GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אל תשכח תמיד בשורה התחתונה שמי שאמור לקבל את השירות זה תושבי אותה עיר.
דוד אמסלם: לא מקימים תחנה בכפר קאסם ואז תושבי חדרה או צפת מקבלים את השירות.
דוד אמסלם: זה מיועד לתושבי אותה רשות מקומית.
דוד אמסלם: ברור שזה בא להיטיב איתם, לתת להם שירות יותר טוב, לתת להם ביטחון יותר טוב.
דוד אמסלם: תפיסת העולם המשטרתית, שאני מסכים איתה מאוד, היא שהתחנה חייבת להיות בתוך העיר, לא נשים אותה בנגב ונוציא שאטלים בכל יום של שוטרים אלא זה כחלק מן החיים, הם צריכים לחיות את העיר והעיר צריכה לחיות אותם.
דוד אמסלם: הם חלק מן המרקם האורבני.
<איה בן עמוס: אני "מקרן יוזמות אברהם".
<איה בן עמוס: כולם מסכימים שזה למען התושבים ושצריך תחנה ושזה האינטרס של ראשי הרשויות המקומיות וכולי.
<איה בן עמוס: השאלה היא רק איך לוקחים את מערך התמריצים הממשלתי שקיים היום, לא רק בהחלטה 1402, שזאת ההחלטה על ביטחון אישי שהמינהלת אמונה אליה, אלא גם בהחלטה 922 הכוללת, וממנפים אותו לקידום הדבר הזה.
<איה בן עמוס: בתוך החלטה 922 יש סעיפים נוספים מעבר לביטחון פנים, של מבני ציבור וסוגיות נוספות שאפשר גם אותם למנף לתוך העניין הזה.
<איה בן עמוס: זה מה שאנחנו מנסים לומר.
<איה בן עמוס: איך מערך התמריצים הממשלתי הקיים, שהוא גדול ומשמעותי ויש בו תקציבים גדולים, נרתם לתעדוף של זה.
<אסי אהרוני: אני מבין את מה שאתם אומרים.
<אסי אהרוני: אני יכול להתייחס לעובדות.
<אסי אהרוני: אני מבין את התמריצים ולא לפגוע בשטחי ציבור קיימים לטובת מבני ציבור אחרים.
<אסי אהרוני: גם ביישוב שבו הוקצה לשלטון המקומי שטח חלופי במקום אותו שטח, גם שם אנחנו נתקלים בבעיות, גם כשזה לא בא "על חשבון".
<רוני טיסר: לעניין שהעלתה צביה אפרתי קודם, שאין בחוק מנגנונים לפתרון בעיות של אי-הסכמה של הוועדה המקומית, יש לנו בחוק סעיף, שאמנם לא נעשה בו שימוש כל-כך, סעיף 28, שמאפשר כפיית ביצוע על-ידי הוועדה המחוזית אם הוועדה המקומית לא ממלאת את תפקידה.
<רוני טיסר: צריך לבחון את זה, אבל לכאורה אפשר לעשות שימוש בסעיף הזה במקרה שאין הסכמה של הוועדה המקומית.
<צביה אפרתי: זה סעיף מוכר אבל את יודעת שלא משתמשים בו.
<רוני טיסר: אולי ישתמשו בו במקרים חריגים.
דוד אמסלם: אולי במקרה הזה באמת נשתמש בו.
דוד אמסלם: לא משנה, אני לא מתחיל כרגע את הדיון.
דוד אמסלם: אמיר אדרי, נפגשתי עם החבר'ה של המשטרה ותוך כדי הישיבה עלתה שאלה.
דוד אמסלם: התוכנית הממשלתית היא בפריסה ל-5 שנים כמדומני.
דוד אמסלם: השאלה היא האם אי אפשר לצמצם את משך הזמן בנושאים מסוימים בגלל שיש בזה היגיון.
דוד אמסלם: אתה רוצה להציג את זה?
<רותם פלג: התוכנית שהכנו היא תוכנית תלת-שנתית של פריסת כלל המשאבים שנדרשים.
<רותם פלג: דרך אגב, אלה משאבים גדולים מאוד, 1,350, בכ-2 מיליארד שקלים.
<רותם פלג: הממשלה בהחלטה לגבי יישום התוכנית הזאת החליטה שהתוכנית תתפרס על פני 5 שנים.
<רותם פלג: כרגע מבחינה תקציבית תוקצבו השנתיים הראשונות שלה, בהתאם לסיכום התקציבי אליו הגענו עם משרד האוצר, על-פי סדרי העדיפויות שלנו וסדרי העדיפויות של משרד האוצר בנושא הזה ובתקציב המדינה בכלל.
<רותם פלג: כמובן שעד כמה שניתן להקדים חלקים מסוימים מן התוכנית נדע להיערך בהתאם.
דוד אמסלם: השאלה היא האם יש לכם נתיבים קריטיים בנושא מסוים.
דוד אמסלם: נניח שאתם רוצים לסיים את סוגיית ההכשרות, בגלל שאם לוקחים אותה היא עולה אפילו יותר.
<רותם פלג: כל קיצור בלוח הזמנים יאפשר לתת שירותי משטרה טובים יותר ביישובים.
דוד אמסלם: אם נקצר את זה ל-3 שנים, תוכלו לעמוד בזה?
<רותם פלג: נכין תוכנית על מנת שנוכל לעמוד בה.
דוד אמסלם: מה אתה אומר, אמיר אדרי?
<אמיר אדרי: הקצינו סכומים משמעותיים מאוד לתוכנית במגזר הערבי ולתוכנית לחיזוק ירושלים.
<אמיר אדרי: בשנתיים הקרובות הקצינו 246 מיליון שקלים בבסיס התקציב ובנוסף עוד 400 מיליון שקלים חד-פעמי.
<אמיר אדרי: אלה סכומים שלא ניתנו כבר שנים לטובת פעילות במגזר הערבי.
<אמיר אדרי: על סמך שיחות עם גורמי המקצוע וגם פחות או יותר ממה שעולה, גם ב-5 שנים לא ברור שהם יצליח להתכנס.
<אמיר אדרי: כרגע אנחנו לא רואים צורך אמיתי להקדים ל-3 שנים.
<אמיר אדרי: לא נראה גם שיש אפשרות אמיתית כזאת.
<אמיר אדרי: מעבר להשלכות התקציביות שזה יוצר, אבל בואו נשים לרגע את ההשלכות התקציביות בצד, אני לא רואה ישֹימוּת ללכת למהלך של 3 שנים.
<אמיר אדרי: אנחנו שומעים מה קורה.
<אמיר אדרי: אני לא מאשים את המשטרה, המהלך מורכב, חלילה אני לא מאשים.
<אמיר אדרי: אפשר לדבר גם על שנתיים אבל צריך להיות פרקטיים.
<אמיר אדרי: זאת התפיסה שלי.
<רותם פלג: בהיבט הזה וכדי להתגבר על הקשיים אפשר להגיד שככל שמבצעים אז הכסף מועבר וככל שלא אז לא.
<רותם פלג: זה מייצר פתרון וגם מייצר לנו תמריץ להתקדם מהר.
<רותם פלג: אני מבין את המגבלות של משרד האוצר בתחום.
דוד אמסלם: אציג דוגמה איך זה עלה.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, כפי שאמרתי, אנחנו מחברים מבנים עם שוטרים.
דוד אמסלם: אם אתה לוקח את האנשים ומחבר להם אמצעים, יש אמצעי מדף.
דוד אמסלם: כאשר אתה רוכש ניידת אין בעיה.
דוד אמסלם: אבל לגבי המבנה יש תהליך.
דוד אמסלם: גם אם מחר תיתן לג'מאל חכרוש את כל התקציב הוא לא יכול לבנות את המבנים האלה תוך חצי שנה.
דוד אמסלם: אם הפריסה היא ליניארית זה אומר שהוא יקבל את תקציב המבנים האחרונים בעוד 3 שנים או 4 שנים, אבל כדי לבנות הוא גם צריך 3 שנים.
דוד אמסלם: השאלה האם אי אפשר לקדם לו השקעות.
דוד אמסלם: להגיד לו: לגבי הגיוסים אנחנו מבינים, יש איזו פריסה.
דוד אמסלם: מתי אתה צריך?
דוד אמסלם: הפריסה היא על פני 5 שנים אז נעשו פרוסות באופן ליניארי, הכול בסדר.
דוד אמסלם: לגבי המבנים אתה חייב להתחיל את כולם כי אם לא תתחיל את כולם הרי כולם לא יהיו בעוד 5 שנים.
דוד אמסלם: גם כך לוקח כמעט 5 שנים לבנות אותם, החל בתכנון.
דוד אמסלם: תראה את הבעיות שיש לו.
דוד אמסלם: מה יקרה בסוף?
דוד אמסלם: אני מפחד שיבואו אליו בסוף ויגידו לו: קיבלת את הכסף?
דוד אמסלם: למה לא בנית?
דוד אמסלם: "אבל, חבר'ה, לא יכולתי בגלל שהיו לי חסמים".
<אמיר אדרי: לעניין הזה יש לנו פתרון.
<אמיר אדרי: אנחנו נותנים הרשאה להתחייב, אנחנו לא נותנים מזומן.
<אמיר אדרי: אנחנו נותנים את הזכות לחתום על חוזה, הרשאה להתחייב.
דוד אמסלם: השאלה האם אתה מגבה אותו תקציבית.
<אמיר אדרי: יש הרשאה להתחייב על סך 400 מיליון שקלים.
<ג'מאל חכרוש: צריך להגיד שזה לא תוקצב ליניארית.
<אמיר אדרי: השאלה גם מה היכולות, גם היכולות התקציביות שלנו כמשרד האוצר וגם יכולות הביצוע שלכם.
<אמיר אדרי: אבל ניתן כאן סכום משמעותי מאוד, 400 מיליון שקלים הרשאה להתחייב.
<אמיר אדרי: בסוף נשלם את זה, לא בשנים 2017-2018, אני מאמין שזה יתפרס גם לשנים הקרובות, ל-2019 ול-2020.
<אמיר אדרי: אנחנו נשלם בהתאם לקצב הביצוע.
<אמיר אדרי: אבל נתנו את היכולת והאישור "לרוץ" על מסגרת של 400 מיליון שקלים.
דוד אמסלם: זאת אומרת שבאופן בסיסי אם הוא מתקדם עם התכנון וכולי בעצם זה לא יהיה חסם שיעצור את הבינוי.
<אמיר אדרי: כרגע לא מסתמן שזה חסם שעוצר אותו.
<אמיר אדרי: הוא יכול להגיד גם אחרת.
<אמיר אדרי: אפשר לשאול אותו.
<אמיר אדרי: כרגע לא מסתמן שזאת הבעיה.
<ג'מאל חכרוש: אם נגיע למצב שזה החסם שלנו, סימן שהצלחנו.
<ג'מאל חכרוש: הלוואי ונגיע.
<אמיר אדרי: אני בעד שאנחנו נהיה החסם.
<אמיר אדרי: ..
דוד אמסלם: רבותי, מישהו רוצה לומר משהו?
דוד אמסלם: אני מבקש, ברשותכם, לסכם.
דוד אמסלם: כפי שפתחתי ואמרתי, אני חושב שזה אחד הנושאים החשובים שעומדים לפתחה של מדינת ישראל בתקופה הזו.
דוד אמסלם: המשמעות היא גם הגברת הביטחון וגם טיוב השירות לאזרחים במגזר הערבי, אבל המדיניות הזו נולדה, אני מספר לכם, מזווית הביטחון.
<רותם פלג: זה הבסיס למשילוּת.
דוד אמסלם: יש שם כמויות אירועי פשע ברמה של רצח שהן בלתי נתפסות.
דוד אמסלם: כפי שאמרנו, כמעט על בסיס יומי, ובוודאי על בסיס שבועי.
דוד אמסלם: לכן השר לביטחון פנים כאשר נכנס לתפקידו שֹם שלושה דגשים למשטרה ככלל, אחד מהם הוא זה.
דוד אמסלם: גם הממשלה הבינה את הצורך וגם הם גיבו אותו ביותר ממיליארד שקל.
<רותם פלג: ההחלטה הדקלרטיבית: מיליארד שקל חד-פעמי ומיליארד שקל בבסיס.
<רותם פלג: כרגע מתוקצבים בערך 240 מיליון שקל.
דוד אמסלם: אלה סכומים לא מבוטלים, כפי שאמרו גם אמיר אדרי וגם רותם פלג.
דוד אמסלם: ממשלת ישראל הקצתה לעניין תקציבים לא מבוטלים כדי לקדם את הטיפול.
דוד אמסלם: כרגע זה כבר ירד לדרג הביצועי שנדרש לתרגם את ההחלטה הלכה למעשה.
דוד אמסלם: כאן באמת האתגר שלנו.
דוד אמסלם: לדעתי המשטרה לא יכולה להישאר באירוע הזה לבד, בעיקר בנושא הבינוי, כפי שאמרתי, כי זה לא נמצא במרכז העבודה שלה, זה לא ארגון שעבודתו לבנות מבנים, זה תוצר משני של העיסוק המרכזי.
דוד אמסלם: לכן כרגע, כפי ששמענו כאן, יש בעיות דווקא במגזר הערבי בהקצאת קרקעות.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אני מבקש מצביה אפרתי לרכז עבודת מטה בעניין הזה.
דוד אמסלם: תהיו פתוחים לכל רעיון בגלל שבסופו של דבר חשובה התוצאה.
דוד אמסלם: אם צריך לתקן את החקיקה הראשית, נעשה את זה; אם צריך להשתמש בחקיקה למקרים קיצוניים אז אולי נעשה את זה; אולי יש צורך בתקנות; או אולי זה יושב על פלטפורמה ואפשר שזה יופיע בהצעת חוק שממילא מגיעה אלינו, אולי זה הפתרון.
דוד אמסלם: תעשו בעיקר אתם במינהל התכנון, כי אתם אמונים על הסיפור הזה ברמה התכנונית ובידע.
דוד אמסלם: תגידו לנו האם אתם זקוקים לעזרה שלי בעניין הזה, כי אני מרגיש עצמי מגויס, לפחות כמו המשטרה, לסיפור.
דוד אמסלם: גם אני רואה בזה חשיבות עליונה למדינת ישראל.
דוד אמסלם: לא רק לתושבים הערבים אלא גם לתושבים היהודים, לכלל האזרחים במדינת ישראל חשוב הסיפור הזה.
דוד אמסלם: אני רוצה להודות לכולם.
דוד אמסלם: אערוך דיון בעוד כחודש וחצי כדי לקבל דוח סטטוס, איפה הדברים עומדים.
דוד אמסלם: חודש וחצי יספיקו לכם?
<צביה אפרתי: אני מניחה שזה יספיק לפגישה לצורך הבנה של הבעיות.
דוד אמסלם: ניפגש בעוד חודש וחצי.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תכנית אב לעודפי עפר ופסולת בניין – ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: הזמנו גם את השר לישיבה, אבל לאחר ששוחחתי עם המנכ"ל סיכמנו שבשלב הזה אפשר לוותר על ההשתתפות שלו, כי יש לו נושא מאוד חשוב הבוקר.
דוד אמסלם: אדוני המנכ"ל, אתה רוצה להתייחס לנושא?
דוד אמסלם: אם לא, אז מינהל התכנון.
דוד אמסלם: לפני זה אני אתן איזו סקירה קצרה.
דוד אמסלם: קיימנו כאן דיון במאי, ובו ביקשתי שמינהל התכנון יוביל תכנית אב בנושא של עודפי עפר.
דוד אמסלם: בגדול, במדינת ישראל אין דבר כזה, וכל עיר ועיר צריכה להתמודד עם עודפי העפר שלה כאילו זו בעיה אישית שלה.
דוד אמסלם: לרובן אין מקומות בכלל לעודפי עפר, אין אתרים מוסדרים, וגם אם יש הם נמצאים הרבה פעמים במרחקים כאלה שרק העלות להובלתם היא פשוט אסטרונומית, דבר שמתגלגל בסוף גם לעלות הבנייה.
דוד אמסלם: לכן ביקשתי שמינהל התכנון ייכנס לזה, בגלל שאני רואה את זה כבעיה לאומית.
דוד אמסלם: היא לא קשורה לעיר כזאת או אחרת אלא לכל מדינת ישראל, והיא זאת שצריכה להסדיר את זה.
דוד אמסלם: מינהל התכנון, אני מקווה שהבאתם לנו משהו כדי שנתחיל לראות איזושהי התנעה של תהליך.
<חנה ויטלזון: שלום.
<חנה ויטלזון: אני רק אבהיר שאנחנו מדברים על אתרים ברמה לאומית, לא מדברים על אתרים של פסולת עירונית.
<חנה ויטלזון: אנחנו מדברים על פרויקטים תשתיתיים.
דוד אמסלם: קודם כול דברי למיקרופון.
<חנה ויטלזון: אנחנו מדברים על פרויקטי תשתית ברמה הלאומית, כלומר עודפי עפר שיגיעו מפרויקטי תשתית - - -
דוד אמסלם: לא, זה לא מה שהתכוונתי.
דוד אמסלם: דרך אגב, רוב הבנייה היא ברמה הלאומית והיא נמצאת בתוך הערים.
<חנה ויטלזון: אנחנו לא מדברים על הריסה של בניינים או פסולת כזו, אלא אנחנו מדברים על - - -
דוד אמסלם: יש שני סוגי פסולת.
דוד אמסלם: יש פסולת בנייה, ויש עודפי עפר.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע בעיקר על עודפי העפר.
<חנה ויטלזון: אז אני אגיד שב-2011 כבר אושר במועצה הארצית מסמך מדיניות לטיפול בחומרי חפירה ומילוי, שקבע יעד שאפתני של ניצול של 98% של חומרי גלם נחותים עד לשנת 2040.
<חנה ויטלזון: המסמך זיהה שאומדן עודפי העפר השנתי בישראל עומד על שמונה עד עשרה מיליון קוב, ו-75% מהחומרים האלה מנוצלים באתרי הפעילות עצמם או בפרויקטים אחרים, והשאר באמת מסולק באופן לא חוקי לשטחים הפתוחים.
<חנה ויטלזון: אחת ההמלצות של המסמך הזה הייתה לקדם תכנית מתאר ארצית שתאתר שטחים - - -
<חנה ויטלזון: ב-2011, במועצה הארצית.
דוד אמסלם: אני עשיתי דיון לפני חצי שנה ולפני שנה.
דוד אמסלם: לא אמרתם לי אז דבר כזה.
<חנה ויטלזון: אמרנו.
<חנה ויטלזון: בכל אופן, על בסיס ההמלצות של המסמך הזה מקודמת במינהל התכנון תכנית מתאר ארצית לאתרי ויסות לטיפול בעודפי עפר, שנקראת תמ"א 14 ד', שמטרתה היא איתור שטחים לאתרי ויסות לטיפול בעודפי עפר, קביעת אופן הפעלתם וניהולם.
<חנה ויטלזון: האתרים האלה יאפשרו לאחסן את עודפי העפר בתחומם לתקופה מסוימת, ובכך בעצם לגשר על פער הזמנים בין היווצרות עודפי העפר מפרויקט אחד ועד שהוא ינוצל בפרויקט אחר.
דוד אמסלם: לא, חנה, את מתבלבלת.
דוד אמסלם: אני לא צריך את הנאום הזה לאומה כרגע, אני עשיתי דיון לפני שנה כמעט וביקשתי מכם להכין תכנית אב ל...
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על מאגרים, אנחנו מדברים על - - -
<חנה ויטלזון: אנחנו לא מדברים על מאגרים, אנחנו מדברים על תכנית - - -
דוד אמסלם: אז אני לא צריך כרגע את כל ההסברים למה צריך את זה.
דוד אמסלם: תאמיני לי, אני עסוק בזה כבר 25 שנה כמעט, אני יכול לספר לכם למה צריך את זה, אני לא צריך שאתם תספרו לי.
<חנה ויטלזון: אז אני אומרת שאנחנו כבר מקדמים - - -
דוד אמסלם: אז בואי תראי לי איפה קידמתם את התכנית.
<חנה ויטלזון: אני לא הבאתי את התכנית.
<חנה ויטלזון: התכנית עדיין לא הוצגה במוסדות התכנון - - -
דוד אמסלם: מ-2011?
<חנה ויטלזון: אנחנו לא התחלנו ב...
<חנה ויטלזון: ב-2011 אושר מסמך המדיניות, אבל אחרי זה מכינים תכנית מתאר ארצית.
<חנה ויטלזון: בארבע השנים האחרונות אנחנו מקדמים תכנית מתאר ארצית, שנמצאת כבר בשלבים האחרונים.
<חנה ויטלזון: כרגע הסוגיה המרכזית שעומדת בקידום התכנית היא השאלה של ניהול האתרים.
<חנה ויטלזון: בעצם תכנית המתאר, כשהיא תאושר, היא לא תהיה ישימה עד שמישהו לא ייקח את האחריות לנהל ולתפעל את האתרים האלה.
דוד אמסלם: אני מבקש כרגע את תכנית המתאר, לא ביקשתי שתפעילו את האתרים.
דוד אמסלם: אתם, מינהל התכנון, אם אני לא מזהה בעיה לאומית אני לא פונה אליכם, אני פונה לרשויות, למשרד לאיכות הסביבה וכולי.
דוד אמסלם: אבל יש כאן בעיה לאומית, אתם צריכים לאתר את הוואדיות, את השטחים - - -
<חנה ויטלזון: אנחנו מאתרים.
<חנה ויטלזון: אבל אם לא יהיה לה יישום - - -
דוד אמסלם: עזבי את היישום, את היישום תשאירי לי.
דוד אמסלם: אני שואל איך זה שמ-2011, אחרי שש שנים, אתם מתקשקשים איתנו עכשיו על איזה כמה אתרים בארץ.
<חנה ויטלזון: אנחנו לא מתקשקשים.
<חנה ויטלזון: זה לא דבר פשוט, אף אחד לא רוצה לקחת אחריות על הניהול של האתרים האלה - - -
דוד אמסלם: לא שאלתי לגבי זה.
דוד אמסלם: מישהו ביקש ממך להפעיל אותם?
דוד אמסלם: אני לא מבין, כשאתם - - -
<חנה ויטלזון: אתה רוצה שנעשה תכנית על הנייר ולא ייצא ממנה שום דבר?
דוד אמסלם: אני רוצה שאתם תעשו תכנית.
דוד אמסלם: אתם באים מהזווית של התכנון, אתם לא באים מהזווית של הביצוע.
דוד אמסלם: לכן ברגע שיש תמ"א ארצית היא לא מתורגמת לרמת הביצוע על ידיכם, אף אחד לא ביקש מכם לבצע אותה.
דוד אמסלם: הרי יש עשרות תמ"אות ארציות, מישהו ביקש מכם לעשות אותן?
דוד אמסלם: אתם מממשים את התמ"אות?
דוד אמסלם: זה התפקיד שלכם?
דוד אמסלם: אתם אמורים לגרום לתכנון, ואחרי זה מעבירים את הכדור למי שאמור לבצע.
דוד אמסלם: אני עשיתי דיון במאי 2016, כמעט לפני שנה, ובו אני מבקש מכם שבמסגרת תמ"א 14 ד' – בגלל שסיפרתם לי אז שאתם עדיין - - -
<חנה ויטלזון: נכון, אנחנו עדיין נמצאים בשלב ה - - -
דוד אמסלם: וזה נשמע לך סביר?
<חנה ויטלזון: סביר מאוד.
דוד אמסלם: נשמע לך סביר שאתם עובדים כבר שבע/שמונה שנים על לאתר איזה שבעה/עשרה ואדיות במדינת ישראל?
<חנה ויטלזון: זה ממש לא שבעה או עשרה ואדיות.
<חנה ויטלזון: כרגע הגענו למעל 20 - - -
דוד אמסלם: 20 מה?
<חנה ויטלזון: 20 אתרים.
דוד אמסלם: מה התפקיד של האתרים?
דוד אמסלם: ספרי לי.
<חנה ויטלזון: אמרתי.
<חנה ויטלזון: האתרים האלה הם אתרים זמניים, שבהם אפשר יהיה לשים - - -
דוד אמסלם: מה זה אתר זמני?
<חנה ויטלזון: אתר שאפשר לשים בו את העודפים עד שפרויקט אחר יצטרך - - -
דוד אמסלם: קודם כול, לא כל החומר שיוצא הוא חומר שאפשר לגרוס אותו ולעשות איתו משהו.
דוד אמסלם: דבר שני, מדובר בכמויות עצומות, ואי אפשר כל היום לעשות הרים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: בסוף צריך להביא אתרים שאתה מייצר את הקרקע שם ובזה נגמר העניין.
<חנה ויטלזון: אנחנו לא מדברים על הטמנה.
<חנה ויטלזון: הטמנה זה המשרד להגנת הסביבה.
<חנה ויטלזון: המטרה שלנו היא לא ליצור אתרים שיבואו ויטמינו בהם את - - -
דוד אמסלם: את מצפה שהמשרד לאיכות הסביבה יעשה תכנית מתאר ארצית להטמנה?
<חנה ויטלזון: יש להם תכניות לעודפי פסולת.
דוד אמסלם: לא, תביני, עם עודפי עפר אפשר לעשות שני דברים.
דוד אמסלם: אם יש חומר טוב אז גורסים אותו במקום.
דוד אמסלם: קודם כול עושים איזונים בתוך השטח, בתוך הפרויקט.
דוד אמסלם: איזונים זה דבר מתבקש בתכנון - - -
<חנה ויטלזון: ממש לא.
<חנה ויטלזון: האיזונים האלה יוצרים - - -
דוד אמסלם: חנה, חנה, את כנראה לא מבינה איך זה עובד.
דוד אמסלם: בפרויקט תשתית, המשימה הראשונית בתכנון המקומי – ואף אחד בכלל לא בא אליכם בשלב הזה – זה קודם כול לעשות איזוני קרקע.
דוד אמסלם: דרך אגב, את יודעת למה?
דוד אמסלם: כי זה עולה לו יותר זול מאשר להתחיל לשנע את זה.
דוד אמסלם: אחרי שהוא עושה איזוני קרקע איפה שהוא יכול, נוצרים לו לפעמים עודפים.
דוד אמסלם: ואת העודפים האלה הוא צריך לקחת לאיזשהו מקום.
דוד אמסלם: אז בחלק מהמקומות הוא גורס אותם, כי זה חומר שהוא יכול למכור אותו או להשתמש בו בעצמו, בעוד שחלק מהחומר הוא חומר שאי אפשר לגרוס אותו, כי הוא לא טוב.
דוד אמסלם: ואותו מפנים לאתר.
<חנה ויטלזון: נכון.
דוד אמסלם: והאתרים האלה, זה מה שאני ביקשתי - - -
<חנה ויטלזון: בדיוק.
<חנה ויטלזון: האתרים האלה - - -
דוד אמסלם: אם את רוצה אני אעשה לך סיבוב ואני אראה לך איך נראה אתר כזה.
<חנה ויטלזון: אני הייתי באתרים כאלה.
דוד אמסלם: לפי מה שאת אומרת כנראה שאת לא יודעת על מה מדובר.
<חנה ויטלזון: בוודאי שעשיתי.
דוד אמסלם: אני מבין שאת לא מבינה את כל התהליך כאן.
דוד אמסלם: מדינת ישראל צריכה לייצר מספר אתרים סופיים, לא לאגור.
דוד אמסלם: אנחנו לא אוגרים ויוצרים הרים.
דוד אמסלם: את יודעת מה זה לאגור מיליוני קובים?
<חנה ויטלזון: אנחנו לא מתכוונים לאתרי אגירה, אנחנו מתכוונים לאתרים שבהם החומר יגיע אליהם עד שמישהו בפרויקט אחר יצטרך אותם.
דוד אמסלם: לא, זה אגירה.
<חנה ויטלזון: בינתיים באתרים האלה - - -
דוד אמסלם: חנה, חנה, עזבי, אני לא רוצה להגיד מילה קצת יותר... אין דברים כאלה.
דוד אמסלם: כשאתה רוצה לאגור חומר, אין דברים כאלה.
דוד אמסלם: או שאתה טומן אותו ושם אותו באיזה ואדי ובזה נגמר העניין.
דוד אמסלם: דרך אגב, מדוברים על סלעים, מדובר על חומר שהוא לא טוב, שאין מה לעשות איתו, שאתה לא יכול לגרוס אותו.
דוד אמסלם: ולכן בסופו של דבר אתה מוצא איזה ואדי שאין בו בעיה של מים, בעיה של עפר וכולי...
דוד אמסלם: דרך אגב, רצו לעשות עכשיו באוג, ובגלל שזה היה קרוב לתושבים אנחנו מנענו את זה.
דוד אמסלם: לא בגלל שלא צריך את זה, אלא בגלל שזה היה קרוב לבתים של התושבים, בערך מרחק של 100 מטר.
<חנה ויטלזון: אנחנו איתרנו אתרים מכמה סוגים: אתרים שנמצאים בתוך מחצבות; אתרים שאנחנו מבקשים לשלב באתרי פסולת, ועל זה יש לנו דיון עם הגנת הסביבה בשבוע הבא, כדי שיאפשרו לנו לעשות את זה; ואתרים שנמצאים באזורי תעשייה.
<חנה ויטלזון: כרגע המשרד להגנת הסביבה, כל אחד עומד על שלו, אף אחד לא מוכן לאפשר לעשות את הפעילות הזאת באתרים שלו.
<חנה ויטלזון: במחצבות מתנגדים, באתרי פסולת מתנגדים, ואנחנו מתמודדים עם כל הסוגיות האלה.
<חנה ויטלזון: אנחנו כבר נמצאים בשלב הסופי של התכנית ואנחנו מקווים שבקרוב - - -
דוד אמסלם: על כמה אתרים בארץ אתם מדברים?
<חנה ויטלזון: כרגע הגענו ל-20 ואני מאמינה שזה יצטמצם לעשרה או קצת יותר.
דוד אמסלם: זה בפריסה ארצית?
<חנה ויטלזון: כן.
דוד אמסלם: את יכולה להראות לי אותה?
<חנה ויטלזון: לא, אני יכולה להגיד מה יש לנו כרגע.
דוד אמסלם: מה הקיבולת של כל אתר?
<חנה ויטלזון: נדמה לי ש-350,000 קוב.
דוד אמסלם: 350,000 אלף קוב?
דוד אמסלם: זה אפילו לא אתר עירוני לשנה.
<חנה ויטלזון: נדמה לי שזה 350,000.
דוד אמסלם: אתם צריכים לדבר איתי במיליונים.
<חנה ויטלזון: לדעתי 350 מיליון - - -
<חנה ויטלזון: נדמה לי, אבל אני אבדוק, אני לא זוכרת.
<חנה ויטלזון: אני אבדוק את הנפח שלהם.
<צבי דוד: כבוד יושב-ראש הוועדה, אני צביקה דוד, יושב-ראש ועדת מחזור בהתאחדות בוני הארץ וגם חבר בתמ"א 14 ד'.
<צבי דוד: המטרה של אתרי הוויסות האלה היא לא לערום ולא לאגור, אלא להשביח חומרים ולנצל אותם ברמה המיטבית.
<צבי דוד: כנראה שצריך להיות איזשהו מהלך ביניים עד שיוקצו קרקעות; אולי להשתמש במאגרים הקיימים - - -
דוד אמסלם: צביקה, אני לא מדבר על שטחי אגירה זמניים, על אתרי ויסות.
דוד אמסלם: דרך אגב, פרויקט תשתיתי ארוך, ברובו הוא מאזן את עצמו, אחרת נצטרך חצי מדינה כדי להעביר לשם את הקרקע.
<צבי דוד: אכן כך, אבל כשמגיע חומר, רוצים לנצל אותו.
דוד אמסלם: אני אספר לך משהו.
דוד אמסלם: עכשיו עובדים על התוואי של הרכבת מתל אביב לירושלים.
דוד אמסלם: תראה את ההר משמאל, לפני שער הגיא – זה מאגר שאמור להיות מפוזר.
דוד אמסלם: אבל תבינו, מדובר במיליוני קובים בשנה בכל מדינת ישראל, שלאחר שאתה כבר עושה את איזון הקרקע ולאחר שאתה גורס את החומר הטוב, לפעמים אפילו בַמקום, ואתה מוכר אותו, עדיין נשאר לך חומר שהוא לא טוב.
דוד אמסלם: ומה עושים איתו?
דוד אמסלם: אני אספר לך מה עושים איתו: הולכים ליער ירושלים, מרימים את הקיפר וזורקים אוות שם.
דוד אמסלם: עכשיו, אם אתה לא מייצר אתר, מה אתה מצפנה שאנשים יעשו?
דוד אמסלם: מה אתה מצפה שהקבלן יעשה?
דוד אמסלם: ישים את זה אצלו בגינה?
<צבי דוד: אז אני כנציג הקבלנים בא לבקש פתרון זמני - - -
דוד אמסלם: אתה מבקש פתרון זמני, אבל אני מבקש פתרון קבוע.
דוד אמסלם: הרי מה, תוביל אותו לזמני ואז מהזמני לקבוע?
דוד אמסלם: לכן אני ביקשתי כאן לפני כמעט שנה ממינהל התכנון.
דוד אמסלם: .. ביקשתי ממינהל התכנון בגלל שאני מזהה את זה כבעיה תכנונית ארצית.
דוד אמסלם: זאת לא בעיה של עיריית ירושלים ולא של בית שמש, זאת בעיה ארצית.
דוד אמסלם: כבר התחיל להיות כאן סחר באישורים.
דוד אמסלם: התחילו לספר לנו שלוקחים אותם לאבו שושה, ברשות הפלסטינית.
<בני אלבז: זה לא בדיוק ככה.
<בני אלבז: אנחנו לקחנו, דודי - - -
דוד אמסלם: אל תגיד לי מה ככה, מה לא ככה.
דוד אמסלם: היות שביקשנו אישורים מאתר מוסדר אז הביאו לנו מאתר לא... מאתר.
<בני אלבז: לא, זה מחצבה לשיקום.
דוד אמסלם: אני יודע, אני מכיר אותה, הייתי שם הרבה פעמים.
דוד אמסלם: אני ביקשתי שהמדינה תבוא ותעשה תכנית מוסדרת, מה שהיא לא עושה הרבה זמן, בהרבה נושאים.
דוד אמסלם: דרך אגב, לגבי ההפעלה של זה, אני אמצא לכם את המפעילים.
דוד אמסלם: אנשים ישלמו לכם כסף בשביל להפעיל את האתרים.
דוד אמסלם: זה לא בחינם.
דוד אמסלם: ואני גם לא מצפה שאתם תפעילו את זה וגם לא שתוציאו את המכרזים.
דוד אמסלם: אחרי זה אולי נגיד למשרד לאיכות הסביבה למכרז את העניין ולתת את זה להפעלות כאלה ואחרות.
דוד אמסלם: מה, אתם מצפים שמנכ"ל איכות הסביבה ייקח את הסמנכ"ל, יסתובבו באוטו בארץ ויחפשו לעצמם איזה ואדי?
<קריאה: הוא עשה את זה.
<חנה ויטלזון: זה ממש לא ואדי, זאת לא הכוונה בכלל.
דוד אמסלם: חנה, נראה לי שאת לא מבינה את האירוע.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להעליב אותך, את נשמעת לי אישה מקסימה, אבל את לא מבינה על מדובר.
דוד אמסלם: לכן אני מציע לעצור את הישיבה כרגע, אני אזמין אתכם אליי לדיון עם המנכ"ל של איכות הסביבה, ואני אסביר לכם מה אתם צריכים לעשות.
דוד אמסלם: כי אתם לא מבינים מה אתם צריכים לעשות, מה פונקציית המטרה בכלל.
דוד אמסלם: חשבתם אולי שאתם צריכים איזה שני דונם פה ושם, איזה שתי ערימות, ופעם בשנה להסיע אותן.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אספר לך, כל האתרים חייבים להיות ואדיות, אין מצב אחר.
דוד אמסלם: כשהמשאית מגיעה היא מרימה את הקיפר והחומר מאחורה צריך לרדת לאיזשהו מקום.
דוד אמסלם: או שאתה עורם אותו עם שופלים, אבל אז זה לא הגיוני שאתה עושה לנו פה הר בגובה החרמון, או שאתה מרים ואז זה נופל לוואדי, ולאט לאט אתה מייצר קרקע.
דוד אמסלם: אתה צריך למצוא ואדי שלא מפריע לאף אחד, שלא פוגע יותר מדי בערכי טבע, לא פוגע בכל הנושא של זרימות המים למיניהן, וזהו, בזה גמרת את האירוע.
דוד אמסלם: ובסוף אתה מכין תכנית שיקום.
זוהיר בהלול: דודי, משפט אחד.
זוהיר בהלול: בוקר טוב לכולם.
זוהיר בהלול: דודי, הטה אוזן, זה חשוב לי.
זוהיר בהלול: אני בוועדה הזאת כבר בערך שנתיים.
זוהיר בהלול: בוועדה הזאת אנחנו לא מהללים את עצמנו, אבל בראשותך הוועדה הזאת באמת מנסה לעשות סדר בבלגן בלא מעט נושאים.
זוהיר בהלול: ואני מתוודע לנושאים האלה פעם אחר פעם, מטמנות ועוד כל מיני דברים.
זוהיר בהלול: הדבר שמעיק עליי הוא שבמקום שתבואו ותעזרו לנו, אתם באים לא מוכנים.
זוהיר בהלול: אני מדבר באופן סיסטמתי.
זוהיר בהלול: במקום שנציגי משרדי הממשלה יבואו מוכנים ויעזרו לנו לשקם את ההריסות של הבלגן במדינה, אתם באים לא מוכנים.
זוהיר בהלול: ואז מה קורה?
זוהיר בהלול: שאתה רוצה עכשיו לנעול את הישיבה.
זוהיר בהלול: אנחנו באנו מסוף העולם כדי להיות שותפים לאיזושהי התרוממות רוח ביצירת סדר מסוים, אבל מה שקורה זה שלעתים אתם מגיעים.
זוהיר בהלול: גברתי, את יודעת מה ההבדל בין אלף למיליון?
זוהיר בהלול: אמרת 350,000 ואחר כך תיקנת ל-350 מיליון.
זוהיר בהלול: איך אנחנו יכולים להתדיין ככה בצורה רצינית?
זוהיר בהלול: אז באמת מוסר ההשכל הוא - - -
<חנה ויטלזון: 350,000 מטר מעוקב.
זוהיר בהלול: בסדר, אבל זה לא רציני.
זוהיר בהלול: אתם באים לא מוכנים - - -
<חנה ויטלזון: למה לא מוכנים?
<חנה ויטלזון: אנחנו מוכנים.
<חנה ויטלזון: אנחנו אומרים מה אנחנו מקדמים.
<חנה ויטלזון: אם זה לא מה שהתכוונת, זה כבר משהו אחר.
דוד אמסלם: אין אתר של 350,000, לא מקדמים אתר כזה, זה בדיחה.
דוד אמסלם: זה בדיחה עלובה.
דוד אמסלם: ישראל, בבקשה.
<ישראל דנציגר: אני לא מוביל פה את הנושא, אבל בכל זאת אגיד כמה נקודות, כי הנושא הוא מאוד חשוב, מכיוון שהגנת הסביבה ואיכות חיי תושבי מדינת ישראל נפגעות מאוד מזה שלא מטפלים בעודפי העפר ובפסולת בניין.
<ישראל דנציגר: בעיניי יש פה שלושה דברים מרכזיים שהוועדה צריכה לראות ושאנחנו, הגופים המתעסקים בזה, צריכים להכין, ולצערי אנחנו לא מתקדמים מהר כמו שהיינו רוצים, ואני רוצה להעלות כמה הצעות.
<ישראל דנציגר: אחת, צריך לאשר את אותם אתרים שבהם יטופלו עודפי העפר.
<ישראל דנציגר: יש פה הזדמנות – ועוד רגע אומר למה זה לא קורה – לנצל מחצבות שננטשו, מחצבות שכבר משתמשים בהן היום וממילא נכנסות ויוצאות משאיות אל אותם אתרים, והן יכולות להחזיר.
<ישראל דנציגר: יש פה הזדמנות כלכלית, אבל לצערי עבודת התכנון לוקחת יותר זמן ממה שהייתי רוצה והיא גם לא יוצאת מנקודת הנחה של איך לנצל את הקושי להזדמנות, הזדמנות לשיקום מחצבות, תוך שנותנים למפעילי מחצבות חומר שיכול לעזור להם.
<ישראל דנציגר: אז הדבר הראשון הוא לאתר במדינת ישראל מהם עשרת עד 20 האתרים שבהם אנחנו רוצים לטפל.
<ישראל דנציגר: צריך לשים מפה.
<ישראל דנציגר: תאריך ומפה, והממונים על זה צריכים למצוא.
<ישראל דנציגר: הדבר הבא, שבעיניי הוא הקשה ביותר – ופה הוועדה תוכל לעזור – הוא החסמים להפעלת אותם מקומות.
<ישראל דנציגר: החסמים הם רבים.
<ישראל דנציגר: זה מתחיל מהמדינה, שמתעקשת על היטלי השבחה ושינויי ייעוד, שלא מאפשרים למחצבות - - -
דוד אמסלם: אנחנו עוד לא שם, ישראל.
<ישראל דנציגר: אבל דודי, צריך להגיע לשם.
<ישראל דנציגר: והדבר האחרון זה הניהול.
<ישראל דנציגר: שלושת הדברים האלה זה התכנית לפתרון הבעיה.
<ישראל דנציגר: אבל אם תעשה את זה סלאמי אנחנו לא נגיע לשום מקום.
דוד אמסלם: אתה מכיר את הבדיחה על האבא שאמר לילדים שלו: אם נזכה בפיס אני אקנה אוטו.
דוד אמסלם: אז הילדים התחילו לריב: אני יושב מקדימה, לא אני יושב מקדימה.
דוד אמסלם: אז האבא התעצבן, אמר להם: כולם לצאת מהאוטו.
דוד אמסלם: זה המצב עכשיו, אז אתה מדבר איתי על מה יהיה?
דוד אמסלם: עוד אין כלום.
דוד אמסלם: אתה עכשיו שואל אותי מי יפעיל?