GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבי חסון: היום עובדי לשכת המדען הראשי, כ-100 במספר, מפוזרים בין ירושלים לתל אביב, יש 22 עובדי מדינה שנמצאים היום בירושלים ושאר העובדים - - -
דוד אמסלם: מתגוררים בירושלים?
<אבי חסון: לא, עובדים בירושלים.
דוד אמסלם: איפה המשרדים הראשיים?
<אבי חסון: אני אומר, המדען הראשי היום, מחר, בעוד שנה, בעוד שלוש שנים, ימשיך לשבת בירושלים, זה אני, סליחה על הדיבור על עצמי בגוף שלישי.
דוד אמסלם: לא, המדען הראשי - - -
<אבי חסון: רק כדי להסביר, בתקופת הביניים שעליה אנחנו מדברים, אני מוכן לרדת לרמת השמות, חמישה עובדים בתקופת הביניים יעברו מירושלים לעיר פורט סיטי, למה?
<אבי חסון: כי - - -
דוד אמסלם: יעברו מירושלים.
<אבי חסון: מירושלים, לא מקום מגוריהם חלילה, אף אחד מהם לא - - -
דוד אמסלם: אני מבין שעד היום הם עבדו בירושלים וחמישה עובדים - - -
<אבי חסון: בתוך העובדים שעובדים היום בירושלים, בתקופת הביניים, שאחריה תשב הרשות בירושלים כפי שנקבע בסעיף 5 לחוק, ותיכף אני אסביר גם ואפרט, רק כדי להראות, כי יש כמה דברים שאנחנו לא מכירים, אבל יש כמה דברים שאותי - - - אתה אולי יותר רגיל בעיתונים, אני כשכותבים לי שאני פועל בניגוד לחוק זה לא משמח אותי, בסדר?
דוד אמסלם: עזוב את הכתבה, אבי, זה אני מספר לך מאיפה בא הדיון.
דוד אמסלם: אבל אני שואל שאלה, אני מבין שאתה אומר ש - - -
<אבי חסון: אני אומר שוב, לשכת המדען הראשי, מטה המדען הראשי ובתוכו המדען הראשי היום, בתקופת הביניים וגם אחר כך, ימשיך לשבת בירושלים בתוך משרד הכלכלה והתעשייה.
<אבי חסון: רשות החדשנות, שהיא הגוף הסטטוטורי שבא בנעלי לשכת המדען הראשי, העובדים, לא המטה, אמרתי איך מפוצלים העובדים היום, בתקופת הביניים אכן אמור לעבור, כפי שנדון ואושר, לאיירפורט סיטי על מנת לאזן בין צרכי העובדים לרצון ולאחר תקופת הביניים זה יעבור לירושלים.
דוד אמסלם: כמה זמן זה תקופת הביניים?
<אבי חסון: שלוש שנים.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה, אבי.
דוד אמסלם: הבנתי, אני רוצה להיכנס יותר - - -
<אבי חסון: רק הערה אחרונה ובזה אני מסיים.
<אבי חסון: בחוזי העבודה של העובדים, הקיימים והחדשים, גם אלה שמצטרפים לרשות, הדבר הזה מופיע במפורש.
<אבי חסון: כתוב שמושב מקום הרשות יהיה בירושלים, כתוב שלעובדים לא יהיו תביעות בשל מעבר הרשות לירושלים.
<אבי חסון: העברנו פרוגרמה סופית למינהל הדיור הממשלתי לגבי דיור הקבע בירושלים - - -
<תומר רוזנר: כמה עובדים חדשים אתם שוכרים?
<אבי חסון: אנחנו כרגע לא שוכרים, זה במהלך שלוש השנים - - -
<תומר רוזנר: במהלך שלוש השנים האלה.
<אבי חסון: אני מעריך סדר גודל של 30 עובדים.
דוד אמסלם: אני מבין שהמדען הראשי, החליפו לו כובע, קראו לו עכשיו רשות החדשנות, לא משנה עכשיו מה מו ולמה, בסדר?
<אבי חסון: זה שלוש שנים של עבודה.
דוד אמסלם: אין בעיה, בסדר, רק על השם שלוש שנים, אבי?
<אבי חסון: אני רק אומר.
דוד אמסלם: אני מבין שבמדען הראשי קודם, אני מבין שזה הדיון המרכזי, כשהיה המדען הראשי בירושלים, עובדיו לא בהכרח היו בירושלים.
<אבי חסון: רוב עובדיו לא היו בירושלים - - -
דוד אמסלם: היו להם משרדים בתל אביב.
<אבי חסון: נכון, כשלושת רבעי מהם.
דוד אמסלם: כשלושת רבעי מהם ורבע פה.
<אבי חסון: נכון.
דוד אמסלם: כמה עובדים, דרך אגב, יש במדען הראשי?
<אבי חסון: אמרתי, קצת פחות מ-100.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בשביל ההמחשה, 25 בירושלים - - -
<אבי חסון: כן, אמרתי, 22, אפילו אמרתי את המספר המדויק.
דוד אמסלם: בעצם היה את המשרדים בירושלים וכל השאר בתל אביב.
דוד אמסלם: עכשיו קמה הרשות החדשה ואנחנו רוצים שלפי החוק כולם יהיו בירושלים.
<אבי חסון: אנחנו רוצים לאגד את כולם קודם כל - - -
דוד אמסלם: בירושלים.
<אבי חסון: כן.
דוד אמסלם: שהמשרדים שלהם יהיו בירושלים, שלא יהיו משרדים בתל אביב.
דוד אמסלם: עכשיו אתה אומר, 'תשמע, אנחנו צריכים זמן כדי שהעובדים האלה יעברו.
דוד אמסלם: חלקם אולי יתארגנו ויפרשו, חלקם, אנחנו צריכים גם לגייס אולי חדשים, אז אנחנו צריכים זמן להתארגנות'.
<אבי חסון: מדויק.
דוד אמסלם: עד עכשיו הכול נשמע לי הגיוני, רק דבר אחד לא הסתדר לי, בזה שאתה אומר לי שבינתיים חמישה עובדים שהיו בירושלים, 'העברנו אותם לאיירפורט סיטי'.
<אבי חסון: עוד לא העברנו אותם - - -
דוד אמסלם: ש'אנחנו מתעתדים להעביר אותם'.
<אבי חסון: לא, בגלל שכל הארגון כולו, אחת ה - - - באמת דנו עשרות שעות בבית הזה בכל הנושאים האלה, אבל אין לי בעיה לעשות את התקציר.
<אבי חסון: אחת התועלת בהקמת הרשות הייתה איחוד העובדים האלה בתוך מבנה ארגוני אחד, אנחנו רוצים לשים אותם ביחד.
דוד אמסלם: הרמת איזה שהוא מעגל קטן של שירות, שנניח מונה ארבעה-חמישה חבר'ה, ארבעה ממילא הם שמה, אז אתה אומר 'אני חייב להעביר אותו אליי, במקום להעביר אותם אליו'.
<אבי חסון: בדיוק, אבל שוב אני אומר - - -
דוד אמסלם: זה הרציונל, הרציונל הוא בעצם - - -
<אבי חסון: הרציונל הוא ארגוני.
דוד אמסלם: עפר, בבקשה.
<עופר צבי ברקוביץ': תודה, אדוני היושב ראש, על הדיון ועל הליווי הצמוד שלך לירושלים, זה לא עניין של מה בכך.
<עופר צבי ברקוביץ': אנחנו נפגשים פה שוב ושוב וזו תחושה לא נעימה שבעצם אנחנו נאבקים על מעמדה של ירושלים בפני ממשלת ישראל.
<עופר צבי ברקוביץ': זה צריך להיות אולי ההיפך.
<עופר צבי ברקוביץ': בעניין המדען והרשות לחדשנות, הנקודה הראשונה שצריך לומר, מדובר במחולל תעשיית היי טק, זה בתוך החזון ובנתיב הקריטי של הצמיחה של ירושלים, יותר מכל היחידות הממשלתיות האחרות דווקא היחידות הטכנולוגיות, כמו המדען, כמו ישראל דיגיטלית, מעניינות אותנו יותר.
<עופר צבי ברקוביץ': יש פה צמיחה בעולם ההיי טק בשנים האחרונות, מ-200 חברות טכנולוגיות ל-600 חברות טכנולוגיות, זה בטח לא הזמן הנכון להוציא את המדען מירושלים.
<עופר צבי ברקוביץ': הטענה השנייה, כבוד היושב ראש, נוגעת לעניין הזמנים.
<עופר צבי ברקוביץ': למדען ניתנה אורכה עד ה-10 באוגוסט 2018 לחזור לירושלים.
<עופר צבי ברקוביץ': אני בטוח שמר חסון ומינהל הדיור הממשלתי לא יודעים להגיד היום איפה הם הולכים, זה לא זמן ארוך מאיפה שאנחנו נמצאים עכשיו, זה שנתיים, איפה הם הולכים להתייצב ב-10 באוגוסט 2018.
<עופר צבי ברקוביץ': אני בכלל לא בטוח שיש תכנון כזה, כמו שאנחנו מכירים את יתר משרדי הממשלה, שהתכניות בעניין של המעבר לירושלים הן מסורבלות והן אטיות, אם בכלל הן קיימות.
<עופר צבי ברקוביץ': אנחנו שומעים על יותר ויותר עובדים שמדברים איתם על המעבר החוצה לאיירפורט סיטי, מסבירים להם שהם ייקלטו באותו איירפורט סיטי ובכלל לא ברור מה מועד החזרה.
<עופר צבי ברקוביץ': לדעתנו, וזו הטענה השלישית, יש פה גם בזבוז כספי ציבור.
<עופר צבי ברקוביץ': מדוע המדען צריך שנתיים עכשיו לעבור, לנהל תהליך בתוך איירפורט סיטי, לשכור משרדים, לייצר שינויים מבניים, בטח במקום שבו הוא שוכר, לבזבז כספי מדינה, אחר כך יבואו לירושלים, יעשו עוד התאמות במקום אחר.
<עופר צבי ברקוביץ': למדינת ישראל יש כספים לבזבז?
<עופר צבי ברקוביץ': למדען הראשי שצריך - - -
<עופר צבי ברקוביץ': אלה הטיעונים המרכזיים.
דוד אמסלם: הדיון זה על כספים של המדינה?
<עופר צבי ברקוביץ': זה אחד הטיעונים בעיניי.
דוד אמסלם: אני מניח שאם הם באים לאיירפורט סיטי הם משחררים משרדים אחרים בתל אביב.
<אבי חסון: בוודאי.
דוד אמסלם: חבר הכנסת.
מיקי לוי: שלום, אדוני היושב ראש.
מיקי לוי: הנושא הזה עבר גם כחוט השני, עופר, בוועדת הכספים, כשהעברנו את התקציב עבור המדען והתקציב שהועבר עבור המדען השנה, באמת יש להתגאות בו, הוא פותח צוהר ענק או פתח ענק להמשך השקעות וכו'.
מיקי לוי: וגם הנושא הזה, אנחנו נלחמנו בו, תישאר בירושלים.
מיקי לוי: אני לא מגן עליו, אני רוצה שתבואו לירושלים, אני ניסיתי להכריח שרים לבוא לירושלים בתפקיד הקודם שלי וזה לא פשוט.
מיקי לוי: הבעיה היחידה שלי, אדוני היושב ראש, שההחלטה של המעבר שלו לירושלים נשארת במסגרת החלטת ממשלה, הרי זה לא בתוך החוק.
<אבי חסון: בחוק.
<אבי חסון: מקום מושב הרשות יהיה בירושלים, סעיף 5(א) לחוק.
מיקי לוי: אני לא יודע אם חתמו חוזה או לא חתמו חוזה, אני מאוד הייתי רוצה כירושלמי, כאחד שחרד לגורלה של העיר, שאף אחד לא ייצא מכאן.
דוד אמסלם: שואל תומר האם זה במישור הזמן או המרחב?
דוד אמסלם: אתה לא מכיר את הבדיחה?
דוד אמסלם: תראה את רשות השידור, אז תבין.
<אליהו מלכה: זה בדיוק מה שאנחנו מבקשים, אוגוסט 2018, שלא ימציאו לנו חוות דעת עם מרחב, המקום והזמן.
<אליהו מלכה: זה מה שאנחנו מבקשים.
<אליהו מלכה: אם זה אוגוסט 2018 - - -
דוד אמסלם: זה לא יושב אצלו, אתה יודע.
<עופר צבי ברקוביץ': אני רוצה לשמוע איפה הוא הולך להתמקם בעוד שנתיים, זה לא זמן רב מהיום.
מיקי לוי: זו הבעיה המרכזית ובגלל זה עזבתי את ועדת הכספים, שמעבירים שם כסף מימין לשמאל, ורצתי לכאן.
<קריאה: תדאג לנו, מיקי.
מיקי לוי: לך אני דואג תמיד, זה חשוב בעיניי.
מיקי לוי: אבל באמת, איך אתה יכול להרגיע אותנו, יש לך כאן ירושלמים כולם מסביב לשולחן, שזה יעבור?
מיקי לוי: אני באמת חושש.
<עופר צבי ברקוביץ': רק דבר אחד קטן ששכחתי להזכיר, זה שלמיטב הבנתנו וידיעתנו יש חוזה שהוא לתקופה מאוחרת יותר מהזמן שניתן בחוק לחזרה לירושלים באיירפורט סיטי ועם אופציה להארכה לחמש שנים, שגם, מוזר קצת לחתום על חוזה להארכה לחמש שנים כשיודעים שזה - - -
מיקי לוי: הנה, כאן זה מתחיל.
מיקי לוי: לא ידעתי את הנושא הזה.
<אבי חסון: לחבר הכנסת מיקי לוי, חלק מהדברים אמרתי לפני שנכנסת לדיון, אבל אני אחזור עליהם, אמרתי שבחוזה העבודה של העובדים, הן אלה שעוברים והן אלה הנקלטים החדשים, מופיע במפורש שמקום מושב הרשות יהיה בירושלים ושלא יהיו להם תביעות נוספות כלפי העניין.
<אבי חסון: במקביל פרוגרמה של מבנה הקבע הועברה למינהל הדיור הממשלתי מתוך ניסיון לאתר נכס מתאים בירושלים, שאני מקווה, עופר, שלא יהיה סתם בניין משרדים, אלא, כמו שאמרת, בניין להתגאות בו.
<אבי חסון: שיהיה היכל חדשנות בירושלים, אני מודע לדברים שאתם מקדמים.
<אבי חסון: ודיברנו על זה בזמנו, אפשר לרדת לרמה הפרטנית, אני מקווה שגם נצליח להיפגש ולקבוע.
<עופר צבי ברקוביץ': בשמחה רבה.
<אבי חסון: בסדר, אל תגררו אותי בלשון על העניין הזה.
<אבי חסון: אם רוצים, אני אשמח לתאר את הניסיונות שלנו להיפגש ולאתר את הדברים האלה.
<אבי חסון: רק להרגיע אותך בנושא כספי המדינה, מעבר למה שאמר היושב ראש, בתנאי המכרז של הדיור הזמני, בגלל שמדובר בדיור זמני, שהדבר גם מופיע בתנאי המכרז, חיפשנו לא את המבנה האידיאלי, אלא מבנה שידרוש מינימום התאמות, על מנת שלא נשקיע את הכספים האלה בתוכו מתוך הכרה שמדובר במבנה זמני והמבנה הזה הוא לא סופר נוח לעובדים, אבל זה מבנה זמני ואנחנו מתייחסים לזה כמבנה זמני וזאת כוונתנו.
<אבי חסון: לגבי עניין החוזה, שאני לא בורח ממנו.
<אבי חסון: כל נושא המעבר מטופל על ידי מינהל הדיור הממשלתי, אנחנו לא מומחים לעניין, והם מנסים לשלב את שני הפרויקטים כאחד.
<אבי חסון: אחת, איתור נכסים רלוונטיים בירושלים, שיכולים לענות על דרישותינו על פי הפרוגרמה.
<אבי חסון: על פי מה שנאמר לנו אין כאלה נכסים, על פי מה שנאמר לנו על ידי מינהל הדיור הממשלתי, ואחר כך אופטימיזציה של כספי המדינה אל מול חוזה השכירות החדש.
<אבי חסון: אני אומר לך בכנות, אני לא מומחה לאיתור דיור, זה לא המקצוע שלי בחיים, יש לי מקצוע אחר שאני עושה אותו לאורך שנים, באופטימיזציה הזאת בין תקופת השכירות וכן הלאה, זה החוזה שנחתם, כשאני אומר שוב, לא אנחנו קובעים את מה שנקבע שם.
<אבי חסון: במידה שיימצא נכס רלוונטי ומתאים, אני אומר ואמרתי את זה עשרות שעות - - - לא בזבזנו חלילה, עשרות שעות נדון העניין הזה בוועדת הכספים, ומיקי באמת היה בכל הדיונים כולם, אנחנו נעבור בתאריך הרלוונטי או בכל תאריך אחר, ברגע שיימצא המבנה הזה.
<אבי חסון: אמרנו בזמנו שיש לנו פה תהליך בעולם משאבי האנוש שהוא לא פשוט ואנחנו מנהלים אותו בתוך תהליך הקמת רשות שהוא לכשעצמו לא פשוט.
<אבי חסון: לא שאני מקל ראש בעבודת החקיקה של הבית הזה, אבל החוק זה תחילת העבודה, זה לא סופה.
<אבי חסון: אחרי שמחוקקים חוק צריך גם לעשות את זה בפועל והדיון הקודם הדגים את זה, אני חושב, בצורה טובה.
<אבי חסון: אז בזה אנחנו עוסקים עכשיו.
<אבי חסון: ואני אומר שוב, ניסינו לשים את כל העוגנים הרלוונטיים, לרבות עוגנים חוקיים בעולם דיני העבודה והתנאים הרלוונטיים, הקטנו את פרויקט המעבר, התאמות הבינוי למינימום האולימפי והתפשרנו על מבנה שבו אנחנו יושבים כרגע מתוך הבנה שמגובה, ואני יכול להראות - - - אני חייב להגיד, אני מוציא כל שבוע מייל עדכון לעובדים, כי ראוי שיידעו איפה אנחנו עומדים בזה, בכל מייל כזה כתוב 'המבנה הזמני', 'המבנה הזמני', 'נעבור למבנה הזמני'.
<אבי חסון: הנושא הזה לא מוטל בספק, הוא נמצא בשיח שלנו לאורך כל הדרך ולנו ברור שכפי שנקבע בחוק, מקום מושב הרשות אכן יהיה בירושלים.
<אבי חסון: אני אומר שוב, אני הייתי רוצה שלא סתם נשב בגבולות המוניציפליים של העיר, אלא שבאמת זה יהפוך להיות מקום שהוא מקום מרכזי, ושם לא נרצה להתפשר כמו שעשינו במבנה הזמני, זאת כוונתנו ולשם אנחנו הולכים.
דוד אמסלם: שרית, בבקשה.
דוד אמסלם: שרית גולדשטיין, מנכ"לית המשרד לענייני ירושלים.
<אבי חסון: נעים להכיר.
<שרית גולדשטיין: נעים מאוד.
<שרית גולדשטיין: אז יש אמוציות סביב הדיונים האלה, כי, כמו עופר וכמו רבים אחרים, אנחנו יודעים מה קורה כשיחידה יוצאת מירושלים.
<שרית גולדשטיין: יש את האמירה לגבי החוזים ושמעתי את זה, אני לא מפקפקת בכנות שלך וברצון שלך באמת להביא את הרשות לירושלים - - -
<אבי חסון: אפשר להציג את החוזים, זה לא אמירה.
<אבי חסון: אין בעיה.
<שרית גולדשטיין: אבל השאלה אם החוזה הוא מספיק.
<שרית גולדשטיין: היו גם יחידות של הנציבות שבעבר חתמו, הרי זה נכנס ככלל, בכל החוזים שהנציבות מוציאה ליחידות שעתידות לעבור לירושלים כתוב במפורש שמקום העבודה הקבוע הוא בירושלים ועדיין - - -
<אבי חסון: זה לא הנציבות, הם לא עובדי מדינה.
<שרית גולדשטיין: אני יודעת, אבל אני אומרת שאפשר ללמוד מהניסיון של הנציבות בעניין הזה.
<שרית גולדשטיין: אנחנו היינו אמורים לשבת יחד עם אייל חיימובסקי, זה נקבע לספטמבר, אני מקווה שזה גם יישאר ככה ולא יזוז.
<אבי חסון: אחרי שפעמיים דחיתם לנו את הפגישה.
<קריאה: אבי, בדיוק להיפך.
<שרית גולדשטיין: אבי, אנחנו לא - - -
<אבי חסון: את העלית את זה, צריך להגיד.
<אבי חסון: אני בטוח שאתם עוסקים בנושאים אחרים שהם לא פחות חשובים, אני רק אומר, לא חלילה, אנחנו רצינו להיפגש, אגב בעיקר כדי לנסות ל - - -
<שרית גולדשטיין: אבי, זה לא האישו, האישו הוא איך באמת אנחנו יודעים, כמשרד ירושלים, ככנסת שחוקקה את החוק, כעיריית ירושלים, שבסוף הרשות ב-2018 תשב כאן.
<שרית גולדשטיין: הזכרת שאתם מחפשים מבנה שהוא מרכזי, שהוא נמצא במרכז העיר, לא יהיה ב-2018 ככל הנראה מבנה כזה בירושלים, יכול להיות שתצטרכו להסתפק במבנה שנמצא בהר חוצבים, שם נמצאת כל התעשייה.
<שרית גולדשטיין: זאת אומרת הטענה שהעובדים צריכים איזה שהיא תקופת ביניים כדי להסתגל למעבר לירושלים היא ברורה, זו החלטה ניהולית שלך, אני לא יודעת - - -
<אבי חסון: לא, זו החלטה של הכנסת.
<שרית גולדשטיין: החלטה של הכנסת שנבעה מצרכים ניהוליים של הרשות, אני לא מתווכחת איתה, הכנסת חוקקה חוק, אבל אם מהיום לא מתחילים לאתר מבנה ב-2018 לירושלים, והוצאתי לניר ברלוביץ גם פנייה בנושא כדי להבין מה הצעדים שנעשים, אתם לא תשבו כאן בירושלים.
<שרית גולדשטיין: אם נחכה למבנה שיישב במרכז העיר ויכיל בתוכו את המרכז לחדשנות, ועוד אלף ואחד דברים שהם יפים, זה לא יהיה ב-2018 והעובדים החדשים לא יישכרו בעיר ב-2018 ויוצאי אוניברסיטאות ומחפשי עבודה כאן שוב ינדדו אל מחוץ לעיר.
<שרית גולדשטיין: תעסוקה ודיור זה אחד החסמים הכי מרכזיים להישארות צעירים וזה משהו שחשוב ל - - -
דוד אמסלם: אלי, אתה רוצה להגיד משהו?
<אליהו מלכה: לא, חסר לי פה את הדיור הממשלתי, כי הם צריכים למצוא את הנכס.
<קריאה: שאגב הם לא מגיעים לרוב הדיונים.
<קריאה: ולהסביר מה קורה בנכס שהושכר לשש שנים יותר.
<אליהו מלכה: יש לי פשוט הערכה שאנחנו מדברים פה עם האיש הלא - - -
מיקי לוי: עם עצמנו.
מיקי לוי: כולם רוצים.
דוד אמסלם: בכל מקרה, תראו מה נעשה.
דוד אמסלם: קודם כל אני שמח לשמוע מה שאתה אומר, אבי, בגלל שבסופו של דבר באמת הכוונה שלנו היא לחזק את עיר הבירה, אני לא רוצה להרחיב על החשיבות של העניין, אבל אני מניח שעל זה אין מחלוקת.
דוד אמסלם: חלק מהאנשים, רק בממשלה, חושבים שמחזקים בדיבורים ולא במעשים, אנחנו מתכוונים שאם יש חוק גם צריך לקיים אותו, הרבה פעמים זה לא קורה, גם פה.
דוד אמסלם: לכן שמחתי שזו הכוונה שלכם, אתה כמדען הראשי ואחראי על כל הנושא של רשות החדשנות, אני שמח שזה הראש שלך.
דוד אמסלם: ברשות השידור בדקנו וראינו, לפחות מה שאני התרשמתי, שדווקא הראשים לא רצו.
דוד אמסלם: לגופו של עניין, אני לא נכנס כרגע איך למה וכמה, יחידה כזאת קטנה היה אפשר כבר מראש, במקום לדלג אותה טקטית למודיעין, לאיירפורט סיטי, יכלו ישר לחפש פה איזה שהוא מבנה, ייקח עוד חודש, עוד חודשיים, עוד שלושה, אבל בסוף מביאים את כולם לפה, בלי קשר לנושא של היחידה החדשה.
דוד אמסלם: אין לי מושג איך יכול להיות שעד עכשיו העסק התפתח ש-75% מהחבר'ה יושבים בתל אביב ואתם פה.
דוד אמסלם: בדרך כלל אם ההנהלה בירושלים רוב העובדים פה בירושלים, זה אחוז זניח מחוץ לירושלים, אבל כאן כנראה הכול התהפך.
<אבי חסון: זה 40 שנה ככה.
דוד אמסלם: כן, לא משנה.
דוד אמסלם: אני מניח שפעם כולם היו בירושלים, או רובם, ולאט לאט התחילו לזלוג.
<אבי חסון: במקרה לא, אבל לא משנה.
דוד אמסלם: אתה אמרת 40 שנה אז חשבתי לפני כן אולי - - - בכל מקרה, תשמעו מה נעשה.
דוד אמסלם: אני אבקש ממנכ"לית המשרד לענייני ירושלים שתהיה פיבוט בעניין הזה של מציאת המבנה, כדי לעזור להם.
דוד אמסלם: תעשי ישיבה עם הדיור הממשלתי, מי שמתעסק בנושא הזה, תזמיני גם את נציגי עיריית ירושלים, הרל"י וכו'.
דוד אמסלם: אם את תרגישי שהעסק לא הולך לנתיב הנכון, אז דברי איתי, אני אעשה דיון נוסף ואני אביא גורמים קצת יותר משמעותיים בדיור הממשלתי, בגלל שאני רואה את הציר דרכם.
דוד אמסלם: אבי אומר שהוא לא צד בעניין, אני גם לא מצפה שהוא יילך לחפש שכירויות מכל מיני מתווכים - - -
<שרית גולדשטיין: הוא לא צריך, נכון, זה תפקיד של הדיור הממשלתי.
דוד אמסלם: כן, אבל אם שם זה לא הולך, תרימו לי דגל אדום.
דוד אמסלם: אני, דרך אגב, קראתי, אני עשיתי את הדיון כתוצאה מידיעה, אני עוקב אחרי זה מהעיתונים, לא דיברתם איתי, אבל פה באמת, אם אתם תראו שזה לא הולך לנתיבים הנכונים, תגידו לי.
<עופר צבי ברקוביץ': דודי, אני רק רוצה להגיד שאני כן מרים דגל אדום בעניין מינהל הדיור הממשלתי כי התהליך הזה חוזר על עצמו בהרבה יחידות נוספות.
דוד אמסלם: עופר, תראה, אמרתי לך, גבש לי מסמך לגבי כל זה ואז אני אביא אותו והוא יהיה הכתובת, אבל כרגע - - -
מיקי לוי: אני אגן על הדיור הממשלתי, כאחד שהיה ממונה עליהם, מנהל הדיור הממשלתי הוא ירושלמי, הוא מיינדד לעניין, הוא בונה הרבה, תסתכלו מה קורה פה בשדרה עצמה.
מיקי לוי: אני לא יודע מה קרה, אבל בעיקרון אני מגן.
יהודה גליק: אז שיבוא לוועדה ויגיד איפה הדברים עומדים, למה הנתונים שיש כל כך הרבה מקומות לשכור בירושלים והוא לא מוצא אותם.
<שרית גולדשטיין: אני לא הסנגורית שלו, אבל הוא לא יכול היה - - -
דוד אמסלם: בסדר גמור, שרית - - -
<שרית גולדשטיין: גם הממ"מ הוציא מסמך בנושא.
דוד אמסלם: בסדר, היות שאנחנו מדברים על 2018, אז עד סוף השנה תנסו לגבש איזה שהוא דיון, איזה שהוא משהו, תגידו לי כיוונים.
דוד אמסלם: אם זה לא עובד, תפעילו אותי.
דוד אמסלם: לגבי מה שאמרתי לך, עופר, תן לי מסמך, אני אראה את זה כדבר - - - אני חושב שעזיבה של ירושלים זה דבר לא יפה, באמת לא ציוני.
דוד אמסלם: אז אם תרכז לי מסמך אני מבטיח לך שאני אעשה דיון על כל המסמך.
<עופר צבי ברקוביץ': בסדר גמור.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, רבותי.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא פרק י"א כולו (דמי פיתוח), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז- 2016 (מ/1083) – הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד אמסלם: קודם כל, אנחנו שמחים שהיום תומר חזר לבריאותו לאחר שהוא לא היה אתנו כמעט שבועיים.
דוד אמסלם: באופן אישי, אני מאוד התגעגעתי אליו.
דוד אמסלם: הוא היה חסר לי.
דוד אמסלם: תומר, אתה רוצה לפתוח?
<תומר רוזנר: אני אשאיר לאוצר להציג כמובן את הפרטים.
<תומר רוזנר: אני רק אציין מספר דברים לגבי ההיסטוריה והשתלשלות העניינים.
<תומר רוזנר: ראשיתו של החוק הזה בשנת 2009 כשבמסגרת הצעת חוק ההסדרים לשנת 2009 - 2010 הממשלה ביקשה לקבוע בחוק פרק של היטלי פיתוח, מסי פיתוח זה נקרא אז, שנועד להחליף את חוקי העזר העירוניים.
<תומר רוזנר: במהלך הכנת החוק לקריאה שנייה ושלישית התברר שלא היתה איזושהי עבודת הכנה לגבי פרטי הצעת החוק, וניתנה חוות דעת משפטית על ידינו ועל-ידי היועץ המשפטי לכנסת שהבהירה שני דברים: אחד, שאין זה ראוי לדון ברפורמה מהסוג הזה במסגרת חוק ההסדרים.
<תומר רוזנר: אבל מעבר לכך, התייחסה גם לגוף ההצעה לגבי כך שהסדרים ראשוניים רבים שצריכים היו להיקבע בחקיקה שעניינם מיסוי מהסוג הזה חסרים בה ויש להשלים אותם במסגרת תהליך החקיקה.
<תומר רוזנר: הממשלה ניסתה להעביר את הצעת החוק הזו שוב במסגרת חוקי ההסדרים גם בשנת 2012 וגם בשנת 2015, והדבר נמנע ממנה עוד בשלב שלפני הגשת הצעת החוק שהוגשה כי הצעת החוק שהוגשה היתה זהה בעיקרה לזו של 2009.
<תומר רוזנר: בשנת 2016 במסגרת חוק ההסדרים הנוכחי האחרון ביקשה הממשלה להביא את הצעת החוק שוב.
<תומר רוזנר: הסיכום בין יושב-ראש הכנסת לבין שר האוצר היה שהצעת החוק תפוצל ותובא במסגרת הליכי חקיקה רגילים, וזה המקום שבו אנחנו נמצאים כרגע.
<תומר רוזנר: לגבי גופה של הצעת החוק - למרות שישנה התקדמות מסוימת במסגרת הצעת החוק המונחת לפניכם כרגע לגבי הפרטים שצריכים להיכלל בה, אנחנו סבורים שהיא עדיין חסרה פרטים רבים ושאפשר וצריך להשלים אותם במסגרת הליך החקיקה הנוכחי.
<תומר רוזנר: אני לא אכנס לפרטי ההצעה כי אני מניח שהאוצר יציג את ההצעה.
<תומר רוזנר: רק אציין שבמסגרת ההליכים הקודמים שהיו בעניין הזה היה אמור להיות צוות בין-משרדי שיגבש את פרטי ההצעה.
<תומר רוזנר: למיטב ידיעתנו, הצוות הזה לא התכנס ולא השלים את עבודתו.
<תומר רוזנר: זהו חסר שקיים גם במסגרת הנושא הזה שצריך לתת עליו את הדעת.
<תומר רוזנר: אני לא אכנס לפרטי ההצעה, רק אומר שיש לנו הרבה הערות לגוף ההצעה, לגבי הפרטים שצריך להשלים בה והפרטים שחסרים בה, ולגבי הסדרים משלימים שצריכים לבוא במסגרת הליך החקיקה.
<תומר רוזנר: כשניכנס לפרטים לגבי גוף ההצעה נעיר הערות פרטניות.
<תומר רוזנר: רק אציין שברמה העקרונית עמדתנו היא שבהחלט יש מקום להחליף את ההסדר.
<תומר רוזנר: ההסדר הקיים לגבי היטלי פיתוח שהוא הסדר שמוסדר בחוקי עזר עירוניים הוא הסדר בעייתי גם במובן הפרקטי וגם במובן העקרוני.
<תומר רוזנר: במובן הפרקטי הוא לא מביא את התוצאות שאנחנו צריכים לגבי היטלי פיתוח במובן הזה שברוב המקרים חוקי העזר נקבעים בצורה כזו שהם לא מכסים את סכומי הפיתוח הנדרשים, מצד אחד.
<תומר רוזנר: מצד שני, הליך הקביעה שלהם הוא מאוד מסורבל וארוך.
<תומר רוזנר: מצד שלישי, יש הרבה מאוד תקיפות משפטיות של חוקי העזר ושל הקביעות הפרטניות של היטלי הפיתוח שבאמת מעכבות את האפשרויות של הפיתוח, מצד אחד.
<תומר רוזנר: מצד שני, מסרבלות מאוד את התהליך.
<תומר רוזנר: לכן, אין ספק גם בעיננו שיש מקום לרפורמה בנושא הזה.
<תומר רוזנר: ההערות שלנו מתייחסות לפרטים.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, לדברים שחייבים להיקבע, לדעתנו, בחקיקה ראשית, כאשר במסגרת ההצעה כפי שתראו שמונחת בפניכם רוב ההצעה אומרת אמירה מאוד מאוד כללית שיהיו מסי פיתוח או היטלי פיתוח, פרטים ייקבעו בתקנות.
<תומר רוזנר: לדעתנו, אמירה מהסוג הזה היא אמירה כללית מדי וצריך יהיה לפרט אותה כאן במסגרת הליך החקיקה כאן.
<תומר רוזנר: לגבי הפרטים - אני מציע שהאוצר יציג את ההצעה ואת העקרונות שעומדים בבסיסה.
יעל גרמן: אני רוצה לשאול.
יעל גרמן: לי יש כמה בעיות עוד לפני שיורדים לפרטים.
דוד אמסלם: אתן לך לדבר על הבעיות שלך, רק שניה.
דוד אמסלם: את יודעת איך אני מתחיל את הדיונים.
דוד אמסלם: קודם כל, תרשי לי.
דוד אמסלם: ברשותך, דב צור פה חבר שלי.
דוד אמסלם: נגיד לו בוקר טוב.
דוד אמסלם: עבדאללה, בבקשה תתייחס לעניין באופן כללי.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, באופן כללי זה מס חדש לכל דבר- לא להגיד לנו פיתוח, לא פיתוח, העיריות, לא עיריות.
עבדאללה אבו מערוף: זה מס, וסוף סוף האזרח הפשוט צריך לשלם עבור הנטל הגדול מאוד הזה עשרות אלפי שקלים מכיסו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים מה הולך גם בעיריות, גם במצב הדיור, גם ביוקר המחיה וגם ביוקר הדיור והדירות.
עבדאללה אבו מערוף: זה מס שלא צריך אותו עכשיו, ולא בצורה הזו שבאים לחוקק אותו.
עבדאללה אבו מערוף: מה עוד, תקנות וכמה זה יעלה.
עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה עדיין לא מוכן בכלל וגם לא השיטה הזו של האוצר להביא מס חדש.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מבקשים להעלות, למשל, את מס הבריאות ב-0.5%, מס על הסיגריות, והאוצר אפילו לא מעזים להגיד כן כשזה לטובה.
עבדאללה אבו מערוף: אבל לבוא ולהעלות מס תחת תירוץ של מס פיתוח ושהאזרח ישלם מהכיס שלו 10,000 שקלים – אנחנו בשום פנים ואופן לא מוכנים לתת לזה יד.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן דברים שהם לא נכונים ולא טובים בעניין מה שאמר תומר - בסדר, אפשר לתקן.
עבדאללה אבו מערוף: אבל לא בחוק הזה ובצורה הזו להביא מס לכל דבר, מס שהוא מס דרקוני, אכזרי מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: ומה עוד, בצורה הזו.
דוד אמסלם: לפני שנמשיך, דוברת הוועדה שלנו לא חשה בטוב היום.
דוד אמסלם: אם היא שומעת אותנו, אנחנו מאחלים גם לה.
דוד אמסלם: רבקה, שתהיה לך בריאות איתנה.
דוד אמסלם: בבקשה, יעל גרמן.
יעל גרמן: אני חושבת שצריך להתמצא קצת באמת בנושא מה עושים היטלי הפיתוח ומה השיטה של לגבות אותם.
יעל גרמן: אם אני לא טועה, השיטה הזו שמדובר בה היתה קיימת ברעננה.
יעל גרמן: אני לא בטוחה שהיא עדיין קיימת ברעננה.
יעל גרמן: ברעננה לא גבו היטלים חד-פעמיים ברגע שהלכו לבנות, אלא כל תושב ברגע שהוא נכנס לנכס מסוים, הנכס שלו היה מחויב במס קבוע אחת לחודש.
יעל גרמן: אבל אם הוא רצה להרחיב או לפתח, הוא לא צריך היה לשלם.
יעל גרמן: זאת אומרת, השיטה הזו, אם אני מבינה נכון - - -
דוד אמסלם: אל"ף, את לא מבינה את השיטה.
דוד אמסלם: דבר שני, זה גם לא ברעננה.
דוד אמסלם: אני לא מבין מאיפה הבאת את זה.
יעל גרמן: הבאתי את זה מידע אישית, מידיעה אישית.
דוד אמסלם: לא נשמע לי הגיוני, לא שמעתי אף פעם.
יעל גרמן: מידיעה אישית ברעננה זו היתה השיטה.
יעל גרמן: אני מדברת על לפני ארבע שנים, אני לא יודעת מה היום.
יעל גרמן: בזמן שאני הייתי ראש עיר בהרצליה - - -
<קריאה: זה לא קיים, זה לא קיים.
<קריאה: אני מטפל ברעננה, לא קיים.
יעל גרמן: לא קיים - אוקי, בסדר.
דוד אמסלם: לא חשוב, רבותי.
דוד אמסלם: לפעמים חלומות מתגשמים.
יעל גרמן: בסדר, אז לא.
יעל גרמן: מה שקורה היום זה שכל אחד ברגע שהוא נכנס לנכס מסוים, לנכס שלו אני תמיד אומרת יש עליו תו מחיר.
יעל גרמן: הנכס הזה מחויב בהיטלים מסוימים.
יעל גרמן: רוצים לבנות בנכס, צריך לשלם את ההיטלים.
יעל גרמן: יש הרבה אנשים שכבר בנו ושילמו היטלים.
יעל גרמן: אז אם עכשיו אחרי שהם שילמו היטלים הם יתחילו לשלם את המס הזה, הם ישלמו פעמיים על אותו נכס.
יעל גרמן: אני לא ראיתי פתרון לדבר הזה.
יעל גרמן: אני בכלל לא רואה איך אפשר לפתור כי למיטב ידיעתי יכול להיות שבשנים האחרונות, בחמש-עשר שנים האחרונות, אולי יש באמת איזשהו תיעוד וכל אחד יוכל לדעת מה הוא שילם ומה הוא לא שילם.
יעל גרמן: אבל אין לי ספק שבעלי נכסים שיושבים בנכסים שלהם עשרים, שלושים, ארבעים, ואולי ישנם גם כאלה שיושבים חמישים שנה - אני יושבת בבית שלי ארבעים שנה, אני לא בטוחה שמלפני ארבעים שנה בהרצליה היה תיעוד ויידעו כמה שילמתי ומה שילמתי.
יעל גרמן: ואז יצא שלמעשה נכס שילם פעמיים.
דוד אמסלם: שילמת או לא?
יעל גרמן: אני בטוחה שכן.
יעל גרמן: אבל אתה יודע מה?
יעל גרמן: אני לא זוכרת, כן.
דוד אמסלם: את לא זוכרת, זה כבר בעיה.
דוד אמסלם: בוודאי, זה מה שמצופה - אני צוחק.
דוד אמסלם: עוד מעט אתייחס לזה.
יעל גרמן: אני לא יכולה לדעת.
יעל גרמן: אני ראיתי שיש איזשהו פתרון ואפשר לקבוע שלנכסים ותיקים יוצאים מתוך הנחה שהם באמת שילמו ולא יגבו מהם.
יעל גרמן: יכול להיות שלכל אחד מהדברים האלה יש פתרונות, אבל אני כרגע מעלה את הבעיות.
יעל גרמן: זו אחת הבעיות שהכי מטרידה אותי - שבן-אדם לא ישלם עבור אותו נכס פעמיים.
יעל גרמן: הבעיה השנייה - מה יקרה לרשויות?