאין עדיין?
<ארז קמיניץ: יש.
דוד אמסלם: אני עדיין, כמדומני, מנהל פה עם מינהל התכנון את הנושא הזה.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה על הרישוי?
דוד אמסלם: זה מכוני הבקרה.
דוד אמסלם: התקנות של מכוני הבקרה.
<ארז קמיניץ: איזה תקנות?
<ארז קמיניץ: תקנות שמונעות הפעלה?
דוד אמסלם: עד היום יש ויכוח, אני אספר לך, בין - - -
<ארז קמיניץ: עם מכבי-האש?
דוד אמסלם: הם היו כאן, לא אישרנו את זה, אז אתם בונים כבר על זה בהמשך.
<ארז קמיניץ: קודם כול, אין לי בעיה שסעיף 231 יכנס לתוקפו כאשר מכון הבקרה - - - .
<ארז קמיניץ: תחליף את זה לכניסה - - -
דוד אמסלם: אתה אומר שבעצם מי שמקים מכון בקרה - - -
<עמית אופק שמל: זה קיים גם היום.
<ארז קמיניץ: עוד לא אישרנו אגרות ותעריפים ועוד כל מיני.
דוד אמסלם: כמה דינו מאסר?
אוסאמה סעדי: שלוש שנים.
<ארז קמיניץ: לא, זה קנס.
אוסאמה סעדי: זה קנס, אין מאסר.
דוד אמסלם: אין מאסר?
דוד אמסלם: אתה אומר ככה, אחד שעשה עבירת בנייה נכניס אותו שלוש שנים; אחד שמפעיל מכון ועושה כסף ואין לו רישיון - - -
<עמית אופק שמל: אדוני, העתקנו את זה מתיקון 101, סעיף 204(ה) לחוק הקיים, בעצם זאת הייתה אותה עבירה.
<ארז קמיניץ: נכון, אתה צודק.
אוסאמה סעדי: אבל מה זה מכון בקרה?
אוסאמה סעדי: תסביר לי.
דוד אמסלם: בסוף, תראה, כשאתה לוקח בפאזל מפה קצת, מפה קצת, מפה קצת, צריך לצאת הפרצוף, אז אם לא יוצא לך אף במקום אתה בודק למה.
<ארז קמיניץ: אדוני, אתה צודק.
<ארז קמיניץ: בעיני זו עבירה חמורה מאוד.
אוסאמה סעדי: ארז, מה זה מכון בקרה?
אוסאמה סעדי: רק תסביר לי.
דוד אמסלם: תבדקו את זה.
עבדאללה אבו מערוף: בוא נעבור עכשיו על מכון בקרה.
אוסאמה סעדי: עבדאללה, אתה יודע מה זה מכון בקרה?
אוסאמה סעדי: מה כן?
עבדאללה אבו מערוף: הוא מספר על זה, בבקשה.
דוד אמסלם: במשפט אחד.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע מקדמים גם את התקנות של הסיפור הזה.
דוד אמסלם: המדינה רוצה בעצם להוציא מכוני בקרה החוצה, כשאזרח רוצה לבוא, במקום שהוא יבוא לעירייה עכשיו ויעבור את כל המדורים בתוך העירייה וכו', יהיה מכון פרטי שיעביר אותו שם, שייתן לו את החותמת.
דוד אמסלם: ואז הוא יבוא לעירייה, היא תבדוק את הניירת ותריץ את זה.
דוד אמסלם: זה בעיקר ברפורמה של קידום הדברים.
אוסאמה סעדי: הפרטה.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא רפורמה.
דוד אמסלם: איווה, בסדר, אבל זה דיון אחר.
דוד אמסלם: שאלת שאלה, בזה נגמר.
<ארז קמיניץ: זה כבר עבר.
עבדאללה אבו מערוף: מה זה?
עבדאללה אבו מערוף: איפה עבר?
<ארז קמיניץ: בתיקון 101.
דוד אמסלם: אבל, עבדאללה, זה לא הסעיף, זה לא הנושא שלנו.
דוד אמסלם: הוא שאל שאלה, עניתי לו.
דוד אמסלם: 232, בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: בזמננו עבר מכון בקרה?
אוסאמה סעדי: אז זה לגבי העונשים.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא יהיה חסם לבנייה, לאישור תוכניות?
דוד אמסלם: עבדאללה.
עבדאללה אבו מערוף: זה חבל, בסדר.
עבדאללה אבו מערוף: ואתם עוד מעלים את זה כאן, לא יודע.
דוד אמסלם: עבדאללה, זה לא קשור לעניין כרגע.
דוד אמסלם: הוא שאל שאלה, אני עניתי מה זה החוק הזה.
דוד אמסלם: עדיין אנחנו בתקנות שלו בחוק אחר לגמרי, לא קשור לזה.
דוד אמסלם: אמרתי להם: רבותי, קחו את הסעיף הזה, תשפצרו אותו בנושא של הענישה.
אוסאמה סעדי: אבל אני עכשיו מדבר על הסעיף הזה מבחינת ענישה.
דוד אמסלם: אמרתי, כרגע מבחינתך הסעיף הזה לא סגור, בסדר?
דוד אמסלם: נחזיר אותו חזרה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הכול הולך לפי כתב האישום.
<נירית אהרון: אפשר שאלה, בבקשה, אדוני?
<נירית אהרון: תודה, אדוני.
<נירית אהרון: לעניין הסעיף הזה התובעים של רשות הטבע והגנים אומנם כיום לא מוסמכים לפי חוק התכנון והבנייה, אבל יכול להיות שבעתיד הם כן יוסמכו, והם יוכלו להגיש כתבי אישום מטעם המדינה.
דוד אמסלם: מה זה יכול להיות בעתיד?
<ארז קמיניץ: אז תבואו בעתיד.
דוד אמסלם: כשהם יוסמכו אז אנחנו נתקן את הסעיף.
דוד אמסלם: הרי זה יבוא.
דוד אמסלם: אם הם יבואו, באותה חקיקה אני מניח שכבר יתייחסו גם לזה.
<נירית אהרון: אני רק אומרת, ההסמכה לא טעונה תיקון בחוק.
<נירית אהרון: היועץ המשפטי בעיקרון יכול להסמיך אותם גם היום, השאלה אם אפשר שבמקרה כזה - - -
דוד אמסלם: תדברי אתם אחר כך.
דוד אמסלם: אני גם אדיש לעניין הזה, בבקשה, יכול להיות שתעשו כאן איזושהי פרוצדורה קצרה בהיבט הזה אם תחליטו.
<עמית אופק שמל: מה הם רוצים?
<עמית אופק שמל: הסמכה?
<עמית אופק שמל: אנחנו לא מסמיכים.
<עמית אופק שמל: לא יכולים להסמיך.
<ארז קמיניץ: לא מסמיכים.
דוד אמסלם: מה שהיא אומרת בגדול, אם אתם רוצים להכניס כאן סעיף סל שמאפשר לכם גמישות להכניס, אז תגידו לנו.
<נירית אהרון: לא התכוונתי לזה, אדוני.
<ארז קמיניץ: היא רוצה שזה יהיה לרט"ג.
<לירון אדלר-מינקה: שהכסף יהיה לרט"ג.
דוד אמסלם: אה, את מדברת עכשיו על הזווית של הכסף?
<ארז קמיניץ: כן, לגמרי.
<נירית אהרון: כן, לזה התכוונתי.
<נירית אהרון: בזה עוסק הסעיף.
דוד אמסלם: יש לכם מספיק כסף.
<לירון אדלר-מינקה: סימן ה', אמצעי אכיפה נוספים – בעצם, הסימן הזה מדבר על אמצעים נוספים שבית-המשפט יכול להטיל בנוסף לקנסות שדוברו כאן קודם, צווים נוספים שאפשר להטיל.
דוד אמסלם: אני לא אשאל אתכם מה זה סימן ד', אבל תתקדמו.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה גזור הדבק או ששינתם פה משהו?
אוסאמה סעדי: למה לא לדבר על סעיף סעיף?
אוסאמה סעדי: מה עוד מעט?
אוסאמה סעדי: יש את הסעיף הזה, בוא נדבר עליו.
דוד אמסלם: כשהיא תגמור את ההקראה, אתן לך.
אוסאמה סעדי: גמרנו את הסעיף.
דוד אמסלם: לא, תמשיכי.
<עמית אופק שמל: זה כמעט גזור הדבק, אדוני, זה דומה.
אוסאמה סעדי: אנחנו מתחילים מהסעיף הראשון.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים פה על פסקי-דין של בית-משפט.
אוסאמה סעדי: ב-233.
דוד אמסלם: (א)?
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על אמצעים נוספים שהם מעבר לקנס ולקנס המתמשך ולכפל אגרה ולכפל שווי ולכל השורה הארוכה שכבר בעונשים.
אוסאמה סעדי: אז יש פה גם את העניין הזה של ההפסקה או אפילו הריסה בסעיף קטן (ב), וגם לעניין שימוש איסור, גם על הפסקת השימוש האסור.
אוסאמה סעדי: אז פה אני מבקש גם עוד פעם להבחין בין בנייה שהיא למטרות רווח בעסקים לבין מגורים.
אוסאמה סעדי: זה דבר ראשון.
אוסאמה סעדי: דבר שני, כאשר אנחנו מדברים על התקופה שבית-המשפט יכול להאריך, זה היה חצי שנה, הארכתם את זה עד ל-12 חודש, זה בסדר.
אוסאמה סעדי: אבל אני מבקש שגם תינתן האפשרות, במיוחד במגורים, בעסקים - - -
דוד אמסלם: זה בסעיף 235.
דוד אמסלם: אתה רוצה 24 חודש?
אוסאמה סעדי: אין לי בעיה עד שנה, אבל אם יש אפשרות שבית-המשפט יוכל להאריך את הצו אם יש היתכנות תכנונית או יש אפשרות להכשיר את הבנייה.
אוסאמה סעדי: בכל זאת, הליכי התכנון הם לא רק אפשר בשנה, ארז.
אוסאמה סעדי: אם הוא יבוא לבית-משפט ויראה שיש כבר תוכנית מתאר מוצעת, היא הופקדה, יש כבר דיבורים, מכוחה אפשר להכשיר את הבנייה הזאת, אז שתהיה לבית-המשפט האפשרות להאריך את הצו הזה לעוד תקופות.
דוד אמסלם: אגיד לך מה מפריע לי בהערה שלך.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כאן בעיכוב ביצוע?
<לירון אדלר-מינקה: לא.
<עמית אופק שמל: פה מדובר על הסמכות של בית-המשפט בעת מתן גזר-הדין לקבוע מועד כניסת הצו לתוקף.
<קריאה: סמכות.
אוסאמה סעדי: לא עיכוב ביצוע.
אוסאמה סעדי: אחרי, בעונש, הוא מדבר על חודשים.
<עמית אופק שמל: הוא אומר שאתה יכול לתת לו 12 חודשים.
<עמית אופק שמל: אחרי 12 החודשים האלה מגיע הסימן של עיכוב ביצוע שעוד לא הגענו אליו.
<לירון אדלר-מינקה: עיכוב ביצוע גם על זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש גם עוד שלב של עיכוב ביצוע, אבל אני אגיד לך מה מטריד אותי בשאלה שלך.
דוד אמסלם: בדיון הקודם שעשינו על דהמש, החבר'ה שם אמרו למה בבתי-המשפט בעצם הסיפור הזה מתגלגל 15 שנה.
דוד אמסלם: ביקשתי מנציג ראש הממשלה לקיים דיון, לדעתי, דיון בממשלה ולהביא את כל הגורמים.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שאירועים כאלה מתגלגלים בבתי-משפט 15 שנה, שיבדקו גם למה.
דוד אמסלם: זה חלק מהסיבות שאתה עכשיו, תחליט – דרך אגב, טענתם, למה זה לוקח 15 שנה?
דוד אמסלם: למה לא ביום הראשון?
דוד אמסלם: ואני אמרתי שזה נכון.
דוד אמסלם: חלק מהבנייה, וגם בבוקר ראינו כאן, וסיפרתי שראש עיריית - - - היה כאן, ואמר: רבותי, אני מעדיף שתבואו בהתחלה, לא כשהבניין כבר עומד.
דוד אמסלם: ואני מסכים אתו עם כל מילה שהוא אמר.
אוסאמה סעדי: פה כבר מדברים על בנייה כבר בשלב שיש גזר-דין, שבית-משפט כבר נתן לו קנס.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על אמצעים נוספים.
דוד אמסלם: לכן אמרנו, 12 חודש זה הרבה זמן, הבן-אדם יכול לבוא בדיאלוג עם הרשות המקומית, לנסות להסדיר.
דוד אמסלם: אם בסופו של דבר גם הם יצרו לו אופק, אז הוא יגיד להם: רבותי, הנה, יש לי אופק, יש לי.
אוסאמה סעדי: על זה אני מדבר.
<ארז קמיניץ: על זה יש עיכוב ביצוע.
דוד אמסלם: יש עיכוב ביצוע.
<עמית אופק שמל: עוד לא הגענו לסימן של העיכוב.
אוסאמה סעדי: יש את עיכוב הביצוע הכללי.
<ארז קמיניץ: רק מה שקורה זה שנותנים אופק לעוד שלוש שנים, אז ככה זה גם נראה.
<ארז קמיניץ: ואז נהיה דהמש.
דוד אמסלם: ובעוד שלוש שנים מבקשים עוד פעם עיכוב ביצוע, ונהיה עוד שלוש שנים.
<ארז קמיניץ: עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.
<עמית אופק שמל: אם אדוני הזכיר את דהמש, בדהמש היו צווים מינהליים שעוכבו במשך יותר משבע שנים.
דוד אמסלם: אבל זה הדיון שהיה.
דוד אמסלם: הרי איך הגענו בסוף – אומרת כאן מנהלת המחוז: לכולם יש צווי הריסה.
דוד אמסלם: אני שואל אותם: אז למה לא הרסתם?
דוד אמסלם: כמה זמן האירוע?
דוד אמסלם: 20 שנה.
דוד אמסלם: 20 שנה צווים שיפוטיים ולא הרסתם?
<עמית אופק שמל: יש צווים מינהליים שנתפסו בתחילת הבנייה שם.
דוד אמסלם: עורך-הדין שלהם, שאתם עושים לו ככה בראש גם, למה באתם היום?
דוד אמסלם: הייתם באים בהתחלה.
דוד אמסלם: יש פה איזה חד-גדיא.
דוד אמסלם: תחליט איפה אתה אוחז.
דוד אמסלם: אתה רוצה לאחוז אותו מפה?
דוד אמסלם: בוא נלך אתו עד הסוף מפה.
דוד אמסלם: אתה רוצה מפה?
דוד אמסלם: אבל לא יכול להיות שאתה אוחז אותו איפה שנוח לך תמיד.
אוסאמה סעדי: אני לא אוחז.
<ארז קמיניץ: זה בדיוק זה.
אוסאמה סעדי: בדהמש זה סיפור שדיברנו עליו - - -
<ארז קמיניץ: אבל דהמש יש לנו בכל הארץ עוד הרבה.
דוד אמסלם: עזוב, הבנת את הרעיון, בוא נתקדם.
אוסאמה סעדי: הבנתי את הרעיון.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר להעיר?
דוד אמסלם: איזה סעיפים להוריד?
עבדאללה אבו מערוף: (א).
עבדאללה אבו מערוף: להוריד?
עבדאללה אבו מערוף: את החוק.
עבדאללה אבו מערוף: רוויזיה.
<לירון אדלר-מינקה: איזה סעיף?
דוד אמסלם: לא כל סעיף.
דוד אמסלם: בהתחלה אמרת להוריד את החוק, רשמנו, אבל כנראה שאין הסתייגות כזאת.
דוד אמסלם: אתה יכול להצביע נגדו.
דוד אמסלם: אבל מהרגע הזה, בבקשה, תגיד לנו איזה סעיף.
עבדאללה אבו מערוף: שאלת, עניתי.
דוד אמסלם: אחרי זה אמרת לנו סעיפים.
דוד אמסלם: אחרי זה אמרת לנו להוריד את הסעיף זה, סעיף כזה.
עבדאללה אבו מערוף: העמדה שלנו בינתיים על החוק להוריד את כולו.
עבדאללה אבו מערוף: זה שאנחנו משתתפים זה גם טוב.
עבדאללה אבו מערוף: אבל העמדה היא עקרונית ביותר.
עבדאללה אבו מערוף: (א), על הפסקת ביצוע הבנייה, להוריד על ההריסה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו עדיין גם במצב שהוא משפט ודרכי משפט – עוד פעם אני אומר, ארז לא שמע, ארז בא עם תגבורת, הדרקוניות הזאת, האכזריות הזאת, צריך לרוקן את החוק ממנה.
עבדאללה אבו מערוף: על הפסקת ביצוע הבנייה, זהו, על הריסת הבניין – את זה להשמיט, בסדר?
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך, להוריד את המילה הריסה.
<רוני טיסר: גם ב-(2)?
דוד אמסלם: את רושמת?
עבדאללה אבו מערוף: בהתחשב בנסיבות התכנוניות שקיימות.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר?
עבדאללה אבו מערוף: אם בית-המשפט ישקול ויראה, שיתחשב בנסיבות.
דוד אמסלם: מתקדמים?
דוד אמסלם: בבקשה, רוני.
דוד אמסלם: גם פה, עמית, לגבי ה-30, 21.
<עמית אופק שמל: זה אותו דבר.
דוד אמסלם: זו אותה הערה שהייתה לנו אז.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את (ב), ברשותכם.
דוד אמסלם: מה שקורה כאן, אני מבין ב-(ב) זה שנניח המורשע קיבל איזשהו צו הריסה, והיה לו את המועד שלו על-פי החוק.
דוד אמסלם: נניח שיש לו את – כמה אז נתנו לו?
<יוחאי אלבס: עד 12 חודשים.
דוד אמסלם: עד 12 חודשים.
<עמית אופק שמל: יש לו 30 יום לבצע מרגע שהצו נכנס לתוקף.
דוד אמסלם: זה הזמן שלו.
דוד אמסלם: עכשיו אתה אומר, תוך כדי הזמן שלו בית-המשפט רשאי לתת לבקשת התובע לאחת מהרשויות האוכפות להיכנס ולבצע את הצו?
<עמית אופק שמל: הסעיף הזה בעיקר נכנס למקרה של דברים מסוכנים.
<עמית אופק שמל: זאת אומרת שיש לך צו של מבנה מסוכן.
אוסאמה סעדי: אבל נתת לו תקופה.
דוד אמסלם: עמית, אענה לך, מבנים מסוכנים זה לא בחוק הזה, יש שם חוק דרקוני, חבל על הזמן.
דוד אמסלם: הוא כמעט לא מוגבל.
דוד אמסלם: מה הכוונה שלך?
<עמית אופק שמל: המורשע לא ביצע את הצו.
דוד אמסלם: על אף שלא חלף המועד לביצוע הצו על-ידי המורשע.
<עמית אופק שמל: הרעיון היה פה במקרה הזה, שזה יהיה רק במקום שבו יש איזשהם טעמים מיוחדים שהרשות מבקשת מבית-המשפט לבצע את הצו בזמן המיידי, באופן מיידי.
דוד אמסלם: לגבי כל חוק במדינת ישראל, אם יש טעמים מיוחדים תמיד אפשר לבוא לבית-המשפט לטעון אותם, אתה לא כותב את זה באופן פוזיטיבי.
דוד אמסלם: תראה, זה מגחיך את החוק.
דוד אמסלם: אם אתה נותן לבן-אדם 30 יום - - -
דוד אמסלם: זה מפריע לי, עבדאללה, אני רוצה להתרכז, הרי גם ככה אני כאן משבע, כבר כואב לי הראש רק מהפרטים.
דוד אמסלם: תבינו, אתה נותן לבן-אדם 30 יום, מה יכול להיות, זה קשור גם להערה הקודמת שנתתי לך, אז תבינו, זה אזרח, הוא מסודר.
דוד אמסלם: אמרת לו 30 יום, הוא רוצה להרוס ביום האחרון, בא לו.
אוסאמה סעדי: צריך לתקן פה.
אוסאמה סעדי: אם הם מחליטים ככה, אז שיזמינו - - -
דוד אמסלם: כן, אמרתי.
דוד אמסלם: הם לא יחליטו.
<ארז קמיניץ: אם זה בבית-משפט, ברור שהוא יהיה.
דוד אמסלם: זה לא הקטע.
דוד אמסלם: אתה אומר לבית-משפט שהוא רשאי, אתה נותן איזה טולרנס שהוא לא הגיוני.
דוד אמסלם: אמרתי לך, 30 יום זה 30 יום, לא פעל, בית-המשפט יחליט מה עושים.
דוד אמסלם: עמית, האם יש פה איזה סכום שהוא בעצם קבוע או שאתם הולכים פר עבודה?
<עמית אופק שמל: זה מה שאנחנו רוצים לעשות, ששר האוצר יקבע בעצם איזשהם תקנות.
<עמית אופק שמל: לפי סוג העבודה הוא יקבע תקנות של מהו הסכום, שלא כל פעם זה אומר ככה וזה אומר ככה, ואתה מביא קבלות של הטרקטוריסט ושל - - -
דוד אמסלם: אני מבקש בחקיקה הזאת להביא גם את התקנות כאן לאשר את הסכומים.
<עמית אופק שמל: הן עוד לא קיימות.
דוד אמסלם: תייצרו אותם, עד שאני אעשה את ההצבעה תביא לנו אותן.
<ארז קמיניץ: מקובל.
<ארז קמיניץ: באישור ועדת הפנים.
<עמית אופק שמל: לאישור ועדת הפנים.
דוד אמסלם: תקשיב טוב, בגלל שכל עוד זה לא אושר, העניין הזה יהיה ריק מתוכן.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו עושים אתם כרגע את הנושא, אני מספר לך, כרגע אנחנו מקדמים חקיקה בנושא של האגרות וההיטלים, לא חשוב, משהו ארצי, משהו כולל, זה לא פר עבודה.
דוד אמסלם: אז לדעתי תסתנכרנו עם הדברים האלה ותביאו איזשהם מספרים.
<ארז קמיניץ: כן, אני מכיר את זה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, קחו את זה קטגוריה, הררית, מישור, וכו', קטגוריות כאלה, ותיתנו איזשהו מספר ממוצע ונלך על זה.
עבדאללה אבו מערוף: לפי מה שקיים.
עבדאללה אבו מערוף: למה אתם נותנים לשר האוצר עכשיו את הסמכות?
<ארז קמיניץ: זה מה שהוסבר קודם.
עבדאללה אבו מערוף: לא הסברתם.
עבדאללה אבו מערוף: זה יותר הענשה?
<ארז קמיניץ: לא, במקום שנצטרך להביא כל פעם קבלות כמה עלה כל דבר, אז נביא - - -
דוד אמסלם: עזוב, זה כמו שעשינו בזה, נעשה ממוצע, הרי בסופו של דבר לא נעשה חשבון על כל עבודה, נגיד לו: טוב, הזמין באגר, עכשיו הייתה פה עלייה אז התעכב הבאגר, ונעשה – בסדר, ניתן איזשהו סכום.
דוד אמסלם: אני מניח שזה יהיה סכום שקשור גם למטרז', וכו', ובסופו של דבר מביאים איזשהו ממוצע, וגומרים את העניין הזה.
אוסאמה סעדי: אז שר האוצר באישור ועדת הפנים?
דוד אמסלם: נאשר בוועדת הפנים, בוודאי, את הסכומים, איזו שאלה.
עבדאללה אבו מערוף: זה כתוב?
<רוני טיסר: זה סוכם עכשיו.
דוד אמסלם: למה יש לי תחושה שכל הזמן הסעיפים האלה חוזרים?
דוד אמסלם: כוח סביר, דרך אגב, דיברנו רק לגבי המקרקעין ולא לגבי הבן-אדם, אתם זוכרים?
אוסאמה סעדי: הוא מפקח, הוא לא שוטר.
דוד אמסלם: הוא לא שוטר, זה מה שדיברנו אז.
<עמית אופק שמל: יש פה בעיה, ארז.
<ארז קמיניץ: אמרנו שנחשוב על זה.
<ארז קמיניץ: יש לנו מחלקה פלילית, נחשוב ונחזור עם הצעה.
דוד אמסלם: תרשמו לכם את זה כהערה.
<עמית אופק שמל: רק, אדוני, זה לא חוזר על עצמו פה, כי זאת הסמכות הנלווית לביצוע צו, לצו השיפוטי.
עבדאללה אבו מערוף: זה אותו דבר, שם יש לך צו מינהלי.
אוסאמה סעדי: יהיו שוטרים, הם שיעשו את זה.
<ארז קמיניץ: אבל אתה צריך לכתוב את זה עוד פעם.
<עמית אופק שמל: אתה צריך לכתוב את זה, אחרת זה לא - - -
דוד אמסלם: אני רק אומר, צריך להיות איזשהו היגיון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם אתה מושך את הקו – שם דיברנו שזה יהיה בלי, הרי הסברת להם שאתה לא מדבר.
דוד אמסלם: הרי הם שאלו אותך, הרי הוא לא שוטר, מה פיזי, אמרת חס ושלום.
<עמית אופק שמל: רק הערתי את זה לגבי מה שאדוני אמר לגבי החזרתיות.
<ארז קמיניץ: יש לנו בעיה.
דוד אמסלם: מה זה פסידים?
דוד אמסלם: הכוונה שהם אוכלים כאילו?
דוד אמסלם: שותים ואוכלים?
<עמית אופק שמל: פירות וירקות.
<ארז קמיניץ: כמו דברים שנעלמים.
<לירון אדלר-מינקה: דברים שמתקלקלים.
דוד אמסלם: אוסאמה, לא חייב.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה לא חייב לחפש בנרות.
אוסאמה סעדי: יש סעיפים שאני לא – אני מסתכל על הסעיף.
דוד אמסלם: אם אין לך נתקדם.
דוד אמסלם: אז אין לך.
דוד אמסלם: אם אתה עכשיו מחפש אז אין לך.
אוסאמה סעדי: יש לי.
עבדאללה אבו מערוף: הוצאות השמירה והמכירה יחולו על המורשע, במה מדובר?
<עמית אופק שמל: אם אנחנו באים למקום לבצע צו, ואז יש בתוך המבנה דברים.
דוד אמסלם: יש פירות וירקות, צריך לשמור עליהם.
<עמית אופק שמל: או לא, אפילו אם יש שם דברים – כל דבר, אנחנו צריכים לשמור עליהם, הרי אנחנו לא הורסים את זה על התכולה.
עבדאללה אבו מערוף: עד היום נהרס על התכולה, כן?
<עמית אופק שמל: לא, גם היום זה לא נהרס על התכולה.
עבדאללה אבו מערוף: כמעט, בסדר.
<עמית אופק שמל: גם היום לא.
<ארז קמיניץ: ממש לא.
עבדאללה אבו מערוף: טוב, ו-?
דוד אמסלם: לא להעיר.
דוד אמסלם: הוא אמר לך ככה, תמשיך.
<עמית אופק שמל: לוקחים אותם, שומרים עליהם.
<עמית אופק שמל: הבן-אדם צריך לקחת אותם, הוא לא יכול להשאיר אותם אצל המדינה.
דוד אמסלם: הבנו, עמית.
דוד אמסלם: צריך לשמור לו על הציוד.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהוצאות השמירה והמכירה יחולו על המורשע – אני חושב שצריך לנסח משהו אחר.
דוד אמסלם: מה נכתוב?
דוד אמסלם: תגיד מה.
עבדאללה אבו מערוף: להוציא את התוכן מהבית באחריות המורשע.
עבדאללה אבו מערוף: לא ישלם כסף.
דוד אמסלם: אבל לא עשה.
עבדאללה אבו מערוף: לא עשה, זה באחריות שלו.
אוסאמה סעדי: זה מה שחיפשתי.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה שיש לי בקשה באופן כזה אכזרי.
דוד אמסלם: אתה רוצה להחריף את המצב?
אוסאמה סעדי: אבל יש ב-228 חוליה חסרה.
עבדאללה אבו מערוף: אני רואה שזה כאן הוצאות השמירה והמכירה, זה לא נראה לי כאן הגון.
דוד אמסלם: להפך, ההצעה כאן הגונה.
עבדאללה אבו מערוף: ההצעה של השמירה והמכירה?
דוד אמסלם: אתה מציע שנהרוס לו את הבית על המיטלטלין שלו?
עבדאללה אבו מערוף: בבית שלו.
עבדאללה אבו מערוף: אתם מוציאים ומשאירים את זה בצד, זה הכול.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שעושים היום.
דוד אמסלם: מה זה בצד?
דוד אמסלם: ואם עבר איזה מישהו ולקח?
עבדאללה אבו מערוף: יבוא מישהו וייקח, זו אחריות של מי שהורסים לו.
עבדאללה אבו מערוף: למה שישמרו לו?
עבדאללה אבו מערוף: אתם תשמרו על זה?
דוד אמסלם: אני מתפלא עליך.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את העניין.
דוד אמסלם: מדובר בבן-אדם שאני מעריך שלרוב הוא נמצא בסערת רגשות, הוא בטוח, הוא משוכנע, אולי הוא מקווה שלא יהיה כלום.
דוד אמסלם: רוצים להרוס לו, הוא כבר נמצא באטרף עם עצמו שם, לא בראש שלו לדאוג למקרר ולתמונות של החתונה של הבן שלו.
דוד אמסלם: אז באה המדינה, ואומרת לו: שמע, אנחנו נשמור את זה בצד.
דוד אמסלם: קודם כול צריך לשמור לו על הציוד.
עבדאללה אבו מערוף: אז תודה ששמרתם, אבל למה לשלם כסף על זה?
דוד אמסלם: נראה לך שנהרוס לו את זה?
עבדאללה אבו מערוף: עשיתם מעשה אנושי, אז תעשו מעשה אנושי עד הסוף.
דוד אמסלם: ההערה פשוטה, נא לרשום שהציוד יפונה על חשבון המדינה.
<ארז קמיניץ: ויישמר.
<ארז קמיניץ: יפונה הוא מפונה על חשבון המדינה.
דוד אמסלם: יישמר ויפונה.
דוד אמסלם: תרשום, זו ההערה.
עבדאללה אבו מערוף: עד זמן מסוים.
דוד אמסלם: עד כמה זמן נרשום?
עבדאללה אבו מערוף: כמה אתה רוצה?
עבדאללה אבו מערוף: כמה אוהב?
עבדאללה אבו מערוף: 60 או 90?
דוד אמסלם: מה שאתה אוהב.
דוד אמסלם: עד 90 יום.
<עמית אופק שמל: 21, שיהיה.
אוסאמה סעדי: יש חוליה חסרה ב-238, שהוא כבר הודיע לו והוא לא ביצע, ורשאי המפקח, ואז הוא נכנס והוא יכול להרחיק.
אוסאמה סעדי: כמובן את השימוש הסביר בכוח אמרנו, זה גם חוזר.
אוסאמה סעדי: אבל ב-(ב) הוא ישמור את זה.
אוסאמה סעדי: אז קודם כול צריך לחייב אותו להוציא את המיטלטלין, ואין את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, לא חייבים לחייב אותו, זה שלו.
אוסאמה סעדי: הוא לא עושה את ההריסה, הוא בסערת רגשות.
אוסאמה סעדי: באו להרוס.
דוד אמסלם: מה, נחייב אותו להוציא?
אוסאמה סעדי: לחייב את מי?
דוד אמסלם: את הבן-אדם להוציא את הציוד שלו?
אוסאמה סעדי: את המפקח.
דוד אמסלם: זה מה שכתוב.
<לירון אדלר-מינקה: זה כתוב ב-(ב)(1).
דוד אמסלם: קודם כול הוא נכנס.
דוד אמסלם: לא מצא, אין כלום, אז הוא לא מפנה.
דוד אמסלם: אבל אם הוא מצא אז הוא מפנה.
דוד אמסלם: זה הניסוח שאני שומע בעברית.
עבדאללה אבו מערוף: ואז אמרנו שהשמירה על חשבון המדינה, זה אותו דבר.
<ארז קמיניץ: נוסיף את המילה תוציאם.
דוד אמסלם: סימן ו' רישום, 240.
דוד אמסלם: מה אמרת לו?
אוסאמה סעדי: יש לנו עכשיו פגישה במשרד האוצר, אז אני הולך וחוזר.
דוד אמסלם: דבר אתי, אז מה, אתה לא מעדכן אותי?
אוסאמה סעדי: לא, שהוא יישאר.
דוד אמסלם: הוא נשאר פה.
דוד אמסלם: עבדאללה, הערות.
עבדאללה אבו מערוף: כן, בטח הערות.
עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם לחזור, מה כוונה של רישום ההערה?
דוד אמסלם: זה רישום בטאבו.
עבדאללה אבו מערוף: כן, אבל מה הכוונה?
דוד אמסלם: זה מה שאני מסביר.
עבדאללה אבו מערוף: הבקשה, כן.
דוד אמסלם: זה רישום שכותבים שם שאם מישהו מחר יבוא וירצה לקנות את זה אז - - -
<עמית אופק שמל: צד ג'.
דוד אמסלם: שיבין, שאדוני, אל תקנה, יש פה בעיה.
זליגר: שלא יגיד אחר כך שהרסו לו - - -
דוד אמסלם: אחרי זה שלא יגיד את הסיפור, לא ידענו.
<עמית אופק שמל: לצד ג', עבור צד ג'.
<ארז קמיניץ: לצד ג'.
דוד אמסלם: עבדאללה, דבר אתי.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שאני אומר, הערה לצד ג', בסדר.
דוד אמסלם: זאת הערה, זה דבר חיובי, שלא יהיה בן-אדם שיכשל פה כתוצאה מהסיפור, שההוא ירצה למכור לו.
עבדאללה אבו מערוף: והתוצאות של רישום ההערה בטאבו?
<ארז קמיניץ: אפשר להעביר, אין בעיה במכר, רק שבן-אדם שקונה, שני דברים: אחד, ידע שיש כתב אישום - - -
דוד אמסלם: הוא לא שאל את זה.
דוד אמסלם: הוא שאל מי משלם על ההוצאה של הרישום.
<ארז קמיניץ: מה, לכתוב הערה במרשם?
<ארז קמיניץ: עשרה שקלים?
<ארז קמיניץ: 20 שקלים?
דוד אמסלם: שאל אם המדינה תגבה את זה ממנו.
<ארז קמיניץ: לא חושב.
<ארז קמיניץ: נו, באמת.
דוד אמסלם: לא כתוב, אז היא לא תגבה.
דוד אמסלם: הרווחנו עשרה שקלים.
<ארז קמיניץ: זה ממש, שולחים את זה במדיה מגנטית.
דוד אמסלם: אתה מבין למה אתה לא מבין אותו ואני מבין את השאלות?
<ארז קמיניץ: אני לא.
דוד אמסלם: עוברים לפרק הבא.
<רוני טיסר: רק רגע.
<לירון אדלר-מינקה: אנחנו רק צריכים למצוא אותו.
<עמית אופק שמל: אנחנו ברשות מוסמכת לאכיפה.
דוד אמסלם: אני כבר קורא אותו מראש ואתה כבר נתת תשובה.
דוד אמסלם: הצ'ופצ'יק של הקומקום.
<ארז קמיניץ: אני צריך לבוא לפה יותר, אדוני.
עבדאללה אבו מערוף: אמרנו שיש לך דיבור.
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, הוא מסתדר טוב.