GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: היום ועדה מקומית מקבלת החלטה והיא יודעת למשל שהיא יכולה להתנות את ההחלטה בכל מיני דברים ואז היא יכולה להיות יותר נדיבה עם עצמה באישור של החלטה כי היא אומרת שהיא מאשרת את המהלך, אבל מתנה ב-א', ב', ג'.
דב חנין: כאשר אתם הופכים את המסלול של ביטול ההתניות למסלול קל, אתם עלולים ליצור מצב שהוועדות המקומיות או מוסדות התכנון המקומיים יהיו הרבה יותר זהירים באישור תכנית, יגידו שאם נקבע התניות, ההתניות האלה הן לא באמת באמת כי זה יכול לעבור בוועדות מחוזיות או בוועדות משנה ויכולים לעקוף אותנו בכל מיני דרכים.
דב חנין: זאת התוצאה המעשית של מה שאתם תייצרו כאן.
דב חנין: זאת אומרת, אתם רוצים לייצר משהו שהוא יותר מהר ופחות טוב ואתם תייצרו משהו שהוא גם פחות טוב וגם יותר לאט.
דוד אמסלם: בעקבות מה שאמר חבר הכנסת חנין, אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: כנראה שלא הצלחתי להבין.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תכנית.
דוד אמסלם: יש הרבה תכניות שיש להן התניות וזה בסדר ואני מסכים אתו שברגע שיש התניות, אתה חשוף לסיכונים.
דוד אמסלם: אתה יכול לקחת סיכונים יותר גבוהים מאשר בלי התניה.
דוד אמסלם: אם התקבלה החלטה בהתניה, היא התקבלה.
דוד אמסלם: נגיד בוועדה המחוזית.
דוד אמסלם: אם היא לא התקבלה, היא לא התקבלה.
דוד אמסלם: אתה אומר לי מה קורה בתכנית שבעצם מופיעה בפני הוועדה המחוזית נניח והיא בכלל לא מתייחסת, למה?
דוד אמסלם: לתכנית?
דוד אמסלם: להתניות?
דוד אמסלם: מתייחסת לתכנית בלי ההתניות?
<ערן ניצן: פונים לוועדה המחוזית ואומרים לה, תקשיבי, כאן את קבעת שעד 8,000 יחידות דיור אפשר לבנות.
<ערן ניצן: דרך אגב, סיפור אמיתי.
<ערן ניצן: תנאי להמשך מעל 8,000 – מחלף.
<ערן ניצן: אני מבקש ממך, היזם בא לוועדה ואומר שהוא עובד בזה, שחררו לי עד 10,000, יש לי גם סיכום והוא בא ומראה איך הוא התקדם בחיים.
<ערן ניצן: הנה, האוצר כבר אישר את התכנית.
<ערן ניצן: הוא מבקש שייתנו לו לבנות עד 10,000.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הפרקטיקה.
דוד אמסלם: אנחנו נמצאים כרגע בשלב הראשוני כשאנחנו מגישים תכנית למחוזי.
<מירי כהן: יש תכנית קיימת.
דוד אמסלם: מדובר על תכנית בתוקף?
דוד אמסלם: התניה כבר בפנים?
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לשנות את ההתניה.
יעקב אשר: חסר היתר.
<ערן ניצן: הוא רוצה לבנות מעל 8,000 דירות.
<ערן ניצן: יש דיון.
<ערן ניצן: הוועדה יכולה להשתכנע ולהגיד בסדר, מאשרת עד 10,000 והיא יכולה להחליט גם לא, סליחה, היא קבעה 8,000 וכך זה.
דוד אמסלם: זאת היא הפרוצדורה גם היום.
<תומר רוזנר: זה מה שהם מציעים.
דוד אמסלם: יש תכנית מאושרת עם התניה.
דוד אמסלם: הייתה תכנית בתוקף, הכול בסדר.
דוד אמסלם: בא אחד הגופים, היזם, ורוצה לשנות את ההתניה.
דוד אמסלם: הוא עכשיו יכול לבוא עוד פעם למחוזית ולהגיש עוד פעם.
<תומר רוזנר: אני אתן לכם דוגמה.
<תומר רוזנר: זה מצב מאוד פשוט ואני אשתמש בדוגמה.
<תומר רוזנר: יש תכנית שאושרה בוועדה המחוזית שאומרת שאפשר להקים מט"ש אבל תנאי להקמת המט"ש זה שיהיה סקר סביבתי.
<תומר רוזנר: אתם רוצים דוגמה אחרת?
<תומר רוזנר: ניקח דוגמה אחרת.
<תומר רוזנר: יש תכנית שמיועדת להקמת 10,000 יחידות דיור.
<תומר רוזנר: אומרת הוועדה המחוזית בעת שהיא מאשרת את התכנית, זאת עיר חדשה, שתנאי להקמת יותר מ-5,000 יחידות דיור הוא הקמת בית ספר בשכונה.
<תומר רוזנר: התכנית הזאת אושרה לפני עשר שנים.
<תומר רוזנר: עכשיו עברו עשר שנים.
<תומר רוזנר: בינתיים העיר התפתחה ויש כבר בתי ספר בשכונות ליד.
<תומר רוזנר: בא היזם ואומר, תשמעו, השתנו הנסיבות, בואו תשקלו עכשיו לוותר על התנאי הזה של בית הספר.
<תומר רוזנר: היום, לפי המצב היום, צריך להגיש תב"ע חדשה.
<איתן עטיה: לא נכון.
דוד אמסלם: ביקשת רשות דיבור?
<איתן עטיה: נרשמתי.
דוד אמסלם: תקבל את רשות הדיבור עת יגיע תורך.
<תומר רוזנר: אם בתכנית נקבע שביטול התנאי הזה או ויתור עליו הוא סטייה ניכרת, אי אפשר לקבל הקלה.
<תומר רוזנר: לכן יש שני מסלולים קיימים.
<תומר רוזנר: מסלול אחד, אם בתכנית לא נקבע אחרת, אפשר לבקש במקרים מסוימים הקלה, ובמקרים אחרים גם הקלה לא.
<תומר רוזנר: צריך תב"ע חדשה.
דוד אמסלם: אתה אומר שבמידה ומדובר בסטייה ניכרת, צריך תב"ע חדשה.
דוד אמסלם: מה זה סטייה ניכרת?
דוד אמסלם: זה דבר שאחרי כן נחשוב עליו.
דוד אמסלם: אם לא, במסגרת ההקלה.
דוד אמסלם: עד עכשיו זה המצב היום.
<תומר רוזנר: זה המצב היום.
דוד אמסלם: מה אתם מבקשים?
<ערן ניצן: מבקשים דבר אחד.
<ערן ניצן: יש דיון, יכולים לדחות או לקבל.
<ערן ניצן: אפשר לדחות את הבקשה או לקבל.
<תומר רוזנר: למה אתה חולק עלי?
<תומר רוזנר: אני לא אומר שום דבר שהוא לא נכון.
דוד אמסלם: אני מבקש, זה לא דוח שיח.
<תומר רוזנר: המצב היום הוא כפי שאמרתי.
דוד אמסלם: אני מבין שהמצב היום הוא כדלקמן.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תכניות מאושרות.
דוד אמסלם: בא מישהו, לא משנה כרגע למה, אני מניח שזאת בעיקר המדינה כרגע, ואומרת, רבותיי, הייתה בזמנו התניה, היום היא לא רלוונטית, לא חשוב למה, ובמצב היום, אם זאת סטייה ניכרת – היינו אומרים לה, נא להגיש תב"ע חדשה.
דוד אמסלם: במידה וזה דבר קטן שניתן בהקלה, אומרים לה, בסדר, תגישי בהקלה ונדון.
<מירי כהן: אבל אם זה לדרכים או לתשתיות, מותר לו כבר היום לבוא לוועדה המחוזית ולהגיד שהוא מבקש שידונו מחדש האם התנאי הזה עדיין הכרחי, כן או לא.
דוד אמסלם: את אומרת לי שאם אלה תשתיות או דרכים, לקחו את זה במסגרת כאילו הקלה, כאילו זה דבר מהותי ואמרו לוועדה נא לחשוב האם התנאי עדיין תקף.
דוד אמסלם: זאת אומרת, החריגו את זה כאילו מהסטייה הניכרת.
דוד אמסלם: שמו את זה במסגרת הזאת.
<מירי כהן: ובלבד שמוסד התכנון השתכנע.
דוד אמסלם: בוודאי אם הוועדה לא השתכנעה, אין כלום.
דוד אמסלם: מה שתומר מחדד, וזה הסיפור כאן, נכון להיום – עוד מעט אני אסביר מה אתם רוצים – אני אקח רק מה שאת אמרת ואני אשקלל את הכול – היום אם מדובר בסטייה ניכרת, תעשה שינוי תב"ע.
דוד אמסלם: כך זה עד היום.
<תומר רוזנר: למעט דרכים ותשתיות.
דוד אמסלם: במידה ומדובר על דברים קטנים, בוא נגיד דברים לא מהותיים, אז אפשר להביא את זה במסגרת הקלה.
דוד אמסלם: דרכים ותשתיות נכללו מול הוועדה במסגרת מה שנקרא דברים לא מהותיים שהוועדה יכולה לדון האם אפשר להביא את זה - - -
<תומר רוזנר: יש לנו שלושה מסלולים.
<תומר רוזנר: יש לנו תכנית מאושרת.
<תומר רוזנר: אם זו סטייה ניכרת, צריך לעשות תב"ע חדשה.
<תומר רוזנר: אם אלה דברים שאינם סטייה ניכרת, יכולה הוועדה המקומית - - -
דוד אמסלם: אם זו סטייה ניכרת ודרכים ותשתיות, אפשר לדון.
<תומר רוזנר: במצב השלישי, שזה תיקון שהוכנס בתיקון 101 לפני שנתיים, יש התניות שקשורות לדרכים ותשתיות.
<תומר רוזנר: לגביהם נקבע מסלול שלישי.
<תומר רוזנר: אפשר לפנות למוסד התכנון, לבקש ממנו לדון מחדש בתנאי, או לבטל אותו או לשנות אותו.
תמר זנדברג: במקום דרכים ותשתיות.
<תומר רוזנר: מה שמבקשים כאן זה דבר מאוד ממוקד.
<תומר רוזנר: להרחיב את המסלול השלישי הזה שדיברתי עליו עכשיו, שאפשר לפנות, לחזור למוסד התכנון שאישר את התכנית ולבקש ממנו לבטל כל תנאי.
<תומר רוזנר: לא רק דרכים ותשתיות אלא כל תנאי אחר שהוא קבע ובלבד ששוכנע.
<מירי כהן: בלבד שהשתכנע המוסד.
דוד אמסלם: אם הוא לא השתכנע, אנחנו לא שם.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את מה שאמר תומר.
דוד אמסלם: דרכים ותשתיות נמצאות.
<תומר רוזנר: זה כבר קיים.
דוד אמסלם: אני מבין שמה שמפריע לכם עכשיו אלה מתקנים הנדסיים ומבני ציבור.
<מירי כהן: יש קשת של התניות בתכניות.
דוד אמסלם: אני הבנתי בדיוק מה הוא אמר.
דוד אמסלם: בזמנו הכניסו דרכים ותשתיות.
דוד אמסלם: בזמנו הכניסו דרכים ותשתיות ואני שואל את עצמי מה עוד יכול להפריע.
<תומר רוזנר: מבני ציבור.
דוד אמסלם: אם כן, אלה מבני ציבור ומתקנים הנדסיים.
<ענבר וייס: זה טיהור קרקע מזוהמת, כל דבר שעולה כסף.
<ערן ניצן: כאשר תנאי להיתר בנייה, מעלים קצת את יחידות הדיור, הוא הקמת בריכת שחייה.
דוד אמסלם: אלה מבני ציבור.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם בעצם רוצים להרחיב אותה מתשתיות וכבישים לשאר ההתניות.
דוד אמסלם: לכל ההתניות וכמובן הכול אם השתכנעה הוועדה.
דוד אמסלם: אנחנו הבאנו את זה בפני הוועדה, הוספת קודם, והיא לא קיבלה החלטה, אז עד פרק זמן מסוים יש לה לקבל החלטה כפי שאתה אומר ומעבר לפרק הזמן המסוים הזה אנחנו עולים.
<מירי כהן: אפשר להעלות לוועדת המשנה של המועצה הארצית.
<שירה ברנד: מ"מ מנהלת מינהל התכנון.
<שירה ברנד: אני רוצה להסביר.
<שירה ברנד: ברוב המקרים מוסד התכנון שאישר את התכנית, זאת הוועדה המחוזית.
<שירה ברנד: בעצם החוק אומר שהסמכות הזאת ניתנת בידי הוועדה המחוזית.
<שירה ברנד: גם אם הוועדה המקומית אישרה את התכנית, עדיין את הסמכות השארנו בידי הוועדה המחוזית.
<שירה ברנד: זה החוק הקיים.
<שירה ברנד: אנחנו אומרים תחזירו את זה למוסד התכנון שדן בתכנית, נביא בפניה את הנסיבות החדשות למה אנחנו חושבים שההתניה הזאת היא כבר לא רלוונטית או שיש פתרון חלופי, ותשקול אותה מחדש.
<שירה ברנד: אנחנו לא אומרים לזרוק את הכול לפח.
<שירה ברנד: אנחנו אומרים שאותו מוסד תכנון, ברוב המקרים זה אותו מוסד תכנון אם לא היררכיה גבוהה יותר.
<שירה ברנד: תבחן מחדש את התנאי, אולי הוא כבר לא רלוונטי היום, עבר זמן, אולי יש תנאים יותר חשובים.
דוד אמסלם: אני מבין את הרעיון.
דוד אמסלם: אני אתקדם אתכם.
דוד אמסלם: אני מבין גם לאן זה הולך.
דוד אמסלם: בסוף יש סופיות התכנון.
דוד אמסלם: זה אומר שברגע שיש לנו תכנית שאושרה – אושרה לפני עשרים שנים – אתה רוצה לשנות אותה?
דוד אמסלם: יש הליכים.
דוד אמסלם: לכאורה כל תכנית מאושרת בסוף על ידי הוועדה המחוזית.
דוד אמסלם: לכאורה למה אנחנו צריכים שינוי תב"ע?
דוד אמסלם: הוועדה המחוזית תחליט.
<שירה ברנד: אנחנו משנים תנאי - - -
דוד אמסלם: את באה בטענה אחרת.
דוד אמסלם: הטענה הקודמת שלך הייתה שזה אותו מוסד.
דוד אמסלם: אז זה נכון אבל בגלל זה יש לנו גם סופיות תכנון.
דוד אמסלם: אני מבין לאן זה הולך ואני מקבל את הרעיון, את הרציונל, אבל זה לא בדיוק מה שאת אמרת.
דוד אמסלם: הטענה שאת אמרת לא מעלה ולא מורידה.
<שירה ברנד: אנחנו רוצים לאפשר לוועדת המחוזיות לעבוד.
דוד אמסלם: אני הבנתי את מה שאמרת.
דוד אמסלם: אמרתי, הטיעון שלך הזה לא רלוונטי לגבי הטיעון שלנו כאן.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, האמת שקראתי את כל החומר ואני חייב להגיד לכם שכנראה אף אחד מכם לא היה בוועדה מחוזית.
חיים ילין: כך נראה לי.
חיים ילין: נראה לי שמי שכתב את זה, לא היה בוועדה מחוזית.
דוד אמסלם: כולל מינהל התכנון?
חיים ילין: יש הבדל בין להיות יועצים לבין לבוא ולבדוק.
חיים ילין: אני אומר לכם את מה שאני אומר מהיום הראשון שאני כאן ולפני עשר שנים.
חיים ילין: אם לא תשימו מאה בודקים בוועדה המחוזית ואתם תדאגו שיהיו שם בודקים, הכול ייתקע.
חיים ילין: כל פעם אתם באים, לוקחים, מסתכלים איפה הפקק ומביאים את זה כחוק.
חיים ילין: זה מה שאתם עושים.
חיים ילין: אין שום ראייה מערכתית.
חיים ילין: שר הפנים היה גדעון סער, ומה הוא עשה?
חיים ילין: הוא רצה להעביר יותר סמכויות מהארצית למחוזית, מהמחוזית למקומית, כך שהתכניות ימשיכו.
חיים ילין: מה אתם עושים עכשיו?
חיים ילין: הפוך.
חיים ילין: חבר'ה, אתם משגעים את השלטון המקומי שהוא זה שבסוף מבצע.
חיים ילין: אתם חושבים עכשיו שהשלטון המקומי יצא נגד, שהם לא עושים מבני ציבור, שהם לא מקדמים את התב"עות של הבינוי לפי הקצב שאתם רוצים.
חיים ילין: הם אנטי, כי מה?
חיים ילין: כי כל מה שהם רוצים זה כבישים, תשתיות, שהמדינה הזאת תשפה אותם.
חיים ילין: זה מה שהם רוצים.
חיים ילין: אין שום הגיון לשים 10,000 יחידות דיור בעיר, להכפיל את מספר התושבים בה, כשאנחנו יודעים כולנו שאין מספיק משבצות חומות שם בשביל כל החינוך וכל מבני הציבור שאתם רוצים ואתם באים ומבקשים את זה.
חיים ילין: קודם כל, אני מתנגד בכל תוקף לחוק הזה, כבוד היושב ראש.
חיים ילין: אין לזה שום הגיון.
חיים ילין: הוא אנטי תזה לכל מה ששר הפנים גדעון סער שם בזמנו.
דוד אמסלם: לפני שאתה מתעצבן אני רוצה להבין.
חיים ילין: אני לא מתעצבן.
דוד אמסלם: עשית רושם של עצבני.
חיים ילין: אני רק מדבר בקול רם.
<איתן עטיה: הוא לא מתעצבן.
<איתן עטיה: הוא מדבר לעניין.
דוד אמסלם: עוד פעם אתה תדבר, אני אוציא אותך.
<איתן עטיה: בסדר.
דוד אמסלם: עוד פעם אחת אתה תדבר, אני אוציא אותך.
<איתן עטיה: הבנתי.
דוד אמסלם: אתה גם לא צריך להגיד לי הבנתי.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, אין שום בן אדם, ואתה היית בשלטון המקומי, שמכיר את העיר שלו ואת המועצה שלו יותר טוב מראש העיר וראש המועצה.
חיים ילין: אנחנו בגלל זה ניסינו לאורך כל הדרך להסביר לכולם שככל שייתנו יותר סמכויות ויותר שיפוי על התשתיות ועל מבני הציבור, כך כולם יהיו ב-ווין-וין ואתם לא רוצים את זה.
חיים ילין: זה בלי קשר להגנת הסביבה.
חיים ילין: אני מאוד מכבד את כחלון והוא עשה עבודה בלתי רגילה.
חיים ילין: הוא לקח את כל ההתנגדויות של הגנת הסביבה אליו.
חיים ילין: זה חלק מ-כולנו.
חיים ילין: הוא לקח את כל התכנון של משרד הפנים לאוצר.
חיים ילין: בתחילת הדרך כל החשיבה שלו הייתה אני רוצה לשלוט בכל מה שכרגע תקוע וזאת תפיסה באמת נכונה.
חיים ילין: אין לי התנגדות לזה.
חיים ילין: אבל אי אפשר לקחת את השלטון המקומי אחורה בגלל זה ואי אפשר להאשים את השלטון המקומי שהוא לא זה שמבצע.
חיים ילין: איך אפשר לבצע?
חיים ילין: בסוף שלטון מתחלף, שרים מתחלפים, ראשי מועצות וראשי ערים נשארים 10 ו-15 שנים והם יצטרכו לשלם את המחיר ולהסביר לתושבים שלהם במקום ללכת הפוך.
חיים ילין: במקום לתת להם עוד יותר סמכויות, אתם לוקחים מהם.
חיים ילין: תעשו לי טובה.
חיים ילין: אני אומר לך עכשיו.
חיים ילין: אתם יודעים כמה בודקים יש במחוז דרום, במחוזית?
דוד אמסלם: אתה רוצה ל היכנס עכשיו למבנה הארגוני?
חיים ילין: שניים וחצי בודקים.
חיים ילין: תרימו טלפון ותבדקו אם מה שאני אומר זה נכון.
חיים ילין: אני מנסה לפתור את הבעיה כבר שנים.
חיים ילין: אם לא תיקחו סטודנטים לגיאוגרפיה ותעשו שלהם הסבה ותשימו מאה בודקים בכל ועדה מחוזית, כל מה שאתם עושים זה שאתם מקפיצים את זה לארצית וגם שם אין.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו אחד.
דוד אמסלם: אתה כל הזמן מבלבל אותי במובן זה, ואני אסביר.
דוד אמסלם: אני לא רואה את הסיפור כרגע ברמה של כוח האדם.
דוד אמסלם: אני מבין – תקנו אותי אם אני טועה – שמדובר על תכניות ישנות שאושרו.
<שירה ברנד: לא, כבוד היושב ראש, צריך להבין.
<שירה ברנד: חלק מהבעיה, מהטענה, היא כלפי הוועדה המחוזית.
<שירה ברנד: בוועדה המחוזית אין בודקים ולכן הכול תקוע.
<שירה ברנד: בא גדעון סער ואמר שנעביר יותר סמכויות לוועדה.
דוד אמסלם: לדעתי זה לא האירוע.
חיים ילין: תאמין לי, ארבע שנים בוועדה המחוזית, שנתיים בוועדה הארצית, אני מכיר את כל הוועדות האלה ואני מכיר אותן מהצד השני, מהצד של מי שצריך לתת שירות לתושב.
יעקב אשר: אדוני היושב ראש, למרות שערן לא נמצא כאן - - -
דוד אמסלם: אבל התואם נמצא.
דוד אמסלם: הוא יעביר לו את התקציר.
יעקב אשר: זה בדיוק רציתי לומר, אבל אמרת את זה במקומי.
יעקב אשר: כאמור, כמו שאמר היושב ראש, התואם נמצא כאן והוא יעביר לו את התקציר.
יעקב אשר: שם המשחק כאן הוא אחר לגמרי.
יעקב אשר: אני נמצא בהתלבטות נוראית בתוך עצמי.
יעקב אשר: שם המשחק כאן - ורציתי לקרוא לילד בשמו בשפת ההמונים כי גם אתה היושב ראש בוגר רשות מקומית, לא כחבר ועדה מחוזית וכולי אבל יש כאן אחרים - הוא אחד ואני חושב שהתיקון לעניין הזה הוא אחר לגמרי.
יעקב אשר: שם המשחק הוא שבאה מדינת ישראל ורוצה לבנות הרבה מאוד יחידות דיור, ואנחנו בעד זה כי זה יציף את השוק וזה יגרום לכך שתהיה הורדת מחירים.
יעקב אשר: אבל יש תקלות באמצע, תקלות סטטוטוריות כאלה ואחרות.
יעקב אשר: חלק מהן הן תקלות אמיתיות וחלק מהן הן תקלות מכוונות ואני אומר את זה כלפי חבריי וידידיי ראשי הערים שהרבה פעמים מחזיקים דבר מסוים, תופסים איזו התניה מסוימת או משהו כזה או אחר כדי לא לבנות או להוציא משהו אחר ממשרד כזה או אחר, ואנחנו מכירים את זה.
יעקב אשר: גם אנחנו עשינו את זה במידה.
חיים ילין: מאיפה נשיג את המצ'ינג?
יעקב אשר: מה קורה כאן עכשיו.
יעקב אשר: באים ונותנים סמכות ומרחיבים את הסמכות למצב כזה שבו התניות – ואכן ייזעקו כל אלה שנזעקו עד עכשיו – אלה יכולות לעוף בעצם בהחלטה קטנה מאוד של גוף מצומצם מאוד.
יעקב אשר: אלא מה, ועדה מחוזית צריכה לעשות את העבודה הזאת אבל ועדה מחוזית לא עושה את זה ולכן באה הממשלה, משרד האוצר שהוא בעל הבית של הוועדה המחוזית, ואומר שאם העובדים שלי לא באים בזמן, הנה הסנקציה שאני מטיל עליהם וזה נכנס לחוק תכנון ובנייה.
יעקב אשר: איפה האבסורד בעניין הזה.
יעקב אשר: כשאני נכנסתי והייתם באמצע ההרצאה על מבני ציבור, ואני מאוד תומך בכך שיעשו איזה מסלול ירוק למבני ציבור כדי שזה יעוף קדימה, אבל כדי לקדש את המטרה הזאת שלא לתת לגורמים כאלה ואחרים לעצור את הביצוע במדינת ישראל, אתם רוצים להוציא היתר בנייה על סמך תכנית כוללנית לבית ספר ולמבנים אחרים.
יעקב אשר: את הסברת שאת זה אתם מתקצבים.
יעקב אשר: מאחר ואתם מתקצבים תכנית כוללנית, חבל שהרשות החלשה – זה מה שהסברת, נכון?
יעקב אשר: אלא אם כן תגידי לי לא – אין לה כסף לעשות תכנית מפורטת ולכן ישתמשו בתכנית הכוללנית שלכם.
יעקב אשר: תחליטו שאתם מממנים את התכניות המפורטות ואז אין תירוץ לאף רשות אבל לבוא כדי למנוע חסמים – ואני בעד למנוע חסמים ואני בעד שגם ראש עיר - - -
דוד אמסלם: עזוב את הנאום עכשיו.
דוד אמסלם: אתה עכשיו נואם נאום אבל אני רוצה לעבור לקצה.
יעקב אשר: עוד לא הגעתי לפואנטה.
דוד אמסלם: האם עולה בדעתך שרשות תוציא היתר בנייה בלי תכנון מפורט שלה?
יעקב אשר: ודאי שלא.
דוד אמסלם: עזוב את הקצה.
דוד אמסלם: בסוף אני אומר, כמו שאמרתי קודם, שהעוגה צריכה להיות בתנור שעה.
דוד אמסלם: לא יעזור כלום.
דוד אמסלם: תכניס אותה קומה ראשונה, קומה שנייה, קומה שלישית, היא צריכה שעה.
עבדאללה אבו מערוף: זה תלוי בחום של התנור.
דוד אמסלם: נניח שהחום אותו חום.
יעקב אשר: אבל הם רוצים להוציא אותה באמצע.
דוד אמסלם: הם רוצים להקל בתב"ע.
דוד אמסלם: הם אומרים, תראה, יש תכניות מורכבות ויש פחות.
דוד אמסלם: יש כאלה שאפשר לקדם אותן יותר מהר, ואני מסכים אתם ככלל.
דוד אמסלם: הם אומרים, בוא תן לנו את האופציה בתכניות שהן פחות מורכבות, שמי שיחליט על כך זאת הרשות לא הם.
תמר זנדברג: אגב, איפה כתוב שהן פחות מורכבות?
<קריאה: אתה מוכן לשמוע אותנו?
<קריאה: אנחנו שעה מקשיבים לכם ואתם לא מאפשרים לנו.
<קריאה: אתם תצאו נשכרים אם תשמעו אותנו.
<קריאה: לא אותי.
<קריאה: אני לא רוצה לדבר.
דוד אמסלם: אתה הרי מכיר אותי.
<קריאה: אוהב אותך.
<קריאה: גם אוהב, לא רק מכיר.
דוד אמסלם: עזוב אוהב.
דוד אמסלם: אתה יודע שאצלי לא מתפרצים ושנית, כולם מדברים בסוף.
<קריאה: אני רק באדיבות רוצה להגיד לך.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה קורה כאן.
דוד אמסלם: אנחנו עדיין בשלב של ההבנה כי אנחנו הולכים צעד קדימה ושני צעדים אחורה.
<קריאה: אני רק ממליץ לך.
<קריאה: אני אומר לך שאתם תבינו הרבה יותר טוב אחרי שעודד גבולי ידבר.
דוד אמסלם: הוא ידבר.
דוד אמסלם: אל תהיה המאכער שלו.
דוד אמסלם: הוא רשום.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את מה שאמר חבר הכנסת יעקב אשר.
דוד אמסלם: הם מבקשים גמישות של הרשות.
דוד אמסלם: הרי בסוף הרשות צריכה לבנות את בית הספר.
דוד אמסלם: היא צריכה לבנות את מבני הציבור.
דוד אמסלם: היא עצמה.
דוד אמסלם: היא אמורה להגיש את התכניות ואם לא, אין כלום.
<שירה ברנד: זו מטלה שהיא הטילה על היזם.
דוד אמסלם: עזבי עכשיו אלת ההתניות.
דוד אמסלם: יש כאן שלושה סעיפים.
דוד אמסלם: יש כאן שלושה חלקים שאת ערבבת אותם.
יעקב אשר: הם באים לאותה מטרה.
דוד אמסלם: אל תעשה שקשוקה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על שלב א'.
דוד אמסלם: הם באו ואמרו שהיום יש תכנית במחוזית, אחרי כן היא באה למקומית ואחרי כן מתוקף המקומית אנחנו מוציאים היתרי בנייה.
דוד אמסלם: הם אומרים שיש תכניות שהן לא מורכבות.
דוד אמסלם: הרי ממילא אם הן מורכבות, הרשות תבקש לבד.
דוד אמסלם: היא תגיד שנעביר אותה במחוזית, נרד למקומית, שם נבקש תכנון מפורט יותר ואחרי כן נתקדם.
דוד אמסלם: אבל הם אומרים שיש דברים שהם פשוטים.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו במסגרת המחוזית ניתן מספר הנחיות קטנות שכאילו זאת התכנית המפורטת ומתוקף זה נגזור את ההיתר.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הרשות תעבור את המחוזית, לא תצטרך להביא למקומית.
דוד אמסלם: היא ישר תלך לתכנון המפורט בינה לבין עצמה כי היא הרי בונה את זה או שיזם בונה עבורה, והיא בסופו של דבר מתוקף זה תוציא את היתר הבנייה.
דוד אמסלם: זה מה שהם טוענים.
דוד אמסלם: זה בעצם לחסוך זמן איפה שלא צריך.
דוד אמסלם: על זה יש לך בעיה?
יעקב אשר: אני לא מבין איך זה מתבצע.
דוד אמסלם: אני אסביר עוד פעם.
דוד אמסלם: היא אומרת, תשמע, בית ספר, נגיד שמונה כיתות לימוד, סטנדרטי, מגרש נתון, עכשיו אנחנו צריכים להעביר אותו למחוזית ואחרי כן המחוזית תדון עליו, נעביר אותו למקומית והמקומית תבקש עכשיו תכנון מפורט יותר.
דוד אמסלם: היא אומרת, עזוב, מה חשוב בתכנון?
דוד אמסלם: קווי בניין?
דוד אמסלם: אחוזי בנייה?
דוד אמסלם: אנחנו נסגור את זה עם המחוזית, העירייה תתחיל להזמין את המתכנן ותגיד לו שאלה קווי הבניין, אלה האחוזים, רוץ לתכנון, תביא את זה לאישור בתוך העירייה לגבי כל המחלקות וכולי וכולי ומתוקף זה תוציא היתר.
דוד אמסלם: לשם מה עכשיו לרוץ גם למחוזית ועכשיו לקחת עוד אדריכל שגם יתכנן להם?
דוד אמסלם: היא מחליטה מה היא מריצה אליהם ומה לא.
דוד אמסלם: מה שמריץ את הזמן וחוסך כסף, למה לא?
<קריאה: היוזמה לתיקון חקיקה הגיעה מהרשויות המקומיות שפנו אלינו.
יעקב אשר: אם זה מוצג כמשהו וולנטרי, זה משהו אחר.
דוד אמסלם: העסק הזה צומח מלמטה.
דוד אמסלם: הוועדה המקומית לא יוזמת את התכנית.
דוד אמסלם: זה בא מלמטה.
דוד אמסלם: הרשות בעצם אמורה לבנות את זה או לקדם את זה עבור התושבים שלה והיא יוזמת את זה.
יעקב אשר: אני לא כל כך הבנתי.
יעקב אשר: לדעתי מוסד ציבור בדרך כלל נמצא גם עם שטחים של מוסדות אחרים שנמצאים לידו כאלה ואחרים.
יעקב אשר: אתה חייב תכנון שמגיע מלמטה ולא ממבט של ציפור.
יעקב אשר: אם זה יגיע מלמטה ובחסות המדינה, בראוו.
יעקב אשר: עכשיו אני מבין.
יעקב אשר: זה הדובדבן.
יעקב אשר: זה המקל והגזר.
<תומר רוזנר: אלה שלושה דברים לא קשורים.
דוד אמסלם: שלושה דברים שלא קשורים אחד לשני.
יעקב אשר: בדברים שלא קשורים, באותו החלק אני אומר דבר אחד.
יעקב אשר: אם המדינה תעשה דבר אחד הכי פשוט, תגרום לכך שראשי רשויות לא ינצלו את הכוח שיש בידיהם ולא בשביל זה לשנות חוקים של תכנון ובנייה, אנחנו נכנסים למקומות בהם גם יהיה נזק אמיתי כי ראשי הרשויות עושים את עבודתם נאמנה והם יודעים יותר טוב ממה שידע אותו פקיד או אותו אדם ממונה שנכנס רק עכשיו לוועדת משנה במועצה הארצית.
יעקב אשר: אלא מה, אתה צריך סנקציה.
יעקב אשר: שבו ותבנו סנקציות על ראשי הרשויות שהם לא יכולים לקבוע ולעצור דברים סתם בגלל שהם רוצים כי ראש עיר החליט שהעיר שלו תיראה כך או כך ובגלל שהם רוצים התניה.
יעקב אשר: אם תעשו סנקציות מהסוג הזה, אתם באים בכל מיני כבישים עוקפים ובמקומות האמיתיים אתם נכנעים בסופו של דבר.
יעקב אשר: אני אומר שבגלל כמה ראשי רשויות שלוקחים את הכוח שלהם ארבע צעדים קדימה, אתם הולכים ומשנים חוקי תכנון ובנייה שהם דבר שאמור להיות טהור מבחינה תכנונית, מבחינת היד על ההדק.
דוד אמסלם: האמת היא שאתה מדבר חמש דקות ולא הבנתי מה אתה אומר.
דוד אמסלם: אנחנו כל היום משנים חוקים.
דוד אמסלם: למה השינוי?
דוד אמסלם: השינוי בא לדעתי כדי לייעל את העסק.
דוד אמסלם: תמיד יש לך שני וקטורים.
יעקב אשר: את מציגים את ההתניות כאילו הן מלפני שנים.
דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין מה הטענה.
דוד אמסלם: תסביר לי מה הטענה הקונקרטית.
דוד אמסלם: עזוב נאומים לאומה.
דוד אמסלם: תגיד לי מה מפריע לך במה שקבענו.
יעקב אשר: מפריע לי שבעצם אתה בונה היום מחדש את מוסדות התכנון - - -
דוד אמסלם: לגבי הסעיף.
דוד אמסלם: על איזה סעיף אתה מדבר?
יעקב אשר: אני מדבר על הנושא הזה של הורדת התניות.
יעקב אשר: הרחבת ההתניות.
יעקב אשר: הרחבת ההתניות הם לא רק דברים מלפני עשר שנים.
יעקב אשר: זה גם דבר שהתחלתי לפני שנה ואולי הוא צורך אמיתי באמת.
יעקב אשר: אתם עושים גורף אחד על הכול, האחד יחטא ועל כל העדה תקצוף.
דוד אמסלם: אני אסביר לך מה הם אומרים.
<תומר רוזנר: אנחנו נשנה את הניסוח.
יעקב אשר: במהלך החקיקה.
<תומר רוזנר: במהלך החקיקה.
דוד אמסלם: אתה אומר שהיות ובעצם עד היום יש סמכות לוועדה המחוזית – אני חוזר, מה שאמר תומר – היום יש להם את אותן סמכויות בנושא תשתיות וכבישים, הם רוצים להרחיב את זה גם לנושאים אחרים ואני מניח שמדובר בנושא תומכי משהו ציבורי.
דוד אמסלם: זה מה שהם מציעים.
יעקב אשר: השמים הם הגבול.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו נגיד להם שלא ישנו כלום, תעשו שינוי תב"ע.
דוד אמסלם: גם זאת גישה.
דוד אמסלם: אני לא חושב שהיא נכונה אבל זאת גישה.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים להתחיל כל ועדה מהארצית, לרדת למחוזית, למקומית, לעשות עוד ועדה, לעשות שבע ועדות.
דוד אמסלם: אבל אני אומר שכרגע מבחינתם, יש לנו שני וקטורים שהם לכאורה מתנגשים.
דוד אמסלם: האחד הוא שאתה רוצה לקדם את העניין מהר והזמן הוא פקטור חשוב כי אנחנו חיים כאן.
דוד אמסלם: תמיד הייתי אומר בעירייה שבסוף הזקן שהיום בגיל לשבעים ו-75, הוא לא יחיה, הוא כבר לא ייהנה מזה.
דוד אמסלם: מבחינתו זה מאה אחוזים, זה כל העולם.
דוד אמסלם: אם כן, יש לנו עניין של זמן.
דוד אמסלם: מצד שני יש לנו עניין גם להעמיק בתכנון.
דוד אמסלם: שני וקטורים שהרבה פעמים מתנגשים אחד בשני ולכן אתה צריך לאזן אותם.
דוד אמסלם: הם לא אומרים שיבוא בן אדם, ראש עיר, ויחליט לבד, יעבור בוועדה המקומית ויחליט על דעת עצמו ובזה נגמור את העניין.
דוד אמסלם: אני חושב שמה שהם מציעים, כרגע זה שומר על איזונים סבירים.
דוד אמסלם: נניח שבזמנו רצו לבנות את הר חומה והיה למשל תנאי בתכנית, אכלוס מעל 5,000, להקים מט"ש.
דוד אמסלם: בפסגת זאב, תנאי לאכלוס 13/ד, היה על כביש 1.
דוד אמסלם: בנו את כל השכונה והכביש עוד לא נבנה.
דוד אמסלם: יכול להיות שפתאום יש לך פתרון.
דוד אמסלם: יש לך רכבת קלה ואתה לא צריך את הכביש.
דוד אמסלם: אז עכשיו נעשה שינוי תב"ע וכולי?
דוד אמסלם: הם אומרים: תן אופציה לוועדה המחוזית.
דוד אמסלם: כמובן שזה בא גם מדחיפה של הוועדה המקומית.
דוד אמסלם: אף אחד לא מנהל את העיר מעל הראש של ראש העיר.
<קריאה: זה גם אותו גוף שקבע את התנאי.
<תומר רוזנר: זה לא מה שהם מציעים.
<תומר רוזנר: הם לא מציעים כאן שזה יהיה ביוזמה של הרשות המקומית אלא כל אחד יכול ליזום.
יעקב אשר: אני עדיין לא אמרתי את דעתי לגבי החוק.
יעקב אשר: אני רק אמרתי דבר אחד.
יעקב אשר: אנחנו פועלים בסוג אחד של דבר כדי לעצור דבר שצריך למצוא לו את הפתרון בצורה אחרת ולאו דווקא בצורה הזאת.
יעקב אשר: אם תיכנסו לדברים הללו, אתם הפכתם את התנאים של תכנון ובנייה לסחר מכר.
יעקב אשר: כי היו כמה ראשי ערים שתפסו ושמו תנאים לא בגלל שהם חשבו על תכנון ובנייה אלא הם רצו שיהיה להם ביד משהו שיוכלו להגיד שעד שלא בונים להם את בית הספר, הם לא זזים.
יעקב אשר: עם זה אני מסכים.
יעקב אשר: אבל תבואו עם משהו הרבה יותר רחב שעוצר את הסמכויות של ראשי העיריות.
יעקב אשר: לכן אמרתי שאני מתלבט מאוד.
יעקב אשר: מצד אחד, דבר כזה מהווה מכה בכנף לראש עיר, החלטה כזאת, ואני לא בטוח שזה רע היום אבל אני אומר עוד פעם שאנחנו נכנסים לתוך מה שנקרא הליכים תכנוניים, אנחנו נגיע רחוק מאוד רק בגלל שמפחדים לקרוא לילד בשמו.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את מה שאמרת.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו נמצאים במצב מתקדם של התכנית.
<קריאה: התכנית כבר מאושרת.
דוד אמסלם: יכול להיות שכבר בביצוע.
דוד אמסלם: נניח עכשיו שאנחנו בנינו שכונה והייתה התניה שלמשל המדינה תבנה כביש לאותה שכונה והמדינה לא בנתה אותו.
דוד אמסלם: זה לא בא מההיבט התכנוני.
דוד אמסלם: אני הרי עושה הבחנה – אני אומר לכם כחומר למחשבה – בין ההיבטים התכנוניים.
דוד אמסלם: נניח חשבנו משהו, השתנו הנסיבות, פתאום יש לנו רכבל, לא צריכים בכלל את הנושא הזה.
דוד אמסלם: השירות הזה כבר לא מתבקש.
דוד אמסלם: פעם היו ספריות, היום יש פחות.
דוד אמסלם: יכול להיות שפעם תכננו תכנית לספריות והיום לא צריך.
דוד אמסלם: אבל יש לנו גם מצבים אחרים.
דוד אמסלם: באה המדינה ולא קידמה כאשר לרוב זה קורה כי היא התעצלה וגם עולה כסף, שני המרכיבים האלה בדרך כלל גורמים לה לא לעבוד, ואז היא אומרת, רק רגע, מה אני אעשה עכשיו?
דוד אמסלם: אני בבעיה.
דוד אמסלם: הקבלנים יתבעו אותה כי יש תנאים.
דוד אמסלם: ואז היא אומרת, אתה יודע מה?
דוד אמסלם: נתקשר ליושב ראש הוועדה המחוזית שיכנס את הוועדה ותגיד לו, עזוב, תעשה להם.
דוד אמסלם: אין ברירה.