GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ברוך בורוכוב: הסיעודי, מה שקורה בעולם שבני ה-85 תופסים נפח אדיר והם מקרב האוכלוסייה של הזקנים, 12.5% מהאוכלוסייה נמצאים בפתרונות דיור סיעודיים, זאת אומרת המסה היא הרבה יותר גדולה.
<ברוך בורוכוב: אם אני מסתכל על הגרף של הביקושים, המשמעות היא שהפתרונות – אם יש היום כ-15,000 פתרונות, חדרים, לסיעודיים, תוך 20 שנה זה הולך להכפיל את עצמו.
<יהודה רון: יותר.
דוד אמסלם: הסיעודיים זה גם שוק חופשי או שהמדינה צריכה להתעסק עם זה?
<יהודה רון: בדרך כלל זה המגזר הפרטי, יש גם מוסדות ציבוריים.
דוד אמסלם: מי אחראי מבחינת החוק על הנושא הסיעודי?
<יהודה רון: על מה?
דוד אמסלם: לטפל בסיעודי.
<יהודה רון: משרד הבריאות.
דוד אמסלם: אז שב אתו, תסגור, זה במסגרת תחולת העבודה שלך.
דוד אמסלם: שב אתו.
דוד אמסלם: אני עושה הבחנה.
דוד אמסלם: בתי אבות ודיור מוגן, הבן אדם מה שנקרא מתנהל עם עצמו, זאת הבחירה שלו, אז הוא בא לרוני.
דוד אמסלם: מרגע שבן אדם הופך להיות סיעודי זה הופך לבעיית מדינה, ולכן אתה תשב אתו ותדאג שהמוסדות שלך סגורים, שיש לך מספיק מקום ברמה התכנונית.
<יהודה רון: אבל כפי שאמר חבר הכנסת יעקב פרי, צריך לחייב כי במסגרת המגרשים - - -
דוד אמסלם: אני אסביר לך רק דבר אחד.
דוד אמסלם: אתה מדינה, אתה לא מהאו"ם.
דוד אמסלם: הוא צריך אותי כי הוא לא מדינה.
<יהודה רון: ישבנו עם משרד הפנים.
<רפי אלמליח: לא, זה לא משרד הפנים.
<יהודה רון: לא.
<יהודה רון: עם מינהל התכנון, סליחה.
דוד אמסלם: אתם לא מקצים להם שטחים?
דוד אמסלם: אתם לא מביאים למדינה שטחים?
<צביה אפרתי: כל מה שהמינהל יוזם זה מבורך, זה היה גם במשרד השיכון.
<צביה אפרתי: זה הפתרון.
דוד אמסלם: צביה, אנחנו דיברנו עכשיו על הנושא של בתי אבות ודיור מוגן, אחד.
דוד אמסלם: שניים, בסדר.
דוד אמסלם: באה המדינה ואומרת, אני צריכה - לבתי-חולים אתם מקצים?
<צביה אפרתי: בתי-חולים, הם מופיעים בסעיף 188, משרד הבריאות יכול - - -
דוד אמסלם: מוסדות גריאטריים.
<צביה אפרתי: הוא יכול ליזום גם דרישה, גם תוכנית.
דוד אמסלם: אתה יכול ליזום.
<צביה אפרתי: הייתה לו תוכנית ארצית.
דוד אמסלם: אני אומר כזה דבר – אתה תשב איתם.
דוד אמסלם: אם תהיה בעיה, תחזור אלי.
איתן ברושי: דודי, הערה אחת.
דוד אמסלם: ברושי, הערה אחרונה.
<צביה אפרתי: צריך לזכור רק דבר אחד.
<צביה אפרתי: ברוב המוסדות הפרטיים יש גם מחלקות סיעוד כי בן אדם שנכנס לשם כשהוא עוד על הרגליים, הוא בעצם מגיע להסדר שגם בשלב של הסיעוד - - -
<צביה אפרתי: יותר קטנות, אבל משולבות בתוך - - -
דוד אמסלם: הבנתי את זה שחלק מהמוסדות הם גם סיעודיים בסוף.
<צביה אפרתי: בדיוק.
דוד אמסלם: אמרתי, משרד הבריאות כאן העלה את הטענה, היות והוא מדינה ואתם כנראה גם מדינה, לדעתי עדיין - -
<צביה אפרתי: מן הסתם.
דוד אמסלם: - - תשבו, תסגרו את הצורך.
דוד אמסלם: אם תהיה בעיה אז אני אבוא ואכריע במקום המדינה.
איתן ברושי: אני מבקש הערה, ואני מתנצל, צריך לצאת.
איתן ברושי: אני רוצה לציין שבמרחב הכפרי, מושבים, קיבוצים קהילתיים, סופרים דיור מוגן במסגרת תמ"א 35.
איתן ברושי: דודי, אתה מכיר את הנושא.
איתן ברושי: אני חושב שיש פה טעות משום שאם זה לא היה נספר בתמ"א 35, היה אפשר לנצל יותר את המרחב הכפרי, ויש שטחים ויש תנאים – לא רק שטחים, גם תנאים – ויש גם פיזור על-פי פיזור ההתיישבות.
איתן ברושי: לכן, אני מבקש ממך אדוני היושב-ראש, שתירשם בפרוטוקול הבקשה שייבדק - - -
דוד אמסלם: שיבנו בתי אבות במרחב הכפרי?
איתן ברושי: בונים, בונים, אבל זה נחשב כמכסת הדיור.
איתן ברושי: אם זה נחשב כמכסת הדיור, אז אין מוטיבציה.
דוד אמסלם: ברושי, דיברנו על זה.
דוד אמסלם: אתה הולך ובא, הולך ובא, דיברנו על זה.
דוד אמסלם: תהיה פה הקצאה.
יעקב פרי: דודי, כשתקבל מהמינהל אתה יכול להפיץ לחברי הוועדה?
דוד אמסלם: בוודאי, כן.
<רפי אלמליח: רק שורה.
<רפי אלמליח: זו הפיסקה שמופיעה בתדריך קרקע למוסדות ציבור שהוציא מינהל התכנון והממשלה אישרה.
<רפי אלמליח: אני חושב שהוא לא מספק, הוא כוללני וצריך להנחות את מינהל התכנון לפרט אותו על סמך מה שניתֵן כאן בעבודה.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם ברשות
דוד אמסלם: כם בשתי דקות.
דוד אמסלם: באמת שמינהל התכנון ייתן הנחיות תכנוניות ארציות, אני מבין בעיקר לנושאים הגריאטריים, היותר ממשלתיים, ואם הוא יחליט שזה במסגרת הנחיות התכנון הכלליות, צריך לפרט את ההחלטה הזאת שהוצאתם – אותה הנחיה, תפרטו אותה.
<צביה אפרתי: בתוך המדריך.
<צביה אפרתי: המדריך הזה הוא השגרה.
<צביה אפרתי: מתחמים כלל-ארציים לא נמצאים בו.
דוד אמסלם: בסדר, אמרתי.
דוד אמסלם: שתיים, אני קודם כול באמת מודה לרפי ולצוות על העבודה, באמת עשיתם פה עבודה מקצועית, יסודית, כך אני מצפה שפקיד ממשלתי יבוא ויציג עבודה.
דוד אמסלם: יש נתונים, יש כיוונים ויש החלטות.
דוד אמסלם: אז באמת שאפו.
<רפי אלמליח: תודה.
דוד אמסלם: אני רק מבקש ברשותך, כפי שסיכמתי, תוך שבועיים תנו לי את הפריסה הארצית.
דוד אמסלם: קודם כול, אני אשמח מאוד גם לקבל את הנתונים, ואני רוצה לקבל את הפריסה הארצית של כל הגידול עד 2035 בכל הנושא של - - -
<רפי אלמליח: ביקוש והיצע.
יעקב פרי: אני מבקש גם להעביר.
דוד אמסלם: אני אעביר את זה לכל חברי הוועדה, גם לך.
<לאה קריכלי: אנחנו נעלה את זה לפורטל של הוועדה.
דוד אמסלם: אנחנו נעלה את זה בפורטל של הוועדה.
דוד אמסלם: אני חושב שכאן אני רואה בשורה גדולה.
דוד אמסלם: ברגע שאתה תתחיל לקדם את זה אני גם אדבר עם שר האוצר – אני מבקש, לאחר שתראה לי את זה דיון עם שר האוצר על מנת לגרום לכך שאלה לא יהיו מחירי שוק רגילים אלא כנראה תהיה התערבות ממשלתית להוריד את מחירי הקרקע על מנת שבקצה גם העלות למשתמש תהיה זולה.
דוד אמסלם: ולגבי הנושא של העובדים כבר סיכמתי את זה.
דוד אמסלם: אני בכל מקרה אעשה כאן דיון בתחילת המושב הבא, דיון סטטוס כדי לראות לאן הגענו בכל תחנה, גם בנושא העובדים וגם בנושא התוכנית.
נאוה בוקר: אני פותחת את הדיון בנושא הוראות כיבוש להתקנת גלאי עשן במוסדות חינוך.
נאוה בוקר: לפני מספר חודשים אנחנו עסקנו כאן בוועדה בצמצום רגולציות בכבאות, והישיבה אז התמקדה בהפחתת רגולציות בשוק הפרטים, וכמו שאני מבינה מנציגי הרשות גם מצדם יש הבנה ורצון להקל ברגולציה.
נאוה בוקר: אנחנו מדברים על העסקים הקטנים והבינוניים.
נאוה בוקר: גם הם הבינו שצריך לחזק את הענפים האלה בכלכלה הישראלית.
נאוה בוקר: לפני מסר חודשים קיבלתי פניות דומות מגופים ציבוריים, כמו הרשויות המקומיות.
נאוה בוקר: פנה אליי סגן ראש עיריית ראשון לציון, אבי חיים - - -
<אבי חיים: עוד לא סגן.
<אבי חיים: בקרוב.
נאוה בוקר: בעזרת השם זה יקרה.
נאוה בוקר: אז חבר המועצה אבי חיים.
נאוה בוקר: אצלם וברשויות אחרות לא ממש יש הפחתה ברגולציה.
נאוה בוקר: זאת הטענה.
נאוה בוקר: כמובן שאני שוב מחדדת את זה שברור לכל היושבים כאן שברשות לכבאות והצלה כותבים את ההנחיות כדי להציל חיי אדם ולשמור על הבטיחות של תושבי המדינה, והפניות של אותן רשויות מגיעות דווקא על הבסיס הכלכלי, כי מאוד קשה להן לממן את אותן תקנות שנכתבות בכבאות, וחייבים להביא את הנושא זה לכדי פתרון בהקדם האפשרי.
נאוה בוקר: אני חושבת שבמקרים האלה צריכים לייצר הליך שבו הכתיבה של התקנות האלה מתבצעת בשיתוף הגורמים האלה, כולל משרד החינוך.
<חיים תמם: זה נעשה.
<חיים תמם: יוחאי וג'ים היה, רותם זהבי היה.
<חיים תמם: היו אנשים בוועדה, נציגי הרשויות ונציגי משרד החינוך, ישבנו, כתבנו את הוראת הנציב, הגדרנו את הדרישות בצורה מסודרת - - -
נאוה בוקר: בדיון הזה אנחנו נעסוק בהנחיה להתקין גלאי עשן במוסדות חינוך, בכיתות לימוד, בכל מרחב לימודי שקיים.
נאוה בוקר: הטענה היא שלרשויות המקומיות אין תקציב בסדר גדול מספיק כדי להרים את הפרויקט הזה בכוחות עצמן.
נאוה בוקר: אני רוצה לפתוח את הדיון עם נציג עיריית ראשון לציון אבי חיים.
נאוה בוקר: אני אשמח אם תעלה את הבעיה.
<אבי חיים: שלום, גברתי, מכובדיי.
<אבי חיים: שמי אבי חיים, אני חבר מועצת העיר בראשון לציון, מחזיק את תיק שיפור פני העיר.
<אבי חיים: אני מברך את כל מה שנציגי הכבאות פה רשמו לטובת שמירה על ילדי מדינת ישראל, אבל אני חושב שכשרושמים דברים כאלה צריכים למצוא את המקור התקציבי ולא לתת הנחיות ש...
<אבי חיים: אגב, אנחנו מבצעים אותן בעירייה.
<אבי חיים: ראש העיר דב צור קיבל את ההנחיות ואנחנו מבצעים אותן, אבל אנחנו עוד איכשהו נחשבים עירייה פחות או יותר חזרה, אז מה יגידו העיריות הקטנות יותר, שאין להן את התקציבים לעשות את זה.
<אבי חיים: אנחנו גוזרים את התקציבים מהחינוך, מהרווחה, ממקומות אחרים שעל פי תכניות העבודה שלנו היו אמורים להיות תקציבים ובמקום זה הם הולכים לטובת הנחיות השעה שקבעו נציגי הכבאות.
נאוה בוקר: באיזה סכום מדובר אצלכם?
<אבי חיים: למעלה מעשרה מיליון שקלים לכל ההתקנה של כל מוסדות החינוך.
<אבי חיים: זה סכום לא מבוטל וזה גורם לעירייה שלנו לקחת את זה ממקומות אחרים, אז לפחות אם הייתה השתתפות של הממשלה בדברים האלה.
<אבי חיים: כשקובעים החלטות צריך לקבוע מאיפה לוקחים את הכסף הזה.
<אבי חיים: כי להנחית על העיריות דברים כאלה זה אמנם בסדר, אבל יש עיריות שקשה להם לעשות את זה.
<אבי חיים: לנו קשה לעשות את זה.
<אבי חיים: הבאתי איתי את ראש מינהל שפ"ע, שאמון על הדברים המקצועיים, והוא יסביר לכם מה אנחנו עשינו עד היום בראשון לציון ואתם תבינו באיזה מצב אנחנו נמצאים היום.
נאוה בוקר: אני הצטערתי לשמוע מהעוזר שלי שנציג משרד האוצר לא מגיע, כי הוא טוען שזה באחריות משרד הפנים.
נאוה בוקר: מנהלת הוועדה, אני מבקשת לשלוח מכתב למשרד האוצר על זה שלא הגיע לכאן נציג שלהם.
נאוה בוקר: זה חמור מאוד בעיניי.
נאוה בוקר: הנציג של משרד הפנים בדרך?
נאוה בוקר: מה זה הדבר הזה?
נאוה בוקר: זה פשוט לא ייאמן.
<קובי דדון: זאת לא ועדה ראשונה שנציגים של האוצר ומשרד הפנים לא מגיעים.
נאוה בוקר: אני לא רוצה לנעול את הדיון, כי הוא מאוד חשוב בעיניי, אבל זה לא ייאמן.
נאוה בוקר: אגב, על פי חוק הם חייבים להגיע לכאן.
נאוה בוקר: אבל לצערי זאת ההתייחסות.
נאוה בוקר: ואותו דבר לגבי האיחור של נציג משרד הפנים.
נאוה בוקר: אנחנו נמשיך.
נאוה בוקר: יש דד-ליין?
<אבי חיים: נתנו לנו הערכה של כמה שנים, אבל אני מעדיף שבתחום המקצועי יותר ראש מינהל שפ"ע ידבר.
<ראובן הרשקוביץ: שמי ראובן הרשקוביץ, ראש מינהל לשיפור פני העיר בעיריית ראשון לציון.
<ראובן הרשקוביץ: אני זה שבסוף צריך לבצע את כל הדברים האלה.
<ראובן הרשקוביץ: יש גילוי אש, הנגשות ועוד אלף ואחד דברים שצריך לבצע במוסדות חינוך.
<ראובן הרשקוביץ: לגבי התקצוב של הדבר הזה, מדובר ביותר מעשרה מיליון שקל, שפרסנו את זה בתיאום עם כיבוי אש ראשון לציון עד 2018.
<ראובן הרשקוביץ: קבענו תכנית עבודה, ומדובר בעלויות מטורפות; זה להיכנס לכל בית ספר ולעשות את כל המערכות האלה, וכנ"ל גני ילדים.
<ראובן הרשקוביץ: מדובר ביותר מעשרה מיליון, כמעט 11 מיליון שקל.
<קריאה: כמה מבנים?
<ראובן הרשקוביץ: בראשון יש 340 גני ילדים ו-80 בתי ספר.
<ראובן הרשקוביץ: לא מעט.
<ראובן הרשקוביץ: דבר שני, אני לא יודע אם זה המקום, אבל יש בעיה לבצע את הדברים האלה.
<ראובן הרשקוביץ: יש תקנות לא להיכנס עם עובדים בזמן הלימודים, אז יש את החופש הגדול, שגם הוא מתקצר עכשיו.
<ראובן הרשקוביץ: ולכן הזמן שאנחנו יכולים להיכנס לעבוד הוא מוגבל.
<ראובן הרשקוביץ: ובזמן הזה צריך לעשות מעליות, כי יש חוק של הנגשה, וצריך לעשות עבודות של בטיחות, כי יש בודקי בטיחות.
<ראובן הרשקוביץ: וזה נורא מורכב.
<ראובן הרשקוביץ: אני זה שבסוף הכול מתנקז אליו, כל הקבלנים - - -
נאוה בוקר: אתה אומר ששנתיים זה לא - - -
נאוה בוקר: ארבע שנים.
<ראובן הרשקוביץ: לא התחלנו ב - - -
<חיים תמם: ההנחיה אומרת לסיים את ההתקנה עד אמצע 2012 בשלב הראשון.
<חיים תמם: אחר כך זה הוארך ל-2014.
<חיים תמם: כל פעם הארכנו את זה.
<חיים תמם: משרד החינוך פנה אליי, אמר "תשמע, יש קושי, הרשויות לא מצליחות" - - -
נאוה בוקר: אני מקווה שבמקרה הזה לא משתנות התקנות כל שני וחמישי.
<חיים תמם: לא משתנות, זה אותן תקנות, רק הארכנו את המועד.
<חיים תמם: ובפעם האחרונה, כשישבנו כאן באוגוסט, סיכמנו להאריך את זה עד 31 בדצמבר 2018.
<קרן גלאון: זה גמישות של רשות הכבאות, לבוא לקראת.
נאוה בוקר: באיזה שלב זה עומד היום?
<ראובן הרשקוביץ: בראשון לציון סיימנו בשנה שעבר את כל גני הילדים.
<ראובן הרשקוביץ: כל גני הילדים כרגע עם גלאי עשן וקסדות, כמו שנדרש.
<ראובן הרשקוביץ: התחלנו בבתי ספר יותר מאוחר.
<ראובן הרשקוביץ: זה יותר מורכב, כי אין לנו זמן להיכנס לבתי הספר לעשות את העבודה הזאת, כי באמצע הלימודים אין לנו אישור להיכנס עם עובדים, שחלקם אפילו עובדים ערבים.
<ראובן הרשקוביץ: אז עשינו שנה שעברה עשרה בתי ספר, וזה הולך לנו בקצב לא פשוט.
<ראובן הרשקוביץ: אני מזכיר עוד פעם, זה לא רק זה, יש לי גם את ההנגשה, שזה פרויקט נורא מורכב, שצריך שם לבנות פירים, בטיחות, קרינה – אין לזה סוף.
<ראובן הרשקוביץ: ושיפוצים כמובן, שזה גם חלק מהעניין.
<ראובן הרשקוביץ: זה נורא קשה.
<ראובן הרשקוביץ: אני אומר כאחד שמבצע את זה שזה נורא קשה.
נאוה בוקר: זאת אומרת שבנוסף לעניין התקציבי יש לכם עוד קשיים, בירוקרטיה, הליכי תכנון וכדומה, נכון?
<ראובן הרשקוביץ: בעיקר לוגיסטיקה.
נאוה בוקר: משרד החינוך, בבקשה.
<יוחאי וג'ימה: אני יוחאי וג'ימה, ראש מינהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי.
<יוחאי וג'ימה: אני חושב שהחטא הקדמון, כמו שאת מכירה מקווי האש - - -
נאוה בוקר: אל תעצבן אותי עכשיו, עשה לי טובה.
<יוחאי וג'ימה: לא, אני לא מעצבן אותך, זה יקרה שבוע הבא.
נאוה בוקר: תתכונן למתקפה.
נאוה בוקר: סתם, אני צוחקת.
נאוה בוקר: זה לא אתם.
נאוה בוקר: אתה יודע בדיוק מי הגורם שמעכב לנו את העברת הכספים.
<יוחאי וג'ימה: בסוף-בסוף הכוונה של כולם זה לנסות להציל חיים.
<יוחאי וג'ימה: אבל כשאתה מקדם איזושהי רפורמה אתה צריך לעשות איזשהו סקר, לבדוק כמה עולה בית ספר ממוצע.
<יוחאי וג'ימה: יש שני מרכיבים שמשפיעים על המחיר: הגודל והגיל.
<יוחאי וג'ימה: כי להעביר היום כל מיני אמצעים דרך קירות ישנים ותקרה ישנה זה דבר קשה.
<יוחאי וג'ימה: לדוגמה, שאלתי את חברת "משכל" מה קורה לגבי הרשויות.
<יוחאי וג'ימה: הוא אומר לי שזה נע בעלויות: בגן ילדים זה 8,000 שקל עד 10,000 שקל, ובבית ספר זה יכול להתחיל ב-50,000, כאשר הקיצון של הקיצון זה בית ספר ברמת גן, שהגיע כבר ל-800,000 שקל.
<יוחאי וג'ימה: בית ספר בליך.
<יוחאי וג'ימה: כלומר, זה נע.
<יוחאי וג'ימה: מבחינת מספרים, ברשויות המקומיות יש 18,000 גני ילדים ו-5,000 בתי ספר.
<יוחאי וג'ימה: ולכן אני אומר שלפני שמטילים כזה דבר צריך לראות אם יש לזה מקור תקציבי מסייע ולבדוק את זה לפי רשויות.
<יוחאי וג'ימה: עכשיו, אני לא הכרתי את המכ"ר הזה, זה נודע לי שנתיים אחרי, כשהסתבר שרשויות לא עומדות בזה.
<יוחאי וג'ימה: רשויות אמרו "אנחנו לא נפתח את בתי הספר, אנחנו לא נעמוד בדבר הזה".
<יוחאי וג'ימה: ואז ניגשנו לנציב לשעבר שחר איילון, והייתה נכונות מצדו, הוא אמר "חבר'ה, תשבו ותקדמו איזושהי המלצה", ואז המלצנו על דחייה של עוד שלוש שנים וגם קבענו את הדחיפויות.
<יוחאי וג'ימה: קבענו שגני ילדים, בגלל שהם יותר בעייתיים לפינוי והכול, שם זה יקרה בשנה-שנתיים הקרובות, בעוד שלבתי הספר נתנו עוד שלוש שנים.
<יוחאי וג'ימה: אנחנו עוקבים אחרי הביצוע; לי יש איזשהו מדד מידי "החברה למשק כלכלה" לגבי הביצועים ולגבי אי-ביצוע.
<יוחאי וג'ימה: וכמו שאמר פה האיש מעיריית ראשון לציון, לרשויות חלשות יש קושי לבצע את זה.
<יוחאי וג'ימה: אז פנינו עוד פעם לחיים, וגם יש לנו ועדה משותפת עם משרד החינוך.
<יוחאי וג'ימה: כי הדבר לא נגמר רק בנושא של הגלאים; כשבית ספר מקבל דוח מהכבאות הדוח יכול לפעמים להגיע למיליוני שקלים או עשרות אלפי שקלים.
נאוה בוקר: מהם דרכי האכיפה?
<קרן גלאון: אני אתייחס.
<קרן גלאון: אני קרן גלאון, סגנית היועץ המשפטי ברשות הכבאות.
<קרן גלאון: יש פה שתי סוגיות.
<קרן גלאון: סוגיה אחת היא סוגיה מקצועית ואני חושבת שאין עליה עוררין.
<קרן גלאון: ישבה ועדה מקצועית משותפת, בוחנים תמיד תקינה בין-לאומית, לא ממציאים שום דבר, כדי לומר מה ישמור על הילדים שלנו בבתי הספר והגנים.
<קרן גלאון: לא בודקים את המקסימום האפשרי, בודקים את המינימום ההכרחי.
<קרן גלאון: יושבים ביחד ואומרים מהן הדרישות המקצועיות.
<קרן גלאון: כי אנחנו לא רוצים אסון, אנחנו לא רוצים שלילדים לא יהיה איך לברוח אם חלילה תהיה שריפה באיזושהי כיתה בקומה עליונה.
<קרן גלאון: יותר מזה, באה רשות הכבאות ואמרה "אחרי שהסכמנו על הרף המקצועי, אנחנו מוכנים לתת לכם פריסה של הרבה שנים ליישם, כי הבעיה שלכם ברורה – וזאת למרות שעמדתנו המקצועית היא שצריך לבצע מיד, כי זו סכנת חיים".
<קרן גלאון: ופה אין עוררין, זה התפקיד של הכבאות, ההחלטות מתקבלות באופן מקצועי, על ידי ועדות משותפות.
<קרן גלאון: לגבי התקציב - - -
נאוה בוקר: אלה החלטות שמתקבלות בהשוואה לארצות אחרות?
<חיים תמם: אנחנו החלטנו החלטה עקרונית ללכת על התקן האמריקאי.
<חיים תמם: בחנו את כל התקנים – האירופאיים, האנגליים, האוסטרליים וכן הלאה – ובסוף החלטנו שהתקנות בארץ יהיו מבוססות על התקן האמריקאי.
<חיים תמם: והדרישה היא באמת דרישה מינימלית, רק גלאים, לא דרשנו אפילו מערכות כיבוי.
<חיים תמם: דרשנו רק מערכות גלאים שייתנו התראה ברגע שיש שריפה.
<חיים תמם: תראי, בגן ילדים יש גם מטבחון, יש מחסן, יש כל מיני חדרים, ויכולה להתפתח שם שריפה שתתפשט בעוצמה לאיזשהו חדר בלי שאף אחד ידע מזה.
<חיים תמם: ולכן אנחנו אומרים שיהיה גלאי בכל אחד מהמקומות האלה, כדי שאותה גננת תשמע ותפנה מיד את הילדים.
<חיים תמם: הרי יש שם מעט מבוגרים והרבה ילדים - - -
<קריאה: אגב, אפשר לתת דוגמאות שזה הציל ילדים - - -
<קרן גלאון: בקריית אונו, רק לאחרונה.
<אבי חיים: אבל לא מלינים על זה, אני חושב שזה מבורך מאוד.
<קרן גלאון: אני רק אשלים את מה שאמרתי.
<קרן גלאון: לגבי הדרישה המקצועית יש הסכמה מקיר לקיר.
<קרן גלאון: גם הפריסה שניתנה היא פריסה של שנים רבות.
<קרן גלאון: עכשיו, רשות הכבאות היא לא גוף מתקצב.
<קרן גלאון: אנחנו לא יכולים לתקצב.
<קרן גלאון: הם צריכים לפנות מי שמתקצב אותם.
<קרן גלאון: כשאנחנו צריכים לשלם ארנונה לרשויות המקומיות אנחנו צריכים למצוא את הכסף.
<קרן גלאון: כשאנחנו בונים וצריכים לשלם היתרי בנייה - - -
נאוה בוקר: אז בואי נעבור לגופים המתקצבים.
נאוה בוקר: נציג משרד הפנים הגיע?
נאוה בוקר: למה חצי שעה אחרי שמתחיל הדיון?
<ששון דקל: הייתי בוועדת הכספים בדיון אחר - - -
נאוה בוקר: זה לא בסדר.
נאוה בוקר: אתה לא שמעת את הדברים שנאמרו פה.
נאוה בוקר: יש כאן בעיה תקציבית חמורה, משרד האוצר משליך את זה עליכם.
נאוה בוקר: היית נחוץ פה בתחילת הדיון.
נאוה בוקר: אני מבקשת שזה לא יקרה יותר.
נאוה בוקר: אבל נעבור אל משרד החינוך.
<אילנית שושני: אני אילנית שושני, מנהלת אגף הבינוי והתקצוב במשרד החינוך.
<אילנית שושני: אני מצטרפת לכולם ומיישרת קו מקצועי וחשוב למוסדות החינוך בישראל.
<אילנית שושני: הצלע היחידה שחסרה פה בכל המשוואה החשובה הזו זה כמובן משרד האוצר.
<אילנית שושני: לא הגענו עדיין בדרישות, עדיין לא הצגנו את תג המחיר לאוצר.
<אילנית שושני: הייתה ועדה וההערכות התקציבים מגיעות לבין 800 מיליון למיליארד שקל.
<אילנית שושני: ציינו כאן את המספרים, 12,000 כיתות גן - - -
נאוה בוקר: בין 800 מיליון למיליארד שקל?
<אילנית שושני: בערך כמיליארד שקל.
<אילנית שושני: לגנים זה בסביבות ה-120, 150 מיליון.
נאוה בוקר: יש תקציב ייעודי לכך במשרד החינוך?
<אילנית שושני: תקציב משרד החינוך לחידוש מבנים, שזה הדבר היחיד שכרגע עומד לרשות מבנים קיימים, כלומר, זאת התקנה היחידה שבה אני יכולה לטפל במבנים קיימים, הוא תקציב שהבסיס שלו עומד על 50 מיליון שקל בשנה.
נאוה בוקר: זה פער גדול מאוד.
<אילנית שושני: זה פער עצום ולא ניתן להיענות לדרישות התקציביות האלה במסגרת תקציב הבסיס שלנו.
<אילנית שושני: מה גם שאנחנו עוד מטפלים בעוד המון פערים במערכת.
<אילנית שושני: תקציב הנגישות הוא התקציב האחרון שדנו עליו מול משרד האוצר, וגם הוא בחסר עצום.
<אילנית שושני: כל נושא ההתאמות של המבנים לתקנים חדשים שאנחנו צריכים, פיקוד העורף וכולי...
<אילנית שושני: הדרישות רבות והכיס חסר.
<אילנית שושני: אנחנו כן חושבים שאם תוכלו לסייע פה בוועדה הזו זה באמצעות - - -
נאוה בוקר: באיזה יישובים כן הושלמה התקנת גלאי עשן?
<אילנית שושני: אני לא מכירה - - -
<רותם זהבי: ביישובים החזקים.
נאוה בוקר: החזקים פה ואני לא רואה שזה ככה.
<רותם זהבי: ברחובות כבר כמה שנים מתעסקים בזה, בראשון מתעסקים בזה - - -
<קריאה: גם חולון.
<חיים תמם: גם רעננה.
<חיים תמם: ברעננה ביצעו כבר.
<אבי חיים: כולם מלינים על היעדר המימון.
נאוה בוקר: על זה שזה צורך חיוני אין עוררין, אנחנו לא חולקים על כך.
נאוה בוקר: אבל על המקורות הכספיים – כאן אני מבינה שיש בעיה.
נאוה בוקר: מה אתם מתכוונים לעשות?
<רותם זהבי: בינתיים, כד שיהיה לנו תקציב, אנחנו נבוא כל שנה לחיים ובקש ממנו להאריך לנו בעוד שנה.
<חיים תמם: או עד שיהיה אסון.
נאוה בוקר: זאת הדרך?
<רותם זהבי: זאת הדרך, אין דרך אחרת.
<רותם זהבי: או ללכת למשרד האוצר - - -
<אילנית שושני: פשוט ללכת למשרד האוצר.
<רותם זהבי: ללכת למשרד האוצר ביחד עם מרכז השלטון המקומי והמשרד לביטחון פנים ולנסות להגיע לאיזשהו תקציב, כמו שעשו עם פרויקטים אחרים בעבר, כמו למשל פינוי אזבסט או רעידות אדמה.
<רותם זהבי: יש כל מיני רעיונות כדי לסייע לרשויות להתגבר על העניין הזה.
נאוה בוקר: משרד הפנים, בבקשה.
<ששון דקל: אני ששי דקל, מנהל אגף בקרה ותקצוב.
נאוה בוקר: קיבלנו הודעה ממשרד האוצר שנציג משרד האוצר מסרב כי הוא טעון שזה באחריותכם.
<ששון דקל: איך זה באחריותנו?
<ששון דקל: אני לא מבין איך תקצוב של איזושהי פעולה בבתי ספר היא באחריותנו.
נאוה בוקר: יש כאן מצוקה תקציבית של רשויות מקומיות ואני אשמח אם תגיד לנו מה נעשה בנושא הזה.
<ששון דקל: זה לא נושא שהוא בתחום הטיפול שלנו והאחריות שלנו.
<ששון דקל: זה נושא של בתי ספר, זה אולי בתחום הטיפול של משרד החינוך - - -
נאוה בוקר: אבל אתם מתקצבים את הרשויות המקומיות, ובמקרה הזה הנטל נופל על הרשויות המקומיות.
נאוה בוקר: אז איך אתה אומר שזה לא באחריותכם?
<ששון דקל: אנחנו לא היחידים שמתקצבים את הרשויות המקומיות.
<ששון דקל: בנושאי חינוך משרד החינוך הוא זה שמתקצב את הרשויות המקומיות – בבניית בתי ספר, שיפוץ שלהם וגם התפעול השוטף שלהם.
<ששון דקל: ולכן למעשה זה באחריות המשרד החינוך.
<קריאה: אני חושב שטיפול שוטף זה הרשויות המקומיות.
<ששון דקל: בכל מקרה, לא אנחנו מתקצבים את הרשויות המקומיות בנושא חינוך.
<ששון דקל: התקציב היחיד שיש למשרד הפנים זה מענק האיזון, שגם לא ניתן לכל הרשויות, בטח לא לחזקות שבהן.
<ששון דקל: זה בעיקרון התקציב שאנחנו נותנים לרשויות המקומיות.
נאוה בוקר: זאת אומרת שיש כאן התנערות של שלושה משרדי ממשלה.
נאוה בוקר: סיפור קווי החיץ 2, לא ייאמן.
נאוה בוקר: טוב - - -
<אברהם חיים: מישהו יצטרך לקחת אחריות על הדבר הזה.
נאוה בוקר: אחד מהמשרדים יצטרך לקחת אחריות.
נאוה בוקר: גברתי מצוות הוועדה, אני מבקשת לפנות בשם הוועדה למשרד הפנים, משרד החינוך ומשרד האוצר, בבקשה להקצות מקור תקציבי.
נאוה בוקר: גברתי ממשרד החינוך, אני מבקשת שתעבירי נתונים מדויקים על העלויות לצוות הוועדה, כדי שנוכל לפנות לגורמים הרלוונטיים.
נאוה בוקר: אני חושבת שאנחנו חייבים למצוא פתרון איך לסייע לרשויות המקומיות לתקצב את התקנה הזאת.
נאוה בוקר: אני חושבת שבכבאות עושים הכול כדי להציל חיים, ואני לא חושבת שצריך לשנות כאן שום דבר מבחינתכם, הדבר היחיד שאפשר לעשות זה פשוט לגייס את משרדי הממשלה ולמצוא תקציב ראוי, כדי שבכל בתי הספר ומוסדות החינוך יהיו גלאי עשן.
נאוה בוקר: זה פרויקט מציל חיים.
נאוה בוקר: איך משרד המשפטים קשור לנושא?
<קריאה: הם אמורים להכריע איזה משרד אמור לשלם בסופו של דבר.
נאוה בוקר: לי לא ידוע על כך שמשרד המשפטים אמור להכריע.
נאוה בוקר: תבדוק לי את הנושא הזה בבקשה.
נאוה בוקר: יש אפשרות להקל ברמה כזאת שאולי... יש מוסדות חינוך שבטוח הסכנה שם היא יותר גדולה, לעומת כאלה שבהם הצורך הזה פחות בוער?
נאוה בוקר: יש מצב כזה?
<חיים תמם: אנחנו הגדרנו את זה בהנחיות.
<חיים תמם: כתבנו את זה בתעדוף.
נאוה בוקר: כי אם יש מוסדות חינוך שהסכנה בהם היא יותר מוחשית וברורה, אפשר אולי לתקצב אותם בסדר עדיפות ראשון, ואם אין תקציב מספיק, אז להמשיך הלאה - - -
<חיים תמם: בהנחיות שלנו במסמכים כתבנו את העדיפויות, למשל: חינוך מיוחד, איפה שיש אזור אחסנה, איפה שיש מטבחים ועוד.
<חיים תמם: עשינו ניהול סיכונים ובו קבענו את סדרי העדיפויות.
נאוה בוקר: אני מבקשת לקיים פגישה נוספת – פגישה, לא דיון בוועדה – שבה אין צורך באנשי הכבאות וההצלה, אלא שלושה נציגים משלושת המשרדים, החינוך, הפנים והאוצר, כדי להשיג מקור תקציבי ולוודא איזה משרד לוקח על עצמו את הטיפול בנושא הזה.
נאוה בוקר: אני מבקשת שהפגישה הזאת תהיה אצלי בלשכה.
<ששון דקל: שוב פעם, זה נושא שהוא ממש בתחום אחריות משרד החינוך - - -
<יוחאי וג'ימה: ואם ידברו שם על מצ'ינגים ודברים כאלה - - -
נאוה בוקר: בסדר, אז אני מציעה לזמן גם את המרכז לשלטון מקומי, נציגים מהרשויות.
נאוה בוקר: אבי, אתה תדאג לנציגים נוספים מרשויות נוספות.
נאוה בוקר: וכמובן משרד האוצר, משרד החינוך ומשרד הפנים, לישיבה מצומצמת אצלי בלשכה.
נאוה בוקר: צריך למצוא את הגורם האחראי ולדאוג למקור תקציבי.
נאוה בוקר: אין אופציה אחרת בסיפור הזה.
<ששי דקל: אני לא חושב שאנחנו צד לדיון הזה.
נאוה בוקר: אני חושבת שאתם צד ועוד איך.
נאוה בוקר: משרד הפנים אחראי על תקצוב הרשויות, לא משנה באיזה חלק.
נאוה בוקר: אם יסתבר שלא - - -
<ששון דקל: לא בתחום החינוך.
<ששון דקל: בתחום החינוך משרד החינוך מתקצב.
<ששון דקל: הרבה משרדים מתקצבים את הרשויות המקומיות, ובתחום החינוך משרד החינוך הוא שאחראי.
נאוה בוקר: אוקיי, תן לי לבדוק את זה, ואם לא יהיה צורך אני אשחרר אותך מה"נטל" הזה.
נאוה בוקר: אם נראה שיש צורך ואתה צריך להיות בישיבה, נזמן גם אותך.
נאוה בוקר: אבל אני חושבת שאנחנו כן צריכים לשחרר את נציגי כבאות והצלה, הם לא יכולים לדאוג לתקציב.
נאוה בוקר: אבי, אתה תדאג להביא כמה נציגי רשויות?
נאוה בוקר: זה חשוב כדי להרים את הנושא ושיהיה לחץ ציבורי.
נאוה בוקר: אתה יודע שמאוד קשה להשיג תקציבים אם אין לחץ ציבורי.
<אבי חיים: אגב, שלא יובן לא נכון – אנחנו מברכים את כל מה שכיבוי האש עושה לטובת הילדים.
<אבי חיים: זה צעד מציל חיים.
<אבי חיים: אני רק אומר שלעיריות זה קשה, זה נוגס בתקציבים אחרים, תקציבי רווחה ועוד.
<אבי חיים: פשוט מטילים פצצה.
<אבי חיים: הממשלה או מי שמכין את התקנה הזאת זורק פצצה, ואנחנו צריכים להתמודד עם השאלה מאיפה להביא את המקור התקציבי.
<אבי חיים: אגב, בזמנו גם דובר שיעזרו לנו בתקציבים, היה איזה דיון והשלטון המקומי הוציא איזה מכתב, אבל לא הייתה התייחסות לנושא הזה.
<אבי חיים: אנחנו עוד איכשהו עירייה איתנה, אבל העיריות הקטנות לא יוכלו לעמוד בזה, ואז נגיע למצב שאו שלא יקבלו את החלטות הכיבוי ולא יבצעו את זה בגני הילדים, דבר שיהיה אסון, או שהעירייה תתקצב את זה אבל אחר לא יישאר לה איך לתקצב דברים אחרים.
<אבי חיים: לכן אני חושב שחייבים שהממשלה תעזור פה בתקציב, חייבים.
נאוה בוקר: אגב, אנחנו לא רק מעריכים את לוחמי האש שלנו, אנחנו גם מחבקים אותם, וב-31 לחודש יתקיים כאן יום הצדעה ללוחמי האש.
נאוה בוקר: כולכם מוזמנים.
<קובי דדון: בראשות נאוה.
נאוה בוקר: אז אבי, אנחנו נקיים את הישיבה בחודש הקרוב ואני מבקשת לדאוג שכל הרלוונטיים ישלחו את הנציגים המתאימים.
<אבי חיים: גם משרד הפנים?
נאוה בוקר: כרגע זה גם משרד הפנים, אבל אני מבטיחה לבדוק, ואם לא יהיה צורך בכך, לא נזמן.
נאוה בוקר: הדיון הסתיים, תודה רבה לכולכם.
דוד אמסלם: על סדר היום תקנות התכנון והבנייה (הקמת מכון בקרה ודרכי עבודתו) (אגרות), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם: כזכור לכם, במסגרת חוק ההסדרים- - -
<רוני טיסר: זה נושא אחר של פיצוי עסקים.
<רוני טיסר: אנחנו נוגעים כאן בתקנות התכנון והבנייה, בקביעת האגרות.
<רוני טיסר: הממשלה הביאה לידיעת הוועדה סט שלם של תקנות שנוגעות לעבודת מכוני הבקרה.
<רוני טיסר: הסמכות של הוועדה, שנקבעה בסעיף 158כו לחוק, נוגעת לעניין תעריפי האגרות והחזרי האגרות במקרה שמכוני הבקרה לא עומדים במועדים שנקבעו בחוק.
<רוני טיסר: לעניין סמכות הוועדה הסעיפים שרלוונטיים הם סעיפים 41, 46(א), 50, 62 ופרק ז' בתוספת החמישית.
<רוני טיסר: עם זאת, הסט שלם של התקנות מונח לפניכם ואנחנו בדיונים עם גורמי הממשלה הערנו, ונעשו תיקונים, גם לעניין סעיפים שנוגעים לאגרות אבל לא נדרש אישור הוועדה לגביהם.
<רוני טיסר: עשינו מספר תיקונים, אם תרצה נציג אותם או שנקרא את התקנות.
דוד אמסלם: מה את מציעה לעשות?