GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ארז קמיניץ: בסופו של דבר, במקום שבו יש תכנון מאושר אבל גם במקום שיש בו תכנון בתהליך שהוא בתוך מוסד התכנון כבר, ברור איך רוצים לראות פחות או יותר את מרחב התכנון המקומי.
<ארז קמיניץ: אם כבר ידוע איך רוצים לראות את מרחב התכנון המקומי, הרי כל פעולה בניגוד לתכנית הזאת שנמצאת בהכנה היא פעולה שמסכלת את התכנון.
<ארז קמיניץ: אם היא מסכלת את התכנון, זה הזמן של האכיפה התומכת בהסדרה להיכנס לתמונה.
<ארז קמיניץ: אם יש תכנון מתארי ובתכנון המתארי הזה מסומנים הכבישים המרכזיים או שטחי הציבור המרכזיים ובא מישהו ובונה על הכביש או על השטח הציבורי, הלכו לך שנים של תכנון.
<ארז קמיניץ: אדוני שאל מה קורה עם תכניות שנמשכות בתהליך עשר שנים?
<ארז קמיניץ: זו תשובה למה תכנית מאתרית צריכה להימשך עשר שנים.
<ארז קמיניץ: כי בסוף מישהו בנה על הכביש ועכשיו תשבור את הראש איך ואיפה להעביר אתה כביש למקום אחר.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו תומכים תמיכה מלאה באכיפת החוק של מי שבונה על כביש.
דוד אמסלם: נא להוציא את חבר הכנסת זחאלקה החוצה.
זאב בנימין בגין: הוא אמר דבר חיובי.
ג'מאל זחאלקה: לא קראת לי לסדר אפילו לא פעם אחת.
ג'מאל זחאלקה: ליושב-ראש יש משהו נגדי, אני רק פותח את הפה הוא מוציא אותי.
דוד אמסלם: אתה צועק בלי רשות.
ג'מאל זחאלקה: לא קראת לי לסדר, אבל בסדר, אני סולח לך.
דוד אמסלם: אתה צודק, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.
דוד אמסלם: אתם מבינים שאני רוצה לקדם את הדיון?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אמר דבר חשוב.
דוד אמסלם: גם אם הוא אומר דבר חשוב.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש רמה של להשאיר את תכנית המתאר, לא לתקוע אותה ויש רמה של תכניות מפורטות שיטפלו ואז לא יהיה פתרון.
דוד אמסלם: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה עושה מה שאתה רוצה בדיון הזה.
דוד אמסלם: אני מכבד אתכם, אני לא רוצה להוציא אתכם אבל אתם מאלצים אותי ובסוף אתם נעלבים כי אני מוציא אתכם.
דוד אמסלם: תשב אתו, תקבע אתו פגישה כמו שאני קובע אתם פגישות ותדברו על זה.
<שירה ברנד: נגיע גם לתכנון המפורט.
<שירה ברנד: אני רוצה להסביר שמבחינת התקציב שהממשלה משקיעה - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את העניין, אני רוצה לומר משהו עקרוני, יש תכניות מתאריות שמתארכות.
דוד אמסלם: לפעמים יש עבירת בניה כזו או אחרת ומנסים לחפש לזה פתרון.
דוד אמסלם: האם אי-אפשר לחלק את זה לשניים, מה שנקרא דבר עקרוני, גבולות היישוב, הקווים המרכזיים, שעדיין יוכל להיות שהתכנית המתארית לא מאושרת אבל אנחנו יודעים פחות או יותר את הקו שלה ואז אומרים ליישוב, זה העניין, יש פה קצת בעיות אבל אלה הכללים כרגע.
דוד אמסלם: אז אנחנו יכולים להתבסס על זה גם בלי שזה מאושר באופן פורמאלי.
<שירה ברנד: ברור, זה מה שאנחנו עושים.
<ארז קמיניץ: אבי יציג את זה מאוחר יותר.
<ארז קמיניץ: זאת כלה תורה על רגל אחת בהקשר של מדיניות האכיפה.
<ארז קמיניץ: לכולם ברור שבתים בלב המרקם הבנוי, בחלב אום אל פחם, מקום שבו גם אם הוא לא מאושר מפורט עכשיו יאושר מפורט אחר-כך, זה לא בראש סדר העדיפויות של האכיפה.
<ארז קמיניץ: אבל אדוני נגע בדיוק בנקודה הנכונה.
<ארז קמיניץ: כאשר עושים תכנית מתאר חדשה עם הפנים ל-2020 או 2030 או 2040 ומישהו מחליט שהוא בונה בחוץ ולא שומר על עתודות הקרקע ל-2150, אז זה המקום שבו אבי צריך להיכנס ולהגיד שזה לא יהיה.
דוד אמסלם: אני רוצה להציע הצעה לא פורמאלית, שגם בהליך התכנון המתארי צריכים להיות שני מצבים.
דוד אמסלם: יש המצב של הקווים הכלליים ואפשר להגיד לרשות, אלה הקווים הכלליים, מי שחורג מהם בוודאי לא יהיה.
<שירה ברנד: זה בדיוק התהליך שאנחנו עושים.
<ארז קמיניץ: החלטת רשות לתכנית להפקדה, יש בה אמירה, היא כבר אמירה תכנונית.
<שירה ברנד: אנחנו שלב אחד קודם.
<שירה ברנד: אני שאישית ישבתי עם כל ראשי הרשויות במגזר הדרוזי וסגרנו.
<שירה ברנד: לא עם כולם הגענו עד שלב הסיום, אבל אנחנו מתקדמים מאוד לשם.
<שירה ברנד: סגרנו את הקו הכחול כדי שזה יהיה ברור, עוד לפני שהתכנית מופקדת, שיהיה ברור המתווה, הגבול של הקו הכחול העקרוני והשלב הבא הוא להתקדם בתוך התכנון.
זאב בנימין בגין: הבעיה היא עם שטחי הציבור.
<שירה ברנד: המדינה משקיעה הרבה מאוד כסף על תכניות מאושרות - 25 מיון ששקלים, על תכניות בהליכים סטטוטוריים - 138 מיליון שקלים ויש לנו את שפרעם שקבלה ישירות את התקציב אליה כדי שהיא תבצע את התכנון בעצמה.
<שירה ברנד: אנחנו רואים שאם נחלק את זה לפי המגזרים אז המגזר הערבי מקבל 125 מיליון שקלים, הדרוזי 25 מיליון והבדואים אלה הבדואים בצפון, זה לא כולל את התקציבים שמשרד החקלאות נותן לרשות הבדואים, אלה לא נתונים שנמצאים בידינו, זה מדבר רק על הבדואים באזור הצפון.
<שירה ברנד: הרבה מאוד כסף מושקע בתכנון והושקע בתכנון בשנים האחרונות.
<שירה ברנד: אני רוצה לתת דוגמאות לתכניות הפיתוח ולתכניות המתאריות שנתנו.
<שירה ברנד: בממוצע אנחנו מרחיבים את תחום הפיתוח בכ-50% ביחס לקיים.
<שירה ברנד: שאלתם על תמ"א 35, לא הכול צריך להיות מתמ"א 35, אפשר במסגרת התכנון הקיים, במסגרת תכנית המתאר המחוזית, אם צריך עם הקלות קטנות, אנחנו גם עושים את זה בתכניות לישובים.
דוד אמסלם: במסגרת מה?
דוד אמסלם: ציפוף?
דוד אמסלם: שינוי ייעוד קרקעות?
<שירה ברנד: הגדלנו תוספת של למעלה מ-90% משטח הישוב הקיים.
<שירה ברנד: אנחנו נותנים תוספות במסגרת התכנון המתארי אפשר לראות את טמרה עם תוספת של מעל לאלף דונם של קרקעות מדינה שנכנסו לתחום הישוב ומיועדים לפיתוח.
<שירה ברנד: אפשר לראות דוגמאות גם של ג'לג'וליה שכשהייתה בעיה של שטח שיפוט, של תחום שיפוט, אנחנו הוספנו הצעות לפיתוח גם מחוץ - - -
עבדאללה אבו מערוף: מה עם הכביש של טמרה שאי-אפשר לסלול אותו, של 100 מטרים?
<שירה ברנד: יש בעיות בהרבה מאוד מקומות.
<שירה ברנד: לא נפתור עכשיו בעיה בעיה.
דוד אמסלם: תתקדמי בבקשה.
<שירה ברנד: לכן אפשר לראות דוגמה גם מג'לגו'וליה של הרחבת פיתוח מחוץ לתחום השיפוט מה שאומר שבשלב הבא צריך לעשות ועדת גבולות ולשנות את תחום השיפוט.
<שירה ברנד: אבל העובדה שהתכנון כבר נותן תכנון מחוץ לתחום השיפוט נותנת רמז מאוד גדול מה יקרה גם אחר-כך לגבולות השיפוט.
<שירה ברנד: אפשר לראות דוגמה של תוספת מעבר לתחום השיפוט ב-40% מתכניות המתאר, זזה מבחינתנו דבר שבשגרה כמעט, שאנחנו רואים שצריך להגדיל את תחום השיפוט של הרשות המקומית ובתכנון אנחנו כבר מציעים תכנון גדל מחוץ לתחום השיפוט.
<שירה ברנד: דוגמה נוספת אפשר לראות מג'יסר א-זרקא, תכנית שאושרה ממש אתמול.
<שירה ברנד: התכנית המתארית מופקדת אבל במקביל אליה אנחנו גם מאשרים תכניות מפורטות, אתמול אושרה תכנית מפורטת בתחום ג'יסר.
דוד אמסלם: על בסיס התכנית הזאת, בהפקדה?
דוד אמסלם: אלה העקרונות, מתחשבים?
<שירה ברנד: אנחנו מדגישים בקו אדום את הגבול המקורי ואת תחום הפיתוח החדש שמציעה תכנית המתאר.
<שירה ברנד: אפשר לראות בג'יסר, בפורדיס, את ראמה, שהגיעה אפילו עד המועצה הארצית עם הרחבה משינוי לתמ"מ וגם פה יש הרחבה מאוד גדולה, אפשר לראות בחלק הדרומי, שטח מאוד גדול ומשמעותי של פיתוח בראמה.
<שירה ברנד: אפשר לראות את עין אל אסד, חשוב להדגיש שבמקומות האלה יש מלחמות לא פשוטות, מדובר בשטחי יער, בקרבה לשטחי שמורה, מדובר בקונפליקט לא פשוט ובכל זאת אנחנו עושים מאמצים כדי להרחיב את תחום הפיתוח של היושבים.
<שירה ברנד: אנחנו מדברים על הרבה תכניות שכוללות שטחים פנויים בתוך הישוב.
<שירה ברנד: לכן דברנו שהתכניות מיועדות לטווח מאוד ארוך, כיוון שיש הרבה שטחים פנויים ביישוב.
<שירה ברנד: הם נשמרים לדורות הבאים כי הקרקע היא קרקע פרטית.
דוד אמסלם: שאלה חשובה, בסיורים שאני עושה במגזר, ראיתי שיש בעייתיות מסוימת, מעבר לתכנון, במימוש התכנון.
דוד אמסלם: מה שקורה במגזר, אין נטייה למכור קרקעות.
דוד אמסלם: לבן אדם יש את הקרקע שלו, הוא שומר אותה לילדיו, נכדיו וכו'.
דוד אמסלם: בסוף, הילד שמתחתן צריך בית, זה לא משנה מפה או מפה.
דוד אמסלם: אם יש תכנית שאי-אפשר לממש אותה לכלל, אנחנו בבעיה, זה סיפור שצריך לחשוב בו מחוץ לקופסה ולראות מה עושים.
<שירה ברנד: זו בדיוק הדוגמה שהבאנו, אפשר לראות את היישוב טירה, אם נסתכל על בעלויות הקרקע, רואים שרוב הקרקע היא קרקע פרטית ואין שליטה על מועד המימוש של התכנית.
<שירה ברנד: לכן כשאנחנו אומרים שזה מתאים גם ל-2100, כי מי שיש לו שטחים נרחבים בתחום היישוב והוא לא ממש אותם, זה באמת יכול להיות לטווח מאוד ארוך.
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מצב התכנית ומה היעד שלה?
דוד אמסלם: זה לא חשוב כרגע.
דוד אמסלם: אני חוזר שוב, לא ענית לי, חלק גדול - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש - - - לא מאושרת - - -
דוד אמסלם: אתה מפריע לי, אני לא רוצה לענות לך עכשיו.
דוד אמסלם: אני חוזר לשאלה שלי, בסופו של דבר, אם אי-אפשר לממש את התכנית, אז לא פתרנו את בעיית הבנייה.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, בחלקים גדולים מאוד של הישובים הערביים הקרקע היא פרטית.
דוד אמסלם: אם זו קרקע ציבורית אנחנו יודעים מה לעשות, באה המדינה מפרסמת מכרז וכו'.
דוד אמסלם: בקרקע פרטית אתה לא יכול לאלץ בן אדם לעשות עם זה מה שאנחנו רוצים.
דוד אמסלם: אבל אנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה איך פותרים את זה.
דוד אמסלם: יכול להיות שבן אדם שלא יבנה אנחנו נקנוס אותו.
דוד אמסלם: כמו שאני אומר לחברים הערבים, בסוף מי שגר בישוב זה רק ערבים, לא באים יהודים לגור, אבל הילדים שנולדים שם, רוצים לגור שם.
<קריאה: דווקא באים.
דוד אמסלם: ככלל.
דוד אמסלם: אין לי טרוניה על זה.
דוד אמסלם: הילדים שנולדים בישוב, סביר להניח שירצו להמשיך לגור בישוב, ליד ההורים.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לייצר להם את המצב שיוכלו להמשיך לגור בישוב.
דוד אמסלם: כרגע זה לא פתור לי.
<שירה ברנד: יש לנו שתי תשובות לעניין.
<שירה ברנד: אחת יותר קלה למדינה וזה מה שאנחנו מנסים לעשות, לצרף ולהוסיף קרקע מדינה שעליה נאפשר בניה, זה פתרון מסוג אחד.
<שירה ברנד: החלק השני ארוך טווח אבל יש עניין של תרבות ואי-אפשר להגיד שזו אקסיומה שנפלה מהשמיים וככה נישאר לעולם ועד, יש עבודה שנצטרך לעשות - - -
<ג'בר חמוד: לא הבנתי מה תרבות?
<ג'בר חמוד: לא מתורבתים?
דוד אמסלם: פעם שניה שאתה מפריע.
<ג'בר חמוד: אני לא יכול לשמוע פה דברי השפלה באופן גלוי.
<ג'בר חמוד: יש עניין של תרבות, כאילו בעיית המתאר זו תרבות.
<ג'בר חמוד: בבקשה תסבירי את האמירה.
דוד אמסלם: בקשתי ממך כבר.
<ג'בר חמוד: הגיע הזמן שראשי הרשויות ידברו.
דוד אמסלם: אני אתן לך לדבר.
דוד אמסלם: באת טעון, אם אתה רוצה להירגע בחוץ, אין לי בעיה.
<ג'בר חמוד: טעון איפה שכואב.
דוד אמסלם: אם זה כואב זה לא אומר שצריך להתפרץ פה, זה לא המקום.
<ג'בר חמוד: אתה צודק.
דוד אמסלם: היא התכוונה בתרבות שזו התרבות המקומית לא בצורה שלילית.
דוד אמסלם: עשיתי סיורים ובדרך-כלל במגזר הערבי לא נוטים למכור קרקעות.
<ג'בר חמוד: נכון.
דוד אמסלם: אז זו תרבות או לא?
דוד אמסלם: מה יעשה בן אדם שיש לו עשרה ילדים ואין לו קרקע?
דוד אמסלם: ולשכן יש ילד אחד ועשרה דונמים.
דוד אמסלם: נגיד לראשון לשלוח את הילדים שלו החוצה?
דוד אמסלם: יש בעיה.
דוד אמסלם: למה זה לא קורה בישובים היהודים מכיוון שרוב הקרקעות בישובים היהודים הם קרקעות מדינה, פה מדובר על קרקע פרטית.
<שירה ברנד: וגם בקרקע פרטית בונים, קונים ומוכרים.
<ג'בר חמוד: אנחנו נתייחס גם לזה.
<ארז קמיניץ: מה ששאלת הטריד מאוד את הוועדה ואת מי שישב בצוות 120 הימים וניסינו לייצר פתרונות ושורה של תקנים שיאפשרו מתן מענה לשאלה שאדוני הציג.
<ארז קמיניץ: הדבר הזה היה מקובל על הנציגים של העמותות וארגוני ציבור להביע את העמדות לצוות 120 הימים, שיש היבטים תרבותיים בהתייחסות לקרקע.
<ארז קמיניץ: גם בקרקע פרטית בישוב יהודי קל יותר להגיע לתוצרים באמצעות תכניות איחוד וחלוקה, במגזר הערבי והדרוזי הדברים האלה קשים יותר ולכן צריך למצוא פתרונות אחרים.
<ארז קמיניץ: יחד עם זאת, אנחנו חושבים כמדינה, כממשלה, שלא צריך לוותר גם על שינוי מציאות בעניין הזה.
<ארז קמיניץ: צריך לעשות את זה בצורה מדודה, באופן הדרגתי, צריך לראות גם בניה לגובה.
<ארז קמיניץ: מתחילים עם קרקע שהמדינה נותנת ועליה בונים פרויקט עם בנייה לגובה ובנייה רוויה, יכול להיות שמי שיגור בפרויקט הזה בסופו של דבר הם אותם עשרה ילדים שאדוני הזכיר קודם, אבל לאט לאט יראו שלגור בבניין שהוא בניין רווי זה לא כל-כך נורא ולאט לאט תשתנה המציאות באופן כזה שיתחיל מסחר יורת משמעותי בקרקעות ושתהיה אפשרות לייצר גם פתרונות על דרך של איחוד וחלוקה.
<ארז קמיניץ: אדוני אמר חשיבה מחוץ לקופסה, צריך להסתכל על כל ישוב ועל הצרכים שלו, לעשות תכניות ולראות איפה אפשר לעשות בנייה רוויה על קרקע של מדינה, איפה אפשר לייצר מרווח יותר גדול וצפיפות יותר גדולה.
<ארז קמיניץ: בנקודת הזמן הזאת אנחנו לא יכולים להילחם בתרבות שאדוני ציין, לכן נמצא פתרונות גם בבתים צמודי קרקע.
<ארז קמיניץ: התכנון צריך להיות רגיש, התכנון צריך להבין את צרכי האוכלוסייה, איפה אפשר ללחוץ קצת יותר ואיפה אפשר לחשוב על פתרונות מכיוון אחר.
<ארז קמיניץ: זה בדיוק מה שעושה מנהל התכנון.
<ארז קמיניץ: נמצאים פה אנשים שמשקיעים לילות כימים, אני יודע מה הם עושים.
<ארז קמיניץ: יש השקעה משמעותית מאוד וקצת קשה לשמוע את האמירות שאין פתרונות תכנוניים.
<ארז קמיניץ: נעשית פה עבודה סיזיפית, ישוב ישוב, כדי לנסות ולתאים את התכנית לכל ישוב, לכל בעיה את הפתרון שלה.
דוד אמסלם: אי אומר את הדברים ממה שאני שומע בסיורים שאני עושה, מראשי הישובים, שהבעיה היא בעיה לא פשוטה.
דוד אמסלם: כמו שאמרה שירה, יש הורה עם עשרה ילדים בלי חצי דונם ויש אחד עם ילד אחד ועם עשרה דונם.
דוד אמסלם: אגב, זה הכלל.
<ארז קמיניץ: אנחנו ערים לבעיה, קשה לפתור - - -
דוד אמסלם: זה חלק מהבעיה המרכזית, היא משמעותית מאוד.
<שירה ברנד: יותר מזה, לכן בתכנון אנחנו כבר מכינים את הקרקע, בתכניות המתאריות האלה אנחנו מחייבים בצפיפות גבוהה.
<שירה ברנד: אנחנו לא נותנים את הצפיפות הנמוכה, אנחנו מחייבים בצפיפות של לפחות ארבע או שש יחידות לדונם כדי שגם אם מחר בבוקר עדיין לא נראה את זה מכיוון שמדברים על תכנון לטווח ארוך, לאט לאט נצליח בכל זאת אולי לעשות איזה שינוי בחשיבה וכן לאפשר ישירות מכוח אותה תכנית גם לבנות את הבניה הרוויה.
זאב בנימין בגין: הילדים האלה יצטרכו מרפאה, בית ספר, מתנ"ס.
<שירה ברנד: תכף נגיע לשם.
דוד אמסלם: בסך הכול במסגרת הבניה יש הקצאה לצורכי ציבור, הכול בסדר, זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: הסיפור הוא יותר בקטע של הבניה עבור מישהו אחר.
דוד אמסלם: המדינה יודעת לקחת קרקע בשביל כביש או מרפאה, היא לא יודעת לקחת קרקע ממישהו כדי לתת למישהו אחר לבנות.
<ארז קמיניץ: אבל היא יכולה להגיד שהיא נותנת 100 היתרים על קרקע מדינה, אבל את 100 ההיתרים הבאים אני אתן רק אחריש בקרקע הפרטית יהיו 50 היתרים, זה למשל.
<ארז קמיניץ: אני לא יכול לחייב אנשים לבנות, אני יכול לתת תמריצים.
דוד אמסלם: אתה מערבב חיטים בשעורים.
דוד אמסלם: זה לא רוצה לבנות בגלל שלא בא לו ומה זה קשור לשני?
דוד אמסלם: אתה לא לוחץ על הכפתורים הנכונים.
דוד אמסלם: אתה יכול ללחוץ על הכפתור הנכון ולהגיד, אחד שיש לו קרקע לבניה ולא בונה, הוא ייקנס.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא שם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שבונים ללא היתר בונים על אדמה שלהם לכן זו לא הבעיה.
דוד אמסלם: אתה רוצה לקחת אותי לאן שאתה רוצה?
דוד אמסלם: אני מעלה בעיה א' ועכשיו אני מעלה בעיה ב'.
דוד אמסלם: אמרתי לו משהו עקרוני לגבי הנושא של התכנון.
דוד אמסלם: אני מתנצל, אני חייב לעזוב לחצי שעה ואני חוזר.
דוד אמסלם: יחליף אותי חבר הכנסת אכרם חסון.
<שירה ברנד: אני רק אבקש מאדוני היושב-ראש לראות את השקף הבא שמדבר על דבריך, להציג שלמשל בטירה אנחנו מדברים על קרקע פרטית ברובה ואם אנחנו רוצים להשלים קרקע מדינה, אנחנו צריכים לקחת קרקע חקלאית ממשיהו אחר שמעבד אותה היום ויצטרך לשמש אותה כתוספת לשטחי הבנייה ביישוב.
אכרם חסון: אפשר לראות שמדובר על שטחי פיתוח, זה צילום אווירי שמראה לנו שיש הרבה אזורים לא מבונים בתוך העיר עצמה, אלה השטחים שדברנו עליהם, שלאנשים יש שטח גדול של קרקע פרטית שבוחרים לא לממש אותה בשלב הזה לכן יש לנו הרבה מאוד מקומות שעדיין אפר למלא את הבנייה בתוך האזור העירוני.
אכרם חסון: למרות זאת אנחנו מוסיפים קרקע מחוץ לשטח המבונה, כיוון שאין ברירה ואנחנו מבינים שאם נחכה עד שכל אותם בעלי קרקעות פרטיות יאפשרו לבנות על הקרקעות שלהם, אנחנו נחכה - - -
<קריאה: יש לך טבלת השוואה?
עבד אל חכים חאג' יחיא: מה היעד שלה?
אכרם חסון: בוא לא נפריע וניתן לה לסיים את דבריה.
אכרם חסון: אחרי זה ניתן לכולם לדבר.
<שירה ברנד: זה נכון שיש תכניות מקודמות כבר הרבה שנים וצריך לעדכן מבחינת היעד שלהם.
<שירה ברנד: עדיין, גם כך, הצפיפויות שאנחנו נתנו באותן תכניות הן הרבה יותר גבוהות מהמצב הקיים היום ואפשר עדיין להוסיף הרבה מאוד בתחום הישוב הקיים למרות שאנחנו יודעים שהמימוש הזה הוא לטווח ארוך ולא קורה מחר בבוקר.
<שירה ברנד: אם נדבר על התכנון המפורט שממנו מוציאים היתרים, אז גם כאן, עד עכשיו דברנו על תכנון מתארי ותכנון ארצי.
<שירה ברנד: בתכנון המפורט אנחנו מדברים על תכניות שמכוחן כבר אנחנו מגיעים לשלב היתרי הבנייה ואפשר ישירות לממש מכוחן.
<שירה ברנד: גם כאן בהחלטות הממשלה לגבי כל הישובים של המגזר מדובר על הקצאה תקציבית של 48 מיליון שקלים.
<שירה ברנד: אנחנו מדברים על מתחמי תכנון שנבחרו, אנחנו מדברים רק על יישובי הדרוזים, רק פה יש 48 מיליון שקלים שנבחרו לתכנון מפורט.
<שירה ברנד: לא אנחנו בחרנו את האזורים בהם יהיה התכנון המפורט.
<שירה ברנד: מתחמי התכנון נבחרו בשיתוף עם הרשויות המקומיות, בבחירה משותפת אתם.
<שירה ברנד: אנחנו מקדמים את התכניות האלה בצורה מובנית, עם שיתוף הציבור, מפגשים עם בעלי הקרקעות כדי שיהיה תכנון מוסכם, כדי שלא יהיה תכנון כפוי.
<שירה ברנד: חייבים להגיד שאנחנו מדברים על הצורך בתכניות איחוד וחלוקה, אין ברירה כי כמו שנאמר, צריך להקצות שטח למבני ציבור וצריך להקצות שטח לדרכים ובלי זה אי-אפשר יהיה להתקדם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ההחלטה מיושמת על ישובים ערבים חוץ מדרוזים וצ'רקסים?
<שירה ברנד: 922 מדברת על המגזר הערבי, ההחלטות האלה מדברות על המגזר הדרוזי והצ'רקסי.
<שירה ברנד: אם יישאר לנו זמן אנחנו נוסיף ונפרט על שיתוף הציבור הרחב שאנחנו עושים.
<ג'בר חמוד: החלטת ממשלה 959 על המגזר הדרוזי, יש שם לוחות זמנים לסיום הרחבת תחומי שיפוט, את יכולה להראות את זה בבקשה?
<שירה ברנד: תחום שיפוט שייך למשרד הפנים - - -
<ג'בר חמוד: גם קידום המתאר, פעם כשההחלטה אושרה, הכול היה ביחד.
<שירה ברנד: אבל היום כבר לא ולכן אני לא יכולה להגיד מה שלא שייך - - -
<ג'בר חמוד: את יכולה להאות את לוחות הזמנים שהתחייבתם להם?
<שירה ברנד: אנחנו לא יכולים להגיד - - -
<ארז קמיניץ: במסגרת הדיון בעתירה זה יורחב, אין בעיה.
עבדאללה אבו מערוף: צודק ראש המועצה, תחום השיפוט זה חסם גדול.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את הטענה, לא במקרה עד עכשיו לא הוקמו ועדות גיאוגרפיות לתחום השיפוט.
עבדאללה אבו מערוף: כמה זמן כבר מאז ההחלטה?
<שירה ברנד: הוקמה במחוז חיפה.
עבדאללה אבו מערוף: רק מחוז חיפה.
עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, מחוז חיפה לא קשור אלינו בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: לכן זה חסם, נכון שאתם אומרים עכשיו זה משרד הפנים ולא משרד האוצר - - -
<שירה ברנד: אני לא יודעת לענות על מה שלא אצלי.
אכרם חסון: זה יהיה על חשבון ראשי הרשויות.
אכרם חסון: ניתן לה הזדמנות לסיים את הדברים ובסוף תשאל את כל השאלות.
אכרם חסון: אני מבקש ממך לא לענות לאף אחד עד שתסיימי ובסוף אני אתן זמן לשאלות ותשובות.
עבד אל חכים חאג' יחיא: את נותנת נתונים למראית עין.
אכרם חסון: חבר הכנסת חאג' יחיא, בשבוע שעבר היושב-ראש דחה את הישיבה, ראשי הרשויות באו מרחוק ולא ניתן להם לדבר.
אכרם חסון: עכשיו הבאנו אותם ואנחנו רוצים לכבד אותם, אתם לוקחים להם את כל הזמן למרות שהם אלה שמתעסקים בתכנון יום יום מול האזרחים.
אכרם חסון: לכן בוא נשמור על כבודם של אנשים ונשמע את כולם בצורה מכובדת.
<שירה ברנד: מבחינת תכנון מפורט עסקנו הרבה שנים בתכנון מתארי.
<אחמד מלחם: - -
אכרם חסון: אני מבקש ממך, אתה רוצה שאני אוציא אותך?
אכרם חסון: אתה אדם מבוגר, אני יכול להיות גם לא נחמד.
אכרם חסון: בוא נכבד אחד את השני, אסור לאף אחד לדבר בלי רשות.
<שירה ברנד: בתכנון המפורט שאושר במוסדות התכנון במהלך השנים, אפשר לראות את הגידול המשמעותי שקרה בשנים האחרונות.
<שירה ברנד: אם היינו ב-2015 עם 8600 יחידות דיור אנחנו ב-2017 מדברים על למעלה מ-26,000 יחידות דיור שאושר להם תכנון מפורט, הם יוכלו להוציא היתרים בסוף 2017, עוד 26,000 יחידות דיור.
<שירה ברנד: חלקם זה הסדרה של מקומות שכבר בנויים ויוכלו עכשיו להוציא היתרים ולקבל חיבור מסודר לחשמל וחלקם יחידות דיור חדשות שייבנו בשנים שלאחר מכן כמימוש תכניות המתאר והתכניות המפורטות.
<שירה ברנד: אפשר לראות שגם לותמ"ל הגיעו הרבה מאוד תכניות והרבה יחידות דיור של המגזר הערבי.
<שירה ברנד: אנחנו מדברים על סדר גודל של 45,000 יחידות דיור של המגזר, 21 מתחמים של מגזרי המיעוטים.
<שירה ברנד: אפשר לראות שיש בהפקדה כבר 4,600 יחידות דיור מאושרות, כבר 2,700 יחידות דיור ולקראת הפקדה עוד 2,000.
<שירה ברנד: למעלה מ-35,000 יחידות דיור נמצאות כרגע בשלבי תכנון כאלה ואחרים בותמ"ל, כשאנחנו מדברים בעיקר על ישובים שיש להם חסמים ברמה הארצית כצעד משלים לתכנון מתארי.
<שירה ברנד: אנחנו מדברים על פורדיס-1,700 יחידות דיור, טוראן-1,400 יחידות דיור, אלה יחידות דיור שאפשר היה לקדם אותם במסלול הרגיל אבל היה לוקח הרבה מאוד זמן כי צריך להגיע לשינויים ברמה הארצית ולכן הם הגיעו לתכנון בותמ"ל כדי שאפשר יהיה בצורה יותר מהירה לקדם אותם.
<שירה ברנד: התכניות האלה הן תכניות של מנהל התכנון, אבל יש פה 21 מתחמים שמוקדמים על-ידי המדינה בכלל.
<שירה ברנד: על-ידי משרד השיכון, על-ידי רמ"י ועל-ידי גורמים פרטיים.
<שירה ברנד: אם מדברים על הבעיות המרכזיות שיוצרות לנו את הצורך בתכנון, הדברים נאמרו ונגיד אותם שוב על השולחן, אנחנו לא מתחמקים, אנחנו יודעים שיש לנו את הבעיה המשמעותית של חוסר שכירות בקרקע וזה יוצר לנו צורך בפתיחה של עוד ועוד קרקעות מחוץ לתחום הישוב כדי לתת מענה.
<שירה ברנד: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה מאוד גדולה בהקמה של בנייה רוויה וזה תהליך שיצטרכו לעבור אותו.
<שירה ברנד: ביישובי המגזר אין כמעט קרקע מדינה לכן הפיתוח כולו תלוי ברצון הטוב של הבעלים הפרטיים ואנחנו מנסים לשנות את זה באמצעות תכניות המתאר.
<שירה ברנד: אנחנו יודעים שיש את הבעיה המשמעותית של הפער בין תחום שיפוט ותחום תכנון.
<שירה ברנד: זה פער משמעותי.
<שירה ברנד: לצערנו זה לא בידיים שלנו של מנהל התכנון, אבל צריך לעשות בהחלט עבודה ולקדם את העניין הזה.
<שירה ברנד: לצערנו אין בכלל שוק של דיור להשכרה במגזר לכן, מי שבכלל רוצה להגיע לדיור להשכרה נאלץ לעבור לערים הגדולות היהודיות או המעורבות.
<שירה ברנד: אנחנו יודעים שלמרות שיש תכנון מפורט, עדיין לא מוציאים היתרי בנייה.
<שירה ברנד: בדליית ועוסאפיה ביחד יש לנו 4,000 מבנים בלי היתר למרות שהם נמצאים בתוך תכנית המתאר ואפשר להוציא להם היתר.
<קריאה: מתי היא אושרה?
<שירה ברנד: מה זה משנה מתי היא אושרה?
<שירה ברנד: לפני שנה שנתיים או שלוש, עדיין לא הוציאו היתרים.
ג'מאל זחאלקה: מי אחראי?
ג'מאל זחאלקה: יושבים פה ראשי ערים, הם יגידו לך שהם לא אחראים.
<שירה ברנד: אני יודעת להגיד שדווקא בוועדות המקומיות המרחביות נעשית בשנה האחרונה עבודה יפה של הוצאת היתרים ועזרה מאוד גדולה לציבור בהוצאת היתרי הבנייה, כך שאתה נדרש לשלם את כל העבודה התכנונית של ההליך הרישוי, כבר עשו עבורך, אבל זו רק התחלה ויש הרבה מאוד עבודה בתחום הרישוי.
<שירה ברנד: אנחנו רוצים לראות הרבה יותר ייזום של תכנון מפורט בקרקע פרטית במגזר הכללי, במגזר היהודי אנחנו רואים שהאזרח יוזם את התכנית, הוא לא מחכה שתבוא הממשלה ותיזום לו, אלא בקרקע פרטית יוזמים האזרחים את התכנון ומקדמים את התכנון.
<שירה ברנד: אנחנו חייבים לשים דגש ומודעות על תכניות איחוד וחלוקה כדי שהתכנון יהיה נכון וטוב ונעים למי שבא לגור שם.
<שירה ברנד: אנחנו חייבים להקצות שטחים מסודרים לשטחי ציבור.
<שירה ברנד: כל התכנון העדכני מהשנתיים שלוש האחרונות נעשה בשיתוף הציבור.
<שירה ברנד: אנחנו פותחים את הכול, שום דבר לא נעשה במחשכים, אנחנו מראים את התכניות האלה כולן.
<שירה ברנד: לצערנו לפעמים זה מוביל דווקא למשהו הפוך כי משהו מבין שאצלו אמור לעבור כביש או שטח ציבורי ואז מחליט לבנות דווקא שם ואז אנחנו שוב צריכים לשנות את התכנון.
<שירה ברנד: בגדול אנחנו פועלים יד ביד עם התושבים ועם הרשות המקומית כדי לקדם את התכנון המתארי ואת התכנון המפורט.
<שירה ברנד: אסכם בשני דברים חשובים, הראשון יש השקעה תקציבית מאד גדולה של הממשלה, גם בציוד, גם בכוח אדם והרבה בתכנון.
<שירה ברנד: יש הכשרה של אנשים גם מתוך הוועדות המקומיות וגם מתוך השוק הפרטי כדי שיתנו מענה לפיתוח ולתכנון ועדין צריך גם מהצד השני את המחויבות שלה רשויות המקומיות להצלחת המהלך התכנוני כי אנחנו רואים שמקומות שהתכנון נתקע, גם הרבה פעמים צריך להודות שזה בגלל שלממשלה לוקח הרבה זמן.
<שירה ברנד: אבל זה גם בגלל שמתעקשים על קוצו של יוד בכל תכנית וזה דבר שלוקח הרבה מאוד זמן, אפשר לפעמים לותר קצת ולקדם את התכנון בצורה יותר מהירה לטובת רוב התושבים, גם אם לא כולם.
אכרם חסון: שאלה מהצוות המשפטי של הוועדה.
<לירון אדלר מינקה: בסופו של דבר, תכניות מפורטות במגזר הערבי, כמה נמצאות בתהליכים?
<שירה ברנד: אנחנו סופרים אותם ביחידות דיור, לא ספרנו במספרים.
<שירה ברנד: את התכנון המפורט בדרך-כלל לא המדינה עושה, זה מקרה מאוד ייחודי.
<שירה ברנד: תכנון מפורט, כל בעל קרקע מקדם בקרקע שלו, אם זו קרקע מדינה אז המדינה עושה, אבל אם זו קרקע פרטית בשגרה בעלי הקרקעות עושים את זה.
<שירה ברנד: אנחנו מדברים פה על משהו ייחודי ואנחנו מקדמים את התכניות לפי החלטות ממשלה, לפי התקציב שיש לנו.
<רוני טיסר: הנתון משמעותי מכיוון שהיתרי בניה אפשר להוציא רק על בסיס תכנון מפורט.
יוסף ג'בארין: זו נקודה משמעותית.
יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד לתכניות הכלליות, אם אין תכניות מתאר - - -
<ארז קמיניץ: אם מדברים על אכיפה, אז כשעושים מדיניות אכיפה אתה יכול להגיד שזה יהיה במדיניות אכיפה במקום נמוך יותר, מקום שבו בתכנון מתארי מיועד למגורים רק הוא לא הוציא היתר בנייה.
<ארז קמיניץ: לעומת זאת, אם זה מחוץ לקו הכחול, אני כן אפעל באכיפה, או אם זה על שטחים ציבוריים או כבישים עיקריים, אני כן אפעל באכיפה.
<ארז קמיניץ: אתה עושה מדיניות אכיפה שתומכת בתכנון ואם יש כבר בתכנון המתארי מיועד למגורים, אז יכול להיות שזה צריך להיות בשלב נמוך יותר במדיניות האכיפה.
<ארז קמיניץ: לא צריך להגיד שמקום שבו אין תכנון מפורט לא צריכה להיות אכיפה בכלל.
יוסף ג'בארין: על סמך מה נקבל את ההבטחה שלך?
יוסף ג'בארין: סתם הצהרה בפרוטוקול של הוועדה?
אכרם חסון: חבר הכנסת ג'בארין, בואו נמשיך.
אכרם חסון: אבי בבקשה.
<אבי כהן: אבי כהן, מנהל היחידה הארצית לאכיפת דיני התכנון והבניה.
<אבי כהן: אנחנו נראה אכיפה כללית, כי אנחנו לא אוכפים רק נגד מגזרים.
<אבי כהן: היחידה הארצית לאכיפת דני התכנון והבנייה היא יחידת חקירה פלילית שאוכפת - - -
יוסף ג'בארין: הנושא המרכזי שהיועץ המשפטי הצביע עליו, הוא עבר ככה.
אכרם חסון: זה נרשם ואנחנו נעמוד על זה שנקבל תשובה מוסמכת ורצינית.
יוסף ג'בארין: לפרוטוקול, אני מוחה על כך שראש היחידה מופיע כאן, כאשר הוא יודע לפי הפרסומים, שהבית שלו בלי היתר.
אכרם חסון: חבר הכנסת ג'בארין, אנחנו לא נכנסים - - -
<אבי כהן: הבית שלי עם היתר.
יוסף ג'בארין: לפחות לפרוטוקול אני רוצה למחות.
<אבי כהן: אתה עושה לי משפט שדה?
אכרם חסון: אני מבקש, תענה רק לי.
יוסף ג'בארין: לפרוטוקול לפחות אני רוצה למחות על כך שהוא נמצא - - -
אכרם חסון: חבר הכנסת ג'בארין, אתה מחייב אותי כחבר להוציא אותך החוצה.
אכרם חסון: אני מבקש.
אכרם חסון: הדברים האלה לא שייכים עכשיו לישיבה הזאת.
יוסף ג'בארין: בטח שהם שייכים.
אכרם חסון: אז אחרי זה ניתן לך לדבר.
יוסף ג'בארין: הוא בא לדבר על בנייה ללא היתר.
יוסף ג'בארין: אני אשמח אם היועץ המשפטי מר קמיניץ יתייחס לנושא האם זה ראוי שמישהו עומד בראש היחידה ומדבר על הנושא הזה?
אכרם חסון: אני מבקש שלא תגיבו.
אכרם חסון: חבר הכנסת ג'בארין אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
יוסף ג'בארין: האם זה ראוי?
אכרם חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש - - -
אכרם חסון: עם כל החברות, אני מוציא אותך מהישיבה.
אכרם חסון: אנחנו רוצים להמשיך.
יוסף ג'בארין: האם זה ראוי שמי שמופקד עכשיו על היחידה לאכיפה, שהיועץ המשפטי יתייחס לזה, שיגיד לנו איך זה יכול לקרות?
יוסף ג'בארין: איפה אנחנו חיים?
יוסף ג'בארין: אתה צריך לפסול את עצמך.
אכרם חסון: אתה מגיב רק לדברים שלי.