GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בהלול: הדוח שלך, מר קמיניץ, ייזכר לדיראון עולם כחוק שמבתר את החברה הערבית מן החברה הישראלית.
זוהיר בהלול: אתה קורע את מרקמי החיים בחוק הזה.
זוהיר בהלול: במקום שתביא חוק שיש בו האנשה הבאת חוק שיש בו הענשה קולקטיבית.
זוהיר בהלול: אם באמצעות החוק שלך ייהרסו 50,000 בתים הרי הירושימה ונגסקי יהיו בדיחה לעומת מה שכאן ייעשה.
זוהיר בהלול: אתה בעצם מזכיר לי את מסמך קני.
זוהיר בהלול: אני לא יודע בן כמה אתה, אני יותר מבוגר ממך לפחות ביום אחד.
זוהיר בהלול: היֹה היה איש ושמו בישראל ישראל קני.
זוהיר בהלול: ישראל קני חיבר מסמך ששיקף כמובן את המדיניות של ממשלת ישראל, לייהד את הגליל.
זוהיר בהלול: הוא רצה לרוקן את הערבים ממרחבי הגליל הקסומים.
זוהיר בהלול: שיעור הערבים היום עומד עדיין על 51% בגליל.
זוהיר בהלול: לא תוכלו באמצעות חוקים גזעניים כאלה לגדוע את החברה הערבית, להעלים אותה, לאייד אותה מן העולם.
זוהיר בהלול: החברה הערבית תישאר כאן.
זוהיר בהלול: החיים חזקים יותר מן החוק שלך, מר קמיניץ.
זוהיר בהלול: גם איני מבין איך לא רעדה היד שלך כאשר חתמת בסופו של דבר על החוק הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר משהו לגבי הנושא הזה של מר קמיניץ.
דוד אמסלם: צריך להבין, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה הוא פקיד, הוא לא ממציא חוקים.
דוד אמסלם: זה חוק ממשלתי.
דוד אמסלם: צריך להבין, הוא לא הכתובת.
דוד אמסלם: אם יש כתובת בעניין הזה זה או אני או ראש הממשלה.
דוד אמסלם: אתה יכול לתקוף אותי אבל עזוב אותו.
ג'מאל זחאלקה: זה לא בדיוק כך.
דוד אמסלם: אחרי זה תסביר לי למה לא בדיוק.
זוהיר בהלול: אני רק ממשיך את הקו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.
זוהיר בהלול: אני שוב משתמש, השתמשתי כבר פעמיים במושג הזה היום שאותו למדתי מחברי המשפטן היועץ שלי עזמי: יש אשם תורם.
זוהיר בהלול: האשם התורם זה הממשלה, שבמשך שנים בכוונת מכוון לא תכננה תוכניות מתאר לציבור הערבי.
זוהיר בהלול: פעם הייתי איש תקשורת וחשבתי שאין זמן לרשויות התכנון והבנייה במדינה להכין תוכניות מתאר לציבור הערבי.
זוהיר בהלול: עכשיו נפל הפור בחוק הזה, כאשר הבנתי שביד מכוון המדיניות הממשלתית לא תכננה תוכניות מתאר, רק כדי שנגיע לנקודה הזאת, שבה אתם תאמרו לנו, בהצטלבות הקריטית הזאת אתם תאמרו לנו: אתם הפרתם את החוק, אתם פורעי חוק ולכן אנחנו מביאים לכם את חוק קמיניץ כדי להרוס את הבתים האלה.
זוהיר בהלול: תנו צ'אנס לחיים.
זוהיר בהלול: מר קמיניץ, דרכך אני פונה באופן מטפורי לממשלה ואני אומר שזו הממשלה הכי גזענית שנולדה מכל ממשלות ישראל.
זוהיר בהלול: הניחו את ידיכם מאתנו.
זוהיר בהלול: אנחנו רוצים רק לחיות, ריבונו של עולם.
זוהיר בהלול: כל האנשים האלה באו מכל רחבי הארץ כדי לזעוק את זעקת החיים במקום זעקת המוות.
זוהיר בהלול: תנו צ'אנס למה שאמרו כאן, תנו צ'אנס.
זוהיר בהלול: אנחנו נפסיק לבנות מהיום, תנו לנו שנתיים ואל תהרסו בתים.
יעל גרמן: יש ביטוי במסכת גיטין בדף מ"ה עמוד א': "לא עכברא גנב אלא חורא גנב".
יעל גרמן: אני חושבת שהדוגמה ברורה.
יעל גרמן: אנחנו יכולים לתפוס את העכבר אבל כל עוד לא נסתום את החור יבואו עכברים חדשים.
יעל גרמן: אין הכוונה שלא צריך לתפוס עבריין, אבל הכוונה היא שצריך קודם כול למצוא את הסיבה מדוע אותו עבריין עבר את העבירה.
יעל גרמן: כאן כל מי שקדם לי אמר את הדברים הברורים והמובנים מאליהם, למעשה רוצים להטיל על הציבור גזרה שאינו יכול לקיים אותה.
יעל גרמן: הציבור הערבי לא יכול לקיים את הגזרה הזאת ששמה חוק קמיניץ.
יעל גרמן: מה אפשר לעשות, זה על שמך, ארז קמיניץ, כך הוא נקרא.
<ארז קמיניץ: אני מבין שזאת ההאנשה.
יעל גרמן: הוא לא יכול – ופה אני בהחלט פונה ליושב-ראש הוועדה ולממשלה – כל עוד הממשלה לא תסגור את החור לא ניתן להעביר את חוק קמיניץ.
יעל גרמן: זה שיש פה ציניות משוועת לשמים, שאני ביחד עם חבריי שהתבטאו קודם יושבת ותיכף רצה בחזרה כדי להצביע על חוק ההסדרה ש"מצפצף" על כל חוקי התכנון והבנייה וממציא חוק שמאפשר גזל, זה דבר אחד.
יעל גרמן: אבל בלי קשר לציניות הנוראה שבשני חדרים דנים, במקום אחד באים ורוממות חוק התכנון והבנייה בגרוננו ובמקום שני הורסים את כל חוק התכנון והבנייה וממציאים חוק חדש, ניחא.
יעל גרמן: אני רוצה לדבר לגופו של עניין.
יעל גרמן: ראשית, כל מה שאמרו היום נכון.
יעל גרמן: שבו ותטפלו בחור ואז תטפלו בגנב.
יעל גרמן: שנית, לגופו של עניין, ראיתי חוות דעת של היועץ המשפטי של משרד הפנים, שנכתבה לפני מספר ימים, שאומרת במפורש שהוא מתנגד להמלצה שלך על קביעת עבירות על-פי חוק התכנון והבנייה כעבירות מנהליות.
יעל גרמן: הוא נותן נימוקים מאוד-מאוד גדולים, אבל יכול להיות שעל כך נדבר כשנגיע לסעיפים.
<ארז קמיניץ: תתמקדי בנימוקים.
<ארז קמיניץ: אני מכיר אותם.
יעל גרמן: קראתי את הכול.
דוד אמסלם: ארז קמיניץ, כאן לא עונים.
דוד אמסלם: אני אומר לך שחלק גדול מאוד מהדברים שאני שומע כאן לפעמים הם שטויות והבלים.
יעל גרמן: אין ספק שנדון בזה.
יעל גרמן: לאחר שדיברתי על הציניות ועל כך שחייבים לטפל גם בחור ולא רק בגנב אז אני רוצה לדבר על זה שעם עבירות מנהליות לדעתי זה לא ייפתר.
יעל גרמן: כדי לסתום את החור התחיל חברי אוסמה סעדי וקרא – אני לא רוצה להמשיך כי הסתיים זמני – יש כאן סדרה של המלצות של צוות מאה-ועשרים הימים שאתה היית חלק ממנו.
יעל גרמן: בואו ניקח אותן, ניישם אותן ולאחר שהן ייושמו נעביר את החוק.
דוד אמסלם: רבותי, אנחנו בעצם כבר גולשים לדיון הבא.
דוד אמסלם: שמענו את חברי הכנסת.
<קריאה: ביקשתי זכות דיבור.
דוד אמסלם: אתה יודע כמה אנשים ביקשו זכות דיבור?
דוד אמסלם: תקשיבו מה אני רוצה לעשות.
דוד אמסלם: אקדיש לפני ההקראה עוד דיון אחד או שניים.
דוד אמסלם: בדיון הבא מינהל התכנון יציג לנו את כל הנתונים, גם של תוכניות המתאר המאושרות, באילו אזורים יש תוכניות מתאר ובאילו אין תוכניות מתאר.
<פהמי חלבי: מתי הן אושרו.
דוד אמסלם: לא לעזור לי.
דוד אמסלם: מה היקף עבירות הבנייה המשוערות.
דוד אמסלם: אם לא יודעים את הנתונים המדויקים תציגו לנו השערה, כדי שנראה את תמונת המצב האובייקטיבית.
<פהמי חלבי: אני מבקש ממך, תבקש ממינהל התכנון לא רק תוכניות מתאר אלא תוכניות מפורטות והרחבת שטחי שיפוט.
<פהמי חלבי: תוכנית מתאר זה סתם.
דוד אמסלם: אני כרגע מתייחס לתוכניות המתאר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אל תלמד אותי איך זה עובד.
דוד אמסלם: אני בא מן התחום.
דוד אמסלם: תוכנית המתאר היא התוכנית הראשונה.
דוד אמסלם: אם אתה מבקש תוכניות מפורטות שיעשו אותן עוד 20 שנים אז אתה רוצה להכשיל את הכול.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע מדברים על תוכנית המתאר, שמתוקפה נאפשר ונדע כבר מה הגבולות.
<פהמי חלבי: צריך לראות מה המציאות.
דוד אמסלם: אל תתווכח אתי.
<פהמי חלבי: למה אתה כועס עליי?
<פהמי חלבי: אני אומר את האמת.
<פהמי חלבי: לא אפשרת לי לדבר.
<פהמי חלבי: אני הייתי ראש מועצה מקומית.
דוד אמסלם: אני בא מהשלטון המקומי שהייתי בו יותר מ-20 שנים.
דוד אמסלם: אני עכשיו מסכם את הדיון ואתה מפריע לי ולכן אני קצת חסר סבלנות.
דוד אמסלם: בדיון הבא, בעזרת השם, שאשתדל שייקבע בשבועיים-שלושה הקרובים, מינהל התכנון יציג לנו את הנתונים כפי שהחברים ביקשו.
דוד אמסלם: זה דבר אחד.
<אחמד מלחם: בכל הארץ, גם יהודים.
דוד אמסלם: אני באמת מעריך את הדאגה שלך למגזר היהודי אבל כרגע זה לא הנושא.
<אחמד מלחם: שיהיה סדר גם שם.
דוד אמסלם: אנחנו אוהבים סדר בכל מקום.
דוד אמסלם: אזרח הוא אזרח בכל מקום ולא משנה אם הוא יהודי או ערבי או נוצרי או דרוזי, לא חשוב.
דוד אמסלם: דבר שני, בהמשך לדיון לאחר ההצגה, אם יישאר לי זמן אפתח את הדיון רק לאורחים, חברי הכנסת לא ידברו, רק החבר'ה האחרים ידברו, בעיקר ראשי רשויות ומי שעוסק בעולם התכנון שיכול להחכים אותנו.
<ג'עפר פרח: וגם בעלי בתים.
דוד אמסלם: אם יישאר קצת זמן.
<ג'עפר פרח: מדברים כאילו אין הצעת חוק.
<ג'עפר פרח: יש בעלי בתים שנפגעים.
דוד אמסלם: התחלנו עם חברי כנסת, אני יורד בסולם ההיררכי, לא על-פי החשיבות.
דוד אמסלם: אחרי כן נעבור לראשי הרשויות המקומיות ואחרי זה נעבור לאנשים שעוסקים בתכנון, ואם יהיה כאן איזה בעל בית שירצה לספר את המקרה הפרטי שלו גם ניתן לו, אין בעיה.
דוד אמסלם: גם בישיבה הבאה לא אערוך הצבעה.
דוד אמסלם: נתחיל ואם נצטרך לערוך עוד שתי ישיבות כך נעשה.
<סוהיל דיאב: אני ראש עיריית טמרה.
<סוהיל דיאב: הייתי רוצה לבקש גם נתונים כמה היתרי בנייה במגזר הערבי אושרו ב-10 השנים האחרונות ותוכניות ותמ"ל שהוקפאו.
<סוהיל דיאב: זה חשוב מאוד.
<ארז קמיניץ: כמה תוכניות הוגשו?
דוד אמסלם: אני כרגע לא בודק כמה תוכניות ניתנו בהיתר, זה לא חשוב לנו.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לבדוק את המצב מכאן ואילך.
<סוהיל דיאב: בדיוק, כמה תוכניות ותמ"ל הוקפאו?
<סוהיל דיאב: לא יכול להיות שיהיו 5,600 יחידות דיור בטמרה שאושרו והופקדו ויבוא השר ויחליט על סגירת התוכנית בגלל התנחלות מצפה אבי"ב.
<סוהיל דיאב: זה לא יכול להיות.
דוד אמסלם: אתה מתחיל עכשיו את הדיון הבא.
דוד אמסלם: בגלל שאני מכבד אותך, הייתי אורח שלך, לכן אני נותן לך לומר משפט, אבל פתחת פה דיון גדול.
דוד אמסלם: בדיון הבא אתן לך, בעזרת השם, לדבר, כולל על הנושא הספציפי שאתה מציג.
<ארז קמיניץ: כולל על הבנייה הבלתי חוקית במתחם הוותמ"ל.
דוד אמסלם: אני סוגר את הדיון כרגע.
דוד אמסלם: אני מאחל לכולנו המשך שבוע טוב.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא טיפול במחסור החריף בכוח אדם סיעודי במוסדות גריאטריים.
דוד אמסלם: אני רוצה להזכיר ולתת את המעטפת לדיון.
דוד אמסלם: אנחנו קיימנו דיון ב-4 ביולי 2016, לפני כחצי שנה, שם ביקשתי שני דברים.
דוד אמסלם: במהלך הדיון, בעצם הקדשנו אותו לכל סוגי בתי האבות, סוגיה חשובה מאוד, כשאני נותן חשיבות עליונה לאוכלוסייה הזאת.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו או-טו-טו מגיעים לשם גם אנחנו, אני לפחות, ואני רואה חשיבות עליונה וגם כבוד גדול לדון ולנסות לקדם את הסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, עד היום המצב הוא שבמדינת ישראל אין תוכנית לנושא של בתי אבות, "יענו עלה באב אללה".
דוד אמסלם: מי שהקים בית אבות הקים, מי שלא הקים - אין תוכנית סדורה, אין תוכנית מערכתית, אין כלום, דבר שאני רואה אותו גם כשלומיאליות במקרה הטוב, במקרה הרע אני רואה אותו גם כחוצפה.
דוד אמסלם: לכן אני ביקשתי ממינהל התכנון, א.
דוד אמסלם: להוציא הנחיות תכנוניות לנושא על מנת שבכל עיר ועיר, בכל מתחם ומתחם, אני לא נכנס לסיפור אבל אני רוצה לשמוע את זה מהם כדי שבכל עיר, בכל מתחם הם יעשו את החשבונות ויחליטו איזה שטחים בעצם מוקצים לטובת הקמת בתי אבות.
דוד אמסלם: הנושא השני, נשמע את כל נושא כוח האדם הסיעודי והמוסדות הגריאטריים.
דוד אמסלם: לאה, במה נתחיל?
<לאה קריכלי: מנכ"ל משרד הבריאות נמצא פה, אולי נתחיל עם נושא כוח-אדם.
דוד אמסלם: קודם כול, נעים מאוד.
דוד אמסלם: משה בר סימן טוב, תודה לך שהגעת.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לשמוע לגבי המחסור בכוח אדם סיעודי במוסדות הגריאטריים, גם המקצועי וגם הלא מקצועי.
סימן טוב: דבר ראשון, תודה באמת לוועדה על זה שאתם מציפים נושא שהוא כל כך חשוב ומרכזי.
דוד אמסלם: "בעדן", לא חשוב.
סימן טוב: הדבר השני, בראייה של מערכת הבריאות, הזדקנות האוכלוסייה זה האתגר כנראה הכי גדול שצפוי לנו בשנים הקרובות.
סימן טוב: אנחנו אומרים בהרבה מקומות את הנתונים וראוי שנגיד אותם גם פה.
סימן טוב: לדוגמה, בשנת 2015 הגידול נטו בבני ה-75 פלוס, הקשישים היותר קשישים, היה כ-5,000 איש.
דוד אמסלם: רציתי רק להעיר הערה קלה, בלי קשר לנושא אבל מה שנקרא, הקדוש-ברוך-הוא מחשיב מחשבה למעשה – חבר הכנסת פרי פנה אלי בלי קשר לנושא לפני כחודש וחצי, אמר לי, דודי, בוא תקיים דיון על בתי אבות.
דוד אמסלם: אמרתי לו, אתה יודע מה, חשבתי על דעת גדולים.
דוד אמסלם: לא משנה שהתחלנו שנה לפני, אבל אני חייב לתת לו את הקרדיט בעניין הזה.
יעקב פרי: לקבל ממך קרדיט זה לא דבר פשוט היום.
סימן טוב: בינתיים קצב ההזדקנות עלה, בזמן שדיברתם.
סימן טוב: בעוד חמש שנים מהיום זה יהיה למעלה מ-20,000, כלומר בשנים הקרובות אנחנו צופים גל אדיר, אדיר, אדיר, נחשול אדיר של הזדקנות האוכלוסייה.
סימן טוב: מספר הקשישים במדינת ישראל גדֵל באופן – באמת אי-אפשר לבחור את המלים שלא יישמעו יותר מדי דרמטיות אבל זה בהחלט אתגר אדיר.
דוד אמסלם: אתה רואה איזושהי קפיצה?
דוד אמסלם: אין משהו ליניארי פה?
דוד אמסלם: גל של מבוגרים פתאום הגיע?
סימן טוב: זו בדיוק הנקודה.
סימן טוב: אין משהו ליניארי.
סימן טוב: אם אחרי מלחמת העולם השנייה נולד דור הבייבי בום, בישראל האפקט של דור הבייבי בום היה יותר גדול כי לנו לא הייתה רק מלחמת העולם השנייה, הייתה לנו גם שואה, ואחר כך התקומה של מדינת ישראל ואחר כך בשנות התשעים גל העלייה מחבר המדינות.
סימן טוב: כל האנשים האלה עכשיו מגיעים לגיל זקנה ולכן אנחנו רואים בעיות – במערכת החינוך חסרים מורים לפיזיקה, בשוק הנדל"ן מחירי הנדל"ן עולים, בביטוח הלאומי יש גירעונות, בפנסיות יש גירעונות ובמערכת הבריאות הביקושים והעומסים הולכים ועולים בצורה דרמטית.
סימן טוב: אז באמת אתגר הזדקנות האוכלוסייה הוא אתגר לאומי.
יעקב פרי: הנתונים אומרים שבעוד ארבעה עשורים הם יהיו 17% מהאוכלוסייה.
סימן טוב: אני מסתכל בעוד ארבע שנים.
סימן טוב: בעוד ארבע שנים הגידול נטו השנתי בבני ה-75 פלוס יהיה פי 4.5 ממה שהוא עכשיו, ובעוד פחות מעשור – אם אנחנו עכשיו על 5,000, הוא יהיה 30,000.
סימן טוב: בקיצור, זו דרמה אדירה מבחינת המערכת וזה דורש היערכות מערכתית בהרבה מאוד היקפים.
סימן טוב: יש לנו את תוכנית מיטות האשפוז וגם מיטות גריאטריות שסיכמנו עם האוצר לחומש הקרוב.
סימן טוב: צריך להוסיף לדברים האלה עוד שתי רגליים לפחות.
סימן טוב: הרגל השנייה היא הרפורמה בסיעוד – הרפורמה בסיעוד שתיצור רצף טיפולי בין האשפוז הסיעודי לבין הטיפול הבריאותי, תאפשר ליותר קשישים להיות בבית באמצעות זה שתיתן להם יותר שעות סיעוד.
סימן טוב: הרגל השלישית זה באמת לראות שיש היערכות לאומית של כל מערך בתי האבות, מה שאנחנו קוראים מערכת המוסדות הסיעודיים וגם בהסתכלות קדימה, ופה חייבים להסתכל קדימה כי לבנות בית אבות, לבנות מוסד סיעודי, זה לא משהו שעושים מהיום למחר.
סימן טוב: ב-20 השנים הקרובות אנחנו נצטרך עוד 150 מוסדות, ולכן האמירה שלך שצריך להתייחס לזה כאתגר לאומי ולא מספיק הצעדים שנעשו עד עכשיו, שבהם מינהל התכנון עשה צעד קדימה ואפשר לשלטון המקומי להשתמש בשטחים חומים עבור מוסדות בריאות זה לא מספיק, אנחנו צריכים להיכנס עוד רזולוציה אחת פנימה - כוח אדם.
דוד אמסלם: משה, תרשה לי ברשותך, אני קצר אבל אני בדרך כלל מאוד תכליתי וקצר.
דוד אמסלם: אני שלחתי לך מכתב ב-23 בנובמבר 2016, שם ביקשתי שאתה תכנס ישיבה בדיון בין המשרדים - משרד הפנים, האוצר, הכלכלה, רשות האוכלוסין, בשיתוף בתי האבות ודיור מוגן בישראל - בנושא החוסרים בכוח-אדם.
סימן טוב: אנחנו התחלנו דיון פנימי.
דוד אמסלם: התחלתם?
סימן טוב: התחלנו דיון פנימי.
דוד אמסלם: בוא תענה לי.
דוד אמסלם: אנחנו כבר חצי שנה אחרי.
דוד אמסלם: רק התחלתם עכשיו?
סימן טוב: ביקשת דיון אז התחלנו את הדיון גם ברמה פנימית וגם עם הגורמים החיצוניים.
סימן טוב: אני אומר לך מה משרד הבריאות עשה ויש דברים שהם לא באחריות של משרד הבריאות.
סימן טוב: אני אמרתי ואני התחייבתי גם בפני איגוד בתי האבות – ונמצא פה רוני עוזרי – שמשרד הבריאות יכשיר כמה אחיות מעשיות שבתי האבות יודעים לקחת.
סימן טוב: הכשרנו 100, ב-15 בפברואר מסיימות מחזור שני של 110 אחיות נוספות.
סימן טוב: יגידו לי שצריך עוד, יקבלו.
סימן טוב: אני חייב לומר שה-100 שהכשרנו עדיין לא עובדות.
דוד אמסלם: רוני, כמה אתם צריכים?
<רון עוזרי: - - -
דוד אמסלם: לא, אל תוציא אוויר.
דוד אמסלם: כמה אתם צריכים?
<רון עוזרי: כמה אנחנו צריכים.
<רון עוזרי: מטפלים אנחנו צריכים - - -
דוד אמסלם: עוד מעט נגיע למטפלים.
דוד אמסלם: אחיות מעשיות.
<רון עוזרי: אחיות, אני צריך מינימום 800.
דוד אמסלם: 800.
דוד אמסלם: כמה בעצם הכשרנו, משה?
סימן טוב: ב-15 בפברואר נעמוד כבר על 200, כשאני אומר לך, חבר הכנסת אמסלם, ה-100 שכבר הכשרנו ולכאורה יכולות להתחיל לעבוד, הן לא עובדות.
סימן טוב: ואני מצפה מהם, אני אומר את זה לא בטרוניה – רוני, לא בטרוניה - - -
דוד אמסלם: משה, הבנתי.
דוד אמסלם: למה לא עובדות?
<רון עוזרי: אל"ף, טוב מאוד שהמנכ"ל - ואני מברך את המנכ"ל גם שבא לפה – מעלה זאת.
<רון עוזרי: פנינו לאגף הסיעוד במשרד הבריאות, אמרנו תנו לנו את הפרטים של האחיות או תנו להן את הפרטים שלנו.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם לא מכירים אותן, לא יודעים מיהן.
<רון עוזרי: אסור ככל הנראה למשרד הבריאות לתת לנו את הפרטים שלהן כדי לפנות.
דוד אמסלם: אז איך אתם תדעו?
<רון עוזרי: אף אחת מהן לא פנתה אלינו.
דוד אמסלם: משה, למה הם לא יודעים?
סימן טוב: הפתרון עכשיו - - -
דוד אמסלם: למה הם לא יודעים?
סימן טוב: אני לא יכול לתת לו מספרי טלפון.
דוד אמסלם: אז איך אתה רוצה שהוא יעסיק אותן?
סימן טוב: אני אגיד לך מה אני יכול לעשות.
סימן טוב: עכשיו יש שלוש כיתות בשלושה בתי-חולים.
סימן טוב: ב-15 בפברואר הן מסיימות ללמוד.
סימן טוב: לכו לשם עכשיו, אני אסדר לכם שתגיעו לשם, תכירו את כולן, תגייסו אותן, תציעו להן עבודה, ואני חוזר על התחייבותי, אני אכשיר בכל שנה את המקסימום.
דוד אמסלם: אתה מכשיר את האנשים?
דוד אמסלם: למה אתה לא יכול לתת לו את הרשימה?
סימן טוב: אני לא יכול לתת לו.
דוד אמסלם: שאלתי למה אתה לא יכול לתת לו.
סימן טוב: הגנה על פרטיות.
סימן טוב: אני לא יכול לתת לאנשים.
יעקב פרי: אני חושב - - -
דוד אמסלם: דקה, אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: יש לך חוות דעת משפטית שאתה לא יכול לתת לו?
דוד אמסלם: שאתה לא יכול לתת לו את האוכלוסייה שהוא אמור לקבל אותה?
סימן טוב: מספרי טלפון של אנשים, ברור שאני לא יכול לתת.
דוד אמסלם: שמות של אנשים, מספרי טלפון.
דוד אמסלם: לא ביקשנו מספרי חשבון בנק.
דוד אמסלם: הרי אני מניח שהן רוצות לעבוד.
יעקב פרי: כבוד היושב-ראש.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העניין הזה.
סימן טוב: יש הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות.
סימן טוב: אני מוכן לקרוא להן, לעשות להן יריד תעסוקה.
יעקב פרי: למה אתה לא מחתים אותן?
יעקב פרי: סליחה שאני מתפרץ, אתה יודע שזאת לא דרכי.
יעקב פרי: אני חושב שאנחנו עולים פה על אחת הנקודות הכי מרכזיות של כל התחום הזה כי בתחום של בתי אבות ודאגה, הממשלה לא תדאג לפתרון, היא יכולה להתוות דרך.
יעקב פרי: הפתרונות באים על-ידי המגזר הפרטי ועל-ידי המגזר השלישי, והחיבור בין ההכשרה לבין מה שעושה המדינה לבין המגזר הפרטי או המגזר השלישי הוא כנראה בעייתי.
דוד אמסלם: לא בעייתי.
דוד אמסלם: אני לא רואה שום בעיה.
יעקב פרי: אלה שהולכות ללמוד סיעוד, תחתימו אותן מראש על כך שאתם יכולים ישר להעביר את פרטיהן למגזר הפרטי.
דוד אמסלם: אני רואה את זה כבדיחה עלובה.
דוד אמסלם: לא נשמע לי הגיוני, משהו פה אבסורד.
דוד אמסלם: אתם מנהלים ישיבות שלמות איך לא לעשות את זה.
דוד אמסלם: הרי אתה מכשיר אותן כדי שיעבדו.
דוד אמסלם: הן לא יודעות לאן ללכת, הוא צריך לדעת למי לפנות, אז לא הבנתי.
דוד אמסלם: נשמע לך הגיוני מה שאתה אומר לי?
יעקב פרי: יש קצר.
דוד אמסלם: ואתה אומר לי צנעת הפרט?
סימן טוב: ואני אומר לך אבל יותר פשוט מזה.
סימן טוב: יש עכשיו 110 אחיות - -
יעקב פרי: בוגרות.
סימן טוב: - - שעומדות לסיים את הלימודים ב-15 בפברואר.
סימן טוב: אני מוכן לארגן כנס שלהן, שהן יבואו, אני אקרא גם ל-100 שסיימו קודם, נעשה להן יריד תעסוקה, תציעו להן עבודה.
סימן טוב: אנחנו נראה שהן משתלבות בעבודה, אני אמשיך ואכשיר כמה שהם ירצו.
סימן טוב: כמה שיהיה ביקוש אני אכשיר.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, תמציא לי את חוות הדעת המשפטית - -
דוד אמסלם: - - שאומרת שאתה לא יכול להעביר להן, ואם אני אצטרך לעשות פה שינוי חקיקה בעניין אנחנו נעשה את זה משום שזה משהו שנראה לי – אמרתי לך, אם אני אספר את זה בחוץ אנשים יחשבו שאנחנו עובדים עליהם.
סימן טוב: זה פתיר.
סימן טוב: לא זאת הבעיה.
דוד אמסלם: הבעיה זה בשיטה ובחשיבה, תבין מה קורה פה.
דוד אמסלם: אתה מכשיר אנשים שיושבים בבית, למה?
דוד אמסלם: הם לא יודעים לאן לפנות והוא לא יודע.
דוד אמסלם: הרי אין דבר יותר הגיוני שאתה מחבר אותם.
יעקב פרי: לעשות חיבור.
סימן טוב: אנחנו פנינו.
דוד אמסלם: נשמע לך סביר שאנחנו מוציאים ילדים מבית-הספר, אומרים להם לכו לצבא ולא מספרים להם איפה הצבא, איפה הם צריכים להתייצב?
סימן טוב: אני לא רוצה לדבר על זה פה, גם לא באתי לסוג כזה של ישיבה.
סימן טוב: נעשו הרבה מאוד דברים כדי כן לחבר בין בתי אבות לביניהם.
סימן טוב: אני חייב לומר – אני לא רוצה עכשיו גם להתחיל להאשים, אני מסתכל קדימה.
סימן טוב: יש עכשיו את ה-110 שמסיימות.
סימן טוב: אני אקרא גם ל-100, מי שתרצה מהן שתבוא.
סימן טוב: תבואו אתם, נעשה להן יריד תעסוקה.
יעקב פרי: תציעו להן עבודה.
סימן טוב: ואמרתי, הנטל עלי ועליכם.
דוד אמסלם: משה, בוא נתקדם.
דוד אמסלם: קודם כול, תן לי את חוות הדעת, חשוב לי.
דוד אמסלם: אני מניח שזה עובר כחוט השני בהרבה דברים במדינה שלנו.
סימן טוב: מכל הבעיות זה לא חסם.
דוד אמסלם: לי זה חשוב.
סימן טוב: בסדר, תקבל.
דוד אמסלם: לי זה חשוב בגלל תפיסת העולם של הפקיד שבא לפה ונותן לי תשובה כזאת.
דוד אמסלם: כתפיסת עולם, אני לא מקבל את זה כתפיסת עולם.
דוד אמסלם: אני מניח שאם זה היה מפעל פרטי שלך, שהיית עושה גם את ההכשרות וגם את בתי האבות, היית קורא לשני המנהלים, נותן להם שתי "צ'פחות", ואומר, חבר'ה מה קורה פה.
סימן טוב: תאמין לי שנעשה הרבה.
סימן טוב: נעשה, אדוני, כל מה שאפשר לעשות נעשה.
דוד אמסלם: נעשה, הכול טוב ויפה, רק בסופו של דבר החולה מת בגלל שלא מגיע לו המטפל, אבל בוא נמשיך.
<רון עוזרי: אני חייב להגיד משפט.
דוד אמסלם: לא צריך, רוני, אני רוצה להתקדם.
<רון עוזרי: לא, כי אם יש באמת בעיה משפטית, הצעתו של חבר הכנסת פרי טובה.
דוד אמסלם: רוני, למה אתה נכנס לשם, אני לא שם.
דוד אמסלם: אני חידדתי את הנקודה, לרוב אני לא מחדד נקודות כאלה כי הן לא תורמות לנו.
יעקב פרי: דןדי, הוא רצה להגיד דברים טובים עלי.
יעקב פרי: תן לו.
דוד אמסלם: כל מה שהוא אומר זה נכון, תמיד.
דוד אמסלם: אבל אני אומר, היות ויותר עניינה אותי ויותר הרגיזה אותי תפיסת העולם - -
סימן טוב: זאת לא תפיסת עולם.
דוד אמסלם: - - לא הקטע הנקודתי הזה, אבל בואו נתקדם.
דוד אמסלם: אני מבקש באמת, תשבו ביחד בשבועיים הקרובים ותייצרו את הטכניקה איך אנחנו מתקדמים.
דוד אמסלם: הלאה, משה.
דוד אמסלם: זה לגבי הנושא של האחיות המעשיות.
דוד אמסלם: יש בעיה במוסמכות?
<רון עוזרי: בעיה לאומית גדולה מאוד.
דוד אמסלם: שאלתי לגביך.
דוד אמסלם: עזוב לאומית.
<רון עוזרי: חסרות לנו המון מוסמכות.
<רון עוזרי: אנחנו מגיעים למעשיות כי התייאשנו מחיפוש מוסמכות.
<רון עוזרי: במדינת ישראל יש 4.6 לעומת 9 פסיק משהו - - -
דוד אמסלם: הן נותנות את התשובה?
<רון עוזרי: הן ברירת המחדל במקום מוסמכות.
<רון עוזרי: אני מדגיש, ברירת המחדל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, יש לנו קצת רופאים ויש לנו מעשיות ואנחנו משתדלים - - -
סימן טוב: יש לנו בעיה לאומית.
<רון עוזרי: בעיה לאומית.
<רון עוזרי: בדיוק.
סימן טוב: יש לנו בעיה באחיות מוסמכות ואקדמאיות.
סימן טוב: אנחנו הצבנו לעצמנו יעד במשרד הבריאות לגדול בשנים הקרובות.
סימן טוב: פעם סיימו 1,000 אחיות בשנה, עכשיו מסיימות 2,000, הצבנו לעצמנו יעד לעלות ל-3,000.
סימן טוב: זה בשביל בתי-החולים דבר ראשון ובשביל דברים אחרים.
יעקב פרי: בתי-ספר לאחיות.
יעקב פרי: נכון?
סימן טוב: כדי להקל את התחרות על האחיות המוסמכות, הם בסוף נמצאים בעמדת נחיתות כשהם באים להציע עבודה לאחות מוסמכת, ולאחות מעשית הם יכולים להיות אטרקטיביים.
סימן טוב: ולכן אמרתי, למרות שזה מנוגד לתפיסה המקצועית אצלנו כי עדיף שבקשישים תטפלנה אחיות מוסמכות, אני לוקח על עצמי אחריות.
סימן טוב: אני אכשיר כמה שצריך, אתם רק תדאגו להעסיק אותן.
יעקב פרי: ה-3,000 זה אחיות מוסמכות.
סימן טוב: מוסמכות ואקדמאיות.
זוהיר בהלול: איך תכשיר?
זוהיר בהלול: באמצעות פרסום כמקצוע נדרש?
סימן טוב: אנחנו ניתן מלגות, אנחנו נעשה קמפיין פרסומי.
דוד אמסלם: יש להם תמריצים.
סימן טוב: האוצר ייתן לנו כסף לאמצעים נוספים.
סימן טוב: זה אירוע לא פשוט אבל אירוע לאומי.
זוהיר בהלול: אתה מפרסם גם בשפות אחרות?
סימן טוב: גם בשפה הערבית, לכל המגזרים.
סימן טוב: יש השתלבות מדהימה של כל החברה הערבית במערכת הבריאות ואנחנו נשמור על זה.
דוד אמסלם: כוח עזר, זה במגרש שלך או במגרש אחר?
דוד אמסלם: או שנעבור לנקש.
<קריאה: למה עד עכשיו לא עשיתם את זה?
סימן טוב: אחיות - - -
דוד אמסלם: עם כל הכבוד, משה בר סימן טוב, אני פה מנהל את הדיון ועונים רק לשאלות שלי.
סימן טוב: בסדר גמור.
יעקב פרי: יש מישהו שלא יודע את זה?
דב חנין: הוא פשוט פעם ראשונה.
דוד אמסלם: חברי כנסת יודעים, האורחים לא יודעים.
זוהיר בהלול: אבל גם הסיפור הזה פורסם בערבית ובעברית.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של כוח העזר, העובדים, רוני כמה מלים ואחרי כן נעביר לנקש את זכות הדיבור.
<רון עוזרי: אנחנו במצוקה אדירה, אנחנו לקראת שברון מוחלט, ואני אסביר את עצמי בשתי דקות.
<רון עוזרי: דרישות משרד הבריאות הולכות וגוברות, והן מחייבות שכוח האדם המטפל בזקנים יהיה כמה שיותר איכותי, ואני מברך על כך, אני לא בא לחלוק על הפן המקצועי, זה לא מקומי וזה לא תפקידי.
<רון עוזרי: אנחנו נמצאים במצב שהמטפלים שעושים את עבודת היום-יום הקשה – להוציא את הדיירים מהמיטות, להחליף להם, להאכיל אותם, להלביש אותם ועוד עבודות אחרות שאני לא רוצה לציין פה, שהן קשות, זה ממש אנשים מלח הארץ שעושים את העבודה – מי שעשה את העבודה בעשורים האחרונים בעבר היו בעיקר עולים ממדינות חבר העמים ואתיופיה, שהם או התבגרו או רכשו השכלה והתאקלמו בחברה הישראלית.
<רון עוזרי: הבעיה של החברה המערבית כולה, שבני עמך כולם, כולם פה שיחשבו על השכנים שלהם, על הילדים שלהם, לא הולכים למקצוע הזה בעולם המערבי, זו בעיה בכל העולם המערבי, ממלאים את זה אנשים זרים.
<רון עוזרי: אני רוצה להסביר.
<רון עוזרי: מי כן עובד היום, מי נותן טיפול?
<רון עוזרי: עובדים מסורים.
<רון עוזרי: הגרעין הראשון הוא גרעין קטן של עובדים מסורים, ישראלים רגילים שזה מה שהם בחרו בעבודה או עובדים ללא בחירה.
יעקב פרי: שהולכים ומתבגרים.
<רון עוזרי: הולכים ומתבגרים גם.
<רון עוזרי: האנשים האלה עובדים 16 שעות, בלית ברירה אנחנו מעסיקים אותם 16 שעות במשמרת כי חסרים לנו עובדים, הם לא יוצאים לחופשות, הם כורעים תחת הנטל.
דוד אמסלם: רוני, כמה חסרים?
<רון עוזרי: תן לי עוד 30 שניות.
<רון עוזרי: הגרעין השני הוא גרעין של כאלה שלא ראויים לעבוד, והוא ישן במשמרות, הוא מזלזל, אני לא יכול לעשות לו כלום.
<רון עוזרי: ואם פיטרתי אותו, בית אבות מעבר לכביש קולט אותו עקב מחסור.
<רון עוזרי: הגרעין השלישי של עובדים, באופן בלתי חוקי עובדים אצלנו, מבקשי מקלט, שלא רכשו את השכלתם כראוי, יום לפני כן שטפו רצפות, יום אחרי כן מנקים אולמות, וזה לא מה שמגיע לזקנים שלנו.
יעקב פרי: זה מה שאתה קורא עובדים זרים ללא רישיון.
<רון עוזרי: מבקשי מקלט.
<רון עוזרי: גם לגבי אלה עכשיו מאיימים עלינו בקנסות של 20%, האוצר מאיים כי הם עובדים זרים והם לא נקראים ממש סיעוד.
<רון עוזרי: סיעוד זה רק בבית.
<רון עוזרי: מאיימים עלינו בקנסות גדולים מאוד.
<רון עוזרי: חסרים לנו 5,000 עובדים זרים להשלים.
<רון עוזרי: זה לא עובד במקום כל העובדים, זה עזרה לעובדים.
<רון עוזרי: זה רק שמונה שעות ביממה, שישה ימים, זה לא 24/7, ונשלם להם שכר בהתאם לחוקי מדינת ישראל.
דוד אמסלם: 5,000 עובדים.
<רון עוזרי: אבל, בחקלאות, במלונאות, בבינוי, בהי-טק עכשיו מדברים, יש עובדים זרים ברישיון בלי בעיה.
<רון עוזרי: אני פונה פה ממש בקריאה למנכ"ל מר בר סימן טוב, שהוא ידוע כבן אדם שהולך לקראת ומשתדל לעזור.
<רון עוזרי: אילצתם אותנו – זה הממשלה, זה לאו דווקא מר בר סימן טוב – להגיע לבית-משפט.
<רון עוזרי: הגענו לבית-משפט להגיש עתירה, תראו איך המדינה מזלזלת בזקנים.
<רון עוזרי: 10 בנובמבר הוגשה עתירה, 17 בנובמבר השופט הורה למדינה להשיב עד 1 בינואר, זה הוגש בבית-משפט מחוזי כמינהלי.
<רון עוזרי: בתחילת ינואר המדינה לא טורחת להתאמץ, מודיעה - לא, אנחנו רוצים להעביר את זה לבג"ץ.
<רון עוזרי: מחכים חודש וחצי, לא עושים כלום, לא אכפת להם שאנחנו מתמוטטים.
<רון עוזרי: אין לנו התנגדות שיגיע לבג"ץ, איזה בית-משפט שצריך, אבל ככה מזלזלים בזקנים.
<רון עוזרי: עכשיו רק מתחיל כל התהליך עוד פעם – להרוויח עוד שלושה חודשים שלזקנים האלה לא יהיו מטפלים סיעודיים.
דוד אמסלם: תודה, רוני.
<רון עוזרי: יושב פה מר נקש בפגישה.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה את זה קצר.
דוד אמסלם: נקש, למה אתה לא מספק לו 5,000 עובדים?
<משה נקש: משה נקש מרשות האוכלוסין וההגירה.
<משה נקש: בשביל שאני אוכל לתת היתרים להעסקת עובדים זרים בבתי אבות צריך תיקון.