GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אמרתי - אני חושב שבנושא הזה תשאירו את זה כמו שזה היה.
דוד אמסלם: אני לא אומר לך ראש העיר, אני אומר לך יושב-ראש הוועדה ה- - -.
דוד אמסלם: אולי תסייג את זה כך ואני רוצה לפתור את הבעיה שאתה רוצה לעלות.
דוד אמסלם: הרי איך הדינמיקה?
דוד אמסלם: אנחנו זיהינו עבירה.
דוד אמסלם: קודם כל, מישהו צריך לזהות את העבירה הזו.
דוד אמסלם: זיהינו אותה ואנחנו מצפים שיושב-ראש הוועדה המחוזית או - - - מי זה?
דוד אמסלם: יושב-ראש הוועדה המחוזית מוציא את הצווים האלה.
<עמית אופק: לא, לא.
<עמית אופק: היום זה גם מקומי, גם - - -
<עמית אופק: בפרקטיקה היום מהנדס מוציא את הדברים האלה בפועל.
דוד אמסלם: יש לך את השרשרת.
דוד אמסלם: המהנדס כותב את הדף והולך להחתים את הבן-אדם.
<עמית אופק: לא, אנחנו לא בצו הריסה.
<עמית אופק: תבדיל בין צו הריסה - - -
דוד אמסלם: צו הפסקה - מי היום יכול להוציא צו הפסקה?
<עמית אופק: כולם, כולם יכולים.
<קריאה: יושב-ראש הוועדה, המהנדס.
דוד אמסלם: למה לא תשאיר את כולם?
<עמית אופק: שוב, בגלל שהתפיסה של כל התיקון היתה שהאכיפה תיעשה על-ידי הדרג המקצועי ולא על-ידי הדרג הנבחר, כמו כל אכיפה מסוג אחר.
דוד אמסלם: אבל אם יש לו את הסמכות - שיוציא.
דוד אמסלם: מישהו אמר לו לא? אני שואל שאלה.
דוד אמסלם: אם גם הסמל יכול להוציא וגם המ"מ וגם המ"פ, מה זה מפריע שהסמל יוציא את כולם אם המ"פ לא מוציא?
<עמית אופק: הניסיון שלנו מלמד שיש עם זה בעיה בגלל שהשאלות באכיפה - - -
דוד אמסלם: עמית, לא הצלחתי להבין.
דוד אמסלם: נניח ואני מהנדס העיר, אני אסביר לך איפה הבעיה שלי כדי שתבין.
דוד אמסלם: יש את שרשרת הפיקוד: יש מהנדס עיר, יש יושב-ראש ועדה מקומית, ויש ראש עיר.
דוד אמסלם: זה לא בהכרח חופף, לרוב כן.
דוד אמסלם: נניח שהיום יש צו הפסקה.
דוד אמסלם: בדרך כלל זה בא מדרגי השטח.
דוד אמסלם: בא המפקח ועשה סיבוב בשכונה.
דוד אמסלם: קיבל איזה תלונה והלך בדק.
דוד אמסלם: הוא חזר ואמר: רבותי, יש שם עבירת בנייה.
דוד אמסלם: בא למנהל שלו, יש את הטופסולוגיה.
דוד אמסלם: באים למהנדס העיר ומחתימים אותו וחוזרים חזרה ומדביקים לבן-אדם.
דוד אמסלם: לרוב זה ככה מתבצע.
דוד אמסלם: אז אם מהנדס העיר לא נמצא או שהוא חושב שזה לא נכון או שהוא יש לו מדיניות של עצמו, זה גם אופציה שיש מהנדס עיר שהוא לעומתי למערכת.
דוד אמסלם: הוא אומר: אני שם לא אוכף, אין לי זמן.
דוד אמסלם: ואז אתה עולה דרג.
דוד אמסלם: אני בדרך כלל חושב שזה נכון לתת מספר פונקציות את הסמכות כי אם הראשון לא עובד, השני יעבוד.
דוד אמסלם: זה מה שנראה לי הגיוני.
דוד אמסלם: אתה מצמצם את הסמכות.
דוד אמסלם: עכשיו חשבתי שאם זה נניח היה רק ראש עיר, אתה היית אומר: תשמע, במגזר הם לא אוכפים.
דוד אמסלם: אז צריך לתת לעוד מישהו.
דוד אמסלם: בסדר, מסכים.
דוד אמסלם: בפועל מה שיקרה הוא שאתה לוקח אחד מהנדס עיר ומעמיס עליו את כל הלחצים של כל העירייה על הראש.
דוד אמסלם: ראש העיר רוצה שיעשו שם ואז הוא אומר לו: לך תעשה.
דוד אמסלם: וגם אם הוא לא מאמין הוא יעשה.
דוד אמסלם: צריך להבין, זה הפוך.
דוד אמסלם: הרי הם לא חיים בכוחות עצמם.
דוד אמסלם: זו מערכת שבאה מלמעלה.
<עמית אופק: גם כשראש העיר רוצה לאכוף - ואני לא אומר את זה מתוך האשמה של ראשי הרשויות, שאדוני לא ייקח את זה לכיוון הזה - אבל גם כשהוא רוצה לאכוף, לפעמים יהיה לו נוח יותר שיש את המהנדס שמפעיל שיקול דעת מקצועי.
דוד אמסלם: אבל גם היום.
<עמית אופק: לא, היום הסמכות אצלו גם.
דוד אמסלם: לא, תבין טוב מה אני אומר.
דוד אמסלם: היום יש סמכות לראש העיר, יש סמכות למהנדס העיר.
דוד אמסלם: אם מהנדס העיר פועל - פועל.
דוד אמסלם: אני לא זוכר ראש עיר שחתם על צו בכלל, שמישהו בא אליו בכלל, אלא אם כן מהנדס העיר הוא לעומתי כלפיו.
דוד אמסלם: זה כמו אצלכם, אתה יודע ב- - -
טלב אבו עראר: פעם היתה סמכות לראש העיר, היום אין.
טלב אבו עראר: דווקא הפוך היום.
דוד אמסלם: לא, יש.
טלב אבו עראר: הנה, בעיר רהט הורסים בית ויוצאים בלי להתייעץ עם ראש העיר.
דוד אמסלם: אנחנו עוד לא הורסים.
דוד אמסלם: אנחנו בינתיים כרגע מדברים על הפסקת הבנייה, עוד לא על הריסה.
דוד אמסלם: אני אומר, זה יכול להיות.
דוד אמסלם: אני לא רואה בזה שום בעיה.
דוד אמסלם: שים את זה בדורש עיון ואחרי זה נדבר.
<עמית אופק: אנחנו ראינו הרבה מקרים שבהם היושב-ראש מסרב לחתום.
דוד אמסלם: אז יש מהנדס.
<עמית אופק: כששיקול הדעת הוא משותף?
דוד אמסלם: עמית, אגיד לך הפוך.
דוד אמסלם: סמוך עליי, אני פקיד.
דוד אמסלם: תזכור, אף פעם אל תשכח את זה.
דוד אמסלם: העסק בא למטה.
דוד אמסלם: בדרך כלל ראש העיר לא מטייל בעיר ומתחיל לרשום דוחות על פרגולות.
דוד אמסלם: הוא לא שם בכלל.
דוד אמסלם: לרוב, כמו שאמרתי לך, יש פקח אזורי והוא או שתוך כדי סיור גילה עבירת בנייה או שקיבל תלונה.
דוד אמסלם: ואז הוא בא למשרד וממלא את הדוח.
דוד אמסלם: לרוב הוא מביא אותו בשרשרת הפיקוד הקרובה.
דוד אמסלם: מהנדס העיר יושב בקומה שלו בדרך כלל, למה הוא המנהל שלו.
דוד אמסלם: הוא הולך ומחתים אותו.
דוד אמסלם: זה נדיר שהולכים, אני לא זוכר.
דוד אמסלם: מתי ראש עיר יכול להידרש לעניין?
דוד אמסלם: כשמהנדס העיר לא רוצה.
דוד אמסלם: הוא אומר לו: אתה יודע מה?
דוד אמסלם: אני על זה לא חותם.
<עמית אופק: הבעיה היא הפוכה - לא במצב שמהנדס העיר לא חותם אלא במצב שמהנדס העיר רוצה וחושב שצריך לחתום והיושב-ראש אומר לא, אני לא מוכן לבצע שם אכיפה.
דוד אמסלם: זה תמיד יקרה, גם אם אין לו סמכות.
דוד אמסלם: להיפך, אם אני מהנדס העיר ואני רוצה לחתום, וההוא אומר לי: דודי, אל תחתום.
דוד אמסלם: אני אומר לו: למה?
דוד אמסלם: אני מתווכח אתו.
דוד אמסלם: אם להוא יש סמכות אני אומר לו: לך, תחתים אותו.
דוד אמסלם: תחתום אתה.
דוד אמסלם: נניח שאני לא רוצה לחתום.
דוד אמסלם: אם אני לא רוצה לחתום כמהנדס עיר ומאלצים אותי לחתום אז אני אומר: חבר'ה, למה?
דוד אמסלם: יש לכם סמכות, תחתמו אתם.
דוד אמסלם: מה אתם רוצים ממני?
דוד אמסלם: אני לא מאמין בזה.
דוד אמסלם: אתם מאמינים בזה – תחתמו אתם.
דוד אמסלם: ואם אין להם סמכות אז ממילא.
דוד אמסלם: ואם אני כן רוצה לחתום ואני לא חותם אז זה בעיה בלי קשר.
דוד אמסלם: אם זו רק הסמכות שלי בוודאי שאני לא אחתום.
דוד אמסלם: כל הלחצים יהיו עליי.
דוד אמסלם: לכן, אני - להיפך.
דוד אמסלם: אני לא רואה בזה שום דבר מועיל, רק מזיק.
דוד אמסלם: אני אומר לך, תשאיר את זה כך.
<עמית אופק: אנחנו נשקול.
עבדאללה אבו מערוף: כל עניין בצו ההפסקה – יש כאן שני דפים שלא צריך אותם.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שצריך לחוקק את החוק ושזה בתנאים אובייקטיביים, בשלבים התחלתיים.
עבדאללה אבו מערוף: אז שיכתוב שצו הפסקת עבודה בשלבים התחלתיים ולהגיד מה זה - - -.
עבדאללה אבו מערוף: לא צריך לכתוב את כל המילים האלו שהן מעורפלות.
עבדאללה אבו מערוף: בסוף כתוב שהצו יהפוך לצו קבוע.
עבדאללה אבו מערוף: ריבונו של עולם, איך זה יהפוך לצו קבוע?
עבדאללה אבו מערוף: לתת לגשת לבית משפט - 30 יום, 40 יום, 15 יום.
עבדאללה אבו מערוף: איך אתם אחר כך עושים את זה לתת צו קבוע?
דוד אמסלם: עבדאללה, הוא בן-אדם שאוהב לדייק.
דוד אמסלם: להבדיל, רש"י היה פרשן גדול והוא היה מתקמצן במילים.
דוד אמסלם: אז הוא אומר: תהיו מדויקים, בלי סיפורים.
דוד אמסלם: זה הערה כללית של עבדאללה.
דוד אמסלם: הוא אוהב למחוק.
דוד אמסלם: הוא בעד להוריד את כל הסעיפים כמעט, אבל - - -
עבדאללה אבו מערוף: לא צריך את כל זה.
עבדאללה אבו מערוף: אני אומר בפעם האלף, אם אתם רוצים צעדים טובים וחיוביים וכוונות טובות - בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: אף אחד לא חולק על זה.
עבדאללה אבו מערוף: אבל תנו לנו אמון שזה אכן יהיה כך.
דוד אמסלם: עבדאללה, אם תוריד לנו את כל הסעיפים על מה נדון?
דוד אמסלם: נעשה דיון אחד של חמש דקות ונלך.
עבדאללה אבו מערוף: מבזבזים נייר, מבזבזים את הזמן שלנו - חבל.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תכתבו שתי מילים: צו הפסקה עבודה - - -.
עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר על - - - הריסה, דרך אגב, ולא להפוך את זה לצו קבוע.
דוד אמסלם: תספרו את המצב היום.
<עמית אופק: המצב היום הוא שהצו הזה תקף ל-30 ימים, אלא אם כן אישרו אותו במהלך 30 הימים בבית המשפט.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הצו הזמני הופך לקבוע רק באמצעות בית המשפט?
<עמית אופק: זה מה שקורה היום.
<עמית אופק: נכון להיום, אנחנו רוצים להפוך את הנטל, כמו שאמר היועץ המשפטי.
<עמית אופק: הצו הזה – ברגע שהוא נחתם, הדרך לבטל אותו היא באמצעות בית המשפט.
דוד אמסלם: אני מבין שהשלביות היא כזו: בדרך כלל בא בן-אדם לשטח, ובדרך כלל הוא מוציא צו זמני.
דוד אמסלם: בדרך כלל יש זמני ויש קבוע.
דוד אמסלם: בדרך כלל אתה מוציא את הזמני, ואז קורא לבן-אדם או בודק מה קורה, מה חומרת העבירה וכו' וכו'.
דוד אמסלם: הרי זה העניין של הזמניות.
דוד אמסלם: אותו בן-אדם שהוציא את הזמני מוציא גם את הקבוע או שאתם רוצים איזה מדרג שיעשה שיקול דעת?
דוד אמסלם: יגיד: רק שניה, ההוא הוציא את הצו הזמני, או שמישהו אחר שיכול להיות שהוא באותו יחידה.
דוד אמסלם: אבל יעשה שיקול דעת.
<עמית אופק: הזמני הוא מאוד מאוד מוגבל למספר ימים.
<עמית אופק: רק ברגע שהוא רואה מול עיניו שמתבצעת עבודה.
דוד אמסלם: עמית, אני רוצה להקביל את זה למצב היום.
<עמית אופק: לא, אנחנו רצינו לעשות שינוי.
דוד אמסלם: קודם כל, אני רוצה להבין את ההבדל.
דוד אמסלם: היום המצב הוא שהמפקח או מהנדס העיר חותם.
דוד אמסלם: שרשרת הפיקוד שדיברנו קודם חותמת על הצו.
דוד אמסלם: הצו נכנס לתוקף ב-30 יום שהוא זמני.
דוד אמסלם: העירייה רוצה להאריך אותו, הולכת לבית המשפט.
דוד אמסלם: אתה אומר כאן:
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להפוך את זה.
דוד אמסלם: יש לנו בעיה עם בתי המשפט - כל הסרבול והסיפור הזה.
דוד אמסלם: לכן, הם יורדים והולכים.
דוד אמסלם: אז השופט יתעורר, קח עוד חצי שנה או עוד שנה, חכה, נראה.
דוד אמסלם: בינתיים תעבוד.
דוד אמסלם: אתה יודע, בסוף, אחרי כשהוא גמר את הבית, הוא אומר: עכשיו אתם באים להרוס לנו את הבית?
דוד אמסלם: הבנתי את הבעייתיות, אבל השאלה היא האם זה שמוציא את הצו הזמני, אחרי זה הוא מוציא את הצו הקבוע, וזה אותו בן-אדם, או שיש איזה שיקול דעת נוסף?
דוד אמסלם: למשל, תבנו איזה מתווה.
עבדאללה אבו מערוף: כתוב במפורש: ניתן צו ארעי לפי סעיף קטן (1) ומולאו כל התנאים למתן צו הפסקת עבודה מינהלי כאמור בסעיף קטן (ב), רשאי נותן הצו להפוך את הצו לקבוע.
דוד אמסלם: עבדאללה, אני הבנתי בדיוק מה אמרת קודם.
דוד אמסלם: חסרים לי שני דברים.
דוד אמסלם: תחשבו על זה, תתקדמו.
דוד אמסלם: אני לא רוצה תשובה עכשיו.
דוד אמסלם: ראשית, אני חושב שצריכה להיות אינסטנציה שמבקרת את האינסטנציה הראשונה בתוך היחידה – זה פעם אחת.
דוד אמסלם: פעם שנייה, אתם חייבים גם לתת אופציה לאותו בן-אדם לבוא ולטעון את טיעוניו כלפיכם.
דוד אמסלם: יבוא בן-אדם ויגיד לכם: רבותי, יכול להיות שאתם טועים, יכול להיות שאתם לא קוראים את התוכנית נכון.
דוד אמסלם: יש לי בכלל תוכנית אחרת שלא ראיתם, יש לי עוד מסמך שלא ראיתם אותו.
דוד אמסלם: אז בוודאי ובוודאי שלפני שהוא רץ לבית משפט ולוקח עורך דין, תנו לו צ'אנס לשמוע אותו.
<עמית אופק: זה נכון תמיד, לא צריך אפילו לכתוב את זה שהוא יכול לבוא ולהגיד.
דוד אמסלם: אני אוהב לכתוב דברים מיותרים.
עבדאללה אבו מערוף: אז גם ההיפך הוא הנכון - - -, משהוא אחר.
דוד אמסלם: אגב, אני מספר לך זה חשוב בהליך.
דוד אמסלם: תרשום עוד סעיף: על המפקח יהיה להודיע לבן-אדם ולתת לו תוך שבועיים לבוא אליו ולהציג - זכות לטעון בפניו.
דוד אמסלם: ואז הבן-אדם יגיע והוא טוען.
דוד אמסלם: יש לו את הזמן, זה לא זמן בלתי מוגבל.
<עמית אופק: אז ההערה של אדוני, דבר ראשון, זה השימוע - - -
דוד אמסלם: תשתדל לא לקרוא לי "אדוני".
דוד אמסלם: תשתמש בזה, זה יותר פשוט לי.
דוד אמסלם: דבר איתי ככה - זה בסדר - בלי "אדוני".
עבדאללה אבו מערוף: ולהפוך לקבוע.
דוד אמסלם: בסדר, בוא נתקדם.
דוד אמסלם: עבדאללה, יש לך עוד הערות?
עבדאללה אבו מערוף: לא, זה ההערות.
עבדאללה אבו מערוף: אם זה יתוקן - בסדר.
דוד אמסלם: עבדאללה רושם את הסתייגות.
דוד אמסלם: הוא מתנגד להפיכת הצו לקבוע, רק באישור בית משפט.
עבדאללה אבו מערוף: לא, דרך אגב, מה שאמר - - -
דוד אמסלם: זה משהו אחר, זה אנחנו נתקן.
<רוני טיסר: 30 יום, כמו היום?
דוד אמסלם: כמו היום.
דוד אמסלם: בבקשה, מי רוצה להעיר על הסעיף הזה?
דוד אמסלם: את הצבעת.
<הילי פרייס: כן.
<הילי פרייס: שלום, הילי פרייס.
<הילי פרייס: נציגת לשכת עורכי הדין.
דוד אמסלם: שלום לך, הילי.
<הילי פרייס: שלום, אדוני.
דוד אמסלם: גם את "אדוני"?
דוד אמסלם: אני מבין שבקורס שנה ראשונה במשפטים מדברים אתכם: אדוני, אדוני, אדוני.
דוד אמסלם: בזה אתם מתחילים.
<הילי פרייס: זה כבר 20 שנה ככה.
דוד אמסלם: אני מקווה שברחוב אתם לא אומרים למישהו: מה השעה, אדוני או כל טוב, אדוני, יום טוב, אדוני.
<הילי פרייס: לילדים אני אומרת.
<הילי פרייס: בשלב הנוכחי אני מצטרפת לדברים שנאמרו.
<הילי פרייס: אנחנו מבקשים שהצו המינהלי שנדון כרגע יעבור ביקורת.
<קריאה: הוא עובר ביקורת שיפוטית.
דוד אמסלם: אגב, כשאנחנו מעירים הערות איך צורך לחזק אותן.
דוד אמסלם: זה להסתייגות.
<עמית אופק: ביקורת שיפוטית – תמיד יש אפשרות.
<עמית אופק: עוד לא הגענו לסעיף שאפשר לפנות לבית המשפט לבטל את הצו.
<הילי פרייס: כן, אבל יש עכשיו שאלות של פרשנות.
דוד אמסלם: הילי, נגמר.
דוד אמסלם: בגדול, אני מציע לאורחים שלנו להתייחס ולא לחזק אותנו.
דוד אמסלם: אם חבר הכנסת עבדאללה כבר הגיש הסתייגות אז הוא שם את המשקל הסטטוטורי לעניין.
דוד אמסלם: הוא ידבר על זה גם במליאה, אין טעם שמישהו יצביע ויגיד לי: אני מסכים אתו.
דוד אמסלם: זה פחות חשוב, בסדר?
דוד אמסלם: הוא כבר ירה את הפגז, אתם באים עם 0.22?
<עמית אופק: אדוני, יש רק דבר אחד.
<עמית אופק: בסעיף (ג)(1): "קיים צורך דחוף להפסיק את העבודה, בין היתר, בשל סכנה לשלום הציבור או לשלומו של אדם או חשש ממשי לפגיעה בשטח חיוני או בשטח פתוח" - שתי ההגדרות האלה כבר אחרי אתמול הן במקום אחר.
<עמית אופק: הן לא קשורות לפה, צריך למחוק אותן.
<עמית אופק: הצו הארעי אין שטח פתוח - - -
<לירון אדלר מינקה: לא.
<לירון אדלר מינקה: הצו הזמני - אפשר יהיה לתת אותו רק אם יש פגיעה בשלומו של אדם?
<בני ברוש: שלום, אדוני.
<בני ברוש: שמי בני ברוש מפיקוד העורף.
<בני ברוש: בחוק הקיים היום ובתוספת לו משנת 68' היתה לנו סמכות שניטלה מאתנו כעת.
<בני ברוש: אני מסכים לדברי אדוני שאמר קודם שצריך להרבות את הסמכויות ושלא תהיה רק אצל המהנדס ורק אצל יושב-ראש הוועדה או יושב-ראש העיר.
<בני ברוש: יש לנו היום את הסמכות שלנו.
<בני ברוש: הסמכות שלנו כפיקוד העורף, של הג"א בהתאם לחוק הג"א, שאם יש היום התחלת בנייה שלא בהתאם לתוכנית שניתנה לה היתר בנייה על ידינו, אנחנו רשאים להוציא צו הפסקת עבודה.
דוד אמסלם: אגב, מתוקף מה אתם צד בעניין?
דוד אמסלם: מסעיף המקלט?
<בני ברוש: מתוקף המרחב המוגן, וגם יש לנו דרישות לפעמים מעבר - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, פשוט אין לי זמן.
דוד אמסלם: אני חושב שזו היתה חוצפה לתת לכם את הסמכות פעם.
דוד אמסלם: אני לא מבין מה אתה חריג מכל אחד אחר.
דוד אמסלם: למה אתה יותר חשוב ממשרד הבריאות או מחברת החשמל?
דוד אמסלם: אגב, הסכנה אצלם הרבה יותר מוחשית.
דוד אמסלם: יש לך סמכות בטופס 4.
דוד אמסלם: רודפים אחריכם מבוקר עד לילה על זה, וזה בסדר.
דוד אמסלם: אין בעיה, אתה חלק מהתחנות.
דוד אמסלם: אתה רוצה להוציא צו הפסקת עבודה בגלל שההוא לא בנה מקלט?
דוד אמסלם: תן לו להיכנס לבית, מה אכפת לך? הרי אתה בא מתוקף השימוש.
דוד אמסלם: אז אני לא מבין איזה סמכויות יש, מי נתן לך את הסמכות הזו ועל מה.
דוד אמסלם: מתי השתמשת בסמכות הזו?
<בני ברוש: לא השתמשנו בסמכות הזו.
דוד אמסלם: אז מה אתה מבקש?
דוד אמסלם: סמכויות שאתה לא משתמש בהן?
דוד אמסלם: אתה מבין למה.
<בני ברוש: אדוני, גם לחייל יש את הנשק.
<בני ברוש: הוא לא משתמש בו, אבל יש לו - - -
דוד אמסלם: אם אף פעם לא השתמש, קח לכולם את הנשק.
<בני ברוש: אם הוא לא נקלע לאירוע מבצעי - - -
דוד אמסלם: אה, אם הוא לא נקלע.
<בני ברוש: אבל היתה לנו הבנה טובה עם הרשויות והם ידעו שבגלל שיש לנו את הסמכות - - -
דוד אמסלם: חזקה עלינו שההבנה הזו קיימת מאז קום המדינה ועד היום, והכול בסדר.
<תומר רוזנר: סעיף 205 – עכשיו אנחנו מדברים על מצב שבו ניתן צו שמפרים אותו.
<לירון אדלר מינקה: " צו להריסת תוספת בנייה לאחר צו הפסקת עבודה מינהלי סעיף 205.
<לירון אדלר מינקה: (א) נמשכה הבנייה האסורה העבודה שלגביה ניתן צו כאמור בסעיף 204, בניגוד להוראות הצו הפסקה מינהלי לאחר שהומצא, רשאי מי שנתן את הצו לצוות על מי שהופנה כלפיו צו הפסקת העבודה המינהלי, למעט על מי שעובדים בשירותם של הגורמים המנויים בסעיף 222(ב) להרוס את מה שנבנה לאחר שהומצא צו ההפסקה המינהלי (בסעיף זה - צו להריסת תוספת בנייה), ובלבד שלא חלפה שנה מיום מתן צו הפסקת העבודה המינהלי..."
דוד אמסלם: טלב, אתה מפריע לי באופן שוטף.
טלב אבו עראר: באתי כדי להפריע.
דוד אמסלם: נכון, אני שמתי לב.
דוד אמסלם: היום יורד גשם בחוץ.
דוד אמסלם: באת מערערה בנגב להפריע לי?
טלב אבו עראר: יורד גשם והורסים בתים, אתה יודע?
טלב אבו עראר: אם הייתי נשאר, מה?
דוד אמסלם: יכול להיות שהיית מתקשר אליי באופן ישיר ומספר לי מה קורה.
טלב אבו עראר: ניסיתי טלפונית, לא - - -
דוד אמסלם: אני תמיד עונה לך, אתה יודע.
טלב אבו עראר: אבל בימי גשם - - -
דוד אמסלם: אז בינתיים העדפת לבוא להפריע לי פה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתמול הייתי שם.
דוד אמסלם: לא ראיתי שהרסו כלום.
דוד אמסלם: הסתובבנו כל היום.
אחמד טיבי: זה היה יום חריג, אדוני.
דוד אמסלם: היה יום יפה אתמול.
דוד אמסלם: להיפך, הלכתי לחווה.
דוד אמסלם: הקמתם שם חווה, חבל על הזמן, במימון ממשלתי.
דוד אמסלם: הייתם שם?
דוד אמסלם: החווה של הכבשים שם, חווה חקלאית שמשמרת את התרבות הבדווית.
דוד אמסלם: ראיתי שם קבוצות של ילדים, והכול.
דוד אמסלם: אגב, משהו מדהים.
דוד אמסלם: זה לא היה ברהט.
טלב אבו עראר: היית במטוס או ברכב?
דוד אמסלם: ברכב, איזה מטוס?
דוד אמסלם: ברגל, כמעט על גמל.
דוד אמסלם: מה קרה לך?
דוד אמסלם: אני אקח אותך לחווה הזו.
טלב אבו עראר: תגיד לי איפה.
דוד אמסלם: תן לי יישוב קטן אצלכם של 15,000 איש.
דוד אמסלם: חווה ניסיונית – חבל על הזמן.
דוד אמסלם: באמת, משהו מדהים.
דוד אמסלם: אתה לא מכיר אצלכם?
דוד אמסלם: זה היה בוואדי עתיר.
טלב אבו עראר: אה, ליד חורה.
דוד אמסלם: הייתי עם ראש מועצת חורה.
דוד אמסלם: את זה אתה מכיר.
טלב אבו עראר: זה של קרן קיימת - בסדר.
דוד אמסלם: אבל אחלה חווה.
דוד אמסלם: אצלי ביישוב אין כזו.
דוד אמסלם: אחרי מה שראיתי אתמול, מוכן.
דוד אמסלם: מוכן, מוכן.
טלב אבו עראר: דוד, זה במימון אמריקאי, לא ישראלי.
דוד אמסלם: גם ישראלי וגם של יהדות ארצות-הברית.
אחמד טיבי: אז זה ארצות-הברית.
אחמד טיבי: יהודים בארצות-הברית הם יותר טובים.
אחמד טיבי: בחודש האחרון הם יותר טובים.
אחמד טיבי: הם יודעים ל- - -
דוד אמסלם: קודם כל, בוא נסכם שיש יהודים שעוזרים שם – לא חשוב בארץ, בחוץ-לארץ.
אחמד טיבי: חד –משמעית, נכון.
דוד אמסלם: אחלה, ברוך השם.
דוד אמסלם: בדרך כלל לא מכיר איזה ערבי שעזר לאיזה יהודי באיזה מימון של איזה מדינה.
דוד אמסלם: אבל הפוך זה עובד.
אחמד טיבי: ערבים צריכים לממן את הליכוד?
אחמד טיבי: מה עם מילצ'ין?
דוד אמסלם: לא את הליכוד - יהודים.
דוד אמסלם: לא, יהודים בארץ-ישראל.
דוד אמסלם: אגב, אנחנו נפנה אליו באופן רשמי כדי שיעזור גם לטלב שם אצלו ביישוב להקים חווה.
דוד אמסלם: בואו נמשיך, בבקשה.
<לירון אדלר מינקה: " (א1) לא יינתן צו להריסת תוספת בנייה כאמור בסעיף קטן (א) אלא אם כן מפקח הגיש למי שמוסמך לתת את הצו, דין וחשבון בכתב המציין כי לפי בדיקתו נמשכה העבודה האסורה בניגוד להוראות צו הפסקת העבודה המינהלי , תוך ציון פרטי העבודה האסורה.
<לירון אדלר מינקה: (ב) מי שניתן לו צו להריסת תוספת בנייה יבצע את הצו בתוך 14 ימים מיום המצאת הצו.
<לירון אדלר מינקה: (ג) לא בוצע צו להריסת תוספת עבודה.
<לירון אדלר מינקה: .." זה צריך להיות תוספת עבודה.
דוד אמסלם: תוספת בנייה.
<לירון אדלר מינקה: בסדר, זה עניין שלנו.
<לירון אדלר מינקה: "... בתוך התקופה האמורה בסעיף קטן (ב), רשאית היחידה הארצית לאכיפה, הוועדה המקומית או הרשות המקומית המוסמכת לאכיפה, לפי העניין, לבצע את הצו; אין בהוראות סעיף קטן זה כדי לפטור את מי שניתן לו הצו מהאחריות לבצעו.
<תומר רוזנר: אני רוצה להעיר מספר הערות: ראשית, זה גם לסעיף הקודם.
<תומר רוזנר: אנחנו לא נתנו הסבר על זה.
<תומר רוזנר: הצווים האלה הם צווים אישיים, ניתנים לאנשים ספציפיים.
<תומר רוזנר: אנחנו לא הקראנו כאן, זה מופיע בהמשך, את מעגל האנשים שאפשר לתת כנגדם את הצווים האלה.
<תומר רוזנר: הצווים האלה יכולים להינתן כלפי הבעלים, כלפי מי ששולט במקרקעין, כלפי המשתמש במקרקעין, כלפי הקבלן הראשי, כלפי מי שמבצע את העבודה בפועל, כלפי המחזיק בפועל במקרקעין לפי מה שהמפקח רואה בשטח.
<תומר רוזנר: שנית, הצווים האלה ניתנים ככל שמדובר ביחידה הארצית על-ידי הגורם הבכיר ביותר ביחידה שזה המנהל היחידה או המשנה שלו או מפקח מיוחד שהוסמך בסמכויות מיוחדות לעניין.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, לא כל מפקח יכול להוציא צו כזה.
<תומר רוזנר: רק גורם בכיר ביחידה יכול להוציא צו כזה.
<תומר רוזנר: וכמובן לגבי הרשויות המקומיות - אתם דיברתם לגבי מהנדס הוועדה וכו', ולכן לא אחזור על זה.
<תומר רוזנר: כפי שנאמר קודם, וזה חייבים להדגיש, כל הצווים האלה נתונים כמובן לביקורת שיפוטית.
<תומר רוזנר: אנחנו נראה בהמשך במסגרת אפשרויות לביטולם, אפשרות להגיש בקשה לביטולם.
דוד אמסלם: מי הגוף המוסמך היום להוציא צו הריסה מינהלי?
<לירון אדלר מינקה: זה עוד לא צו הריסה מינהלי.
<תומר רוזנר: זה צו הריסה של עבודה שנעשתה בניגוד לצו הפסקה.
<תומר רוזנר: היום גם יושב-ראש הוועדה יכול.
<לירון אדלר מינקה: היום זה רק יושב-ראש הוועדה.
עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם הערפול הזה והנוסח של החוקים שהוא ממש מעורפל.
עבדאללה אבו מערוף: יש סעיפים שקראתי, ומה שאמר תומר זה נכון.
עבדאללה אבו מערוף: אבל הכול מפוזר בצורה לא נכונה, וכל הטענות נגד ובעד.
עבדאללה אבו מערוף: לכן, או לרכז את זה כמו שצריך כדי שאנשים יבינו וכדי שאני אבין, ולא רק שעורכי דין יבינו, או להמשיך בצורה המעוותת הזו והלא נכונה.
עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, אנחנו נתייחס לכל פסקה ופסקה.
עבדאללה אבו מערוף: לגבי 205(א) - לצוות עליו ולהרוס, לתת לו אפשרות לטעון את הטענות שלגביו יש לו את הצו.
עבדאללה אבו מערוף: יש לו צו ביד, בתנאי שלא היו טענות נגד הצו, שיאמתו את המשך העבודה, הבנייה.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לכתוב כאן שני משפטים.
עבדאללה אבו מערוף: אמרת שזה יבוא בהמשך וזה לא מתאים לי שזה יבוא בהמשך, וזה גם לא מתאים למחוקק ולא מתאים לא לשופט ולא לבית המשפט.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לכתוב כאן: בתנאי שלגביו ישנו הצו.
<לירון אדלר מינקה: אבל הוא צריך קודם להפסיק עד שמבררים.
עבדאללה אבו מערוף: לא, כתוב כאן: לא הפסיק.
<תומר רוזנר: חבר הכנסת אבו מערוף, אנסה להסביר.
<תומר רוזנר: יש לנו מצב כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, והוא ביקש להכניס את זה בחוק עצמו, שלפני שנותנים צו הפסקה כזה צריך לשמוע את אותם אדם.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אז שכל פעם יהיה כתוב.
<תומר רוזנר: לא, זה קצת לא הגיוני.
עבדאללה אבו מערוף: זה הגיוני.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, הנוסחים האלה של החוק לא הגיוניים.
עבדאללה אבו מערוף: בכל פסקה שיש איזושהי ענישה צריכה גם להיות טענה נגד.
דוד אמסלם: אסביר מה הסיפור כאן.
דוד אמסלם: הסיפור כאן - נניח שהוצא נגד מישהו צו הפסקת עבודה.
דוד אמסלם: אגב, זה גם המצב היום, ורק אגיד לך מי מוסמך להוציא את זה.
דוד אמסלם: קראו לבן-אדם ושמעו אותו.
דוד אמסלם: אם קיבלו את עמדתו, הוא ממשיך לבנות.
דוד אמסלם: אם לא קיבלו את עמדתו, אומרים לו: תקשיב טוב, הצו הזה עדיין בתוקפו.
דוד אמסלם: מה עשה הבן-אדם?
דוד אמסלם: צפצף על כולם והמשיך את העבודה.
דוד אמסלם: לא מדובר על להרוס את כל מה שקשור לצו, אלא מה שהוא המשיך - רק את זה, אחרי הצו.
דוד אמסלם: זאת אומרת, נניח ואדם בנה את הבית.
דוד אמסלם: תפסו אותו ואמרו לו: תעצור עד שנראה מה קורה.
דוד אמסלם: ההוא הלך ופיתח את הגינה וצפצף עליהם.
דוד אמסלם: אמר להם: אני לא שואל אתכם.
דוד אמסלם: אז כאן בוודאי אין דבר כזה לשמוע אותך עוד הפעם.
דוד אמסלם: פה הוא מצפצף עליהם.
דוד אמסלם: הרי הוא צריך להפסיק קודם.
דוד אמסלם: זה הסיפור ואני חושב שיש בו היגיון.
דוד אמסלם: אגב, זה המצב היום.
דוד אמסלם: היום אותו סיפור, אותו דבר קורה היום.
דוד אמסלם: רק מי שיכול להוציא – הוא מדבר מול יושב-ראש הוועדה.
דוד אמסלם: זה הסיפור, אותו דבר.
אוסאמה סעדי: תומר, מי הם הגורמים?
<תומר רוזנר: הגורמים המנויים בסעיף 222(ב) הם הגורמים שאפשר להוציא נגדם את הצו.
אוסאמה סעדי: 222(ד), לא (ב).
דוד אמסלם: אם הוא אומר (ב) זה (ב).
אוסאמה סעדי: הנה: "רשאי הוא לצוות בכתב על הגורמים המנויים בסעיף 222(ד)".
<תומר רוזנר: אתה צודק, אבל אנחנו- - -
אוסאמה סעדי: דוד, תודה פעם אחת.
<תומר רוזנר: לא, אני אגיד לך למה.
דוד אמסלם: מילא לגביי אתה צודק, אבל לגביו?
<עמית אופק: אתה לא בסעיף הנכון.
אוסאמה סעדי: דיברת על 205(א).
<תומר רוזנר: 205 רגיל, 205 לא (א).
דוד אמסלם: ראית?
דוד אמסלם: הוא עלה עליך.
<תומר רוזנר: לשאלתו של חבר הכנסת סעדי מי הם הגורמים - הגורמים זה שורה ארוכה ואמנה אותם: מי שהיה חייב לקבל היתר בנייה לביצוע אותה עבודה, הבעלים של המקרקעין, המחזיק במקרקעין, מי שבעל השליטה במקרקעין שזה די דומה למחזיק, הקבלן הראשי, אם יש קבלן כזה שמבצע את העבודה בפועל.
עבדאללה אבו מערוף: מי שמכר בלוק?
עבדאללה אבו מערוף: מי שמכר ברזל?
עבדאללה אבו מערוף: זה הכול שם.
<תומר רוזנר: מכר - זה לא מבצע עבודה.
<תומר רוזנר: זה לא שם.
<תומר רוזנר: לשאלתך, מי שמכר ברזל או בלוק לא יהיה שם כי הוא לא מבצע עבודה והוא לא מחזיק בקרקע.
עבדאללה אבו מערוף: מי שהיה מעורב - - -
<תומר רוזנר: לא, מחקנו את זה.
עבדאללה אבו מערוף: אבל גם זה צריך להימחק.
דוד אמסלם: יש מגוון אנשים שאמורים לקבל את הצו בגלל שמי שיודע, בסופו של דבר כשאתה בא לאתר אז הקבלן אומר לך: זה לא אני, בעל הבית לא פה.
דוד אמסלם: לכן, צריך למסור את הצו למישהו וזה בעצם את מי שתופסים שהוא קשור לאירוע.
דוד אמסלם: אז בוודאי שזה לא בעל המשאית שפרק את הברזל, אבל בוודאי מי שעובד בבניין והוא אמור לפגוש את בעל הבית ובעל הבית אמור לשלם לו גם כמה לירות על העבודה, זה לא חינם.
דוד אמסלם: הוא יגיד לו: אנחנו גם הדוורים.
דוד אמסלם: מישהו בא לפה אתמול ונתן לך גם צו, קח.
עבדאללה אבו מערוף: אבל צריך להגדיר את זה.
עבדאללה אבו מערוף: .
דוד אמסלם: זה מוגדר.
עבדאללה אבו מערוף: עדיין זה רחב.
עבדאללה אבו מערוף: מי הם - - -?
דוד אמסלם: אנחנו מגיעים עוד מעט לסעיף מי הם - - -?
<תומר רוזנר: לא נגיע לזה, זה רחוק מאוד מפה.
דוד אמסלם: אבל הוא נכנס לזה, הוא אמר.
אוסאמה סעדי: מי יש בכל זאת ב-222(ד)?
<תומר רוזנר: את 222(ד) אנחנו כנראה נאחד עם 222(ב) בסופו של דבר, וזה יהיה אותם גורמים.
דוד אמסלם: כן, אותם גורמים – בוודאי.
דוד אמסלם: אני לא רואה כאן גורמים חדשים – מה שהיה.
עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם, מי הם הגורמים?
<תומר רוזנר: לטובת חבר הכנסת אבו מערוף אחזור שוב על הגורמים: מי שהיה צריך לקבל את היתר הבנייה, - - - העבודה, הבעלים של המקרקעין, מי ששולט במקרקעין, מי שמחזיק במקרקעין, מי שמבצע את העבודה בפועל או הקבלן הראשי שאחראי על העבודה הזו, מי שתכנן את העבודה - כלומר, אדריכל, מהנדס, הנדסאי שתכנן את העבודה - מי שמפקח על העבודה - - -
עבדאללה אבו מערוף: הכול מקובל, חוץ מי שמבצע את העבודה.
<תומר רוזנר: ומי שמבצע את העבודה בפועל, גם עובדים שמבצעים את העבודה בשטח.
<תומר רוזנר: אפשר להגיד להם להפסיק, לא להרוס.
<תומר רוזנר: העובדים לא צריכים להרוס.
עבדאללה אבו מערוף: מי שמבצע את העבודה, אם זה קבלן, אם זה טפסן, הם פטורים מאחריות.
<תומר רוזנר: לא, לא מדובר באחריות.
עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, תסלח לי, הם לא יקבלו את הצו.
<תומר רוזנר: למה לא? הם צריכים להפסיק לעבוד.
עבדאללה אבו מערוף: הם לא בעלי הבית ולא מחזיקים בקרקע.
עבדאללה אבו מערוף: טפסן עובד - - -
<תומר רוזנר: שיפסיק לעבוד.
דוד אמסלם: עבדאללה, הרעיון הוא פשוט.
דוד אמסלם: אין אחריות לבן-אדם.
עבדאללה אבו מערוף: שם יש אחריות.
עבדאללה אבו מערוף: אתם מורידים את הסעיף ההוא שם של האחריות?
<תומר רוזנר: אנחנו לא דנים עכשיו באחריות, נגיע לשם.
דוד אמסלם: לא, בוודאי שלא.
עבדאללה אבו מערוף: הכול תלוי וחזור לכאן ונחזור לשם?
עבדאללה אבו מערוף: בשביל מה לחזור?
עבדאללה אבו מערוף: תעשו את הכול בסדר כמו שמובן וכמו שצריך וגמרנו את כל העניין.