GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אשרת מימון: אם פחות מ-9% מתוכנן למגורים עבור 37%, זאת אפליה.
<אשרת מימון: אני לא דנה בשאלת האכיפה לפני שאני דנה בשאלת האפליה.
דוד אמסלם: אני יודע שרוב תכניות המתאר ברוב השכונות בירושלים הושלמו.
דוד אמסלם: כל שכונה יכולה להגיש את התכניות שלה, יכולה לבקש היתרים.
<אשרת מימון: מתוך תכניות המתאר המאושרות, פחות מ-9% מיועדים למגורים עבור הפלסטינים.
דוד אמסלם: 9% ממה?
<אשרת מימון: מסך המתוכנן למגורים.
דוד אמסלם: ביחידות דיור?
<אשרת מימון: מהייעוד למגורים.
דוד אמסלם: איזה שטחים מיועדים למגורים?
<אשרת מימון: אני מציעה לראות כמה מיועד למגורים בכל תכנית מתאר.
דוד אמסלם: תכנית מתאר היא תכנית כללית.
<אשרת מימון: אני מדברת על התכניות שלפיהן אפשר להוציא היתר בנייה.
דוד אמסלם: האם את מדברת איתי על יחידות דיור, או שאת מדברת איתי על השטח?
<אשרת מימון: אני מדברת על השטח.
דוד אמסלם: השטח לא רלוונטי.
דוד אמסלם: אני לא יודע אם זה 9%.
<אשרת מימון: אף אחד לא מכחיש את האפליה הדמוגרפית בירושלים.
דוד אמסלם: אני לא יודע בשם מי את מדברת.
דוד אמסלם: כל מזרח ירושלים לא מהווה 9% מכל ירושלים.
<אשרת מימון: לא אמרתי.
<אשרת מימון: כשלוקחים את סך תכניות המתאר ורואים כמה מתוכן מיועד למגורים עבור הפלסטינים, מגיעים לפחות מ-9%.
דוד אמסלם: הבעיה ביישובים הערביים היא שהבנייה לא הייתה מתוכננת לאורך הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: בכל שכונה חדשה שאתה מקים, לא משנה איפה, הבנייה היא לגובה.
דוד אמסלם: בשטחים למטה אתה מייצר פארקים, קניונים, מבני ציבור, בתי ספר.
דוד אמסלם: למה יש לך שטח?
דוד אמסלם: כי אתה בונה לגובה.
דוד אמסלם: ביישובים הערביים זה לא עובד ככה, כי זה סגנון כפרי, נמוך, בדרך כלל קרקע פרטית.
דוד אמסלם: אין שם גורד שחקים.
<אשרת מימון: בכופר עקב, שזאת שכונה ירושלמית מעבר לגדר, יש.
<אשרת מימון: כל האופי הכפרי הוא אופי כפוי על ידי ישראל.
<אשרת מימון: כשנותנים להם לבנות, הם בונים 20,30 קומות, וזה בלי היתרי בנייה, בלי פיקוח של העירייה.
אוסאמה סעדי: גם בבית חנינא יש בניינים של 6,7 קומות.
אוסאמה סעדי: הם בונים איפה שנותנים להם.
דוד אמסלם: בית חנינא זו שכונה שמתנהלת קצת שונה בירושלים.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכופר עקב אין דין ואין דיין, הם עושים מה שהם רוצים.
<אשרת מימון: העירייה עושה מה שהיא רוצה.
דוד אמסלם: העירייה לא שם, לכן יש בלגן.
<אשרת מימון: התושבים משוועים לעירייה.
דוד אמסלם: יום אחד החלטתי לבנות גן בבית צפאפא.
דוד אמסלם: כשסיימתי אותו, באו אלי בעלי הקרקע ואמרו: "זה שלנו".
דוד אמסלם: אמרתי להם: "חבר'ה, זה גן בשבילכם".
דוד אמסלם: הם אמרו לי: "תהרוס את הגן הזה".
דוד אמסלם: הלכתי והרסתי את הגן.
דוד אמסלם: בצור באהר רצינו לבנות גן.
<אשרת מימון: אני לא מבינה למה לא הפקעת.
דוד אמסלם: כי אז הם יגידו שהיהודים מפקיעים להם קרקעות.
<אשרת מימון: אני מכירה סיפורים הפוכים.
<דבי גילד-חיו: הארגון שלנו הוא ארגון שדוגל בשלטון החוק.
דוד אמסלם: להוציא חריגים?
<דבי גילד-חיו: לא להוציא חריגים.
<דבי גילד-חיו: בהקשר של תכנון ובנייה אנחנו בעד אכיפה ועמידה בחוק.
<דבי גילד-חיו: לחוק תכנון ובנייה יש שני חלקים.
<דבי גילד-חיו: זה לא חוק שנועד לאכיפה, זה חוק שנועד בראש וראשונה לתכנון.
<דבי גילד-חיו: האכיפה בחוק תכנון ובנייה זה כלי עזר.
<דבי גילד-חיו: האחריות שמוטלת על המדינה בחוק התכנון והבנייה היא לתכנן, היא לפעול לא רק לטובת מגורים, אלא בכל התשתיות ובכל מה שהאזרחים צריכים בתחום של תכנון.
<דבי גילד-חיו: ברגע שהמדינה מתכננת ואנשים לא עומדים בתכנון, למדינה יש סמכויות אכיפה.
<דבי גילד-חיו: חוק תכנון ובנייה בא לאפשר ולחייב את המדינה לתכנן למען כלל תושביה.
<דבי גילד-חיו: אם אנחנו מסתכלים על החלטות הממשלה שהיו בשנה האחרונה, אז יש את מה שהיה בצוות 120 הימים, שזו החלטה 922.
<דבי גילד-חיו: אנחנו רואים שם התייחסות ושיח שונה של הממשלה.
<דבי גילד-חיו: הממשלה אומרת בתוך ההחלטות האלו שיש בעיה בתכנון במגזר הערבי, שיש אפליה במשך עשרות שנים, אולי מאז קום המדינה, ולכן היא מוכנה לעשות שורה של צעדים.
<דבי גילד-חיו: הצעדים האלה הם: הקמה של ועדות מקומיות ליישובים ערבים, חיזוק הוועדות בחלקים המקצועיים שלהן, הקצאת כספים, הקלה ברישום בטאבו בגלל קשיים בהליכים, כולל מה שדיברת על לנסות להכשיר בדיעבד בנייה בלתי חוקית אם היא מתאימה לתכניות מתאר.
<דבי גילד-חיו: מה הקושי?
<דבי גילד-חיו: יש פה שני קשיים.
<דבי גילד-חיו: קושי אחד זה שהדברים האלה לא מתקדמים.
<דבי גילד-חיו: היו כמה דיונים על היישום של 922.
<דבי גילד-חיו: שום דבר מכל הצעדים האלה לא מתקדם.
<דבי גילד-חיו: בשבוע שעבר ישבתי עם מחלקת האכיפה במשרד המשפטים.
<דבי גילד-חיו: הם אומרים שהדברים מתקדמים בעצלתיים.
<דבי גילד-חיו: כשהביאו את 922 להחלטת ממשלה, כמה שרים נרעשו על כך שנותנים הקלות לערבים בתכנון, על כך שלא מגבירים את האכיפה בהקשר הזה.
<דבי גילד-חיו: הם מיד קידמו את החוק הזה.
<דבי גילד-חיו: את החוק הזה מקדמים תוך 3 שבועות.
<דבי גילד-חיו: זה חוק שיש לו השלכות מאוד מרחיקות לכת על כל האוכלוסייה בישראל.
<דבי גילד-חיו: רוב היישום שלו יהיה במקומות עם האוכלוסייה הערבית, כי שם רוב הבנייה הבלתי חוקית.
<דבי גילד-חיו: אנחנו יודעים את הנסיבות של החוק הזה.
<דבי גילד-חיו: החוק הזה לא קם מכלום.
<דבי גילד-חיו: כשביקשו את החוק הזה בממשלה, התפרסם בכלי התקשורת שהקידום של החוק הזה הוא בצמוד להחלטה 922.
<דבי גילד-חיו: זה לא אומר שאנחנו לא בעד אכיפה, אבל יש היום כלים אדירים לאכיפה.
<דבי גילד-חיו: אני לא חושבת שיש מי שמתנגד לאכיפה כשמדובר בתשתיות גדולות – כבישים, קווי חשמל.
<דבי גילד-חיו: הבעיה היא ברוחב של היריעה.
<דבי גילד-חיו: אין הקצאה של קרקעות.
<דבי גילד-חיו: אתה דיברת על השכונות, על הצורך בבנייה רוויה.
<דבי גילד-חיו: אין ביישובים הערביים הקצאה של קרקעות כדי לבנות שכונות חדשות.
<דבי גילד-חיו: אם המדינה תרחיב יישובים קיימים - -
דוד אמסלם: מדובר בקרקעות פרטיות בעיקר, הן לא של המדינה.
<דבי גילד-חיו: אני יודעת.
דוד אמסלם: אם את יודעת, למה את רוצה שתבוא המדינה?
דוד אמסלם: את רוצה שהמדינה תפקיע מהם?
<דבי גילד-חיו: אני לא אומרת שהיא תפקיע.
<דבי גילד-חיו: כשיש לך יישוב שלא נתת לו קרקע לצורך הצרכים של האנשים שחיים בו, ברור שבתוך הקרקעות הפרטיות אנשים יתחילו לבנות לילדים ולקרובים שלהם.
דוד אמסלם: את אומרת שניתן להם את הקרקע שלהם ככה, ואם הם רוצים לבנות, נקצה להם קרקע ציבורית בחוץ?
<דבי גילד-חיו: כשאתה אומר שאתה רוצה שתהיה בנייה רוויה, שאתה רוצה שיהיו קרקעות לצורכי ציבור, אז המדינה צריכה לתכנן, המדינה צריכה להקצות קרקעות מתאימות, לחשוב על העתיד, בדיוק כמו שהיא עושה לגבי הרחבות של יישובים יהודיים בכל הארץ.
דוד אמסלם: מדינת ישראל לא עושה את זה ביישובים יהודיים.
דוד אמסלם: מדינת ישראל משווקת את הקרקע שלה משיקולים כלכליים.
דוד אמסלם: רוב הקרקעות שמדובר עליהן פה הן פרטיות.
דוד אמסלם: אף אחד לא מנע מאף ראש מועצה לעשות תכנון לבנייה רוויה.
דוד אמסלם: אם מישהו מנע ממנו דבר כזה, שידבר איתנו.
דוד אמסלם: זה הרבה יותר מורכב ומסובך מאשר במודיעין, בתל אביב או בירושלים.
דוד אמסלם: למגזר הערבי יש אופי ותרבות משלו.
דוד אמסלם: יש בעיות שלא קיימות ביישובים היהודיים.
דוד אמסלם: זה חלק מכל הסיפור הזה של התכנון.
דוד אמסלם: זה לא כל כך פשוט.
דוד אמסלם: המדינה עושה איתם תכניות מתאר כדי להגדיל להם את הקו הכחול של היישובים.
<דבי גילד-חיו: נכון, צריך לקחת בחשבון את האופי המיוחד, אולי לעשות את התכנון כך שיהיה מתאים.
<דבי גילד-חיו: ארגונים העלו את הטענה הזאת לגבי היישובים הבדואים בדרום.
<דבי גילד-חיו: כמו שיש לך מגוון סוגים של יישובים, כך יש לך אנשים עם אופי מסוים, עם צורת מגורים מסוימת.
<דבי גילד-חיו: יש בעיות מאוד ספציפיות בחוק: צמצום שיקול דעת מאוד נרחב של בית משפט בתוך ההליכים, הקמת גוף אכיפה ארצי שלוקח בחשבון רק את השיקולים של התכנון, להבדיל משיקולים יותר מקומיים.
דוד אמסלם: כשנגיע לסעיפים, תעירי את ההערות.
<ירון אור: החוק הזה עוסק באכיפה של תכנון ובנייה.
<ירון אור: כולנו יודעים שלא אוכפים את כל חוקי התכנון והבנייה.
<ירון אור: זה פשוט בלתי אפשרי.
<ירון אור: זו הסיבה שבאולם הזה הצטופפו ראשי ערים, עמותות, חברי כנסת.
<ירון אור: כולם באו להשפיע על מדיניות האכיפה.
<ירון אור: מדיניות אכיפה אומרת איפה כן, איפה לא, איפה חזק יותר, איפה חלש, איפה להתחשב.
<ירון אור: אני לא מצליח להבין מדוע בחוק החדש הזה, בנוסף לכל השינויים האכיפתיים שישנם, הכניסו מספר סעיפים שמפקיעים מידי הרשות המבצעת את הזכות והסמכות לנהל מדיניות אכיפה ומעבירים אותה ליועץ המשפטי לממשלה, לנציגיו בערים או ביישובים.
<ירון אור: לפני התיקון של 1991 הייתה בידי הוועדות המקומיות הסמכות לפנות לבית המשפט.
<ירון אור: זה היה קיים עד היום.
<ירון אור: בהליכים על פי פרק י' ייצג את הוועדה מי שהיועץ המשפטי לממשלה הסמיכו.
<ירון אור: בתיקון שאתם מציעים, ואני לא יודע מדוע עשיתם את זה כי זה לא מועיל לאכיפה, קבעתם שכל ההליכים ינוהלו בידי התובע.
<ירון אור: תובע זה אומר נציגי היועץ המשפטי לממשלה.
<ירון אור: מחקתם את הזכות של הוועדה המקומית לפנות לבית המשפט.
<ירון אור: קבעתם שהסמכות היחידה היא לתובע, זאת אומרת, מישהו שמוסמך על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
<ירון אור: זה אומר שכל מי שיושב כאן, כולל חברי הכנסת, מיותר, כי אפשר לפנות רק לנציג היועץ המשפטי לממשלה.
<ירון אור: הוא זה שקובע את המדיניות.
דוד אמסלם: אנחנו לא קובעים מדיניות בתכנון ובנייה.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי קובע את המדיניות במסגרת החוק.
<ירון אור: אבל החוק קובע מי רשאי לקבוע את המדיניות.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי לממשלה הוא אדם שמוסמך לקבוע את המדיניות גם היום.
דוד אמסלם: הוא מאציל את הסמכויות לתובעים העירוניים.
דוד אמסלם: אסור לו?
<ירון אור: כל מה שהוא מנחה את כל היועצים המשפטיים לגבי מדיניות אכיפה לא מוסדר בחוק.
<ירון אור: לשון החוק אומרת שהמדיניות צריכה להיות של הוועדות המקומיות, אחרי זה של הוועדה הארצית.
<ירון אור: זה לפי לשון החוק.
דוד אמסלם: איזה חוק פלילי אתה מכיר שהיועץ המשפטי הוא לא האדם שמפרש ומנחה את כל התובעים העירוניים והממשלתיים?
<ירון אור: זה משהו שהוא עושה בפועל.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנגיד לו לא להתערב?
<ירון אור: חוק תכנון ובנייה הוא לא חוק רגיל.
<ירון אור: בתוך לשון החוק הייתה סמכות לוועדות המקומיות ולרשות המבצעת.
דוד אמסלם: איזו סמכות?
<ירון אור: בעיריית ירושלים היה ויכוח לפני מספר שנים לגבי ההנחיות בגן המלך.
<ירון אור: היה ויכוח בין הוועדה המקומית וראש העיר לבין היועץ המשפטי של העירייה.
<ירון אור: על פי לשון החוק היה מותר לוועדה המקומית לקבוע שהיא רוצה לנהל את האכיפה בצורה מסוימת.
<ירון אור: מה שקרה שם זה שהיועץ המשפטי של העירייה, על פי הנחיות של היועץ המשפטי לממשלה והנחיות מבקר המדינה, לקח את הניהול של העניינים בידיים שלו.
<ירון אור: לוועדה היה מקום להתנגד.
דוד אמסלם: כשנקרא את הסעיפים, תתייחס לזה.
<מאיר דויטש: אנחנו חושבים שהחוק הזה מאוד מאוד חשוב.
<מאיר דויטש: אנחנו מברכים את הכנסת.
<מאיר דויטש: הגיע הזמן לתת את הרוח הגבית לרשות האכיפה.
<מאיר דויטש: במדינת ישראל יש שתי מערכות חוקים.
<מאיר דויטש: אחת, חוק התכנון והבנייה, והשנייה, חוק הבנייה והתכנון.
<מאיר דויטש: אני מקווה שהחוק הזה ישים סוף לתופעה של חוק הבנייה והתכנון.
<מאיר דויטש: שמענו שיש כוונה להפסיק את האכיפה בתוך הקווים הכחולים.
<מאיר דויטש: זה ממחיש את הבעיה שאומרת שקודם קובעים עובדות בשטח, אחר כך מלבינים.
אוסאמה סעדי: קודם שיתנו אישורים לתכניות, יאפשרו להוציא היתרים.
אוסאמה סעדי: תפסיקו להסית נגד הציבור הערבי והחברה הערבית.
<מאיר דויטש: נקודה נוספת היא הכפפת הפיקוח המקומי לארצי.
<מאיר דויטש: עד היום היו מקומות במדינת ישראל שבהם הרשות המקומית החליטה לא לאכוף את החוק.
<מאיר דויטש: לא הייתה שום אפשרות למדינת ישראל להכריח את הרשות המקומית לאכוף את החוק.
<מאיר דויטש: אנחנו מברכים על כך שהחוק מתכוון לעשות כך.
<מאיר דויטש: החוק לא מתייחס לנושא של סיוע משטרתי.
דוד אמסלם: זה לא צריך להיכנס לחוק, זו שאלה פרוצדוראלית.
<מאיר דויטש: אנחנו מבקשים לשקול להגביל את האפשרות של הלבנת בנייה עתידית.
<מאיר דויטש: אני לא יודע אם זה קשור לחוק האכיפה, יכול להיות שזה יותר קשור למינהל תכנון.
<מאיר דויטש: כמו שבתכניות עתידיות מסומנים בתים שמיועדים להריסה, כך אנחנו מבקשים לסמן את המבנים שמיועדים להלבנה במסגרת אותה תכנית.
<מאיר דויטש: אין היום אפשרות למדינת ישראל לדעת כמה מבנים מולבנים בכל תכנית כזאת.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא העניין שלך.
אוסאמה סעדי: לא שמענו אותך אומר מילה על חוק ההסדרה שהכשיר אלפי יחידות בנייה על קרקע של פלסטינים.
אוסאמה סעדי: איפה הייתם?
אוסאמה סעדי: רק תמכתם בזה.
אוסאמה סעדי: עכשיו אתה בא ואומר על בנייה ערבית.
<מאיר דויטש: בכל הארץ יש בעיה של מחסור בתכנון.
<מאיר דויטש: יש מגזר אחד שנאלץ לבנות לגובה, ויש מגזר שממשיך לבנות בנייה בלתי חוקית, הוא אינו בונה לגובה.
דוד אמסלם: מה שאמר אוסאמה סעדי לגבי יהודה ושומרון לא רלוונטי לעניין שלנו.
אוסאמה סעדי: זה רלוונטי לתנועת רגבים.
דוד אמסלם: לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל יש זכויות בדיוק כמו לאוכלוסייה היהודית.
דוד אמסלם: למדינת ישראל יש חלק לא קטן בעבירות הבנייה במגזר הערבי, וזה מהטעם שהיא לא קידמה תכניות מתאר כאלו ואחרות.
דוד אמסלם: בחור מהמגזר הערבי שמתחתן צריך לגור כמו כל יהודי, לא שולחים אותו מפה למאדים.
דוד אמסלם: לרוב הוא רוצה לגור ליד הוריו, לרוב גם מדובר בקרקעות פרטיות.
דוד אמסלם: החיים חזקים יותר.
דוד אמסלם: המדינה עמדה מנגד הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: כתוצאה מזה היו מאות אלפי יחידות דיור לא חוקיות.
דוד אמסלם: אין לי עניין להרוס אותן, יש לנו עניין להכשיר אותן.
דוד אמסלם: זה כבר קיים.
דוד אמסלם: אנחנו הסדרנו את זה בחוק ההסדרים 2015-2016.
דוד אמסלם: שם הייתה הבשורה הגדולה.
דוד אמסלם: אמרנו שזה תומך תכנית מתאר.
דוד אמסלם: אם יש כביש שעליו מישהו בנה, ברור שצריך להוריד לו את הבית.
דוד אמסלם: חייבים תכנית מתאר, כדי להבין מה כן ומה לא בתוך היישוב.
דוד אמסלם: האידיאולוגיה שלנו היא להכשיר, לא הפוך.
<מאיר דויטש: אני מסכים לגמרי.
<מאיר דויטש: אנחנו בעד הסדרה של בנייה לא חוקית.
עבדאללה אבו מערוף: מי אתם בכלל?
עבדאללה אבו מערוף: אתם חבורה של גזענים.
דוד אמסלם: אנחנו בעד הסדרה, נגד הלבנה.
דוד אמסלם: ברור שיש ערים בצפון שאין להן תכניות מתאר וצריך להסדיר אותן, אבל יש הבדל בין הלבנה להסדרה.
מאזן גנאים: אני חושב שהמסר שצריך לצאת מהישיבה הזאת הוא שפנינו לבנייה, לא להריסה.
מאזן גנאים: מאוד חשוב שנצא עם מסר שהמדינה הולכת לבנות, לא להרוס.
מאזן גנאים: מה שקורה ביישובים הערבים בשבועיים, שלושה האחרונים זה רק הריסה.
מאזן גנאים: חסרות לחברה הערבית בתוך מדינת ישראל קרוב ל-100 אלף יחידות דיור.
מאזן גנאים: האם אדוני יודע ש-40% מהיישובים הערביים הם בלי תכניות מתאר?
מאזן גנאים: איך אפשר להתקדם, איך אפשר לבנות בהעדר תכנון, בהעדר תקציב מתאים לתכנון ליישובים הערביים?
מאזן גנאים: אנחנו מבקשים הקפאה בקו הכחול.
מאזן גנאים: החברה הערבית צריכה שני קווים כחולים אחרי הקו הכחול, על מנת לתת פתרון לחברה הערבית.
מאזן גנאים: נושא אחר הוא תחומי שיפוט.
מאזן גנאים: גם כשאני רוצה להתפתח - יש לי מועצה אזורית ששולטת על רוב האדמות של המדינה - לאיפה אפשר להתקדם?
מאזן גנאים: במג'דל כרום יש כסף לבניית בית ספר, לבניית גנים, אבל הם לא יכולים כי אין להם חלקת אדמה אחת לבנות עליה.
אוסאמה סעדי: יש להם תקציב למגרש, אין להם קרקע למגרש.
מאזן גנאים: אין כלום.
מאזן גנאים: אנחנו מתחננים לפתור את הדברים הבסיסיים.
מאזן גנאים: אנשים מדברים היום על איכות חיים.
מאזן גנאים: אני לא רוצה איכות חיים.
מאזן גנאים: יש אנשים שהגיעו מהרצליה למשגב כי הם רצו איכות חיים.
מאזן גנאים: אני לא רוצה איכות חיים, אני רוצה לגור, אני רוצה שלא תהרוס לי את הבית.
מאזן גנאים: תן לי לעשות תכנית מתאר, תן לי כסף לתכנון, תרחיב לי את הקו הכחול.
מאזן גנאים: תתייחס אלי כאזרח במדינת ישראל.
מאזן גנאים: ראינו איך מדברים לאנשים באום אל-חיראן.
מאזן גנאים: ראינו איך מדברים בכפפות של משי למתנחלים בעמונה.
מאזן גנאים: גם את זה צריך לקחת בחשבון.
מאזן גנאים: המשטרה היא לכל אזרחיה, לא למגזר מסוים.
מאזן גנאים: כשאתה בא להרוס אצלי, תתייחס אלי כאזרח מדינת ישראל, לא כאויב.
מאזן גנאים: מדברים על צעדים בוני אמון בין האוכלוסייה הערבית למשטרה.
מאזן גנאים: על איזה צעדים בוני אמון מדברים כשאני רואה מה קורה בעמונה, כשאני רואה מה קורה באום אל-חיראן?
מאזן גנאים: השר הלך והתבטא בצורה מסוימת.
מאזן גנאים: לא דובים ולא יער.
מאזן גנאים: אין לו אפילו את האומץ לבוא ולהתנצל.
דוד אמסלם: אני לא מתווכח עם התחושה שלך.
דוד אמסלם: אני חושב שהיא לא נכונה ברמת העובדות.
מאזן גנאים: אם אתה חושב שזה לא תלוי אחד בשני, יש לך טעות גדולה.
מאזן גנאים: אנחנו צריכים לגור ולחיות בכבוד ובשלום.
מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, תעזור לנו להקפיא את נושא ההריסות.
מאזן גנאים: אנחנו ניקח על עצמנו את נושא האכיפה.
מאזן גנאים: אני לא חושב שתמצא אנשים אמיצים כמו ראשי הרשויות שמבקשים להסדיר את ה-50 אלף, רק אחר כך לקחת על עצמם את נושא האכיפה.
מאזן גנאים: אני נגד זה שבונים באמצע הכביש.
מאזן גנאים: אני הראשון שרוצה להרוס.
דוד אמסלם: למה לא הרסתם?
מאזן גנאים: אני הרסתי בית בסח'נין.
מאזן גנאים: תנו לנו את הכוח, תנו לנו את המנדט.
דוד אמסלם: יש לך את הסמכות.
מאזן גנאים: החסמים בוועדה המקומית, במרחבית ובארצית הם חסמים רציניים.
מאזן גנאים: אם אני רוצה לעשות תכנית, לוקח לי 10 שנים.
מאזן גנאים: על איזה תכנון עתידי אני יכול לקדם?
מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, קח את זה לתשומת ליבך.
מופיד מרעי: יושבים פה 4 ראשי רשויות מהמגזר הדרוזי.
מופיד מרעי: אני רוצה להתמקד ביישובים הדרוזים והצ'רקסים, למרות שאפשר לעשות אנלוגיה ליישובים אחרים.
מופיד מרעי: תראו, לאורך שנים נבנו בתים.
מופיד מרעי: נוצר מצב של אלפי בתים שנבנו ללא היתר.
מופיד מרעי: במגזר הדרוזי נבנו מעל 20 אלף בתים.
מופיד מרעי: המצב הזה נוצר כתוצאה מכשל מערכתי.
מופיד מרעי: חשוב מאוד שנבין שהיה פה כשל מערכתי.
מופיד מרעי: לא פיתחו תכניות מתאר, לא דאגו לקורת גג לאזרח במדינת ישראל.
מופיד מרעי: כשיש כשל מערכתי צריך לבדוק למה הוא נוצר, רק אז לחוקק חוקים שיתקנו את המעוות, לא להכביד על המעוות.
מופיד מרעי: בואו ניקח בחשבון את המורכבות של התכנון במגזר הלא יהודי.
מופיד מרעי: לא מדובר באדמות מינהל.
מופיד מרעי: זה לא אשדוד, זה לא תל אביב, זה לא גדרה, שמינהל מקרקעי ישראל מקצה שטח, הולכים ומתכננים.
מופיד מרעי: זה גם לא השכונות של החיילים הדרוזים, שהן על אדמות מינהל.
מופיד מרעי: התכנון שם קל יותר, פשוט יותר.
מופיד מרעי: זה לא נלקח בחשבון.
מופיד מרעי: אפשר לבנות לגובה.
מופיד מרעי: אני לא מבין למה לא מאשרים בנייה לגובה ביישובים הלא יהודיים.
מופיד מרעי: לאותו אזרח אין יכולת לבנות או לשכור בית.
מופיד מרעי: מה קורה לאזרח כזה?
מופיד מרעי: הולך לאדמה הפרטית שלו, לוקח מהאדמה הפרטית שלו, משקיע אותה למטרת בנייה, למרות שהוא צריך לקבל פתרון דיור כמו תושב תל אביב, כמו תושב חדרה או תושב גדרה.
מופיד מרעי: אם אין תכניות מתאר, איפה אותו צעיר בונה?
מופיד מרעי: מעבר לקו הכחול, ואז מחכה לו פקח של שמורת טבע, פקח של הוועדה לתכנון ובנייה.
מופיד מרעי: מביאים אותו למשפט.
מופיד מרעי: במשפט הוא משלם קנס של כמעט שתי משכנתאות.
מופיד מרעי: הוא גם לקח את כל הכסף שלו, גם השקיע אותו בבנייה, וגם שילם שתי משכנתאות.
מופיד מרעי: צריך לזכור שאותו אחד הוא גם מפרנס יחיד במרבית היישובים אצלנו.
מופיד מרעי: יש אזרח במדינת ישראל שרוצה להיות עבריין?
מופיד מרעי: אני חושב שהתהליך גרם לאנשים להיות עבריינים.
מופיד מרעי: לקחו חברה שומרת חוק, במלוא מובן המילה, ואילצו אותה לעשות עבירות.
מופיד מרעי: בסוף באים ומדברים על הלבנה.
מופיד מרעי: מה צריך לעשות?
מופיד מרעי: צריך להאיץ את תהליך התכנון.
מופיד מרעי: תהליך התכנון לוקח זמן.
מופיד מרעי: למינהל התכנון לקח 5 שנים להכין תכנית מתאר ביישוב חורפיש.
מופיד מרעי: במהלך 5 השנים האלו התחתנו 100 זוגות כל שנה.
מופיד מרעי: יש 500 זוגות.
מופיד מרעי: מה עושים עם 500 הזוגות האלה?
מופיד מרעי: איך נותנים להם פתרון דיור?
מופיד מרעי: אומרים לראש הרשות שהוא אחראי, הבעיה שאין לו סמכות.
מופיד מרעי: במקום לפתור את הבעיה, באים ואומרים שיעשו תיקון לחוק כך שהוא יגביר את האכיפה ואת ההריסה.
מופיד מרעי: לא מספיק מה שקרה לאנשים, רוצים עוד להגביר את האכיפה ואת ההריסה.
מופיד מרעי: השופט גורן מונה בשנת 2014 כדי לבדוק את התפתחות הבנייה והתכנון ביישובים הדרוזיים.
מופיד מרעי: לא זכינו לראות את הדוח הזה.
מופיד מרעי: גם לא זכינו לראות את התוצאות של הדוח הזה.
מופיד מרעי: אני לא יודע מה המסקנות שלו.
דוד אמסלם: אתם מכירים את הדוח?
<אבי כהן: לא בטוח שהוגשה טיוטה סופית שלו.
מופיד מרעי: השופט הגיע, עשה את הבדיקות שלו, ראינו אותו בשטח, אבל בפועל לא ראינו את הדוח, לא ראינו את המסקנות של הדוח.
מופיד מרעי: חשוב מאוד שזה ייראה.
מופיד מרעי: סוגיה שכרוכה בהאצה של התכנון והבנייה היא הרחבת תחומי השיפוט.
מופיד מרעי: תחומי השיפוט לא הורחבו.
מופיד מרעי: ביישובים הדרוזים לא הרחיבו תחומי שיפוט כבר 40 שנה.
מופיד מרעי: נאלצנו לתכנן בתחום שיפוט לא שלנו.
מופיד מרעי: גם לסוגיה הזאת יש השלכות.
מופיד מרעי: אנחנו מדברים על סמכות ואחריות.
מופיד מרעי: אתה לא יכול לתת אחריות לראש מועצה לתכנן כשאתה כובל אותו באזיקים.
מופיד מרעי: אנחנו מבקשים שהנושא הזה יילקח בחשבון.
מופיד מרעי: כולנו רוצים לשמור על החוק, אנחנו לא עבריינים.
מופיד מרעי: חוק יכול להיות נכון ברגע שהושלמה כל העבודה להרחבת כלל היישובים הדרוזים והצ'רקסים בתכניות המתאר.
מופיד מרעי: רק לאחר מכן החוק הזה יוכל להיות.
מופיד מרעי: החוק לא יכול להיות צופה פני עבר, הוא צריך להיות צופה פני עתיד.
מופיד מרעי: חייבים לעשות שינוי בתכנון.
מופיד מרעי: צריך לבוא ולדרוש את הקפאת התהליכים נגד האנשים.
מופיד מרעי: צריך לתת אפשרות למינהל התכנון להשלים את העבודה שלו.
מופיד מרעי: ביקשנו מהשר כחלון, מהשר גלנט ומשר הפנים שיתמכו בהקמת ועדה מחוזית לתכנון ובנייה לכל היישובים הדרוזים והצ'רקסים, שהיא תעבוד ישירות מול מינהל התכנון בשביל להשלים את התהליך.
מופיד מרעי: צריך להחליט שבסוף 2017 מסיימים את כל התכנון ביישובים.
מופיד מרעי: זה יכול להיות מקובל.
מופיד מרעי: אנשים יעמדו בזה.
מופיד מרעי: אני חוויתי הריסת בית ביישוב חורפיש.
מופיד מרעי: הוא היה 1300 מטר מהקו הכחול המיועד.
מופיד מרעי: זה לא נעים להיות ראש מועצה כשהורסים לך בית.
מופיד מרעי: אם היו פונים אלי ואומרים לי שיש לי שבועיים או שלושה כדי למצוא פתרון, הייתי מוצא.
מופיד מרעי: אם צריך היה להרוס, לא הייתי נותן להם להרוס, אני הייתי הורס.
מופיד מרעי: תנו לנו את הסמכויות.
מופיד מרעי: יש אחריות, לא נותנים את הסמכויות.
מופיד מרעי: התיקון של החוק הזה בא לגרום עוול ונזק.
מופיד מרעי: אנחנו נמשיך בכל הכלים, כולל בהצבעות בכנסת, על מנת שהתיקון לחוק לא יקבל תוקף.
מופיד מרעי: אני הייתי מציע, וזה מספיק חשוב, לבדוק את החוק עצמו.
מופיד מרעי: אולי תעשו תיקון לחוק, לא תיקון 109 לחוק.
<סוהיל דיאב: לבנות בית זו זכות בסיסית בכל מדינה דמוקרטית.
<סוהיל דיאב: הריסת בית זה הריסת חיים, הריסת עתיד, הריסת חזון, חלום ומשפחה.
<סוהיל דיאב: אתם דיברתם כל כך הרבה על אדמות פרטיות.
<סוהיל דיאב: ביישובים הערביים פחות מ-20% מהתושבים הם בעלי קרקע פרטית.
<סוהיל דיאב: השאלה מה עם ה-80% שאין להם קרקע פרטית.
דוד אמסלם: כל היישוב הוא קרקע פרטית.
דוד אמסלם: הבעלים שלו הוא 20% מהיישוב?
<סוהיל דיאב: פחות מ-20%.
דוד אמסלם: ביישוב עצמו אין כמעט קרקע ציבורית של המדינה.
<סוהיל דיאב: יש.
דוד אמסלם: עד כמה שאני יודע מכל הסיורים שעשיתי, רוב השטח בתוך הקו הכחול של היישוב הוא קרקעות פרטיות.
דוד אמסלם: אני מסכים איתך שהוא לא מתחלק נכון, אבל הוא פרטי.
<סוהיל דיאב: 50% מהמתחמים שמוצעים בטמרה הם קרקע של המינהל.
דוד אמסלם: זה מחוץ לקו הכחול?
<סוהיל דיאב: בתוך הקו הכחול.
דוד אמסלם: המצב שם טוב.
דוד אמסלם: זה הקו הכחול החדש?
<סוהיל דיאב: כן.
דוד אמסלם: עשו אצלך הרחבה של היישוב.
דוד אמסלם: ההרחבה של היישוב היא על קרקע של המדינה, לא על קרקע פרטית.
<סוהיל דיאב: גם על קרקע פרטית.
דוד אמסלם: כשהמדינה מרחיבה את היישוב, היא מעדיפה להרחיב אותו על קרקע של המדינה.
דוד אמסלם: כשהיא מתכננת את הבנייה הרוויה, היא לא צריכה לשאול את בעל הקרקע.
<סוהיל דיאב: למרות שאנחנו כל כך קרובים, לדעתי אנחנו מאוד רחוקים.
<סוהיל דיאב: במשרדים מתכננים בלי להגיע לשטח.
<סוהיל דיאב: הם מתכננים ללא אבחון.
<סוהיל דיאב: הוועדה המרחבית שלנו בטמרה הוציאה ב-2014 94 היתרי בנייה, כאשר רוב הבקשות התחילו ב-2010.
<סוהיל דיאב: ב-2015 היו 64 היתרי בנייה, וב-2016 היו 66 היתרי בנייה.
<סוהיל דיאב: בשנה שעברה היו 279 חתונות בטמרה.
<סוהיל דיאב: איפה יגורו הזוגות הצעירים האלה?
דוד אמסלם: כמה הגישו בקשות?
דוד אמסלם: יכול להיות שאצלכם לא מבקשים, בונים בלי לבקש.
דוד אמסלם: השאלה אם החבר'ה מגישים מאות בקשות ומאשרים להם כמה עשרות, או שהחבר'ה בונים בלי לבקש.
<סוהיל דיאב: אני אעביר לך את כל הנתונים.
<סוהיל דיאב: אתם מבקשים מהתושב בנייה מוסדרת.
<סוהיל דיאב: מה הממשלה עושה למען זה שתהיה בנייה מוסדרת?
<סוהיל דיאב: סיפחו לטמרה ב-3 השנים האחרונות 72 מגרשים מהמינהל.
<סוהיל דיאב: האם זה מספיק לעיר של 33 אלף תושבים?
דוד אמסלם: 72 מגרשים לצמודי קרקע?
<סוהיל דיאב: כן, לצמודי קרקע.
דוד אמסלם: כפי שאמרנו, רוב הקרקעות פרטיות.
דוד אמסלם: זה לא מתקבל על הדעת שמישהו מחזיק את הקרקע הפרטית שלו לנכדים של הנכדים של הנכדים.
דוד אמסלם: מה אומר מופיד?
דוד אמסלם: לנו יש את הקרקע שלנו, למישהו אחר תן קרקע של המדינה.
דוד אמסלם: למדינה יש כוח לקחת את הקרקעות.
דוד אמסלם: המדינה לא רצתה לקחת את הקרקעות בכוח.
דוד אמסלם: בגלל שבמגזר הערבי ההתנהלות היא שונה, העסק הרבה יותר מורכב ממה שאנחנו מדברים פה.
דוד אמסלם: יש פה תרבות של מאות שנים.
דוד אמסלם: אני בעמדה שצריך להסדיר את זה בצורה של הידברות.
דוד אמסלם: אפשר להוציא מחר חוק שאומר שלוקחים את הקרקע.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שעושים להרבה יהודים שיושבים בקרקעות מדינה במשך 60,70 שנה.
דוד אמסלם: כל יום הורסים בתים בתל אביב, בליפתא.
דוד אמסלם: זה בן אדם בודד מול המדינה.
מופיד מרעי: נכון שיש אדמות פרטיות, אבל הופקעו אחוזים גבוהים מהאדמות הפרטיות.
<ג'בר חמוד: לאיזור תעשייה כרמיאל.
מופיד מרעי: חורפיש הוא הישוב הכי צפוני, הוא קרוב לגדר המערכת.
מופיד מרעי: בשנת 48 הופקעו 2 קילומטר מגדר המערכת לטובת צרכים ביטחוניים.
מופיד מרעי: 70% מהאדמות הפרטיות של הישוב חורפיש הופקעו.
מופיד מרעי: אם החוק קבע שלוקחים 70%, המדינה חייבת לספק משהו חלופי.
מופיד מרעי: משהו חלופי זאת אדמת מינהל.
דוד אמסלם: אני לא נכנס להיסטוריה מאז קום המדינה, למה הפקיעו, כמה ולמה.
דוד אמסלם: הביטחון של מדינת ישראל קודם לכל.
דוד אמסלם: הוא ביטחון של כל האזרחים.
דוד אמסלם: אני לא נכנס ליישוב הספציפי.
דוד אמסלם: אמר לי אורן שהופקדה תכנית בותמ"ל ל-1,800 יחידות דיור בטמרה.
<סוהיל דיאב: דיברתם על בנייה רוויה.
<סוהיל דיאב: אנחנו הסכמנו.
<סוהיל דיאב: נשאלת השאלה: למה במושבים השכנים יש צמודי קרקע ואותנו מחייבים לבנות לגובה.
דוד אמסלם: בגלל שהוא מושב.
דוד אמסלם: אין בו 1,800 איש.
<סוהיל דיאב: יהיו.
דוד אמסלם: כשיהיו, נשנה לו את הכללים.
<סוהיל דיאב: אמנם יש להם רק 200 בתים, אבל יש להם כוח של מאות אלפי בתים.
<סוהיל דיאב: אנחנו הסכמנו לעשות איחוד וחלוקה, לתכנן כפי שרצו.
<סוהיל דיאב: הכנסנו שתי תכניות לותמ"ל.
<סוהיל דיאב: אחת, 1,600 יחידות דיור, והשנייה, 5,300 יחידות דיור.
<סוהיל דיאב: סוכם שיש דרך מזרחית שמחברת את העיר טמרה ואת השכונה ל-781.
<סוהיל דיאב: זה עובר ליד מצפה אביב.
<סוהיל דיאב: כנראה שאנחנו מפריעים להם.
<סוהיל דיאב: כשהם עתרו לבית משפט, בית המשפט דחה את העתירה, אמר להם: כאשר תופקד התכנית, תגישו התנגדות.
<סוהיל דיאב: אבל מה?
<סוהיל דיאב: התכנית לא הופקדה.
<סוהיל דיאב: למה?
<סוהיל דיאב: שר הבינוי והשיכון החליט לעצור את התכנית של 5,300 יחידות דיור.
<סוהיל דיאב: הוא עוצר תכנית שנותנת מענה לכל התושבים בטמרה.
<סוהיל דיאב: עתרנו לבית משפט עליון.
<סוהיל דיאב: לא נסכים ש-200 בתים במצפה אביב ישעבדו את העתיד של הילדים שלנו בטמרה.
<סוהיל דיאב: את התכנית הזאת נבקש יחד עם הכביש הזה.