GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה אבו מערוף: לא הבנתי למה.
עבדאללה אבו מערוף: תגידו לי למה.
עבדאללה אבו מערוף: מישהו הבין למה?
עבדאללה אבו מערוף: יש משרד האוצר, יש מס הכנסה שעושים לשכר, היטל מס.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע למה הוא בא?
עבדאללה אבו מערוף: אני מאוד מצטער, סליחה.
דוד אמסלם: עבדאללה, אני בסיכום, נשמה.
דוד אמסלם: אביגדור רוצה לבוא כמו כולם, הוא יכול לבוא - בוודאי.
דוד אמסלם: הם יזמו את החוק.
עבדאללה אבו מערוף: לא נגד, אבל לא הבנתי למה.
אביגדור יצחקי: אני במשרד האוצר.
עבדאללה אבו מערוף: אני מאוד מצטער, לא ידעתי את התפקיד שלו עכשיו.
דוד אמסלם: ביגדור הגיע מהזווית של ראש מטה הדיור.
דוד אמסלם: לא משנה, בוא נתקדם.
דוד אמסלם: כבר הרבה שנים אני רואה את האי-סדר שקיים בנושא ההיטלים, בלי קשר עכשיו לסיבה ולטריגר שזה הגיע לכאן.
דוד אמסלם: לדעתי, כלל הברזל שמקובל עלינו, ואני שמחתי שכמעט כולם פה הצטרפו, ואני מדבר בגרוסו מודו בהנחת עבודה שיש לנו פרויקט אחד ומדינת ישראל היא בעצם עיר אחת, זה שהעירייה לא תרוויח ולא תפסיד.
דוד אמסלם: יש ארנונה, הארנונה לא נגבית כדי לפתח את העיר.
דוד אמסלם: תפתחו את פקודת העיריות ותראו בשביל מה משלמים ארנונה לכן, מי שמפתח, מפתח, והעירייה גובה ארנונה בשביל לתחזק.
דוד אמסלם: לכן, אין לעשות את החיבורים האלה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, לרוב מי שבונה זה אנשים פרטיים, אין שום בעיה.
דוד אמסלם: לא גמילות חסדים.
דוד אמסלם: הם צריכים להרוויח גם כסף, וזה בסדר.
דוד אמסלם: אבל הם גם צריכים לגרום לזה שהעירייה לא תוציא כסף מהארנונה.
דוד אמסלם: זה הסיפור, זה המשוואה.
דוד אמסלם: כפוף לכל מה שאמרתי, ואני שמח שכמעט היתה הסכמה פה בין כולנו לגבי הדבר הזה, אני אומר לכם שהחוק הזה לא מבושל.
דוד אמסלם: הוא לא עשוי טוב.
דוד אמסלם: עדיין יש פה גופים שלא דיברו איתם.
דוד אמסלם: השלטון המקומי כרגע לא מתחבר לעסק הזה ברמה הרגשית.
דוד אמסלם: גם אם יש נקודת מחלוקת כזו או אחרת, עדיין אנחנו לא מחודדים שם.
דוד אמסלם: כנ"ל גם לגבי הנושא של נציגי המסחר והתעשייה בכובע הזה.
דוד אמסלם: לכן, אני מבקש שקודם כל תשבו איתם.
דוד אמסלם: על העקרונות סיכמנו.
דוד אמסלם: בסוף זה המספרים.
דוד אמסלם: אם היית שם בטבלה 10 שקלים אז אלה היו אומרים לך: מצוין, ודב היה אומר לך: מה פתאום?
דוד אמסלם: ככה זה עובד - תלוי מי מפסיד.
דוד אמסלם: לכן, אני חושב שצריך להביא את זה לקטע מאוזן.
דוד אמסלם: בוודאי שזה צריך להיות ארצי.
דוד אמסלם: אבל בארציות הכוונה היא לא שבכל מקום גובים אותו תעריף, כמו בארנונה.
דוד אמסלם: אגב, אנחנו הולכים לעשות סדר בארנונה.
דוד אמסלם: אני כבר עשיתי שלושה דיונים בנושא.
דוד אמסלם: בעוד חודשיים באים להציג לנו פה משרד הפנים.
דוד אמסלם: זה לא אומר שבכל שכונה משלמים בעיר אותו דבר.
דוד אמסלם: אבל יש עקרונות ארציים.
דוד אמסלם: בוודאי שיש שכונות חלשות שבהן נותנים ארנונה יותר נמוכה.
דוד אמסלם: אבל לכל יש עיר אותם כללים.
דוד אמסלם: זה לא שהעיר ההיא החליטה ככה וההיא מחליטה כך ונהיה כך.
דוד אמסלם: אנחנו רואים את כל האבולוציה של כל המספרים ואני אומר לכם שמכאן מתחיל כל הבלגאן.
דוד אמסלם: בגלל זה יש עיר אחת שגובה היום 40 שקל לארנונה למטר, ויש עיר שגובה 80.
דוד אמסלם: אם תבדקו אותי תראו שיש קורלציה כזו.
דוד אמסלם: ככל שאתה יותר עני גובים ממך יותר כי אין לך מאיפה להביא אז אתה מביא את זה מהארנונה.
דוד אמסלם: לכן, גם פה צריכים להיות כללים אחידים וארציים.
דוד אמסלם: ואליך דב, גם לתת טולרנס לראש העיר לקבל החלטה לפעמים כשבמקום מסוים דווקא הוא רוצה להדגיש את הפיתוח של המקום הזה.
דוד אמסלם: זה לא חייב להיות שזה 141.2 ואין בלתו.
דוד אמסלם: אפשר לייצר את הסכום, לתת לו טולרנס לשיקול דעת.
דוד אמסלם: אני מאמין שבכספים אין שיקול דעת.
דוד אמסלם: יש יחידות שלמות של המשטרה שמתעסקות רק עם שיקול הדעת הזה מבוקר עד לילה.
דוד אמסלם: לכן, אני אומר שאם נותנים שיקול דעת אז נותנים אותו בטווח הגיוני מסוים.
דוד אמסלם: אני אומר לכם שאם הסיפור הזה היה שיקול דעת של ראשי ערים, אז היו ראשי ערים או ראשי מועצות שהיו גובים 3 שקלים והיו כאלה שהיו גובים 500 - מה שבא להם.
דוד אמסלם: לכן, אני אומר שיש כללים וצריך להביא את זה לכללים, ובוודאי ובוודאי בסוף לייצר שיקול דעת כזה או אחרת, כי אחרת הוא יצטרך לבוא לפה, לכנסת, כל דקה בשביל כל 10 שקלים שינוי, וזה לא הגיוני.
יעל גרמן: איפה אנחנו התושבים שנצטרך לשלם כפול?
יעל גרמן: שילמנו פעם אחת, עכשיו נצטרך לשלם עוד פעם?
דוד אמסלם: הגברת גרמן, היית בישיבה אחרת, נכון?
יעל גרמן: גם אתה.
דוד אמסלם: נו, מה חידשת לי?
יעל גרמן: מה חידשת?
דוד אמסלם: לכן, דיברנו על זה כבר, ואמרתי את זה גם בהערה, ואני לא פותח את הדיון עכשיו.
דוד אמסלם: השלטון המקומי לא מייצג את עצמם, הוא מייצג את התושבים.
עבדאללה אבו מערוף: גם הטבלה צריכה להיות ככה.
דוד אמסלם: תנסו גם לייצר גם טבלה יותר ידידותית ויותר פשוטה .
דוד אמסלם: אין מקרא יוצא מדי פשוטו.
דוד אמסלם: ככל שהטבלה תהיה יותר פשוטה כך יהיה יותר קל להבין אותה וגם לתרגם אותה.
דוד אמסלם: לכן, אני באמת מבקש שתשבו איתם.
דוד אמסלם: כאן אני מודיע לכם שזה חייב להיות מסונכרן ברמה מאוד גבוהה עם הרשויות המקומיות, עם השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אני עומד על כך כי הם הפיבוט, כמו שאמרתי.
דוד אמסלם: את כל לשכות המסחר - אחלה, לשמוע.
דוד אמסלם: את בוני הארץ, לשמוע בוודאי.
דוד אמסלם: אבל השותף המרכזי שמשלם את החשבונות זה הם בסוף.
דוד אמסלם: הם חשובים לי הכי הרבה כרגע בסיפור הזה.
דוד אמסלם: לכן, אני מבקש שתשבו איתם.
דוד אמסלם: תגידו לי מתי אתם רוצים שאעשה את הדיון הנוסף.
דוד אמסלם: קחו לכם לפחות חודש.
<מעין נשר: נביא תוך עשרה ימים את ההערות?
דוד אמסלם: אתם לא תגמרו את זה.
דוד אמסלם: העסק כאן הוא הרבה יותר מורכב כי צריך להיכנס כאן להרבה זוויות: איזה נכסים, מתי גובים.
דוד אמסלם: היו פה הרבה מאוד הערות.
דוד אמסלם: אבל תשבו איתם, תעברו סעיף סעיף בחוק.
דוד אמסלם: דב, איתי, שבו איתם.
דוד אמסלם: תעברו סעיף, סעיף, סעיף, סעיף.
דוד אמסלם: תעשו פה עבודה.
דוד אמסלם: לדעתי, זה הרבה עבודה פה.
דוד אמסלם: יש פה ויכוחים על כל סעיף.
דוד אמסלם: קחו שלושה שבועות.
<מעין נשר: שבועיים להערות.
דוד אמסלם: מעיין אומרת שבועיים, אין לי בעיה.
דוד אמסלם: אם זה לא יהיה עוד שבועיים אני לא מקיים דיון.
<אורן הרמבם: אדוני היושב-ראש, אין שום אפשרות לעבור על המתודולוגיה והטבלאות תוך שבועיים.
<אורן הרמבם: זה פרק זמן בלתי אפשרי.
דוד אמסלם: אורן, לא קיבלת את זכות הדיבור.
<דב צור: רק שתהיה הנחייה פה אם זה לא עולה בחוק, שמה שעולה לשולחן הוועדה זה לא רק הסעיפים אלא גם התחשיב.
דוד אמסלם: אז אני מודיע.
דוד אמסלם: אני מסכים איתם בדבר אחד.
דוד אמסלם: אין דבר כזה שאנחנו עושים איזשהו מסגרת ותקנות שם.
דוד אמסלם: כאן יעלה הכול.
דוד אמסלם: אנחנו ננעל את הכול עם הטולרנס וגם עם שסתום.
דוד אמסלם: זה לא יהיה משהו ערטילאי שמישהו שם ישנה את המספרים - בוודאי.
דוד אמסלם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 46) (בחירות בבתי סוהר ובמקומות מעצר), התשע"ז-2017 (פ/2385/20) (כ/676), של חברי הכנסת אילן גילאון וחברת הכנסת עליזה לביא, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
עליזה לביא: כמו שהצגנו גם בדיונים קודמים, אנחנו מבקשים להעניק יכולת הצבעה לאסירים שנמצאים בתאי הכלא.
עליזה לביא: אנחנו מדברים על הצבעה לבחירות המקומיות.
עליזה לביא: זה קיים בבחירות הארציות, זה לא חל על האסירים שרוצים להצביע, להשתתף, לקחת חלק בבחירות המקומיות.
עליזה לביא: חשבנו, חבר הכנסת גילאון ואנוכי, להעניק להם את הזכות.
עליזה לביא: אנחנו דוגלים בלקחת חלק בצרכים של הקהילה, חלק במשחק הדמוקרטי, מתוך הבנה שהאנשים שמרצים את עונשם יחזרו לקהילה, יחזרו לחיים.
עליזה לביא: זו אחת הדרכים.
עליזה לביא: המגמה היום היא לבוא ולראות איך משלבים, איך מלמדים לקחת אחריות, להבין שהמרחב הציבורי הוא של כולנו.
עליזה לביא: אני חושבת שבחוק הזה יש הרבה כדי להשפיע על האחריות הזאת.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים את הצבעת החברים פה בוועדה, על-מנת באמת לסיים את זה, אדוני היושב-ראש, ולהעניק את הזכות הזאת שנמנעה עד כה.
אילן גילאון: הרעיון האזרחי ברור לגבי שילוב האנשים.
אילן גילאון: כל התיקונים נראים לי, למעט דבר אחד שלא הבנתי, וזה פרסום ההתרחשויות בבחירות, פרסום הרשימות על לוח.
אילן גילאון: נאמר לי על ידי השב"ס שזאת עלולה להיות בעיה בטיחותית, בעיה ביטחונית.
אילן גילאון: האם יש דרך שהמציאות שבה פוגש המצביע - במקרה הזה המצביע האסיר - את הבחירות, את פרסום הבחירות, את הרשימות תהיה מוקדם יותר מאשר בתוך הקלפי?
אילן גילאון: הוספנו פסקה שאומרת שיפרסמו על לוחות המודעות.
אילן גילאון: יכול להיות שטכנית יש בעיה לפרסם את כל הרשימות על לוח המודעות.
דוד אמסלם: בכנסת אין בעיה, יש רשימות ארציות.
דוד אמסלם: פה יש למעלה מ-250 רשויות שיש להן מועמדים פנימיים.
אילן גילאון: אני מדבר על זה שאנשים יוכלו לדעת, יוכלו להתלבט ולראות בעד מי הם מצביעים.
דוד אמסלם: הכיוון הוא לעשות חוברת כך שכאשר בן אדם מגיע לקלפי, הוא יפתח את החוברת.
אילן גילאון: לא כשהוא מגיע לקלפי, לפני שהוא מגיע לקלפי.
דוד אמסלם: איפה אתה רוצה לחלק את החוברות האלו?
אילן גילאון: אם אני מכבד את ההצבעה של האדם, אני לא אתן לו נייר לפני שהוא נכנס לקלפי, אני אתן לו לקרוא, להתעניין.
אילן גילאון: לפחות למראית עין אני אתן לו את דברים האלה.
דוד אמסלם: גם זה שמצביע בקטע המוניציפאלי מתעניין.
דוד אמסלם: הוא לא מגיע, רואה פלייר ומצביע.
אילן גילאון: איפה האפשרות להתעניין?
עליזה לביא: אפשר לשים את זה בכניסה לחדר האוכל.
אילן גילאון: שיהיה הפרש או מרחק של זמן בין ההצבעה לעיון.
דוד אמסלם: לי אין אידיאולוגיה בעניין, סך הכל אני מסכים איתך.
דוד אמסלם: השאלה היא טכנית: האם השב"ס יכול לעמוד בזה.
<אור אלדר: בהמשך להערות שקיבלנו מהוועדה והערות שקיבלנו ממשרדי הממשלה, עשינו מספר שינויים ותיקונים בהצעת החוק.
<אור אלדר: קבענו מספר הוראות שמבהירות את ההוראות שכבר היו קיימות בהצעת החוק.
<אור אלדר: הבהרנו שחברי ועדות הקלפי לא יהיו סוהרים.
<אור אלדר: לגבי התעמולה שמשודרת בכלי התקשורת, אנחנו מבהירים בהצעת החוק שהתרת התעמולה המשודרת לא מטילה חובה על שירות בתי הסוהר ועל המשטרה לספק את אותם כלי תקשורת לאסירים.
<אור אלדר: אנחנו מחילים את אותן הוראות על הבחירות לראש הרשות.
<אור אלדר: כמו שדיברנו, נמחקה החובה על השב"ס לפרסם לוח מודעות עם רשימות כל המועמדים.
<אור אלדר: לגבי ההוראות שנוגעות לסדרי ההצבעה ואופן קיום הבחירות בבתי הסוהר, בנוסח הקודם היה כתוב שההוראות האלו לא יפורסמו ברשומות.
<אור אלדר: אנחנו רצינו קצת לסייג את ההוראה הזאת, לקבוע שההוראות יפורסמו רק אם יש איזה שהוא צורך בהול לתקן את ההוראות הקיימות.
<אור אלדר: יש צורך לפרסם את ההוראות האלו באתר האינטרנט של משרד הפנים, לאחר מכן ברשומות.
<רון אלמוג: יש לנו 3 הערות לסעיף הזה.
<רון אלמוג: הערה ראשונה נוגעת למספר חברי הוועדה.
<רון אלמוג: בהצעת החוק נכתב 3, אנחנו מבקשים שייכתב שני חברים.
<רון אלמוג: לוועדת הקלפי לאסירים, בדומה לוועדת קלפי לחיילים, אין הרבה סמכויות של ועדת קלפי רגילה - היא לא סופרת את הקולות בסוף היום, היא לא מכריעה אם יש קול פסול או מעטפה פסולה, אין לה רשימת בוחרים.
<רון אלמוג: היא לא מזהה את הבוחר מול רשימת בוחרים, היא לא מסמנת מי נכנס ומי יצא, היא לא מקבלת שום החלטה.
<רון אלמוג: היא גם לא פוליטית, לכן לא צריך איזון בין מספר אי זוגי של חברים.
<רון אלמוג: ועדת הקלפי מזהה רק את האסיר מול התעודה שלו, לא מול רשימת בוחרים, לכן אין טעם ב-3 חברים.
אילן גילאון: לא יכולה להיות איזו שהיא מחלוקת בנושא של הקלפי?
אילן גילאון: עדיף שיהיה מספר בלתי זוגי.
דוד אמסלם: מה קורה בכנסת?
<רון אלמוג: ועדת הקלפי בכנסת היא ועדת קלפי של נציגי סיעות, היא ועדה פוליטית.
דוד אמסלם: אני מדבר על אסירים.
<רון אלמוג: גם באסירים זו ועדה של נציגי סיעות, לכן נקבע מספר אי זוגי.
דוד אמסלם: למה זה שונה מהמוניציפאלי?
<רון אלמוג: אין במוניציפאלי סיעות.
<רון אלמוג: בבחירות לכנסת יש סיעות ארציות שיכולות לשלוח נציגים.
<רון אלמוג: בבחירות המקומיות אנחנו לא יודעים אם זו סיעה של תל-אביב, סיעה של הרצליה או סיעה של נתניה.
דוד אמסלם: כל סיעה יכולה לשלוח נציג לבית סוהר?
דוד אמסלם: אתה בא פה מטעמי החיסכון, 2 במקום 3?
<רון אלמוג: אם היה צריך, היינו משקיעים את המשאבים בעוד חבר, בעוד 3 חברים.
<רון אלמוג: אין להם תפקידים לעשות בפועל, כיוון שאת הסמכויות שיש בוועדת קלפי רגילה אין בוועדת קלפי כזאת.
דוד אמסלם: בבחירות לכנסת יש ספר בוחרים?
<רון אלמוג: גם לכנסת אין שם ספר בוחרים.
<רון אלמוג: בכנסת יש נציגי סיעות, לכן צריך איזה שהוא איזון בין הסיעות.
דוד אמסלם: למה בכנסת צריך נציגי סיעות, הרי בסופו של דבר אנחנו מדברים על הליך טכני, אנחנו מדברים על כך שבבית הסוהר אין ספר בוחרים, אתה צריך לזהות אותו?
אילן גילאון: למה שניים?
<רון אלמוג: בגלל זה קבענו שהם יהיו עובדי מדינה.
דוד אמסלם: אני לא נכנס אם שניים, אחד או שלושה.
דוד אמסלם: מה שמפריע לי כאן זה שעושים את ההבדל בין הכנסת לעיריות.
אילן גילאון: יש סיבה לזה.
אילן גילאון: בכנסת יש סיעות.
דוד אמסלם: בבית סוהר העסק מתבצע בהליך טכני.
דוד אמסלם: אין ספר בוחרים בבית הסוהר, אין ספירת קולות.
דוד אמסלם: את אותה משימה שיש לו במוניציפאלי יש לו גם שם.
<רון אלמוג: גם אצל החיילים יש שניים.
אילן גילאון: אני לא רואה בזה בעיה.
אילן גילאון: מהבחינה הזאת גם יכולתם לשים אחד.
<רון אלמוג: הערה שנייה נוגעת למזכיר.
<רון אלמוג: בניגוד לוועדה בכנסת שיש מזכיר שממונה על ידי ועדת הבחירות המרכזית, כאן שני חברי הוועדה הם עובדי מדינה שממונים על ידי שר הפנים.
<רון אלמוג: אנחנו מבקשים שלא יהיה מזכיר, אלא שנקבע את התפקידים של חברי הוועדה בהוראות.
דוד אמסלם: מה איכפת לך שיהיה מזכיר?
<תומר רוזנר: יש לו תפקידים בחוק.
דוד אמסלם: מי מביא את המעטפות?
דוד אמסלם: אתה צריך שמישהו יבדוק שהקופסא ריקה.
דוד אמסלם: אם אתה אומר שהוועדה תבדוק, אף אחד לא יבדוק.
דוד אמסלם: כשיש לך מזכיר, האחריות היא של המזכיר, הוא המנהל.
דוד אמסלם: גם בחוק זה מוגדר.
<רון אלמוג: אפשר לכתוב שאחד מהם יישא בסמכויות של המזכיר.
דוד אמסלם: למה לך להתפלפל?
<רון אלמוג: המזכיר הוא עזר כנגד הוועדה.
דוד אמסלם: אתה אומר שמזכיר זה דבר טכני שלא קשור לוועדה.
<רון אלמוג: אם הבעיה היא סמכויות, אפשר לכתוב שאחד מהם יקבל את הסמכויות של המזכיר.
דוד אמסלם: האם אתה אומר שלמזכיר קלפי יש הליך טכני, הוא לא חלק מהוועדה?
<רון אלמוג: הוא נועד לאזן את ההרכב הפוליטי של ועדת קלפי רגילה.
<רון אלמוג: אנחנו ממנים כאן שני עובדי מדינה כחברי ועדה, אין לנו צורך במזכיר.
דוד אמסלם: מה התפקיד של מזכיר?
<רון אלמוג: מזכיר הוא זה שבפניו מזדהים בקלפי רגילה.
<רון אלמוג: הוא יכול גם להכריע לגבי הצבעה של בעלי מוגבלויות שצריכים מלווה.
אילן גילאון: האם זה דומה למה שקיים בבחירות לכנסת?
<רון אלמוג: זה דומה לחיילים ברשויות מקומיות.
דוד אמסלם: מה הסמכויות של מזכיר?
<רון אלמוג: את כל סמכויות המזכיר ועדת הקלפי תעשה.
<רון אלמוג: ועדת הקלפי תזהה, ועדת הקלפי תכריע לגבי מוגבלים בניידות, ועדת הקלפי תקבל את החומר.
דוד אמסלם: אומר לי היועץ המשפטי של הוועדה שלמזכיר יש סמכויות סטטוטוריות.
דוד אמסלם: מה הסמכויות שלו?
<רון אלמוג: הוא מזהה את המצביע, הוא מכריע לגבי מלווים שנכנסים, הוא אחראי על רישום הפרוטוקול, הוא מקבל ציוד, מוסר ציוד.
דוד אמסלם: מישהו צריך לזהות את המצביע?
דוד אמסלם: אם לא נכתוב מישהו באופן ספציפי, אף אחד לא יזהה את המצביע.
דוד אמסלם: נניח שבבית סוהר יש מישהו שזקוק לליווי.
דוד אמסלם: מישהו צריך להכריע אם כן או לא?
דוד אמסלם: יש פרוטוקול.
דוד אמסלם: נניח שנפלה התקרה, הלך האור בלילה.
דוד אמסלם: מישהו כותב על האירוע?
דוד אמסלם: מישהו כותב פרוטוקול מה קרה במהלך היום, נכון?
דוד אמסלם: מישהו צריך לבדוק את הציוד, למקם אותו?
דוד אמסלם: למה אתה חושב שלא צריך מזכיר?
<רון אלמוג: מי שיבצע את הפעולות של המזכיר זה אחד מחברי הוועדה.
דוד אמסלם: גם בקלפי רגילה אני יכול להחליט שאין מזכיר, שאחד מהוועדה יעשה את הפעולות, אבל כבר הגדרתם מזכיר.
דוד אמסלם: אם כבר הגדירו אותו שם, מה איכפת לך להגדיר אותו פה?
דוד אמסלם: שאחד מהם יהיה מזכיר.
דוד אמסלם: לא אמרתי לך לשלם לו יותר.
<רון אלמוג: מזכיר הוא לא חלק מהוועדה.
<רון אלמוג: כאן אנחנו קובעים ועדת קלפי שמורכבת משני עובדי מדינה מקצועיים.
דוד אמסלם: תקבע ועדה שמורכבת מאדם אחד פלוס מזכיר.
דוד אמסלם: או שנעשה שלושה: שניים פלוס מזכיר.
<רון אלמוג: בהוראות אנחנו קובעים את הסמכויות של ועדת הקלפי.
דוד אמסלם: כמה אנשים יש בוועדה רגילה?
<תומר רוזנר: לפחות שלושה.
<רון אלמוג: ועדת קלפי רגילה מורכבת מ-3 נציגי סיעות.
דוד אמסלם: פלוס מזכיר?
<רון אלמוג: פלוס מזכיר.
<רון אלמוג: היא מתכנסת לפעמים עם מזכיר לבד, או עם מזכיר וחבר נוסף.
דוד אמסלם: זה יכול להיות אחד פלוס מזכיר.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך להיות כאן מזכיר.
דוד אמסלם: אם תחליט שיש בעיה, נשים שני נציגים פלוס מזכיר.
<רון אלמוג: הערה שלישית נוגעת לסעיף (ג).
<רון אלמוג: אנחנו חושבים שההוראה הזאת מיותרת, היא יוצרת לנו קושי בפרק של החיילים.
<רון אלמוג: סעיף 34(ה) מאפשר לשלוח משקיפים של רשימות שמתמודדות בבחירות.
דוד אמסלם: אמרנו שאין משקיפים.
<רון אלמוג: זה כבר ברור מהחוק.
<רון אלמוג: להוסיף את ההבהרה הזאת יוצר לנו קושי מול הפרק של החיילים.
<רון אלמוג: בחיילים אין סעיף כזה.
<תומר רוזנר: אנחנו נוסיף אותו גם בחיילים.
דוד אמסלם: אין בעיה, זה הליך טכני.
<עמי ברקוביץ: אני תוהה אם ציון שם המועמד הראשון ברשימה לא עלול ליצור פה בלבול, לאור העובדה שתהיה רשימה נוספת של מתמודדים על ראשות הרשות.
<עמי ברקוביץ: מכיוון שלא כל מועמד ראשון ברשימה הוא בהכרח מתמודד, יכול להיות פה בלבול.
<תומר רוזנר: במקום שם המועמד הראשון יהיה שם המועמד לראשות הרשות.
<רון אלמוג: יש כאן פער מול החיילים.
<רון אלמוג: אנחנו מבקשים להחיל את זה גם על חיילים, או להוריד את זה.
<אור אלדר: בסדר, נחיל את זה גם על חיילים.
אילן גילאון: מה הוא האופן שבו אנחנו מפרידים מבחינת הזמן?
אילן גילאון: אני מדבר על מה שרצינו לעשות בלוחות המודעות.
עליזה לביא: אני מציעה שתהיה חוברת.
דוד אמסלם: אני מניח שזה מה שיקרה.
דוד אמסלם: שלא ישימו פלקטים, אחרת יצטרכו את כל החומה של בית הסוהר.
אילן גילאון: זה חייב להיות רשום.
דוד אמסלם: אומר אילן שאנחנו צריכים לעשות את המקסימום כדי שאנשים יקבלו את האינפורמציה.
דוד אמסלם: מצד שני, יש מגבלות בבתי סוהר שאנחנו לא מודעים להן - כניסת חומרים, פיזור שלהם.
דוד אמסלם: איך אנחנו מאזנים בין הדברים?
<שמעון בר גור: בבית סוהר שיש בו 1000 אנשים יש אסירים שמשתייכים ל-160 רשויות מקומיות.
<שמעון בר גור: ההדבקות לא באות בחשבון.
<שמעון בר גור: עלה במהלך הדיונים שתהיה חוברת מאחורי הפרגוד וגם במקום הציבורי שמתקיימת בו ההצבעה.
אילן גילאון: לא יכול להיות מאחורי הפרגוד, אף אחד לא קורא תעמולה מאחורי הפרגוד.
<שמעון בר גור: המפקח על הבחירות יספק לנו את החוברת מספיק זמן לפני הבחירות.
<שמעון בר גור: היא תונח במשרד מפקד האגף.
<שמעון בר גור: שם האסירים יוכלו להסתכל בה בזמנם החופשי.
דוד אמסלם: איך מתבצעת ההצבעה בפועל?
דוד אמסלם: האם מוציאים כל אסיר, או שמרכזים אותם באיזה חדר?
<שמעון בר גור: בבחירות הארציות יש סדר גודל של כ-60 קלפיות.
<שמעון בר גור: חלקן ניידות, חלקן נייחות.
<שמעון בר גור: הניידות הולכות לאותם מקומות של אגפים סגורים שבעייתי למיין את האסירים למקום ציבורי.
אילן גילאון: הקלפי מגיע לכל אסיר ואסיר באגף הסגור?
דוד אמסלם: רוב האסירים לא נמצאים באגפים הסגורים.
דוד אמסלם: אני לא בקי בהתנהלות היומית, אבל אני מניח שיש מקומות שבהם הם מתרכזים.
<שמעון בר גור: משרד מפקד האגף נמצא באגף עצמו.
<שמעון בר גור: כשהם יוצאים לחצר, הם יוכלו לראות את זה.
עליזה לביא: למה לא בכניסה לחדר האוכל?
דוד אמסלם: עכשיו אמרת שהם יוצאים לחצר.
דוד אמסלם: מה דעתך שזה יהיה בחצר, הרי כולם בסוף נפגשים בחצר?
<שמעון בר גור: כדי שלא יהיה בלאי מואץ.
<תומר רוזנר: השאלה אם אתם רוצים לקבוע את זה בחוק, או שאתם רוצים להשאיר את זה להוראות.
<שמעון בר גור: אנחנו נשים את זה באגף שנגיש לכלל האסירים.
אילן גילאון: אני מציע לציין זמן סביר לקבלת החוברת.
<שמעון בר גור: מתי שנקבל את זה.
<שמעון בר גור: זה תלוי בלוחות הזמנים של המפקח.
<יוסף ברון: את אותו הליך שמבוצע בהצבעה בצבא נעשה גם פה.
<יוסף ברון: באותה חוברת אנחנו מרכזים את כל הרשימות, את כל המועמדים.
אילן גילאון: אנחנו דיברנו על מגוון מיקומים בהם אתם יכולים לשים את זה.
אילן גילאון: אני אומר שזה לא יהיה במשרד של מפקד הכלא.
<שמעון בר גור: זה יהיה נגיש לכלל האסירים באגף.
אילן גילאון: שזה לא יהיה במקום של מקור סמכות שמטיל את חיתתו על אחרים.
<יוסף ברון: אם תשים את זה בחדר של אסיר, אחרי 10 דקות לא תהיה חוברת.
דוד אמסלם: אנחנו משאירים את זה להחלטות שלכם.
דוד אמסלם: אני סומך עליכם שתעשו את האיזונים.
<תומר רוזנר: מה לגבי הנושא של מספר החברים?
<רון אלמוג: אפשר להציע שאחד החברים ימלא את תפקידי המזכיר.
דוד אמסלם: אין לי בעיה, אבל מי זה האחד הזה שימלא?
דוד אמסלם: אם שולחים שני אנשים, כל אחד חושב שזה השני.
דוד אמסלם: מזכיר יש אחד, יש לו כתב מינוי.
דוד אמסלם: מפקד בית הסוהר יקבע מי זה המזכיר?
<עמי ברקוביץ: מי שממנה את הוועדה.
דוד אמסלם: אז תמנה מזכיר.
<רון אלמוג: בגלל זה הצענו את האפשרות שאחד מהחברים ימלא את תפקידי המזכיר.
<רון אלמוג: אנחנו מציעים שייכתב שאחד החברים הוא זה שימלא את תפקידי המזכיר.
עליזה לביא: בוא נשאיר את זה שניים פלוס מזכיר.
<רון אלמוג: הסברנו ששלושה אנשים מיותרים כאן.
<תומר רוזנר: תגישו הסתייגות.
דוד אמסלם: על כמה קלפיות מדובר בבתי הכלא?
<שמעון בר גור: 60.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על 60 אנשים.
דוד אמסלם: זה מה שמטריד אתכם?
<רון אלמוג: מה שמטריד אותנו זה מה הם יעשו בפועל.
דוד אמסלם: יוכי, מה אתם חושבים שצריך להיות מבחינת השליטה, מבחינת הנראות?
<יוכי גנסין: היו לנו ויכוחים בישיבה שהייתה בשבוע שעבר בלשכה המשפטית בראשותו של תומר.
<יוכי גנסין: אנחנו לא ראינו שום הצדקה לשנות מהנוהל הרגיל.
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את העמדה שלכם בעניין הזה.
דוד אמסלם: אנחנו נלך על שניים פלוס מזכיר.
דוד אמסלם: אם תרצו, תגישו הסתייגות.
<אור אלדר: הסכמנו לתקן את הפרק שעוסק בחיילים כך שלא יחולו ההוראות על המשקיפים.
<אור אלדר: הסכמנו גם לגבי הסמכויות המיוחדות.
<אור אלדר: הסכמנו לכך שבמקום השם הראשון של המועמד הראשון בתא ההצבעה יהיה שם המועמד לראש הרשות.
דוד אמסלם: מה שתיקנו.
<רון אלמוג: אנחנו נעביר לשר את האפשרות לשקול להגיש את הנימוק שלנו כהסתייגות.
דוד אמסלם: מי בעד הצעת החוק?
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא : סוגיות של ועדת גבולות, הסדרת קרקעות והבניה הלא חוקית במועצות המקומיות בועינה-נג'ידאת, שיבלי-אום, אלג'נם ובית זרזיר.
דוד אמסלם: עשיתי סיור לפני כשבוע וחצי באזור הצפון.
דוד אמסלם: הייתי בישובים, נפגשתי עם ראשי המועצה.
דוד אמסלם: הם העלו בפניי מספר נושאים.
דוד אמסלם: ביקשתי מהם להתמקד בשני נושאים: אחד, ועדת גבולות, ושניים, הסדרת הקרקע הלא חוקית, הבנייה הלא חוקית במועצות האלו.
דוד אמסלם: אני לא כל כך מכיר את ההסכם שהיה שם.
<שבלי נעים: אני אדבר על שתי נקודות שמאוד חשובות לי, שזה ועדת גבולות והסדרת קרקעות אצלנו ביישוב.
<שבלי נעים: פרופסור ראסם חמאייסי עשה לנו תכנית להרחבת תחום השיפוט שלנו ביישוב.
<שבלי נעים: ביקשנו לכלול את הר תבור, מה שיעשה מינוף כלכלי אצלי בישוב.
<שבלי נעים: הדבר השני זה הסדרת קרקעות.
<שבלי נעים: יש אנשים שמחזיקים את האדמות אצלנו עשרות שנים, מלפני קום המדינה.
<שבלי נעים: אנשים רשמו את האדמות על שם הנציב העליון.
<שבלי נעים: אני לא יכול לקדם ולשווק מגרשים, כי אנשים שמים את היד שלהם על האדמה הזאת.
<שבלי נעים: כמעט היה רצח לפני 3 חודשים.
<שבלי נעים: כל הכוחות הגיעו לשיבלי.
טלב אבו עראר: אנשים תובעים בעלות על הקרקע.
<שבלי נעים: הקרקע היא בשביל התושבים.
דוד אמסלם: מה היה ההסדר?
<שבלי נעים: לפני 30 שנה היה הסדר.
דוד אמסלם: אתה סיפרת לי שהמדינה הגיעה איתכם להבנה על שליש, שני שליש.
<שבלי נעים: נכון.
<שבלי נעים: כשהמינהל הציע שליש ושני שליש, לא הייתה מודעות, אנשים לא היו מוכנים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, שליש יישאר אצל האנשים, שני שליש ילך לטובת הציבור.
<שבלי נעים: כן.
<שבלי נעים: היום אני מחדש את החוזה הזה.
דוד אמסלם: אתה אומר שלא הייתה בשלות של התושבים באותה נקודת זמן, לכן הסידור הזה לא הלך לאף מקום.
<שבלי נעים: נכון מאוד.
<שבלי נעים: היום אנחנו רוצים לחדש את זה.
<שבלי נעים: יש הבנה אצל התושבים, הם מאוד רוצים לעשות את זה.
דוד אמסלם: אתה אומר שהיום יש יותר בשלות, התושבים רוצים ללכת לכיוון ההסדרה הזאת.
דוד אמסלם: הנושא השני שדיברת איתי עליו הוא הנושא של ועדת הגבולות והשטח הגלילי.
דוד אמסלם: יש את הר תבור.
דוד אמסלם: אתה אומר שהוא לא שייך לאף מועצה, אף אחד לא מטפל בו.
דוד אמסלם: סיפרת לי שאתם מעלים לשם חבר'ה צעירים, תנועות נוער, כדי שינקו.
דוד אמסלם: זאת פעילות מאוד מבורכת, מאוד יפה מבחינה חינוכית.
דוד אמסלם: אתה מבקש לצרף את זה לישוב.
דוד אמסלם: דיברת איתי גם על הוואדי שחוצץ בין שני חלקי היישוב.
דוד אמסלם: אתה אומר שהחברה להגנת הטבע מוכנה לצמצם את אותו חיץ, אתם רק רוצים את העזרה של המינהל.
דוד אמסלם: שי, אתה מכיר את הסוגיות?
<שי קרפ: את הסוגיה הראשונה אני מכיר.
<שי קרפ: העניין של ועדת גבולות הוא בסמכות משרד הפנים.
<עאטף גריפת: היישוב בית זרזיר סובל במשך שנים ממצוקת דיור חמורה.
<עאטף גריפת: הדבר הזה מוביל לבנייה בלתי חוקית.
<עאטף גריפת: גבול השיפוט של היישוב נמצא בצמוד לבתים בנויים.
<עאטף גריפת: המובלעות שבתוך שטח השיפוט הן אדמות פרטיות של אנשים שגרים מחוץ ליישוב.
דוד אמסלם: אתה אומר שהאדמות בתוך היישוב שייכות לאנשים שלא גרים ביישוב?
<עאטף גריפת: נכון, זה אדמות פרטיות.
דוד אמסלם: מה הם עושים איתן?
<עאטף גריפת: הן אדמות חקלאיות.
<עאטף גריפת: היישוב אצלי מורכב מ-5 שבטים, כאשר כל שבט חי חיים אוטונומיים בגבעה שלו, עם הגבולות שלו.
<עאטף גריפת: גבול השיפוט שלנו הוא על הבתים, כאשר מעבר לבתים אי אפשר לבנות.
<עאטף גריפת: הגשנו תכנית על מנת לאפשר לצעירים לבנות מחוץ ליישוב.
דוד אמסלם: אחת הבעיות שמסבכת את האירוע זה שאין נטייה ביישובים הערביים למכור קרקעות.
דוד אמסלם: אם למישהו יש 5,6 דונם, הוא שומר אותם לנינים שלו.
דוד אמסלם: לשכן שלו, שיש עשרה ילדים, אין איפה לבנות.
דוד אמסלם: נוצר מצב לא הגיוני.
דוד אמסלם: זה לא קורה באוכלוסייה היהודית, כי רוב הקרקעות הן קרקעות מדינה.
דוד אמסלם: גם לרוב היהודים אין בעיה למכור את הקרקע.
דוד אמסלם: הבנתי שיש פה תפישת עולם בעייתית.
<עאטף גריפת: אני מובלעת בתוך השטחים של מועצה אזורית עמק יזרעאל.
<עאטף גריפת: יש לי תחנת דלק בתוך היישוב ששייכת לדור אלון.
<עאטף גריפת: התחנה הזאת שייכת לשטח שיפוט עמק יזרעאל, כאשר בפועל מי שנותן לה את השירות זה אני, כי היא נמצאת בתוך היישוב שלי.
דוד אמסלם: הוא משלם את הארנונה לשם?
<עאטף גריפת: כן.
<עאטף גריפת: אני זה שמפנה את האשפה.
דוד אמסלם: בחינם?
<עאטף גריפת: בחינם.
<עאטף גריפת: אני נותן את כל השירות.
אוסאמה סעדי: יש כמה מקומות כאלה.
אוסאמה סעדי: בנצרת יש מתחם גדול ששייך לנצרת עילית, כאשר עיריית נצרת נותנת את כל השירותים.
<עאטף גריפת: אני מפנה את האשפה על חשבון הארנונה של התושבים שלי.
<עאטף גריפת: אני רוצה לדבר על הקרקעות ששייכות לאנשים מחוץ ליישוב שלי.
<עאטף גריפת: אם הדונם שווה 100 אלף שקל, הם דורשים 2 מיליון שקל.
<עאטף גריפת: גם ככה הם לא רוצים למכור.
<עאטף גריפת: קיימתי 3 דיונים עם מועצה האזורית עמק יזרעאל על מנת להגיע להבנות.
<עאטף גריפת: בפגישה הראשונה אמרו לי שאני חוצפן, בפגישה השנייה הם כבר ירדו מהעץ.
<עאטף גריפת: אמרתי להם שזכותי לבקש מה שאני רוצה, זכותם להתנגד.
דוד אמסלם: למה הם אמרו שאתה חוצפן?
<עאטף גריפת: כי אני מעז לבקש אדמות בשטח שלהם.
דוד אמסלם: אתה ביקשת להגדיל את תחום השיפוט שלך על חשבון הקרקעות שלהם.
<עאטף גריפת: קיימתי 3 דיונים איתם, עוד 2 דיונים עם בית לחם ובית שערים.
<עאטף גריפת: נתקלתי בקיר.
<עאטף גריפת: הם לא מוכנים מטר אחד.
<עאטף גריפת: הם אמרו לי לקנות את האדמות של האנשים שגרים מחוץ ליישוב.
דוד אמסלם: יש לכם תכנית מתאר?
דוד אמסלם: מתי היא נכנסה לתוקף?
<עאטף גריפת: התכנית קיימת ממזמן, אבל נתנו לה תוקף ב-2011.
דוד אמסלם: תכנית המתאר לא התייחסה לגידול?