GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עידו בן יצחק: גם עליהן יש לי מה להעיר, אבל אם הולכים למהלך כזה, צריך לכלול את עיגון אמות המידה וצריך להביא בחשבון את העניין הזה לפני שממשיכים הלאה לרשויות נוספות.
<עידו בן יצחק: איך נותנים פתרון - - -
דוד אמסלם: בגדול, הדיווח לוועדת הפנים מתבקש וחשוב.
<רותם פלג: דיווח ואישור.
דוד אמסלם: גם האישור.
דוד אמסלם: יש דיווח ויש אישור.
דוד אמסלם: כשאתה מדווח, אתה עושה מה שאתה רוצה, מדווח, קם הולך.
דוד אמסלם: כשאתה רוצה לקבל אישור, אתה גם מנמק טוב-טוב למה אתה צריך את האישור, ואפשר לשנות את זה.
דוד אמסלם: לכן היות ויש פה פריסה ויש פה כללים, אני חושב שנכון להשאיר את זה במתכונת הנוכחית, לאור מה שחידד היועץ המשפטי.
<רותם פלג: דבר אחד, לנושא הכלכלי, אני חושב שהבאנו פתרון, עשינו כבר שני מהלכים בכיוון הזה, האחד של שינוי תמהיל הפקחים והשוטרים עד שני שלישים שליש - - -
דוד אמסלם: רותם, אתה חוזר על עצמך.
<רותם פלג: זה מייתר את אותה אמירה שהחלשות מקבלות סיוע מהמדינה.
<רותם פלג: החזקות לא מקבלות את הסיוע מהמדינה.
<רותם פלג: זה אחד.
<רותם פלג: הנושא השני הוא שאתם מתעלמים פה מחלק של המנגנון הזה, שיש לו שני צדדים.
<רותם פלג: יש לו צד אחד שהרשות המקומית כאילו "מסייעת" למשטרה, ויש צד שני, שהמשטרה מסייעת לשלטון המקומי.
<רותם פלג: נאכפות כאן גם עבירות שהן באחריות השלטון המקומי, יש כאן עוד כוח שבסוף מי שקובע לו את סדרי העדיפויות ומי שמכווין אותו איפה לעבוד ואת המדיניות שלו, זה ראש העיר, לא המשטרה.
<רותם פלג: המשטרה במקרה הזה היא יותר - - -
דוד אמסלם: למה צריכים אגרת שמירה?
<רותם פלג: אני לא נכנס לאגרת שמירה.
<רותם פלג: אני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: אני נכנס.
<רותם פלג: אם אתה מחפש את האינסנטיב לאגרת שמירה הוא בצד השני, הוא בזה שהכוח הזה גם משרת את השלטון המקומי.
דוד אמסלם: רותם, אני אתן לך תשובות בשני מישורים.
דוד אמסלם: בשאלה הראשונה שלך, זה שיש ערים שהן חלשות ומשלמות ואתם משתתפים אתן בתקציבים קצת יותר גדולים זה לא רלוונטי, אני בא מזווית האזרח.
דוד אמסלם: הטיעון כאן הוא מזווית האזרח.
דוד אמסלם: יש אמנה בין המדינה לאזרח, האזרח במדינת ישראל, שהיא מופרת הרבה פעמים על-ידי המדינה.
דוד אמסלם: האזרח, דרך אגב, כשהוא מפר את האמנה, בדרך כלל הוא אצלכם במשטרה, בקלבוש.
דוד אמסלם: יש אמנה שהמדינה מספקת לאזרח הגנה.
דוד אמסלם: זה כללי המשחק בכל מדינה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא רק מדינות דמוקרטיות, גם במדינות טוטליטריות יש אמנה בין האזרח לבין המדינה, אחד מהם זה הביטחון.
דוד אמסלם: לכן האזרח הרגיל בכל מקום צריך לקבל אותה רמת ביטחון.
דוד אמסלם: זה לא תלוי כסף, זה לא תלוי הכנסה, זה לא תלוי כלום.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם אזרח שלא משלם מס הכנסה, בכלל לא משלם, מגיע לו ביטחון.
דוד אמסלם: אתה שלא שילמת מס הכנסה, אתה לא מגיע לך; אתה שילמת 50%, מגיע לך שני שוטרים ליד הדלת; ואתה קצת, 10%.
דוד אמסלם: זו האמנה.
דוד אמסלם: כאן משהו נסדק בעיקרון.
דוד אמסלם: באו ראשי הרשויות – אני מסביר עוד פעם את האבולוציה – אמרו: המדינה הזאת לא מגנה על התושבים שלי.
דוד אמסלם: בחרו בי, מה אני אעשה?
דוד אמסלם: כל היום פריצות, כל היום אלימות; בגנים.
דוד אמסלם: ראש העיר קיבל החלטה שהיא החלטה לטעמי נכונה, גם אני מניח שאם הייתי ראש עיר זה מה שהייתי עושה.
דוד אמסלם: כמו שהוא, דרך אגב, משתתף הרבה פעמים בנושא החינוך, ויש פה חוק חינוך חובה.
דוד אמסלם: תשמע, אין לי ברירה.
דוד אמסלם: הלך וגייס עוד פקחים, ובסופו של דבר בא לכנסת, לוועדה פה, אני מניח, ואמר: רבותי, אין לי מקורות, תנו לי איזה אגרה, אמרו לו: באופן זמני קח, עד שנסדיר את זה מהמדינה.
דוד אמסלם: וכך התפתח הסיפור הזה, כשזה כבר כמה שנים טובות.
דוד אמסלם: אמרתי, ואני חוזר על עצמי.
דוד אמסלם: הדיון לפני כשנה וחצי היה על ביטול האגרה.
דוד אמסלם: בסוף הבנתי שהצורך קיים, מה לעשות.
דוד אמסלם: הוא הביא את הזווית של האזרח, לא הזווית שלך.
דוד אמסלם: אתה מסתכל על זה מזווית הכסף ושאתה משתתף.
דוד אמסלם: האזרח הרגיל שקם בבוקר, הוא לא שם.
<רותם פלג: בסופו של דבר זה אקסטרה על מה שהמדינה שמה.
<רותם פלג: לא הורדתי ולו שוטר אחד מהתחנה.
<רותם פלג: השוטרים שהמשטרה מקבלת נפרשים בכל הארץ בהתאם לסדרי העדיפויות שלה.
<רותם פלג: זה האקסטרה, וגם באקסטרה הזה המנגנון שנוצר הוא מנגנון שהולך לכיוון הרשויות החלשות.
<רותם פלג: היום, בהנחיית השר, אנחנו הולכים הרבה יותר לפריפריה, לרשויות חלשות, וגם משתתפים באופן הרבה יותר נרחב בעלויות בצד שלהן.
<רותם פלג: אני לא צריך לשכנע, אני את שלי אמרתי.
דוד אמסלם: אתה כנראה לא יורד לסוף דעתי בעניין, וזה שהשר קיבל החלטה דיפרנציאלית כזאת, זו החלטה נכונה, טובה, הגיונית, מוסרית, מה שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: אני בא, כמו שאמרתי, מזווית הביטחון של האזרח.
דוד אמסלם: אזרח רגיל צריך לקבל את אותה רמת ביטחון, הוא לא צריך לשלם על זה.
דוד אמסלם: זה שהרשויות, יש להן עוד שירותים אחרים שלכאורה אתה אומר שהמשטרה היתה מסייעת – דרך אגב, אם לא היתה בעיית ביטחון, אם הרשות היתה רוצה לשים עוד פקחים, היא היתה עושה את זה מהארנונה כמו שזה היה לפני כמה שנים.
דוד אמסלם: הם הביאו את זה מזווית אחרת, הם הביאו את זה מהזווית דווקא של הבעיות שהמשטרה צריכה להתערב והיא לא מתערבת.
דוד אמסלם: זה אלימות - - -
עבדאללה אבו מערוף: סליחה, אני רוצה להתערב.
עבדאללה אבו מערוף: המנכ"ל לביטחון פנים, הוא מתנגד לכסף?
עבדאללה אבו מערוף: תבקשו ממשרד האוצר.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא מבין מה הוויכוח הזה שאתם מתנגדים למימון.
<רותם פלג: לא ביקשתי כסף - - -
עבדאללה אבו מערוף: למה אתם עומדים על הרגליים האחוריות בעניין של הכסף ומתווכחים?
<רותם פלג: אני לא מתווכח על הכסף.
עבדאללה אבו מערוף: פתאום אתה מתווכח על הכסף עכשיו.
<רותם פלג: אני לא רוצה לקשור את שני הדברים אחד לשני.
<רותם פלג: זה מה שאני לא רוצה, לקשור את הדיון על אגרת השמירה לדיון הזה.
<רותם פלג: זה מה שאני לא רוצה.
<רותם פלג: הדיון על אגרת השמירה, תנהלו אותו, זה דיון שלכם.
דוד אמסלם: זה כמו שאתה לא רוצה לקשור בין מחיר הדלק לבין האוטו.
דוד אמסלם: נדבר על האוטו בלי קשר לדלק?
דוד אמסלם: זה ביחד, מה לעשות.
<רותם פלג: לשכנע אני כנראה לא אצליח, אני את שלי אמרתי.
<רותם פלג: מה שאני יכול לבקש זה רק דבר אחד, בואו נאריך את זה ובמקום לעשות בסוף 2018, נעשה את זה בסוף 2019.
דוד אמסלם: זו הבקשה של השר, עכשיו אמר לי העוזר של השר.
דוד אמסלם: אני מכבד את השר, אז אני מקבל את העמדה שלו בלי קשר לשום דבר.
דוד אמסלם: היות שהוא ביקש, אנחנו נעשה את זה לשלוש שנים.
אוסאמה סעדי: על כמה יישובים זה יחול?
<רותם פלג: יותר מ-70.
אוסאמה סעדי: שזה עולה על 16,000?
דוד אמסלם: נאריך את זה לשלוש שנים.
אוסאמה סעדי: מבחינת המגזר הערבי, כמה יישובים?
אוסאמה סעדי: מתוך 70, כמה יש?
<רותם פלג: יש הרבה.
<רותם פלג: הם מקבלים תעדוף.
עבדאללה אבו מערוף: סח'נין, קלנסואה, שפרעם, טירה.
<יפרח דוכובני: אום אל פחם, רהט, תל שבע.
עבדאללה אבו מערוף: יש לי רשימה.
עבדאללה אבו מערוף: עוד לא דנו על העניין.
<רותם פלג: רק צריך לזכור שלמגזר הערבי יש תוכנית נפרדת של הקצאת משאבים - - -
אוסאמה סעדי: זה לא זה?
דוד אמסלם: מה שאומר רותם שלמגזר הערבי הרי יש 1.2 מיליארד.
דוד אמסלם: אתה עושה לי פרצוף?
אוסאמה סעדי: אנחנו שומעים על זה כבר - - -
דוד אמסלם: לא "שומעים על זה", זה הלכה למעשה.
דוד אמסלם: לפני שבועיים ישבנו פה עם - - -
אוסאמה סעדי: כשלא היינו.
דוד אמסלם: - - - מינהל מקרקעי ישראל לגבי - - -
<רותם פלג: הקצינו כבר מאות שוטרים.
דוד אמסלם: כבר יש גיוס של שוטרים, זה לא דבר וירטואלי, זה קורה הלכה למעשה.
אוסאמה סעדי: אני מדבר פה על אכיפה עירונית.
אוסאמה סעדי: מתוך 70 יישובים ערבים, על כמה זה יחול?
דוד אמסלם: אני מחדד את התשובה.
דוד אמסלם: אני מחדד את מה שאמר המנכ"ל.
דוד אמסלם: הוא אומר: תשמע, במגזר הערבי בלי קשר לכלום, אנחנו כבר נעים שם בציר מסוים להגברת הביטחון.
דוד אמסלם: הרי בסוף, איך שלא תסתכלו על זה, אתה עובד על הגברת ביטחון.
דוד אמסלם: שם אנחנו הולכים בציר מסוים.
דוד אמסלם: לא מספיק, אבל שאפו לשר לביטחון פנים, וזו היתה יוזמה שלו, שהוא הביא לממשלה.
דוד אמסלם: זה אחד הדגשים מתוך שלושה.
דוד אמסלם: כאן מגיע לו צל"ש על הסיפור הזה.
אוסאמה סעדי: אני יודע, אדוני.
דוד אמסלם: בציר הזה, שזה קשור לרשויות באופן כללי, יש גם רשויות ערביות – לא נכנסתי לזה – לפי פרמטרים שהם קבעו, אבל ודאי וודאי שאם אני עושה ריכוז מאמץ כאן, בציר הזה, ודאי שהוא מקרין גם לצד השני.
דוד אמסלם: אומר רותם, ביישובים הערביים אנחנו נעים בשני צירים.
דוד אמסלם: זה ציר יותר עמוק בסיפור הזה של התגבור, ובקטע הזה אנחנו גם נעים, אבל בקצב קצת שונה.
<רותם פלג: אני רק אחדד לך את זה.
אוסאמה סעדי: לפני שתחדד, תבין מה מפריע לי.
אוסאמה סעדי: אנחנו בעד לתת הגברת אכיפה במיוחד לשיטור העירוני.
אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על נהיגה פרועה ודברים כאלה, כשאצלנו במגזר, כבר נמאס לנו מזה וכל הזמן מדברים על זה.
אוסאמה סעדי: יש עיריות שהעניין הזה של שיטור עירוני ופקחים עירוניים זה עובד ומתחילים לתת דוחות – מישהו בא ועולה על המדרכות, חוסם את כל הכביש.
אוסאמה סעדי: לכן אני שואל, כי ברשימה פה אני רואה רק את הערים הגדולות במגזר הערבי, באקה אל-גרבייה, נצרת, שפרעם.
דוד אמסלם: להתחיל מהקטנות?
אוסאמה סעדי: אני לא מדבר על הקטנות, אני מדבר על יישובים של 15,000.
<רותם פלג: ברשימה של ה-72 יש 12 רשויות ערביות, שזה יותר מחלקם באוכלוסייה.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם ביישובים היהודיים, ברובם אין להם.
אוסאמה סעדי: אני מדבר על כללי.
<רותם פלג: יש יותר מ-250 רשויות בישראל.
<עידו בן יצחק: כולל מועצות אזוריות.
<רותם פלג: גם מועצות אזוריות.
<רותם פלג: בקריטריונים שלנו המגזר הערבי מקבל את חלקו היחסי.
<גלית שרם: שריון.
<רותם פלג: יש שריון של רשויות בהתאם לחלק היחסי באוכלוסייה.
דוד אמסלם: דרך אגב, מתחילים בערים הגדולות יותר, בוודאי, שם האוכלוסייה יותר גדולה.
דוד אמסלם: נתחיל עם יישוב של 1,000 איש במקום יישוב של 40,000-30,000?
אוסאמה סעדי: דיברתי על 12,000, 13,000, גם אצל יהודים - - -
דוד אמסלם: אני דואג ליישובים הערביים.
דוד אמסלם: למה לא שאלת אותו למה לא כל היישובים היהודיים?
אוסאמה סעדי: לכן שאלתי על המספר, על ה-16,000 - - -
דוד אמסלם: שאלת רק על הערבים.
אוסאמה סעדי: התחלתי.
אוסאמה סעדי: אני אומר שזה כללי ב-16,000.
אוסאמה סעדי: גם יישובים של 15,000-14,000 - - -
דוד אמסלם: תהיה ממלכתי, תדאג לכולם.
אוסאמה סעדי: אתה היושב-ראש, אתה ממלכתי.
אוסאמה סעדי: כשאני אהיה שם, אני אהיה ממלכתי.
<רותם פלג: 16,000 נגזר מהאפקטיביות של הכוח.
<רותם פלג: הכוח "גדול" על תא שטח של רשויות קטנות.
<רותם פלג: היינו ב-20,000, עשינו לעצמנו בחינה מחודשת וירדנו ל-16,000.
<רותם פלג: זה לא שאנחנו מקובעים.
<רותם פלג: אם נראה בהמשך שאנחנו יודעים לעצב עוד - - -
דוד אמסלם: רבותי, אנחנו הולכים על הארכה של שלוש שנים?
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אחזור על כל הדברים, כבוד היושב-ראש, אם אתה מסכים שלוש שנים, בסדר.
דוד אמסלם: אנחנו מכבדים את השר שלנו, אוהבים אותו.
דוד אמסלם: זה אמיתי, הנושא הזה בליבו, בעיקר במגזר הערבי.
דוד אמסלם: הוא לקח את זה ברמה האישית, האמן לי.
דוד אמסלם: הכול נולד אצלו, אז שאפו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מדברים על המימון, עוד פעם אני אחזור על זה ואדגיש.
עבדאללה אבו מערוף: עניין האלימות הוא דווקא יותר ברשויות שהן במצב סוציו-אקונומי קשה, שם יש יותר אלימות ואנחנו עושים יותר אכיפה.
עבדאללה אבו מערוף: דווקא איפה שצריך לעשות אתה גם גובה מהם אגרה.
עבדאללה אבו מערוף: אתה עושה הפוך.
עבדאללה אבו מערוף: זה פרדוקס, אתה מגביר את האלימות שם.
עבדאללה אבו מערוף: לכן צריך להחריג, אפשר.
עבדאללה אבו מערוף: יש שם התנאים שיש.
עבדאללה אבו מערוף: אם יש רשות שיכולה לשלם והכל, היא יכולה, אבל השאר לא ישלמו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו חייבים לעשות סלקציה.
עבדאללה אבו מערוף: הערה שנייה, הסמכויות של הפקחים צריכות להיות מוגדרות.
עבדאללה אבו מערוף: הן עדיין לא מוסדרות.
<יואל הדר: מוגדר.
דוד אמסלם: לגבי שני הדברים, הרי עשינו דיונים בעבר גם לגבי הנושא הזה וגם לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: היות שגיבשתי את העמדה, דיברתי עם השלטון המקומי וגם השר לביטחון פנים ביקש להאריך לשלוש שנים – חשבתי שאנחנו הולכים על שנתיים – בשלב הזה נעשה גזור-הדבק.
דוד אמסלם: ניתן שלוש שנים ובמסגרת הזאת נבחן הכול.
<יואל הדר: עד סוף דצמבר.
דוד אמסלם: במהלך השנה הקרובה בלי נדר אני אכנס לעומק של הסיפור של האגרה הזאת.
דוד אמסלם: חשוב לי - - -
<יואל הדר: בכל מקרה זה יקרה, לא עכשיו.
דוד אמסלם: זה לא קשור אליכם, אני מדבר מול האוצר דווקא.
<קריאה: בדצמבר זה מגיע להארכת הוראת השעה.
דוד אמסלם: אמיר אדרי, כתפיסת עולם אני לא מקבל את זה.
דוד אמסלם: זה בדיוק כמו אגרת הכיבוי, שם זה יותר אכזרי טיפה אבל פה זה פחות מוצדק.
דוד אמסלם: נצטרך לחשוב איך אנחנו עושים את זה.
דוד אמסלם: אני אשב אתך, נראה בכמה כסף מדובר.
דוד אמסלם: אנחנו נבחן את זה, ולפי זה נחליט.
דוד אמסלם: יש דברים שבמדינה לא עושים.
דוד אמסלם: המדינה, כמו שאמרתי, לא משתפת את האזרחים שלה באגרות מהסוג הזה, לא בצבא ולא במשטרה.
דוד אמסלם: יש דברים שהם מדינתיים פר-אקסלנס.
דוד אמסלם: זה מה שנקרא: הם שם מלמעלה.
דוד אמסלם: זה גם הכבוד של המדינה, זה הבסיס של החוזה הבלתי כתוב בין המדינה לבין אזרחיה.
<אמיר אדרי: יש הרבה מדינות בעולם שהמשטרה היא מקומית, ובסוף זה חלק מהארנונה.
דוד אמסלם: אין בעיה - - -
<אמיר אדרי: אני לא אומר שהמשטרה בישראל היא מקומית, היא ארצית.
<אמיר אדרי: פה אנחנו מקימים צוות ייעודי בעיקר בבעיות ספציפיות של העירייה.
דוד אמסלם: לי אין בעיה - - -
<אמיר אדרי: אני תמיד פתוח לכל דיון אתך.
דוד אמסלם: אני אקח את הקו שלך ונתקדם אתו.
דוד אמסלם: נניח שאין משטרה, שהמשטרה בכלל לא רוצה, זה לא מעניין אותה – יש לי שוטרים שלי, עזבו אותי, אתם עירייה.
דוד אמסלם: נניח שבאים ואומרים: אנחנו רוצים עוד 20 פקחים, עשרה פקחים – תוריד זמר.
דוד אמסלם: אתה רוצה להעלות את הארנונה, תעלה את הארנונה.
דוד אמסלם: תבוא ותבקש: אני רוצה להעלות את הארנונה, נתווכח כאן אם מגיע לך העלאת ארנונה.
דוד אמסלם: נחליט שכן, תעשה מה שאתה רוצה עם זה.
דוד אמסלם: אתה ראש העיר, אתה מנהל את העיר שלך.
דוד אמסלם: אני לא אומר לך אם להוריד שתי מזכירות או לקחת שני פקחים או להוריד את הזיקוקים בחג העצמאות ולקחת רבע פקח.
דוד אמסלם: זו שאלה שלך, זו בעיה שלך.
דוד אמסלם: התושבים שלך בוחנים אותך בסוף בקלפי לפי איזה שירותים נתת להם.
דוד אמסלם: זו שאלה אחרת, אבל ודאי וודאי כשאתה נותן לו את האגרה, אתה מחריג את זה מהארנונה.
דוד אמסלם: אתה אומר: תשמע, ארנונה זה ארנונה, זה לא בשביל זה.
דוד אמסלם: זה תשלום נפרד.
דוד אמסלם: זה לא מסתדר לי בראש.
דוד אמסלם: החלטתם לכלול את זה שם, אין לי בעיה גם עם זה, זה ויכוח אחר.
דוד אמסלם: כך המדינה מתחילה להתנער מהשירותים שלה, והיא פותחת עוד סעיפים כאלה – נעשה אגרה פה, אגרה שם, לאט-לאט.
דוד אמסלם: בעוד 20 שנה נשאל את עצמנו על מה אתם גובים מס הכנסה, אחי – רק בשביל הגובים?
דוד אמסלם: זה יותר מדי.
דוד אמסלם: רבותי, נביא את זה לשלוש שנים?
עבדאללה אבו מערוף: אני עדיין בקשר למימון.
דוד אמסלם: אנחנו נשב עם האוצר.
דוד אמסלם: כרגע אם אנחנו לא מביאים את זה, אין כלום.
עבדאללה אבו מערוף: שיירשם בפרוטוקול שהתקצוב של כוח-אדם - - -
אוסאמה סעדי: לא דיברו על התקציב.
דוד אמסלם: אגרת השמירה אמורה לבוא אלינו בסוף השנה, אנחנו קשרנו את זה.
דוד אמסלם: זה באותו תקציב.
דוד אמסלם: אנחנו קשרנו את זה עם אגרת השמירה.
דוד אמסלם: עד סוף השנה אני אשב עם האוצר ונראה - - -
עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר באופן ממלכתי, אתה מבין.
עבדאללה אבו מערוף: נכנס עניין המימון, אתם עושים לשלוש שנים, אפילו ארבע שנים, אבל לרוב הרשויות הערביות שלוש שנים לא יהיה מספיק כוח, מספיק כסף, כדי לעשות אכיפה, ואנחנו מעוניינים שתהיה אכיפה, מעוניינים.
עבדאללה אבו מערוף: אמר חבר הכנסת סעדי, אנחנו מעוניינים.
עבדאללה אבו מערוף: תחריגו שיהיה מימון בכל הרשויות המקומיות.
<רותם פלג: יש מימון.
<רותם פלג: יש השתתפות של 80% מעלות המערך, 85% מעלות המערך.
אוסאמה סעדי: העיריות צריכות מצ'ינג של 20%?
<רותם פלג: 15%.
דוד אמסלם: מאגרת השמירה שהם גובים.
עבדאללה אבו מערוף: אני מתכוון למימון של כוח-אדם, למשכורות.
<רותם פלג: לזה זה הולך.
<רותם פלג: בשיטור העירוני יש כוח-אדם, רכב וקטנוע.
עבדאללה אבו מערוף: לא חשוב מה, שהבעיה של התקצוב לא תהיה החסם.
<רותם פלג: אני לא חושב שהיא החסם היום.
<רותם פלג: עשינו מהלך גדול מאוד בשנה האחרונה בהנחיית השר.
<רותם פלג: אני חושב - - -
דוד אמסלם: רותם, תן לי.
דוד אמסלם: בגדול, כמו שאמרנו, יש פה מצ'ינג בין הרשויות.
דוד אמסלם: דרך אגב, מי שלא עומד במצ'ינג, לא נכנס לתוכנית.
<רותם פלג: - - -
עבדאללה אבו מערוף: יש כאלה שב-15% לא יכולים לעשות.
אוסאמה סעדי: האם מרכז שלטון מקומי נמצא פה?
אוסאמה סעדי: מה הם אומרים?
אוסאמה סעדי: המצ'ינג של 15% זה בסדר?
<רותם פלג: היינו ב-50%.
דוד אמסלם: עד עכשיו הם היו ב-50% - -
<רותם פלג: התחלנו ב-50%, עלינו לשני שלישים - שליש, ועכשיו אנחנו ב-85%.
דוד אמסלם: - - בא השר ואמר: רבותי, אני אעשה דיפרנציאציה.
דוד אמסלם: בערים שהן ערים חלשות וברמה סוציו-אקונומית נמוכה, אנחנו נוריד את זה עד 15%.
דוד אמסלם: השר בא ועשה את זה באופן חמלתי, הוא אמר: תשמעו רבותי, ערים חזקות ישלמו 50% - - -
<רותם פלג: 66%.
דוד אמסלם: - - - שני שלישים אפילו.
דוד אמסלם: והערים החלשות ישלמו 15%.
דוד אמסלם: אני מדבר על התקרה.
עבדאללה אבו מערוף: המקסימום הוא 15%?
<רותם פלג: אפקטיבי.
דוד אמסלם: לכן עכשיו לא חובה.
דוד אמסלם: מי שלא רוצה לשלם, אין לו כלום.
דוד אמסלם: הם רוצים לתת מתנה, מבחינתם.
אוסאמה סעדי: אז אין לו פיקוח?
דוד אמסלם: יש לו הפקחים שלו, כרגיל.
עבדאללה אבו מערוף: מה שיש.
דוד אמסלם: מי שנהנה כאן זה הערים החלשות.
אוסאמה סעדי: הם ישלמו את ה-15%, ואז הם יכולים לקבל 85%.
דוד אמסלם: יש לי בעיה יסודית עם האגרה.
דוד אמסלם: האגרה לא קשורה עכשיו לחלשות, גם עם החזקות יש לי בעיה, בגלל שהאזרח משלם את זה.
דוד אמסלם: דווקא בערים האלה שאתה אומר שלא משלמים פחות, מפריע לי, בגלל שהוא משלם את זה מהארנונה.
דוד אמסלם: יש ערים שהולכים לתושב ואומרים לו: אדוני, תשלם אגרה מיוחדת חוץ מארנונה, זה מפריע לי.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נגד האגרה מבחינה עקרונית.
אוסאמה סעדי: מתי זה ייכנס לתוקף?
<רותם פלג: זה כבר בתוקף, מאריכים את זה - - -
אוסאמה סעדי: לא על ה-15%.
דוד אמסלם: זה בתוקף.
דוד אמסלם: אנחנו דחינו, אם אנחנו לא מאשרים, לוקחים להם את זה עכשיו, אין כלום.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש שניתן לזה שלוש שנים.
אוסאמה סעדי: אפשר לקבל דיווח לוועדה בסוף השנה מה המצב?
<רותם פלג: אתה מקבל בכל חצי שנה.
<יואל הדר: אם אתה רוצה פעם בשנה, גם אפשרי.
דוד אמסלם: אנחנו הולכים על המהלך הזה.
דוד אמסלם: דורון, רצית להגיד משהו.
<דורון יהודה: רק רציתי להדגיש שקודם כול כשאני שומע את כבוד היושב-ראש מדבר על דבר ברור, שהאגרות האלה לא ייפלו על ציבור הנכים שחי מ-2,300 שקל.
<דורון יהודה: אתה מדבר על הכלל, ואני קודם כול שמח, אבל אם יטילו אגרות, קודם כול אני רוצה שזה לא ייפול על ציבור הנכים שחי מסכומים נמוכים מאוד.
<דורון יהודה: דבר שני, גם הייתי מבקש שהפקחים ברשויות יעשו קורסים, גם על-ידי המשטרה, כדי לעשות את העבודה שלהם כמו שצריך ולא להטיל עלינו כל-כך הרבה קנסות כשבסופו של דבר אנחנו צריכים לרוץ ולבטל אותן, מה שלא קורה לנו עם המשטרה – בדיוק הפוך.
<דורון יהודה: למרות שעשינו חוק שהפקחים לא ייתנו דוחות לנכים כאשר הם לא מפריעים לתנועה, עדיין אנחנו מקבלים דוחות בלי סוף, וכדאי שהפקחים בכל הערים יעברו קורסים, כדי שידעו מה מותר ומה אסור, ושלא יטרטרו אותנו.
<דורון יהודה: תודה רבה.
דוד אמסלם: גם דבי ביקשה רשות דיבור.
<דבי גילד-חיו: קודם כול, אני מתנצלת.
<דבי גילד-חיו: יצאתי מאוד מוקדם ונתקעתי במיליון פקקים.
<דבי גילד-חיו: אני לא יודעת מה סוכם, הבנתי שאתם לא עושים את זה לחוק קבוע - - -
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את התנצלותך ואנחנו מתנצלים שלא הרגשנו עד שלא אמרת.
<דבי גילד-חיו: אני לא יודעת מה סוכם, רק הבנתי שאתם עושים עוד הארכה זמנית ולא קבועה.
<דבי גילד-חיו: אני מברכת על זה.
<דבי גילד-חיו: מאוד-מאוד בקצרה, אנחנו מלווים את החקיקה מאז שהיא התחילה, כבר כמה שנים טובות.
<דבי גילד-חיו: אנחנו מאוד מוטרדים מההפרטה של סמכויות משטרה לרשויות המקומיות.
<דבי גילד-חיו: מדובר פה בסמכויות שמעבירים אותן לפקחים שהם לא מוכשרים לעשות - - -
דוד אמסלם: את פותחת את הדיון, אין טעם.
<דבי גילד-חיו: באמת, דקה אחת.
דוד אמסלם: את הקדמת.
דוד אמסלם: בעוד שלוש שנים תבואי ותגידי את מה שאת אומרת.
<דבי גילד-חיו: הבנתי שהארכתם זמנית.
<דבי גילד-חיו: אחד הדברים הנוספים שאני לא יודעת אם טיפלתם בהם, שאין מנגנונים בכלל של תלונות מסודרות נגד הפקחים האלה, אם הם חורגים מהסמכויות שלהם.
<דבי גילד-חיו: כמובן גם הדיווחים – אני מנסה לקצר, להגיע לשורה התחתונה – לוועדה, שעד היום לא היו משמעותיים, לא היו עליהם דיוני עומק רציניים, וגם מבקר המדינה כתב את זה בדוח שלו.
<דבי גילד-חיו: בגלל שאיחרתי אני אסתפק בדברים האלה.
דוד אמסלם: רחלי הכהן, בבקשה.
דוד אמסלם: דוברת אחרונה ואחרי זה אני מביא את זה להצבעה.
<רחל הכהן: אני רק רוצה לציין עוד בעיה אחת שאולי כדאי לתת עליה את הדעת לפני הסיום והפיכת הוראת החוק להוראת קבע, והיא בעיה שנתקלנו בה בשטח לגבי אינטראקציה בעייתית בין אותם פקחים לבין קטינים.
<רחל הכהן: אני חושבת שצריך לתת לפחות הנחיות, ואם לא, אז בהכשרות, שיהיה איזה דגש, כדי שיוכלו להפעיל את החוק בצורה מיטבית גם לגבי קטינים.
דוד אמסלם: עידו, בבקשה.
<עידו בן יצחק: לפני שאני אקרא, אני רק אעיר שהגיעו אלינו הסתייגויות של סיעת מרצ, אבל הן לא רלוונטיות לשינוי במתכונת, ולכן אין צורך לדון בהן.
<עידו בן יצחק: זה יהיה תיקון לסעיף 23 לחוק ייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה), התשע"א-2011.
<עידו בן יצחק: "במקום יום ב' באדר התשע"ז, 28 בפברואר 2017, יהיה יום" – אני אבדוק את התאריך העברי – "31 בדצמבר 2019".
דוד אמסלם: מי בעד התיקון, שירים את ידו.
דוד אמסלם: התיקון עבר.
דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: התנהלות עיריית אשקלון בכל הקשור להיטלי פיתוח והליכי גבייה מול התושבים.
דוד אמסלם: אני אתן רקע לעניין, פנה אלי יהודי מבוגר בשם חיליק פולג וסיפר לי את הסיפור הבא.
דוד אמסלם: הוא אומר: תקשיב, דודי, ההורים של אשתי, זיכרונה לברכה, בשנות ה-50 רכשו קרקע באשקלון.
דוד אמסלם: הם היו ירושלמים.
דוד אמסלם: הנה, בדיוק עכשיו אני מספר עליך חיליק.
דוד אמסלם: הייתי רוצה שאתה תספר.
דוד אמסלם: אתה רוצה 20 שניות להתארגן?
<יחיאל פולג: התארגנתי.
דוד אמסלם: ברשותך, אני רוצה שתספר לג'נטלמנים שיושבים כאן את סיפור המעשה, כמו שסיפרת לי אותו.
<יחיאל פולג: הסיפור הוא קצר.
<יחיאל פולג: הוא מתחיל בשנת 1968.
<יחיאל פולג: בשנת 1968 מדינת ישראל החליטה להחתים אזרחים טובים על פרויקט לקראת העתיד, שקראו לו "פרדס בחיסכון".
<יחיאל פולג: בין האזרחים היו חותני ז"ל שהיה רואה חשבון, בין החותמים היה אבא של מירב, זכרונו לברכה, בין החותמים היה מי שהיה נשיא לימים, חיים הרצוג.
<יחיאל פולג: החתימו אותם על חוזה שמדינת ישראל חתמה מצד אחד בתור המחכירה, באמצעות מה שהיה מינהל מקרקעי ישראל בשם רשות הפיתוח, ומצד שני, מדינת ישראל, על-פי ייפויי כוח מהחשב הכללי בשם החוכר.
<יחיאל פולג: כך שכל מה שכתוב בפנים ידעו החוכרים אחרי שמדינת ישראל חתמה מול מדינת ישראל.
<יחיאל פולג: החוזה נחתם ב-1968 ל-49 שנה, החל משנת 1955.
<יחיאל פולג: זאת אומרת, 13 שנה רטרואקטיבית האנשים גם קיבלו משכנתאות לשלם את דמי החכירה עבור החכירה.
<יחיאל פולג: מי שעיבד את הפרדסים באותה עת זו חברת "הדרי ישראל" או מה שהיה שמה, לימים זה עובד על-ידי חברת "פרדס אינדיקט", ואחריה חברת "פרי אור".
<יחיאל פולג: השנים עברו, הזקנים, חלקם נפטרו, חלקם עדיין בחיים.
<יחיאל פולג: היה אמור להגיע עוד יהודי חשוב בשם אהוד הנקין, בן 96, שהוא היה מהחוכרים המקוריים, אבל מסיבות בריאותיות נבצר ממנו להגיע.
<יחיאל פולג: אנחנו הדור הבא שקיבל את המעמסה עליו מתוך מחשבה שעל 20 הדונמים שיהיו כנחלה יוכלו להקים שם גם בית ולחיות בנוף הפסטורלי של אשקלון.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאמרו להם "תוכנית פרדס לחיסכון", מה הרציונל שעמד מאחורי הדבר הזה?
<יחיאל פולג: הרציונל היה פשוט.
דוד אמסלם: מה אמרו להם?
דוד אמסלם: מה חמך, זיכרונו לברכה, אמר לך?
<יחיאל פולג: אתם תחסכו, ובבוא הימים, כשתפרשו לפנסיה, יהיה לכם מקור פרנסה, תוכלו לממש את זה.
<יחיאל פולג: זה יהיה שווה ערך להבטחת עתידכם, כמו קרן פנסיה או משהו אחר.
דוד אמסלם: מה שאני מבין ברציונל הוא שאתם תטעו פרדס - - -
<יחיאל פולג: הפרדס ניטע - - -
דוד אמסלם: הפרדס אמור להניב פרי, והפרי הזה זה הפנסיה שלהם.
<עדיאל שומרון: מילולית להניב פרי, לא כמו בבנק.
דוד אמסלם: פרי אמיתי פה, נקרא לו "תפוזים", (להלן – תפוזים, אשכוליות).
<יחיאל פולג: ולימונים.
<יחיאל פולג: חלק מהשטחים נמצאים איפה שיושב היישוב ששמו "ניצן", והיתה שם פליאה גדולה.
<יחיאל פולג: גם שם היה אחד מול אחד למיטב ידיעתי.
<יחיאל פולג: מי שהיה יושב-ראש חברת "פרי אור", שהשטחים היו חכורים על ידה שם, הוא היה יושב-ראש המינהלת שלקחה את הקרקעות מחברת "פרי אור" כדי לבנות את היישוב.
דוד אמסלם: פתחת תוכנית "המקור".
דוד אמסלם: בוא נתמקד בעניין הזה.
דוד אמסלם: אתה אומר שחמך זכרונו לברכה נטע שם בזמנו פרדסים, ואני מניח שמי שעיבד – עיבד, שלח לו את הצ'ק על התפוזים.
דוד אמסלם: עברו חלפו להם הימים, ואז כפי שסיפרת לי, אישתך שתחיה, שליט"א, ירשה את הדבר הזה.
דוד אמסלם: היו עדיין פרדסים?
<יחיאל פולג: היו עדיין פרדסים עד לאותה תקופה שמדינת ישראל קיצצה את הקצבת המים.
דוד אמסלם: באיזה שנה זה היה?
<יחיאל פולג: בשנת 1990 ומשהו לערך.
דוד אמסלם: בערך בשנת 1990 באו ואמרו לכם: רבותי, אנחנו מורידים את מכסת המים.
דוד אמסלם: היות שהפרדס גם צריך מים, אמרתם לעצמכם: אם אין מים, נעקור את הפרדס.
<יחיאל פולג: אני אומר בדיוק: בשנת 1994 הוועדה החקלאית של עיריית אשקלון שלחה לנו התראה.
דוד אמסלם: מה זה "הוועדה החקלאית"?
<יחיאל פולג: בעיר או ביישוב שיש בו אחוז מסוים של חקלאות יש ועדה חקלאית שעל פיה מתייחסים.
<יחיאל פולג: נחשבנו כחלק מהחקלאים.
<יחיאל פולג: הוועדה החקלאית שלחה לנו מכתב שמודיע לנו: כריתת וניקוי עצים.
<יחיאל פולג: העצים התייבשו.
<יחיאל פולג: לא תכרתו אותם, אנחנו נכרות לכם.
דוד אמסלם: תקבלו קנס.
<יחיאל פולג: לא רק קנס, יציתו אותם, ויהיה עליהם קנסות וצרות נוראיות.
דוד אמסלם: כל המרעין בישין.
<יחיאל פולג: נאלצנו לכרות ולעקור.
<יחיאל פולג: ירדנו ועקרנו.
<יחיאל פולג: ואז באה התקופה לחדש את החוזה, כי עברו 49 שנים - - -
<יחיאל פולג: 2004.
<יחיאל פולג: ב-2004 הסתיימו 49 שנים רטרואקטיבית.
דוד אמסלם: מתי כרתם את הפרדס?
<יחיאל פולג: ב-1995-1994.
דוד אמסלם: ב-1995-1994 כרתם את הפרדס ונשארה הקרקע.
<יחיאל פולג: כדי לעמוד בתנאים המינימליים של עיבוד לכאורה מצאנו מעבד שגידל שם חיטה, תפוחי אדמה, ירקות ואחר-כך צמחים ומוצרים חקלאיים שונים.
דוד אמסלם: ב-2004 הלכתם למינהל, חידשתם - - -
<יחיאל פולג: ביקשנו לחדש.
דוד אמסלם: זה כבר אתה, אני מבין.
<יחיאל פולג: אני פעלתי בשמה של רעייתי.
<יחיאל פולג: העסק לא היה כל-כך מהיר, הם לא רצו לחדש את החוזה.
<יחיאל פולג: הם טענו כל מיני טענות, דחו אותנו בלך ושוב, עד אשר היה דיון בבית המשפט, שנסחב מספר פעמים או מספר שנים, ובערך ב-2009-2008, אולי יותר מאוחר אפילו, על-פי פסיקת בית המשפט בבאר-שבע, המינהל חויב לחדש את החוזים, שוב רטרואקטיבית ל-2004.
<יחיאל פולג: זה חודש ויושבים ומחכים.
דוד אמסלם: תיצמד לעניין ואחרי זה נדבר על הסביבה.
דוד אמסלם: ב-2005-2004 עשו לכם חוזה חכירה רטרואקטיבית.
<יחיאל פולג: ב-2009-2008 רטרואקטיבית ל-2004.
דוד אמסלם: ל-49 שנים.
דוד אמסלם: הלכת הביתה, שמחת, עשית קידוש בבית הכנסת, ומה קרה מאז?
<יחיאל פולג: הייתי צריך לברך "הגומל".
<יחיאל פולג: מה שקרה מאז שביום בהיר אחד, מי שניהל את אגודת חקלאי אשקלון, שריכזה את כולנו ביחד, קיבל הודעה באמצעות משרד עורכי-הדין, שייצג אותנו באותו משפט, שלמנהל יש תוכניות על-פי ותמ"ל או משהו בדומה לזה.
<יחיאל פולג: לפני מספר חודשים.
דוד אמסלם: אתה אומר שמ-2004 אתם שמחים וטובי לב, מעבדים את הקרקע, או לא מעבדים, לא חשוב, יש לך חוזה חכירה.