GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בנימין בגין: אנחנו ממציאים מונח או מכניסים מונח שלא לצורך.
זאב בנימין בגין: אנחנו יודעים מה זה נסיבות מחמירות.
זאב בנימין בגין: ברשימה הסגורה יכולות להיות נסיבות מחמירות.
איתן ברושי: מה נקרא מחמיר כשבונים לא חוקי?
זאב בנימין בגין: התעלמות חוזרת ונשנית מצווים.
איתן ברושי: זה לא שייך למיקום.
זאב בנימין בגין: הכאת הפקח זה נסיבות מחמירות.
זאב בנימין בגין: לא צריך להכביר מונחים חדשים.
זאב בנימין בגין: מילא אם הרשימה הייתה פתוחה, אבל היא סגורה.
זוהיר בהלול: ביישובים הערביים התכניות הקיימות אינן מעודכנות.
זוהיר בהלול: ניתן למצוא שם קרקעות שאינן מיועדות לבנייה, למרות שמדובר בקרקעות פרטיות.
זוהיר בהלול: אני מציע לבטל לגמרי את הסעיף הזה.
יעל כהן-פארן: אני מצטרפת לבקשה להוריד את הנסיבות המחמירות.
יעל כהן-פארן: שנתיים מאסר זה מספיק חמור.
יעל כהן-פארן: זה נוגע לכל המקומות.
יעל כהן-פארן: יש כאן סיטואציה שכל מי שקצת סוטה מהיתר הבנייה הופך להיות עבריין שדינו שנתיים מאסר.
יעל כהן-פארן: זה לא מידתי.
יעל כהן-פארן: ברור שאם הוא קיבל היתר למטר על מטר בשביל מתקן חקלאי ובנה שם וילה, זה משהו אחד.
יעל כהן-פארן: יש פה הגדרה מאוד מאוד רחבה.
יעל כהן-פארן: זה הופך כל אחד שטיפה סטה מההיתר לעבריין.
דוד אמסלם: יש שני אלמנטים בסיפור הזה.
דוד אמסלם: יש לנו את מי שמבצע את עבירת הבנייה, שאז הוא הורס או אנחנו הורסים לו, ויש את האלמנט של הקנס.
דוד אמסלם: האם נראה לך סביר שאדם שעשה עבירת בנייה צריך להיכנס לבית סוהר?
<עמית אופק שמל: באופן כללי?
דוד אמסלם: האם יש אדם שנכנס לבית סוהר בגלל עבירת בנייה?
<עמית אופק שמל: אנחנו לא מכירים מקרה כזה.
<עמית אופק שמל: בשנתיים האחרונות אנחנו מקדמים את הכלי של הסדר מותנה.
<עמית אופק שמל: הסדר מותנה זה כלי חדש שנוצר בחוק סדר הדין הפלילי.
<עמית אופק שמל: זה אומר שתובע יכול לפנות אל חשוד, להגיד לו: תראה, אמנם ביצעת עבירה, אבל אני חושב שאפשר לסגור את התיק בהתקיים התנאים האלה והאלה.
<עמית אופק שמל: אם מדובר על עבירות תכנון ובנייה, האדם מתחייב שתוך שנה הוא מכשיר או מסיר את העבירה.
דוד אמסלם: איך זה עונה על השאלה שלי?
<עמית אופק שמל: נסגר התיק.
דוד אמסלם: אני לא מניח שמכניסים לבית סוהר אדם שעובר עבירת מהירות, אלא אם כן קרה משהו.
דוד אמסלם: יש עבירות אזרחיות שלא הופכות את האדם לסופר עבריין.
דוד אמסלם: אני לא משווה את האדם פה לסוחר סמים.
דוד אמסלם: יש מדרג הגיוני.
דוד אמסלם: יש עבירות קשות, עבירות בינוניות, עבירות בשוטף.
דוד אמסלם: כשאתה חונה במקום חניה אסור, באים ונותנים לך דו"ח של 100 שקל.
דוד אמסלם: אם חנית על המדרכה – 250.
דוד אמסלם: אם דיברת בטלפון – 1000 שקל.
דוד אמסלם: תאר לעצמך שהיינו נותנים להם מאסרים.
<עמית אופק שמל: לגבי העבירות הקלות יש סוג של מהפיכה.
<עמית אופק שמל: כמעט בכל תיק של הוספת חדר כזה או אחר, של תוספה קטנה כזו או אחרת, מוצע הסדר מותנה.
מיכאל מלכיאלי: היום הוא יכול ללכת למאסר של שנתיים.
דוד אמסלם: זה החוק היום?
<לירון אלדר מינקה: בהרבה חוקים פליליים העבירה הפלילית כתובה באופן שהיא כוללת מגוון רחב של התנהגויות.
<לירון אלדר מינקה: ברור שאין דינו של בן אדם שסגר חדר כדינו של בן אדם שבנה וילה.
<לירון אלדר מינקה: הממשלה הציגה לנו מגוון של כלים.
<לירון אלדר מינקה: אתה כותב את העבירה כעבירה כללית.
<לירון אלדר מינקה: אם האדם עבר את העבירה הכללית בנסיבות לא חמורות במיוחד, אפשר יהיה ללכת איתו לסגירת תיק בלי כתב אישום, אפשר יהיה ללכת איתו לעבירה מינהלית.
<לירון אלדר מינקה: אנחנו נראה שכדי להפוך עבירה לעבירת קנס צריך לכתוב אותה כעבירה כללית בחוק.
<לירון אלדר מינקה: מאוחר יותר נכתוב תקנות.
<לירון אלדר מינקה: הדרך שבה אוכפים את החוק משתנה ממקרה למקרה.
<לירון אלדר מינקה: בהצעה הממשלתית היו 3 שנים על כל עבירות הבנייה.
<לירון אלדר מינקה: אנחנו עשינו את החלוקה הזאת כך שעל הנסיבות המחמירות יהיה מאסר של 3 שנים וכפל קנס, ועל הנסיבות הלא מחמירות יהיה עונש פחות.
<לירון אלדר מינקה: מדובר על עונשי מקסימום.
<לירון אלדר מינקה: אף אחד לא ייתן מאסר של שנתיים או קנס מאוד מאוד גבוה על בנייה מצומצמת.
<לירון אלדר מינקה: אי אפשר לכתוב את כל הסיטואציות בחוק.
דוד אמסלם: תדברו איתי על הנושא של המאסר.
דוד אמסלם: התשובה שלך הייתה נכונה גם אם היה כתוב שם 20 שנות מאסר.
דוד אמסלם: אם כותבים מאסר, צריך להגדיר באיזה נסיבות.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שנשאיר את זה לשיקול דעתו של השופט.
דוד אמסלם: יכול להיות שיהיה שופט שייתן שנתיים מאסר כי כתוב שיש לתת שנתיים אם האדם סטה מההיתר.
<עמית אופק שמל: התובעים לא מבקשים מאסר.
מיכאל מלכיאלי: ואם התובע קם על צד שמאל?
יעל כהן-פארן: בסעיף (2) יש בעיה עם המילים "ייחשב כבעלים רק מי מהבעלים".
יעל כהן-פארן: איך אתה מוכיח את זה?
יעל כהן-פארן: מה התנאים לכך?
<לירון אלדר מינקה: זו ההגדרה של בעל שליטה במקרקעין.
זאב בנימין בגין: בדרך כלל כותבים בחקיקה שהוועדה מבקשת לראות באופן מפורש את מדיניות האכיפה.
דוד אמסלם: על מדיניות האכיפה נדבר בסוף.
מיכאל מלכיאלי: נניח שיש בית ספר שהוסיף קרוואן, יש בית כנסת שהוסיף סככה.
מיכאל מלכיאלי: גבאי בית הכנסת או בעל העמותה ישב במאסר 3 שנים?
מיכאל מלכיאלי: אני מבין את העניין של גן לאומי, אבל למה להכניס מבני ציבור?
דוד אמסלם: במתחם האורבני יש שטחים ירוקים ושטחים חומים.
דוד אמסלם: השטחים הירוקים הם ירוקים.
דוד אמסלם: לפעמים יש איזו שהיא חריגה קטנה.
דוד אמסלם: המאסר לא שייך לעניין.
דוד אמסלם: זה לא הנסיבות המחמירות, זה הנסיבות הרגילות של העבירות.
דוד אמסלם: אני חושב שהנסיבות החמורות הן בתשתיות הלאומיות ובגנים הלאומיים, לא בשטחים החומים.
דוד אמסלם: נכון שיש עבירה, אבל זה לא נושא שהוא חריג.
דוד אמסלם: רוב העבירות מתבצעות בשטחים החומים.
<עמית אופק שמל: כשאדם פרטי בונה לעצמו - -
דוד אמסלם: לא פרטי.
דוד אמסלם: בן אדם פרטי לא נכנס לשטח ציבורי.
<עמית אופק שמל: הוא נכנס ובונה בשטח ציבורי.
<עמית אופק שמל: יש לנו המון מקרים כאלה.
דוד אמסלם: אני מבקש להגדיר את זה יותר.
דוד אמסלם: אין מחלוקת לגבי אדם פרטי שנכנס לשטח ציבורי.
דוד אמסלם: זה כבר אינטרס של ראש העיר.
דוד אמסלם: ראש העיר לא ייתן לו את השטח.
דוד אמסלם: אני רואה את זה כדבר שהוא אינטרס משותף.
דוד אמסלם: הייתי אומר שזו חוצפה גדולה.
<עמית אופק שמל: אדוני מבקש שנחדד כך שמדובר על בנייה לא לצורך של מבני ציבור?
עבדאללה אבו מערוף: למה אתם כותבים כפל קנס בנסיבות המחמירות?
<לירון אלדר מינקה: אתה רוצה להוריד את כל הסעיף של הנסיבות המחמירות?
עבדאללה אבו מערוף: אם הסעיף של הנסיבות המחמירות לא יורד, אני לא רוצה שיהיה כפל קנס.
עבדאללה אבו מערוף: צריך להחליף את המילים "במקרקעין המיועדים" במילים "במקרקעין של המדינה".
עבדאללה אבו מערוף: אני לא רוצה שבן אדם יבנה על קרקע של המדינה, אבל אם מדובר בקרקע פרטית שלו, זה כבר משהו אחר.
<עמית אופק שמל: על החלק הקנייני אנחנו לא מסכימים איתך.
עבדאללה אבו מערוף: לא הגענו לחלק הקנייני.
<עמית אופק שמל: אם אתה מדבר על המילים "במקרקעין המיועדים בתכנית לגן לאומי, לשמורת טבע או ליער", זה דבר שנמצא במחלוקת.
<רוני טיסר: המחלוקת בינינו היא לא על ההכללה של גנים ושמורות, אלא על השאלה אם הם מיועדים.
<רוני טיסר: החשיבות להכללה של גנים ושמורות טבע היא אותה חשיבות גם כשמדובר במקרקעין פרטיים.
עבדאללה אבו מערוף: מה הכוונה במילה "מיועדים"?
<רוני טיסר: למקרקעין מוכרזים אתה תסכים?
עבדאללה אבו מערוף: הכל צריך להיות בתיאום עם הרשות.
עבדאללה אבו מערוף: צריכות להיות תכניות.
דוד אמסלם: צריך להבהיר שהכוונה של מקרקעין מיועדים היא לתכנית מאושרת לפני הכרזה.
עבדאללה אבו מערוף: בפסקה (2) אני מבקש להשמיט מהמילים "למעט מחכיר לדורות".
<רוני טיסר: (2א) בעל השליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה; (3) מי שמחזיק בפועל במקרקעין בשעת ביצוע העבירה; (4) מי שמבצע בפועל את העבודה, למעט עובדים המועסקים על ידו; (5) האדריכל, המהנדס, ההנדסאי, האחראים לתכנון העבודה או לפיקוח עליה לפי הוראות חוק זה, או מי שתכנן בפועל את העבודה; (6) הקבלן הראשי, למעט עובדים המועסקים על ידו;
מיכאל מלכיאלי: איך האדריכל קשור לסיפור הזה?
מיכאל מלכיאלי: האדריכל הוא אדם פרטי.
<רוני טיסר: (ג) העושה שימוש אסור, בנסיבות מחמירות דינו – מאסר שלוש שנים או כפל קנס כאמור בסעיף 61(א)(4) לחוק העונשין וקנס נוסף כאמור בסעיף 61(ג) לחוק העונשין לכל יום שבו נמשכת העבירה מיום שנמסרה לו התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה, מיום שנמסר לנאשם צו לפי פרק זה או מיום הגשת כתב האישום, לפי המוקדם, וכן קנס לפי סעיף 223.
<רוני טיסר: לעניין סעיף זה, "נסיבות מחמירות" – שימוש אסור במקרקעין המיועדים בתכנית לתכליות המפורטות בהגדרת "תשתיות לאומיות" שבסעיף 1, במקרקעין המצויים בסביבה החופית, במקרקעין שהוכרזו כקרקע חקלאית על פי התוספת הראשונה לחוק, בגן לאומי, בשמורת טבע, במקרקעין המיועדים בתכנית לגן לאומי, לשמורת טבע או ליער ובמקרקעין המיועדים בתכנית לשטחים ציבוריים פתוחים או למבני ציבור.
<רוני טיסר: (ג1) העושה שימוש אסור, דינו – מאסר שנתיים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין וקנס נוסף כאמור בסעיף 61(ג) לחוק העונשין לכל יום שבו נמשכת העבירה מיום שנמסרה לו התראה בכתב על ביצוע אותה עבירה, מיום שנמסר לנאשם צו לפי פרק זה או מיום הגשת כתב האישום, לפי המוקדם, וכן קנס לפי סעיף 223.
<רוני טיסר: (ד) נעשה שימוש אסור, ניתן להאשים בו אחד או יותר מאלה, אולם לא יואשם לפי סעיף זה מי ששוכר מקרקעין למטרת מגורים: (1) בעל ההיתר או מי שמוטלת עליו החובה לקבל היתר לשימוש, וזאת גם אם קיבל היתר והשימוש בוצע שלא בהתאם לתנאי ההיתר; (2) מי שהוא בעל המקרקעין בשת ביצוע העבירה, למעט מחכיר לדורות, ובבעלות משותפת – ייחשב כבעלים רק מי מהבעלים שהוא גם בעל שליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה; (2א) בעל השליטה במקרקעין בשעת ביצוע העבירה; (3) מי שמחזיק בפועל במקרקעין בשת ביצוע העבירה; (4) מי שמבצע בפועל את השימוש, למעט עובדים המועסקים על ידו; (ה) עבירה לפי סעיף זה היא מסוג העבירות של אחריות קפידה.
מיכאל מלכיאלי: מדוע אנחנו מטילים על האדריכל מאסר וקנסות?
מיכאל מלכיאלי: אדריכל זה אדם פרטי.
מיכאל מלכיאלי: הוא מכין תכנית על פי מה שביקשו ממנו.
מיכאל מלכיאלי: האדריכל לא קשור לוועדה המקומית, הוא לא קשור לעירייה.
<עמית אופק שמל: גם היום האדריכל הוא בעל אחריות.
<קריאה: לבעלי המקצוע יש אחריות מהרגע שהם התחילו את תכנון ההיתר עד הרגע בו העבודה מסתיימת.
<קריאה: ככה הם מתחייבים בפני הוועדה כשהם מגישים בקשה לקבל את ההיתר.
<קריאה: הם מחויבים ללוות את המפקח.
<קריאה: בעלי המקצוע נמצאים בפוטנציאל לבצע עבירות נוספות.
<קריאה: האדם הפרטי בונה פעם אחת את ביתו.
דוד אמסלם: יש אנשים שנותנים שירותים.
דוד אמסלם: הם לא צד בעניין.
<עמית אופק שמל: לאדריכל ולמהנדס יש חובה על פי חוק.
זאב בנימין בגין: האם האדריכל אמור לדעת מה המצב הסטטוטורי במקום שבו הוא מתכנן?
דוד אמסלם: הוא אמור לדעת.
מיכאל מלכיאלי: נניח שאני בא לאדריכל ומבקש ממנו לתכנן באמצע גן סאקר.
מיכאל מלכיאלי: לא יפתחו לא תיק היתר, אבל הוא יכול לתכנן מה שהוא רוצה.
<עמית אופק שמל: האחריות שלו היא לפי חוק האדריכלים והמהנדסים.
<עמית אופק שמל: הוא צריך לתכנן על פי חוק.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש להוריד את פסקאות (4) ו-(6).
דוד אמסלם: מה ההבדל בין מבצע העבודה לקבלן?
דוד אמסלם: יש קבלן ראשי וקבלן משנה?
<עמית אופק שמל: כן.
דוד אמסלם: אתם מצפים שגם קבלני המשנה יבדקו את ההיתרים?
דוד אמסלם: נניח שיש מישהו שבא להרכיב דוד, מזגן.
דוד אמסלם: האם גם הוא צריך לבדוק את ההיתר?
דוד אמסלם: זה לא קבלן?
<עמית אופק שמל: לא.
<עמית אופק שמל: אלה זוטי דברים.
דוד אמסלם: אתה רושם כאן זוטי דברים?
<עמית אופק שמל: לזוטי דברים יש הגנה בחוק העונשין.
דוד אמסלם: מתייחסים פה למי שמבצע בפועל את העבודה.
<עמית אופק שמל: הקבלן הראשי לוקח קבלני משנה.
<עמית אופק שמל: קבלן השלד הוא לא הקבלן הראשי.
דוד אמסלם: האם הבעיה שלכם היא בקונטור של הבניין?
<עמית אופק שמל: בקונטור של הבניין.
דוד אמסלם: מה אם מישהו עשה קרמיקה בבניין?
<קריאה: זה לא רלוונטי לעבירה.
דוד אמסלם: תדברו איתי על סעיף (4) שקשור לסעיף (6).
דוד אמסלם: אתם תופסים פה כמעט את כל מי שזז.
דוד אמסלם: בעבירת הבנייה יש את בעל הבית.
דוד אמסלם: הוא מזמין את העסק, הוא נהנה מזה.
דוד אמסלם: אני מבין שלגבי האדריכל יש מחלוקת.
דוד אמסלם: אנחנו נברר אותה.
דוד אמסלם: גם לגבי הקבלן הראשי אני יכול להבין.
דוד אמסלם: בכל התחנות האחרות יש כל מיני קבלנים.
דוד אמסלם: אתה מצפה שהזגג יבדוק את ההיתר?
מיכאל מלכיאלי: או מתקין המזגנים.
דוד אמסלם: אם אני מזמין מישהו להתקין לי מזגן בבית, אני לא מצפה שהוא ישאל אותי אם יש לי היתר.
דוד אמסלם: הדבר היחידי שהוא יתווכח איתי זה על המחיר.
דוד אמסלם: ברור שצריך איזה שהוא איזון.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים ללכת לבעל הקרקע.
דוד אמסלם: אני לא חושב שאיזה קבלן משנה קיבל פעם איזה משהו, אלא אם כן אתה מדבר איתי על הפסקת עבודה.
דוד אמסלם: פה אתה מדבר איתי על צווי הריסה.
<לירון אלדר מינקה: הבעיה שהרבה פעמים יש שרשרת מאוד גדולה של אנשים.
<לירון אלדר מינקה: יש לך את היזם של הפרויקט, שזה הקבלן הראשי, ויש את מי שנמצא בשטח, שזה המבצע בפועל.
דוד אמסלם: אני עושה הבחנה בין הפסקות בנייה להריסה.
דוד אמסלם: כשהפקח בא לאתר הוא רואה כמה חבר'ה עושים שליכטה.
דוד אמסלם: הקבלן בכלל נמצא בהודו.
דוד אמסלם: האדם שעובד שם לא יודע אפילו איך קוראים לקבלן, הוא לא מבין מה זה צו.
דוד אמסלם: אתה תופס את אותו אחד, אומר לו שהוא אשם.
דוד אמסלם: לרוב אנחנו יודעים מי בעל הקרקע, מי בעל הבית.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים להגיע ב-4 טלפונים למי שמשלם את העסק הזה.
דוד אמסלם: אם לא, נהרוס לו את הבניין.
דוד אמסלם: תאמין לי, הוא הראשון שירוץ לבית משפט.
דוד אמסלם: נראה לך שהסייד ירוץ לבית המשפט?
דוד אמסלם: אנחנו יודעים לאתר את הבעלים.
<לירון אלדר מינקה: העבירות כאן נקראות עבירות של אחריות קפידה.
<לירון אלדר מינקה: המצב נשאר כפי שהוא היום בחוק, זאת אומרת, אתה לא צריך להוכיח שהאדם התכוון, לא התכוון או היה מודע.
<לירון אלדר מינקה: ברגע שאתה בעל המקרקעין או מישהו ממעגל האחראים ויש בנייה שנעשתה בלי היתר, אתה כמעט אוטומטית אשם.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש למחוק את סעיף (4) ואת סעיף (ה).
עבדאללה אבו מערוף: בסעיף (2) אני מבקש למחוק מהמילים "למעט מחכיר לדורות".
מיכאל מלכיאלי: כשאדם שוכר ממישהו בית, הוא לא בודק אם הדירה בהיתר או לא.
דוד אמסלם: כשאתה שוכר ממישהו עסק, שם אתה בודק.
דוד אמסלם: בדרך כלל בדברים האלה אתה בודק, אתה שותף לעניין.
יעל כהן-פארן: אני מבינה שהחוק הזה מקודם על ידי משרד המשפטים.
דוד אמסלם: על ידי הממשלה.
יעל כהן-פארן: במשרד המשפטים יש את הסנגוריה הציבורית.
יעל כהן-פארן: הובא לידיעתי שהם מתנגדים לרוח החוק, שהם מתנגדים להרחבת הענישה הפלילית.
יעל כהן-פארן: האם עמדתם הוצגה בצורה מלאה בפני הוועדה?
יעל כהן-פארן: אני בתחושה שלא.
דוד אמסלם: הם יכולים לבוא לכאן.
יעל כהן-פארן: האם החוק השתנה לאור עמדתם?
דוד אמסלם: אני לא מתכתב עם משרדי הממשלה השונים.
דוד אמסלם: מי שיש לו עמדה בעניין מוזמן לבוא לכאן.
דוד אמסלם: יש פה חוק ממשלתי.
דוד אמסלם: עמדת משרד המשפטים היא עמדה אחת.
<דבי גילד-חיו: בסעיף (3) מטילים על השוכר או על המתגורר במקום אחריות פלילית.
<דבי גילד-חיו: זו יכולה להיות קבוצה מאוד רחבה של אנשים.
<דבי גילד-חיו: הם לא בנו, הם רק מתגוררים שם.
<לירון אלדר מינקה: (ב)(3) הוא על מי שעשה בפועל את הבנייה.
<לירון אלדר מינקה: בנושא של השימוש הוצאנו את מי ששוכר מאחריות.
<לירון אלדר מינקה: אם מתבצעת במקרקעין עבודה אסורה, גם מי שמחזיק בפועל - -
<עמית אופק שמל: גם אם המקרקעין לא שלו.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך את הדיון בשעה 12:00.
אכרם חסון: חברים, צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109).
אכרם חסון: אנחנו נמשיך בקריאה, הגענו לסעיף 222א.
אכרם חסון: אני מבקש מכל אלה שעומדים, בבקשה לשבת ולא להפריע, חברים שם ליד הדלת.
מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, רק הערה בקשר לדיון הקודם שהיה כאן.
מיכאל מלכיאלי: נמצאים כאן נציגי משרד המשפטים, בהפסקה שהייתה הלכתי לברר את נושא האדריכל.
מיכאל מלכיאלי: במפורש – ביררתי כרגע בעיריית ירושלים – לאדריכל אין שום אחריות על - - -
<עמית אופק שמל: זו טעות.
מיכאל מלכיאלי: שום טעות, דיברתי עם אדריכלים.
<עמית אופק שמל: זה לא הוראות החוק.
מיכאל מלכיאלי: והאדריכל מתנתק ברגע שהוא - - -
<עמית אופק שמל: זה לא נכון.
מיכאל מלכיאלי: לא נכון שמה?
<ארז קמיניץ: זה לא הוראות החוק.
מיכאל מלכיאלי: אני אומר, בפועל האדריכל היום – מה אתה אומר לי לא?
מיכאל מלכיאלי: אני אומר לך שזו המציאות היום, אין לו עסק ושום אחריות על הדבר.
מיכאל מלכיאלי: יותר מזה, העירייה מחתימה את האדם שאחראי על הדבר, שזה הקבלן המבצע בשטח.
אכרם חסון: אני מציע, אחרי הישיבה תשבו ביחד, תעדכן אותו, חבר הכנסת מכובד ואחראי.
מיכאל מלכיאלי: כשאתה אומר לי לא, למה אתה מתכוון?
מיכאל מלכיאלי: לא מה?
<עמית אופק שמל: אני אומר שנכון להיום, סעיף 208(א)(8) לחוק כולל את האדריכל גם בין האחראים לביצוע הבנייה או לשימוש אסור.
מיכאל מלכיאלי: אז לא ככה העירייה מחתימה.
מיכאל מלכיאלי: לידיעתכם.
אכרם חסון: אולי היא פועלת לא כחוק, צריך לבדוק.
אכרם חסון: אז קח מהם את - - -
<ארז קמיניץ: העירייה פועלת בצורה מסוימת, צריך לבדוק את הפעילות של העירייה.
<ארז קמיניץ: הוראות החוק מאוד ברורות היום, לא שינינו כלום בתיקון.
<ארז קמיניץ: כלום לא השתנה.
מיכאל מלכיאלי: אמסלם דיבר על זה שהוא חושב שזה דבר שצריך לתקן אותו.
מיכאל מלכיאלי: הוא אמר: יבוא הזגג ויתקין מזגן במקום שהוא לא - - -
<ארז קמיניץ: זה לא אדריכל.
<עמית אופק שמל: זה לא אדריכל.
מיכאל מלכיאלי: לאדריכל אין קשר לבנייה.
<עמית אופק שמל: בוודאי שיש לו.
<עמית אופק שמל: יש לו גם היום - - -
אכרם חסון: חבר הכנסת מיכאלי, אני מציע שאחרי הדיון תשב אתם ותתקדם יחד אתם.
אכרם חסון: בבקשה, בנות.
<לירון אדלר-מינקה: אנחנו ממשיכים בסעיפים של העבירות הפליליות בחוק.
<לירון אדלר-מינקה: סעיף 222א.
מיכאל מלכיאלי: אגב, אצל שוטר כמה זה?
מיכאל מלכיאלי: גם שנה?
<עמית אופק שמל: אותו דבר.
<עמית אופק שמל: לא לשוטר, לעובד ציבור.
<עמית אופק שמל: לעובד ציבור זה שנה.
<עמית אופק שמל: למפריע לשוטר אני צריך לבדוק.
מיכאל מלכיאלי: לא משנה, עובד ציבור זה שנה?
<עמית אופק שמל: עובד ציבור זה שנה, זה אותו דבר.
אכרם חסון: תמשיכי, בבקשה.
מיכאל מלכיאלי: מה זה חבר מוסד תכנון?
מיכאל מלכיאלי: חבר ועדה מקומית?
<ארז קמיניץ: למשל.
<רוני טיסר: גם.
מיכאל מלכיאלי: איך אתה יכול?
מיכאל מלכיאלי: אתה יודע מה זה חבר ועדה מקומית?
מיכאל מלכיאלי: אדם יושב, מקבל תיק כזה, בתחילת היום, אין לו אפשרות - - -
<ארז קמיניץ: לא מדברים על החבר עצמו.
<רוני טיסר: מוסרים לו.
מיכאל מלכיאלי: אז שאלתי.
<עמית אופק שמל: לא הוא.
<עמית אופק שמל: מוסרים לו.
<עמית אופק שמל: מוסרים לחבר מוסד תכנון ידיעה.
מיכאל מלכיאלי: אה, מי שמוסר לחבר.
<ארז קמיניץ: דווקא בגלל שהוא יושב עם תיק כזה, בא אליו מישהו ואומר: תדע לך שזה בניין של ארבע קומות, ומתברר בסוף שזה שתי קומות.
אכרם חסון: יש הערות?
אכרם חסון: כן, בבקשה.
<נירית אהרון: הערה לסעיף 225 בעניין הפרעה במילוי תפקיד.
<נירית אהרון: כיוון שגם פקחי הרשות מוסמכים לבצע הריסות, אנחנו סבורים שאולי צריך לכתוב כאן
<נירית אהרון: שהמפריע למפקח או למי שפועל מטעם רשות אוכפת.
<עמית אופק שמל: המפקחים הם עובדי ציבור, זאת אומרת, חל עליהם אותו דין.
<ארז קמיניץ: בסדר, אבל אפשר לדאוג לזה.
<ארז קמיניץ: קודם כול יש את השאלה המהותית ואחר כך את השאלה של הניסוח.
<ארז קמיניץ: מפקחי הרשות הם לא עובדי המדינה.
<ארז קמיניץ: הם עובדי המדינה?
<נירית אהרון: לא.
<נירית אהרון: תאגיד סטטוטורי.
<נירית אהרון: ואנחנו נחשבים על-פי התיקון כרשות אוכפת.
<ארז קמיניץ: בסדר, אז נדאג לזה בניסוח, לא במהות.
<נירית אהרון: רק לדייק את זה שזה רשות אוכפת.
אכרם חסון: את מדברת בשם רשות הטבע והגנים?
<רוני טיסר: רק צריך לבחון.
<רוני טיסר: אנחנו חושבים שחל עליכם הדין המשמעתי, אבל צריך לבחון האם כל ההוראות האחרות חלות על עובדי מדינה.
<ארז קמיניץ: כרגע מה הכנסנו?
<רוני טיסר: חל עליהם הדין המשמעתי מכוח - - -
<לירון אדלר-מינקה: הם יכולים לאכוף.
<ארז קמיניץ: אני שואל איזה דברים הכנסנו לרשות הטבע והגנים?
<ארז קמיניץ: מה כבר נדון?
<רוני טיסר: צווי הריסה מינהליים, כל הצווים.
<נירית אהרון: גם לבצע צווי הריסה מכוח גזרי-דין.
<ארז קמיניץ: נחשוב על זה ונחזור עם תשובה, בסדר?
אכרם חסון: יש עוד הערות?
אכרם חסון: אנחנו מתקדמים.
<רוני טיסר: סעיף 229 זה סעיף שנמצא כרגע כחלק מסעיפי העונשין, אנחנו נעביר אותו למקום מתאים יותר בהמשך.
<לירון אדלר-מינקה: אבל זה סעיף שנמצא גם בחוק הקיים, הוא פשוט עבר.
עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם לחזור על (ג), לקרוא.
עבדאללה אבו מערוף: אתם רואים שיש מקום לזה?
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, אנחנו בהמשך, לא נחכה לכול.
עבדאללה אבו מערוף: אתם קוראים הרבה, ולכן אני מציע שנקרא לאט, לאט.
עבדאללה אבו מערוף: אומנם יש עכשיו כאן תגבורת.
אוסאמה סעדי: איזה סעיפים התחלנו?
עבדאללה אבו מערוף: ואני חושב שצריך לקרוא לאט לאט, עם כל הכבוד.
<רוני טיסר: התחלנו ב-222.
אכרם חסון: התחלנו בעמ' 10.
אכרם חסון: אנחנו עכשיו בעמ' 13.
אוסאמה סעדי: איך נספיק, אדוני היושב-ראש?
אכרם חסון: נתנו זמן והחברים העירו.
אכרם חסון: גם חלק ממשרדי הממשלה העירו.
אוסאמה סעדי: למה לא סעיף סעיף?
אכרם חסון: בבקשה, אנחנו לא רוצים להתעכב, הזמן קצר.
אוסאמה סעדי: מה זמן קצר?
אכרם חסון: חכה, אבו מערוף, יש לך הערה בקשר לסעיף (ג)?
עבדאללה אבו מערוף: כן, להוריד אותו.
<רוני טיסר: דווקא את (ג)?
עבדאללה אבו מערוף: בינתיים להשמיט את (ג).
עבדאללה אבו מערוף: הייתה שם בעיה טכנית או משהו בהיתרים.
עבדאללה אבו מערוף: זה מתייחס ל-(א) ול-(ב), ואחר כך אומרים שזה נעשה בלי היתר.
<לירון אדלר-מינקה: הסעיף הזה מדבר על בנייה שנעשתה בהליכים של רישוי עצמי.
עבדאללה אבו מערוף: מה זה רישוי עצמי?
<לירון אדלר-מינקה: זה בדרך מקוצרת, זאת אומרת שסומכים על האדם.
<רוני טיסר: הליך של רישוי בדרך מקוצרת הוא הליך מיוחד.
<רוני טיסר: זאת אומרת, הזמן שנקצב למתן ההיתר מוגבל, וכל עוד הרשות לא נותנת בזמן שנקצב את ההיתר רואים את ההיתר כאילו ניתן, זה דבר אחד.
<רוני טיסר: לכן, האחריות שיש על האדם באותו מקרה היא אחריות מוגברת מבחינת מסרים.
<רוני טיסר: אני רוצה לסיים את דברי.
<רוני טיסר: הסיבה לכך שאמרנו שהסעיף הזה יוצא מסעיפי העונשין היא לא טכנית, היא מהותית, כי בסופו של דבר אנחנו מסתכלים על התכנון ועל מתן ההיתרים.
<רוני טיסר: זאת אומרת, איך אנחנו רוצים לראות את העיר, את הוועדה המקומית, איך הם צריכים להיראות.
<רוני טיסר: במקום שלא היה צריך להינתן היתר – כי נתנו את ההיתר על סמך פרטים לא נכונים, ולכן לא היה צריך להינתן היתר – יכול להיות שהמבנה לא צריך להיות קיים שם, ולכן רואים כאילו בוטל ההיתר.
<רוני טיסר: עם זאת, יש איזשהו איזון, כי כבר חמש שנים קיים המבנה, אנחנו לא נבטל את ההיתר, אפילו שמלכתחילה לא צריך היה לתת את ההיתר.
<רוני טיסר: עם זאת, אין כאן אחריות פלילית.
עבדאללה אבו מערוף: אז להוסיף, בבקשה, כאילו בוצע בלי היתר, אבל בלי הענישה.
<רוני טיסר: לא תהיה אחריות פלילית.
<רוני טיסר: לבטל את זה?
עבדאללה אבו מערוף: למה לא?
<ארז קמיניץ: סליחה, להסביר.
<ארז קמיניץ: התוצאה של מה שאתה אומר זו רק שאלה של נוסח, זו לא שאלה של מהות.
עבדאללה אבו מערוף: אז להוסיף את הנוסח הזה, עם כל הכבוד לחוק ולכל המשפטנים.
<ארז קמיניץ: לפחות שנבין על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על זה.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין על מה אני מדבר.
עבדאללה אבו מערוף: כנראה שהחוק לא מבין על מה הוא מדבר.
<ארז קמיניץ: למה אתה אומר את זה?
עבדאללה אבו מערוף: אני אומר את זה בגלל שזה ככה.
עבדאללה אבו מערוף: אני אמרתי, בנוסח שכותבים - - -
<ארז קמיניץ: מה שאתה רוצה.
<ארז קמיניץ: אתה רוצה לא לשמוע את התשובה, אז זה בסדר.
אכרם חסון: אבו מערוף, בוא ניתן לו.
<ארז קמיניץ: כאשר הדבר נעשה אגב הליכים פליליים אז יש התייחסות בסעיפים הקודמים.
עבדאללה אבו מערוף: אבל זה מאחורינו, בסדר.
<ארז קמיניץ: רגע.
<ארז קמיניץ: בסעיף הזה אין התייחסות להליכים פליליים, זה לא נעשה אגב הליך פלילי.
<ארז קמיניץ: יש התייחסות למצב שבו בגלל שאדם נתן פרטים לא נכונים ניתן ההיתר.
<ארז קמיניץ: אני בעצמי נתקלתי בסיטואציה כזאת גם בירושלים, כשישבתי בוועדה מחוזית ירושלים.
<ארז קמיניץ: אדם נתן מידע על כך שבמצב הקיים יש לו ארבע קומות במבנה, והוא קיבל הקלה על תוספת עוד שתי קומות.
<ארז קמיניץ: דא עקא שהמצב בפועל היה שיש לו שתי קומות במבנה.
מיכאל מלכיאלי: אחוזי בנייה, שינויים.
<ארז קמיניץ: ועל סמך המידע שהוא נתן רשות הרישוי נתנה את ההיתר.
<ארז קמיניץ: עכשיו התברר שהמידע הזה כוזב.
<ארז קמיניץ: צריך לאפשר לרשות הרישוי לבטל את ההיתר.
<ארז קמיניץ: ואם זה היתר שניתן לא בבקשה, כמו שאמרה היועצת המשפטית, בגלל שהיתר בהליך מקוצר הוא היתר שניתן אוטומטית אם הרשות לא עונה, אז צריך להתייחס גם למצב הזה, זה כל מה שיש פה.
<ארז קמיניץ: לא כתוב פה הליכים פליליים, זה לא אגב הליכים פליליים.
עבדאללה אבו מערוף: אז אם הייתה איזושהי מרמה - -
<ארז קמיניץ: זה מה שכתוב.
עבדאללה אבו מערוף: - - בוא נגיד ככה, שהוא קיבל את ההיתר - - -
<רוני טיסר: זה בסעיף נפרד.
עבדאללה אבו מערוף: מה זה סעיף נפרד?
<רוני טיסר: ב-228 יש סעיף המדבר על מסירת ידיעה כוזבת.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, לא הייתי שם.
אכרם חסון: אבו מערוף, סיימת?
אכרם חסון: יש עוד הערה לאוסמה.
<לירון אדלר-מינקה: אז נוריד את (ג)?
עבדאללה אבו מערוף: אז כאילו בוטל לו היתר, ומה הלאה?
עבדאללה אבו מערוף: להפסיק עד שיש היתר?
עבדאללה אבו מערוף: אז בוא נסיים את פרק (ג).
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אני מבין, הייתה מרמה, היה כזב, היה משהו, אז בוא לא נשים את זה ככה, חצי בהריון, סליחה על הביטוי.
עבדאללה אבו מערוף: לעניין פרק זה, אז בסדר, בוטל לו היתר.
עבדאללה אבו מערוף: תופסק וזה הכול?
עבדאללה אבו מערוף: איפה יש לי guarantee שאתם לא תכניסו אותי לבית-משפט או לא תעשו לי עבירה פלילית?
<ארז קמיניץ: רק שנייה, בסוף מישהו פה עשה עבירת מרמה.
<ארז קמיניץ: לא התייחסו לזה בהיבט הפלילי, אבל מבינים שנעשה פה מעשה רמייה ועל בסיסו ניתן היתר.
<ארז קמיניץ: ועכשיו כל מה שהסעיף אומר, אתה צריך להסתכל על הסיטואציה, על המבנה, זה יכול להיות גדר, זה לא חייב להיות בית מגורים, זה יכול עסק.
מיכאל מלכיאלי: פרגולה.
<ארז קמיניץ: אתה צריך להסתכל כאילו לא ניתן היתר.
<ארז קמיניץ: מפה ואילך תתייחס לזה כמו שמתייחסים לכל מבנה ללא היתר.
<ארז קמיניץ: יש פה מגבלה שצוינה, שלא עושים את זה אם עברו חמש שנים.
<ארז קמיניץ: אז גם אם גיליתי מרמה אחרי חמש שנים אני לא נוגע בדבר הזה יותר.
אכרם חסון: הבעיה היא הניסוח, אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: ניסוח, בסדר.
עבדאללה אבו מערוף: אז תנסחו את זה.
אכרם חסון: ארז, יש בעיה עם הניסוח?
<ארז קמיניץ: אני לא חושב שיש בעיה עם הניסוח.
<ארז קמיניץ: אם רוצים לשייף אותו, אין בעיה.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שלכם יש בעיה עם הניסוח.
<ארז קמיניץ: רק שנבין מה זה.
עבדאללה אבו מערוף: אם אתה לא חושב, אז בבקשה, תוסיף כמה מילים שאכן יהיה ברור.
<ארז קמיניץ: שמה?
<ארז קמיניץ: מה אתה רוצה לבטא?
<ארז קמיניץ: איזה רעיון?
עבדאללה אבו מערוף: כאילו בוצע ללא היתר, כל עוד שלא התברר העניין.
עבדאללה אבו מערוף: כל עוד שלא נבדק העניין.
<ארז קמיניץ: נבדק כבר העניין.
<ארז קמיניץ: העניין נבדק.
עבדאללה אבו מערוף: אז למה צריך את הסעיף הזה אם העניין נבדק עוד פעם?
<ארז קמיניץ: העניין נבדק, הרשות המינהלית הבינה שהיא קיבלה פרטים במרמה.
<ארז קמיניץ: אם בן-אדם רוצה לתקוף את ההחלטה הזאת, הוא חושב שזה לא נכון, אז שילך לבית-משפט, אין בעיה.
<ארז קמיניץ: אבל הוחלט שזה כבר ניתן במרמה, רואים את זה כאילו לא ניתן היתר, זה כל מה שנאמר.
<ארז קמיניץ: מה הוא יעשה אחר כך?
<ארז קמיניץ: ילך להוציא היתר מחדש.
<ארז קמיניץ: יש כל מיני דברים, אנחנו לא מתייחסים.
<ארז קמיניץ: בחוק תכנון ובנייה יש בניין ללא היתר, אתה יכול ללכת לנסות להכשיר אותו מחדש.
<ארז קמיניץ: תעשה את הכול מחדש.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל זה אני חושב ש-(ב) מספיק.
עבדאללה אבו מערוף: את (ג) לא צריך.
עבדאללה אבו מערוף: אם אתה מסביר, בסדר, שכנעת אותי, אז לא צריך את (ג), צריך רק את (ב).
עבדאללה אבו מערוף: הנה, יש גם: ובלבד שתיתן לו הזדמנות לטעון.