GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים ילין: אני בכוונה אומר את זה, גם אם אני נמצא באופוזיציה, אם בנימין נתניהו לא היה עושה, ואני אומר את זה פה בגלוי, את ישיבת הממשלה בשבוע הזה, שלושה שבועות לאחר מכן היה לו על הראש את באר שבע, אשקלון, אשדוד, את כל הדרום, חצי מיליון תושבים מול 50,000 של עוטף עזה, לא הייתה עוברת ההחלטה הזאת.
חיים ילין: אם אנחנו מתעסקים בדברים האלה, אז אני אומר שזה כסף קטן לעומת התכנית הגדולה, אבל בסוף אין פה מגרש ריק.
חיים ילין: זאת ההוכחה.
חיים ילין: כשבצד השני יש 2 מיליון פלסטינים, במקום הזה צריך להמשיך לבנות.
חיים ילין: הערה קטנה לגבי בתי האגודה.
חיים ילין: אני באתי מתפיסה שהיא אחרת לגמרי, לא לוותר.
חיים ילין: אני חושב שחלק מההחלטות שלא כתובות המינהל קיבל ומשרד השיכון, על בית שלישי בנחלה.
חיים ילין: בתכנית המקורית חשבנו שהבתים היבילים האלה ובתי האגודה יכולים ללכת לבית שלישי, להרחבת המושבים, בית שלישי, אפשר לעשות את זה, אני חושב עדיין שניתן לעשות את זה, תחשבו על זה, כי כבר הכול מסונכרן לעשות את זה.
חיים ילין: בסוף צריך להשקיע איפה שאתם רוצים, אנחנו נעזור לכם בכל מקום.
חיים ילין: לגבי 232, שלדעתי צריך להבין, זו סוגיה לא רק של משרד התחבורה, זו סוגיה פוליטית, זה גישות שונות.
חיים ילין: במלחמה אני הייתי עם טלפון אחד בצד אחד עם ראש הממשלה, שר התחבורה, ראש הממשלה רוצה את הרחבת הכביש, שר התחבורה לא רצה כי הוא רוצה את הנמל והוא רוצה שהמשאיות לא יעברו דרך מועצה אזורית אשכול, אלא שתעבור כל הסחורה דרך הים.
חיים ילין: תפיסה אידיאולוגית פוליטית שמקובלת, גם זה וגם זה, אבל בשלב זה שאין נמל אין עם מי לדבר שם בתוך רצועת עזה, אני חושב שצריך לבצע את ההרחבה וכמה שיותר מהר.
חיים ילין: אם בסופו של דבר יגיעו להסדרה לטווח ארוך על אי לחימה ובניית נמל ובניית אי, כמו שהשר ישראל כץ רוצה, אז אנחנו צריכים ללכת איתו.
חיים ילין: אני חושב ששניהם צודקים, כך אני רואה את זה, גם צריך את הרחבת הכביש וגם צריך למנוע את זה שבסופו של דבר צריך להגיע להסדר לטווח ארוך שייתן שקט לאזור.
חיים ילין: שוב, אני מברך.
חיים ילין: אנחנו נראה בתצפית את רצועת עזה, נבין בדיוק איפה אנחנו נמצאים והתכנית הזאת - - - אני חושב שהרחבה של תכנית 17'-18', כשאני כבר יודע שיש פה פרטנר רציני, אתה תהיה שם בלופ.
חיים ילין: מה שדיברתי אתמול, גם עם נציגי ראש הממשלה וגם עם האוצר וגם עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, שהתכנית כמו שהיא היא תעבור ב-17'-18', בלי שום קיצוץ, לא בארנונה ולא במענקים, שאלה שני הדברים הכואבים ביותר.
חיים ילין: מס הכנסה גם יעבור, זה מגיע לדיון בוועדת כספים על שנתיים נוספות, שצריך להגיע בנובמבר.
חיים ילין: צריך קצת סבלנות כי בנובמבר גם מחלקים, אתה יודע, את העודפים וגם בונים את התקציב הבא, אבל אני שמח מאוד שאתה חלק מהקואליציה.
דוד אמסלם: (סיור)
<גל כהן: מאחר שהזמן קצר אני אגיד כמה מילים על האזור וכמה מילים על דפוס בארי ואם יישאר לנו עוד קצת זמן - - - אנחנו נצא לכמה דקות סיבוב ונראה קצת תעשייה בנגב ואיך היא נראית.
<גל כהן: סך הכול מפה מה שאנחנו רואים, במילים כלליות, אנחנו רואים בקצה שם את הארובות של אשקלון, של פרג'ון, מי שמכיר, באזור הזה על החוף בזיקים.
<גל כהן: אחרי זה רואים את עזה ופה הרצועה, אלבורג' זה מולנו, האזור הזה בתקופות מלחמה נהיה מאוד פעיל, אנחנו עולים פה לתצפת, רואים מצד אחד את הקסאמים שלהם ומצד שני את כיפת הברזל שלנו והעסק הזה בסופו של דבר יש פה מלא זיקוקי דינור.
<גל כהן: אני חייב להגיד שדפוס בארי, שהוא מעסיק גדול מאוד באזור של קרוב ל-300 עובדים, לפעמים 350, בכל תקופת המלחמה עבד באופן מלא.
<גל כהן: אנחנו מייצרים מוצרים שהם מחויבי ייצור ולכן בסופו של דבר המפעל עבד 24, שישה ימים בשבוע, והמשיך לספק את התצרוכת של צ'קים, כרטיסי אשראי ודיוורים שוטפים של המערכות הבנקאיות וכל המערכות הקריטיות וגביית החשבונות ארץ.
<גל כהן: הסיבה או היכולת של דפוס בארי להמשיך ולעבוד שמרה גם את קיבוץ בארי, אבל גם את כל יישובי האזור, או לפחות את העובדים שלנו, שבאים מנתיבות ומשדרות ומאופקים ומהמושבים באזור, ברמת חיוניות מאוד מאוד גבוהה ושמר אותנו כנקודה מתפקדת.
<גל כהן: אנחנו אירחנו פה בתוך המלחמה 2,000 חיילים לאורך כל המבצע עצמו, שהיה אולי המלחמה הכי ארוכה של מדינת ישראל.
<קריאה: דפוס בארי לא יכול להפסיק ולעשות את השירות שהוא עושה בזמן מלחמה.
<קריאה: בגלל זה אני חושב שאנחנו חייבים להצליח להביא לו את זה שהוא יהיה מפעל חיוני.
דוד אמסלם: מה המשמעות של מפעל חיוני?
<גל כהן: המשמעות של מפעל חיוני זה שהעובדים יכולים להמשיך ולהגיע הנה גם בזמן מלחמה.
דוד אמסלם: מי מפריע להם?
<גל כהן: היום יש תכנית שהולכים לפנות אותנו.
<גל כהן: ברגע שיתחילו פה עניינים הכוונה היא לפנות אותנו.
<גל כהן: אני חושב שמעבר ל - - -
דוד אמסלם: פינו אתכם?
<גל כהן: לא, אבל רוצים.
<גדי ירקוני: יש היום החלטה, והיא נכונה, יש לי ויכוח עם גל, שבזמן שיורים פה ומפגיזים מכל הכיוונים מי שלא צריך להיות פה לא צריך להיות פה.
<גדי ירקוני: הוא סתם נמצא פה ומסכן את חייו וגם מסכן את חייהם של האחרים שצריכים לטפל בו.
<גדי ירקוני: מהניסיון שלנו בשלוש המערכות האחרונות הקהילה הרבה יותר בטוחה וחוזרת חסונה, מהחוסן הקהילתי, מזה שאנחנו מפנים אותם מפה למקומות ביחד מאוכלסים.
<גדי ירקוני: היום יש תכנית אכלוס ותכנית פינוי לכל היישובים צמודי הגדר, דרך אגב גם בארי בזה ודפוס בארי, וגל מוביל את זה בדעה שצריכים להמשיך לעבוד, ברגע שהוא יהיה מפעל חיוני - - -
<גל כהן: אני רוצה להגיד, גדי, אני לא רוצה לפתוח פה את הדיון, דווקא מהחיים שלנו, אני חייב להגיד שיצא לי פה להיות כבר בשני מבצעים, דווקא המקום הזה שמאפשר לאנשים להמשיך לתפקד ולוקח אותם מהפחדים ומהחרדות ומהעניינים, שומר על בריאות נפשית ושומר עליהם.
<גל כהן: נכון, את הילדים צריך להרחיק וזה בסדר, אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל אני חושב שמי שיכול להישאר ולתפקד - - -
דוד אמסלם: אני אעשה את זה קצר, זה דיון שהממשלה לא יכולה לעשות.
דוד אמסלם: (סיור בדפוס בארי)
<גל כהן: כשאמרתי מוצרים ביטחוניים ומוצרים שצריך להגן עליהם, אז למשל עכשיו מה שאנחנו רואים פה, לקראת המבצע של החגים, אני זוכר שאני עוד הייתי איש מכירות, היו מייצרים תווי קנייה, אז היינו מייצרים פה פעמיים בשנה ביותר ממיליארד שקל היה פה ברצפת הייצור.
<גל כהן: הדבר שהגנבים הכי אוהבים בעולם וזה היה צריך להיות שמור.
<גל כהן: היום עושים את זה בכרטיסים, כמו שאנחנו רואים פה ובעצם עכשיו אתם רואים את הצוות שאורז את כרטיסי המתנה, בטח גם לממשלה, לכל אחד יש את כרטיסי המתנה שמחלקות החברות הגדולות.
<גל כהן: פה עושים את הערכות האלה, אלה מוצרים שווי כסף, אלה כרטיסים שטעונים ב-500 וב-1,000 וביותר שקלים, לכן כל התהליכים - - -
<קריאה: זו אריזה ידנית?
<גל כהן: זה הסוף של האריזה.
<גל כהן: זה מפעל של חמישה עובדים, מקבל עכשיו מעטפות בסגנון הזה שהבעלים החליט לתת רק 172 שקל, אז יש להם רק חמישה כאלה, עם ברכה מיוחדת שלו וריח פרחים.
<גל כהן: פה מה שאנחנו רואים זה תהליך שנקרא בעברית פרסונליזציה של כרטיסים.
<גל כהן: מכונות שמכסות על קוד סודי, יש פה שבעה קווים שעובדים נון סטופ כדי לייצר כרטיסי חיוב של טלפונים וגם כרטיסים אישיים.
<גל כהן: אלה המכונות האלה.
<גל כהן: ועכשיו אנחנו נגיע לראות איך מייצרים רישיון נהיגה.
<גל כהן: (המשך הסיור)
<תושב המקום: זה כבר מצרים, אלה מוצבים מצריים.
<תושב המקום: זה מוצב סנאית, יושבת פה פלוגה מגבעתי, אחת מארבע היחידות הכי לוחמות, יש פה טנקים, יש פה אכזריות, מי שמכיר, ויש פה סיורים שיוצאים לאורך הגבול כל הזמן.
<תושב המקום: היישוב הזה הוא היישוב הכי דרומי במשולש היישובים בני נצרים, נווה ושלומית.
<תושב המקום: אתם הייתם בשלומית, זה היישוב הכי צפוני, זה היישוב הכי דרומי.
<תושב המקום: המרחקים מגבול מצרים סדר גודל של 800 מטר בין הגדר של היישוב לגבול מצרים.
רויטל סויד: זה גם היישוב הכי דרומי באזור?
<תושב המקום: באזור כן, במועצה אזורית אשכול זה היישוב הכי דרומי.
<קריאה: יש את ברנע בהמשך ואחרים.
<תושב המקום: כן, אבל זה לא במועצה.
<תושב המקום: זה היישוב הכי דרומי.
<תושב המקום: אם אתם רואים פה, את השדרה הזו של העצים, זו שדרה שנטעו אותה לא בגלל יופי, אלא מבחינה ביטחונית בגלל איומי הטילים, שיש פה מכל המרחב הזה, המרחב הזה של סיני, מי שמכיר, יש גם חוות הדעת של אלוף יום טוב סמיה, שהוא בדק את הכול ואנחנו ניתן לכם אולי תקציר שלה, כל האזור הזה, גם ב'צוק איתן' וגם לפני כן, האזור הזה של סיני מהווה איום מאוד גדול על היישובים, בין אם ירי תלול מסלול, כמו פצמ"רים או ירי של טילים שהם לא מזוהים על ידי המערכות, בכינון ישיר.
<תושב המקום: יש פה איומים של חדירות, אנחנו יודעים, חיים יודע, גם בתקופתו היו חדירות בכל המרחב, מכרם שלום, הברחות סמים.
<תושב המקום: היה פה צילום לא מזמן של הברחות סמים.
<תושב המקום: כל האזור הזה נושק על גבול מצרים.
<תושב המקום: ההתיישבות הזאת, כמו שאמרתי, מי ששמע אותי באוטובוס, מה שחשוב היה לנו להראות לכם זה באמת גם את ההיערכות של צה"ל, יש פה מוצב פלוגתי, זו גזרה גדודית, נמצאת פה החטיבה הלוחמת, בין ארבע חטיבות החי"ר המרכזיות.
<תושב המקום: כל האזור מתוצפת.
<תושב המקום: ב'צוק איתן' היו פה כוחות שישבו בכל המרחב, כולל תותחים, כולל טנקים, כולל טילים שעברו מעלינו כשהלכנו עם הילדים לגן, בכל האזור הזה.
<תושב המקום: זו תרומה של JNF, זה לא שהמדינה או הצבא נתנו, כל הנטיעה הביטחונית הזאת.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: רשות מקרקעי ישראל פוגעת בקידום משק החשמל הירוק.
דוד אמסלם: דיונים מהירים של חברי הכנסת אמיר אוחנה, חיים ילין ועמר בר לב.
דוד אמסלם: מי רוצה להציג את זה?
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, מדינת ישראל קיבלה החלטה שאנחנו מדינה שיש לה משאב שנקרא שמש, ואפשר להתחיל לייצר אנרגיה סולארית.
חיים ילין: במסגרת הזו בדקו קרקעות.
חיים ילין: קרקעות – אני לא מדבר במושגים של גגות בתים או מפעלים, או כל מי שמוציא היתר לזה.
חיים ילין: בדקו וראו שיש קרקעות, במיוחד בנגב, שמתאימות מאוד לפתח את האנרגיה הסולארית הזאת.
חיים ילין: אני לא נכנס כרגע לתרמו-סולארית, סולארית, זה כבר עניין מקצועי פרופר, ואני לא רוצה להיכנס לזה, במיוחד שהגז מגיע כיום גם לדרום, ואין שום סיבה לא להסתכל על זה בפלטפורמה אחרת.
חיים ילין: אנחנו יודעים שבאזור הדרום במיוחד – אני שם את זה פה על השולחן כי אני הייתי בוועדה המחוזית, גם בוועדות האלה שאישרו – יש הרבה מאוד קרקעות שלא ניתנות לשימוש בגלל שהושקו על-ידי מים מליחים והן כבר מזמן לא מפיקות שום דבר, מעבר לכך שהם יכולות לשמש כבסיס לאנרגיה סולארית.
חיים ילין: וכך עשינו, ופיתחנו פרויקטים גדולים מאוד בנגב במיוחד בעוטף עזה.
חיים ילין: מנהל מקרקעי ישראל גם נתן אישור לכל אגודה שיתופית – קיבוץ או מושב – עד 250 דונם למתקן.
חיים ילין: זו עלות קרקע אפס, בדיוק כמו שקרקע אפס על הבתים.
<תומר רוזנר: ולחקלאות.
<תומר רוזנר: כמו לחקלאות.
חיים ילין: ועכשיו אני פותח את העיניים – לכל אחד יש פה אינטרסים.
חיים ילין: לי יש אינטרסים ברורים מאוד – קודם כל, שתהיה אנרגיה סולארית, כי אני חושב שהיא פחות מזהמת והרבה יותר ירוקה.
חיים ילין: שתיים, שלא יהיה 40,000 שקל, כי אנחנו נפסיק לפתח.
חיים ילין: אני רוצה להסביר עוד משהו שהוא חשוב מאוד.
חיים ילין: המתקנים האלה הם ל-24 שנים.
חיים ילין: מי שכן יודע, או לא יודע, להבריא בלי השקיה, מתוך הטבע, חלק מהקרקעות האלה שהיו מליחות, או קרקעות שכבר לא שימושיות בגלל ריסוס, ורוצים להפוך אותן לאורגניות – צריך בין מינימום חמש שנים עד 15 שנה לשקם אותן באופן טבעי.
<תומר רוזנר: על הקרקעות האלה המינהל רוצה 40,000 שקל?
חיים ילין: על הקרקעות האלה זה המחיר שהם רוצים.
חיים ילין: הקרקעות האלה נבדקו על-ידי הוועדה המחוזית, שאין אלטרנטיבה חקלאית ראויה, ושאפשר להרוויח מהן ולהתפרנס בכבוד.
חיים ילין: ולפי זה נבחרו המשבצות האלה בעצמן, ועשינו עבודה גדולה מאוד.
חיים ילין: הדבר הטוב שקרה שם – את זה אני אומר לרמ"י, שבפעם הראשונה גם מושבים וגם קיבוצים ישבו בשותפויות, ולא הלכו מכות.
חיים ילין: זה אחד ההישגים הכי גדולים שהיו לי כראש מועצה.
חיים ילין: ופתאום אני מגיע לפה, ואני רואה את הדבר הזה, ולכן ביקשתי את הדיון הזה.
חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני שמח מאוד שקיימת את זה, כי בעוד שבועיים לא יהיה לזה כבר ערך.
חיים ילין: אני שמח מאוד שגם עמר וגם אוחנה הצטרפו, או שאני הצטרפתי, זה לא משנה בכלל.
חיים ילין: יעל נמצאת אתנו פה, והיא תיתן את הצד הירוק, כרגיל.
עמר בר-לב: אני רוצה להוסיף כמה נקודות.
עמר בר-לב: אני חושב זה אנרגיה ירוקה היא הרבה יותר בריאה, נכונה, ולטווח הארוך, אין בזה ספק.
עמר בר-לב: אני חושב שאנחנו נתקלים כאן בתופעה.
עמר בר-לב: כמו בנושא הדיור – אם מתייחסים לקרקע במדינת ישראל כמקור הכנסה למינהל ולאוצר, או כמקור להשקעה בשביל לשפר את איכות החיים, אם זה הוזלת דירות, או אם זה אנרגיה ירוקה במקום אנרגיה אחרת שמזהמת.
עמר בר-לב: לכן זאת השאלה הראשונה.
עמר בר-לב: ברגע שקבעו את המחיר בתור 40,000 שקל, זה אומר שחד-משמעית, גם המינהל וגם האוצר מתייחסים אל הקרקע כעוד מקור הכנסה.
עמר בר-לב: וברור שברגע שזה יהיה ככה, או שיהיה חשמל מאוד יקר, או שלא יהיה חשמל, כי זה לא יהיה כדאי.
עמר בר-לב: זאת הנקודה הראשונה.
עמר בר-לב: הנקודה השנייה, יש כאן שלושה גורמים: המינהל, מי שמעבד את הקרקע – אם זה קיבוץ, מושב וכן הלאה – והיזמים.
עמר בר-לב: צריך לוודא, למען הציבור במדינת ישראל שאחרי שהמינהל יוריד את המחיר של הקרקע, לא אלה שמעבדים את הקרקע ולא היזמים ינצלו את זה כדי להגדיל את הרווחים שלהם.
עמר בר-לב: בראיה שלי, הקרקע במדינת ישראל היא משאב לאומי, וכל המטרה היא להוריד את המחיר בשביל שהאזרחים יזכו למחיר נמוך.
עמר בר-לב: זאת הנקודה.
עמר בר-לב: בסוף איפה יהיו הכתמים האלה?
עמר בר-לב: זו כבר שאלה אחרת.
עמר בר-לב: אבל כמו שחיים אמר, כבר נקבעו אזורים מסוימים, וברור שבאזורים שלא כדאי כלכלית לעשות את זה, לא יעשו את זה.
עמר בר-לב: אבל זאת הנקודה המרכזית, וצריך לשים לב שהמטרה הסופית היא הוזלת מחירי החשמל לצרכן, ולא עלייה ברווח ליזם, או עלייה ברווח למי שמעבד את הקרקע היום.
יעל כהן-פארן: אין ספק שעל אנרגיה מתחדשת אין ויכוח בבית הזה.
יעל כהן-פארן: כולם בעד, מקיר לקיר, מכל סיעות הבית.
יעל כהן-פארן: זה לא קואליציה ואופוזיציה.
יעל כהן-פארן: אבל כשאנחנו מנסים לקדם את זה בשטח, פתאום כל העולם קם ויוצר חסמים.
יעל כהן-פארן: אם אני מסתכלת אחורה, המדינה עשתה ניסויי כלים, ניסוי וטעייה – הלכה על מכרז אשלים.
יעל כהן-פארן: המטרה הייתה לקבל מחיר על החשמל.
יעל כהן-פארן: ראו שזה לא טוב, אז הלכו על מכרז הגדול מאוד שהיה בתמנע.
יעל כהן-פארן: אמרו נבקש מחיר על הקרקע.
יעל כהן-פארן: כל מי שמעורב במכרז תמנע אומר היום שזו פשוט שערורייה מה שהלך שם.
יעל כהן-פארן: בסוף קיבלו מחיר מטורף על הקרקע, והפרויקט יקום, אולי, בעוד שלוש שנים, במקרה הטוב, כי זה מה שנתנו לו במכרז.
יעל כהן-פארן: גם שם עשו טעויות נוראיות.
יעל כהן-פארן: עכשיו הולכים על שומה אחידה.
יעל כהן-פארן: תגידו לי, אתם רוצים אנרגיה מתחדשת בישראל או לא?
יעל כהן-פארן: תגידו.
יעל כהן-פארן: אי-אפשר להתנהל ככה.
יעל כהן-פארן: היום אתם אומרים עם כל ההחלטות, שלא תהיה אנרגיה מתחדשת בישראל, אולי תהיה על הגגות.
יעל כהן-פארן: גם שם יש המון חסמים, וגם אותם אנחנו פותרים אחד-אחד כאן בכנסת, כי הממשלה לא מסוגלת לעשות את זה.
יעל כהן-פארן: זה לא יתכן.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, כמו שאמר עמר, אני רוצה שתהיה כמה שיותר אנרגיה מתחדשת, ושזה יעיק על היזמים כמה שפחות.
דוד אמסלם: גם חיים אמר את זה.
יעל כהן-פארן: גם חיים.
יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים מחיר סביר, וכמה שיותר.
יעל כהן-פארן: הרי בסופו של דבר, המחיר הזה יוטל על צרכני החשמל, נקודה.
יעל כהן-פארן: 20,000, 200,000 – לא משנה כמה כסף תשימו שם לדונם, זה יוטל על צרכני החשמל, אף יזם לא יספוג את זה מכיסו.
יעל כהן-פארן: ובסוף נשלם על זה, הרי המכרז הוא עכשיו על המחיר של הקוט"ש.
יעל כהן-פארן: אז אנחנו נשלם את זה.
יעל כהן-פארן: פה זו השאלה – אם המדינה רוצה, שתראה שהיא רוצה, ושלא תטיל את כל ההחלטות האלה.
יעל כהן-פארן: יש פה עניין נקודתי שאני רוצה להעלות, על מונה נטו.
יעל כהן-פארן: אין כבר מכרז על המחיר, זה לא כמו במכרזים שפותחים ליזמים להציע מחיר.
יעל כהן-פארן: מונה נטו הוא אחד לצריכה עצמית, למפעל, לקיבוץ, לבניין, וכולי.
יעל כהן-פארן: שתיים, אין לו תחרות על מחיר, זה מחיר קבוע שהוא מחיר החשמל.
יעל כהן-פארן: זה מונה נטו.
יעל כהן-פארן: אין פה בכלל שאלה אם צריך או לא צריך.
יעל כהן-פארן: לא צריך לקחת כסף על הקרקע.
יעל כהן-פארן: אם יש מפעל שיש לו צריכה משמעותית ויש לו שטח של שני דונם שהוא לא מנצל ליד, למה הוא לא יכול לשים שם פאנלים סולאריים לצריכה העצמית שלו?
יעל כהן-פארן: זה נשמע לכם הגיוני?
יעל כהן-פארן: לי זה לא נשמע הגיוני, שהוא יצטרך לשלם על הקרקע משהו נוסף על שטח ששייך לו.
יעל כהן-פארן: וכנ"ל גם בשטחים חקלאיים שצמודים לחלקה א', אם זה במושב.
יעל כהן-פארן: יש שם צריכה שאפשר לייצר אותה בשטח של הנחלה, להגדיל את זה.
יעל כהן-פארן: במונה נטו, אין מקום להגדיל ולהוסיף שומה על הקרקע.
יעל כהן-פארן: בזה אסיים.
יעל כהן-פארן: תודה רבה, זה דיון מאוד חשוב, אני מודה לך שאתה מקיים אותו.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עברנו בימים האחרונים כל מיני דיונים.
איתן ברושי: פה אפשר לומר שיש חיבור של אדמה או קרקע עם שמש, בעיקר בדרום.
איתן ברושי: רוח בצפון אולי, גם מים פה ושם.
דוד אמסלם: בדרך כלל בחקלאות יש חיבור של אדמה, מים ושמש.
דוד אמסלם: זו פוטוסינתזה.
איתן ברושי: לא אמרתי מים.
איתן ברושי: אמרתי אדמה ושמש.
איתן ברושי: אני רואה פה נציגים של המינהל.
איתן ברושי: אני חושב, אדוני היושב-ראש – וגילית רגישות בהרבה דיונים – שצריך להסיר את המגבלות, לפחות במרחב הכפרי בדרום על יכולת ליצור יחידות יותר גדולות, עם פחות המצאות איך לעצור ולבלום.
איתן ברושי: ודאי לא בא בחשבון שיגבילו את זה לדונמים ספורים.
איתן ברושי: אם בן אדם חי באותו מקום – בלי להגיד עכשיו שמות – והוא לא יחיה מחיטה או מגידול שלא מרוויח, ויכול להתפרנס מאנרגיה סולארית, או משהו דומה.
איתן ברושי: העיקר שיהיו שם אנשים.
איתן ברושי: הכניסה הזאת לתוך הקרביים כל הזמן היא לא מועילה, היא מזיקה.
איתן ברושי: דבר שני, מה פתאום ביטלתם הנחות אזור?
איתן ברושי: אני בא עכשיו מדיון של הוועדה לצדק חלוקתי על ישובים במרכז הארץ שפעם קיבלו טיפול נקודתי, לאו דווקא עדיפות לאומית.
איתן ברושי: איזה היגיון יש לבלום דבר שונה ליעד לאומי, שהמדינה מעוניינת בו, במקומות שיש תנאים כמו שמש ואדמה?
איתן ברושי: איזה היגיון יש לבלום את זה, ואיזה היגיון יש להקשות עליהם?
איתן ברושי: מדוע להוריד הנחת אזור?
איתן ברושי: כמו שלא הורידו עדיפות לאומית במענקי עידוד השקעות הון בתעשייה, או במשהו אחר.
איתן ברושי: לכן יש משהו לא מובן בהתנהלות של המדינה.
איתן ברושי: היא גם מעודדת וגם מקשה.
איתן ברושי: גם דוחפת וגם בולמת.
איתן ברושי: צריך לומר שהענף הזה הוא ענף באמת חשוב.
איתן ברושי: מעבר למה שנאמר פה על-ידי יעל ואחרים, הוא גם ענף כלכלי.
איתן ברושי: הוא ענף שקשור גם ליכולת ליישב את הארץ באזורים שאין בהם הרבה אלטרנטיבות.
איתן ברושי: ולכן, מה שלא מובן בהתנהלות של המינהל, אחרי שרבנו כל כך הרבה שנים – תנו לעסק הזה לחיות.
איתן ברושי: למה להוריד הנחת אזור?
איתן ברושי: מה פגעו בכם עוטף עזה?
איתן ברושי: מה פגע הדרום?
איתן ברושי: מדוע להפלות את הענף הזה מענפים אחרים, כאשר יש לו היגיון גם כלכלי, גם צמצום התלות בחברת חשמל, גם אנרגיה מתחדשת.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אתה טיפלת פה בהרבה נושאים של ההתיישבות, כולל עובדים זרים.
איתן ברושי: יש עוד הרבה עבודה.
איתן ברושי: אבל לקטע זה אין שום היגיון, ואני מקווה שתבטל אותו היום.
<יורם זמוש: אני גם מודה מאוד מאוד למי שיזם את הדיון.
<יורם זמוש: זה דיון חשוב.
<יורם זמוש: הוא מתקיים ברגע האחרון, לפני החלטת מינהל, שלפי הנוסח הקיים, אמורה להיות קטסטרופה, ואמורה להיות פארסה שתשונה מחדש.
<מניה לייקין: רק נעדכן שזה כבר לא הנוסח.
דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נדבר.
דוד אמסלם: על תדאגו.
חיים ילין: תגידי לנו שהכול התבטל ואנחנו הולכים לאכול צהריים.
<מניה לייקין: חלק גדול כן.
דוד אמסלם: אנחנו נדבר אתכם עוד מעט.
דוד אמסלם: בבקשה, נשמע את יורם.
<יורם זמוש: הנושא של ייצור חשמל סולארי עלה לפני כעשר שנים.
<יורם זמוש: הוא התחיל להיות נפוץ בעולם.
<יורם זמוש: ייצור חשמל סולארי היה מסובסד - - -
דוד אמסלם: ברושי, אתה מפריע לבחור.
דוד אמסלם: אתה יודע מי הבחור?
דוד אמסלם: תעצור רגע, פאוזה 30 שניות.
דוד אמסלם: אני הכרתי את יורם, לדעתי, לפני למעלה מעשר שנים, לפני 15 שנה.
דוד אמסלם: הוא בא אלי לעירייה ואמר לי: אני מ.פ.
דוד אמסלם: של כוח הצנחנים שפרץ לכותל.
דוד אמסלם: אנחנו הנפנו את הדגל.
דוד אמסלם: האנדרטה בשיח' ג'ראח לא מסודרת, בואו נסדר אותה.
דוד אמסלם: באמת נכנסו לפרויקט.
<יורם זמוש: גם בגבעת התחמושת.
דוד אמסלם: גם בגבעת התחמושת סידרנו.
דוד אמסלם: אז אל תפריע לו.
<יורם זמוש: עזר לנו הרבה.
<יורם זמוש: אני באמת מהלוחמים לשחרור ירושלים, ואני שנים ארוכות מהלוחמים במינהל מקרקעי ישראל בנושא הסולארי.
<יורם זמוש: אני רואה בזה מלחמה חשובה לגדולת ירושלים ולגדולת המדינה.
<יורם זמוש: אנחנו היום, בניגוד לעבר – נאמר מתחילת 17' – מתחרים על ייצור חשמל בשליש יותר זול מחשמל קונבנציונאלי.
<יורם זמוש: אני מדבר על החשמל הסולארי.
<יורם זמוש: שליש יותר זול.
<יורם זמוש: נגמרו הסיפורים על הטבות, על סובסידיה ושתעזרו.
<יורם זמוש: רק אל תפריעו.
<יורם זמוש: כי אם תפריעו, בסוף יסלקו אתכם לחלוטין.
<יורם זמוש: אין למעשה שום מנדט לרשות מקרקעי ישראל – שום מנדט – להתערב ולקבוע שגידול חשמל – אני מדבר על גידול חשמל בקרקע בחוזה חכירה חקלאי – הוא שונה במשהו מגידול תפוחי אדמה.
<יורם זמוש: לא קבוע בשום מקום.
<יורם זמוש: לא כתוב בשום מקום.
<יורם זמוש: יש שינוי ייעוד, זו הגדרה שקיימת בתמ"א 10/ד/10.
<יורם זמוש: ושינוי הייעוד הוא אך ורק התכנסות למגבלות שתמ"א 10/ד/10 קובעת לגבי שטחים חקלאיים.
<יורם זמוש: מעבר למגבלות האלה שהיא קובעת, מותר לגדל חשמל, ואין שום מגבלה שהיא.
<יורם זמוש: המינהל לא רשאי להגביל את גודל השטח, גם לא לתבוע כסף.
<יורם זמוש: אף גרוש.
<יורם זמוש: יש לך חוזה חכירה חקלאי?
<יורם זמוש: אתה רשאי לגדל חשמל.
<יורם זמוש: השוק הזה מחייב חוזה חכירה ל-25 שנה, ככה זה מבחינת המימון.
<יורם זמוש: באים אליכם עם חוזה חכירה חקלאי תקף – תנו לנו חוזה מהוון.
<יורם זמוש: תהוונו את זה.
<יורם זמוש: אתם רשאים בהחלט – או צריכים – להוון את זה.
<יורם זמוש: הזכויות החקלאיות הן כאלה וכאלה, כך וכך לשנה, אנחנו מהוונים את זה ל-25 שנה.
<יורם זמוש: בזה נגמר הסיפור.
<יורם זמוש: לפחות בזה ייגמר הסיפור מכאן ולהבא.
דוד אמסלם: הבנו, יורם.
<יורם זמוש: אני רק רוצה להוסיף מילה אחת.
<יורם זמוש: עד היום, בהסדרת התעריפים, כשקבעו תעריף כלשהו – כדי לעודד, כדי לקדם, חשמל סולארי – התעריפים האלו היו גבוהים מאוד, היו מוטעים מאוד.
<יורם זמוש: ואז היה צדק מלא של רשות מקרקעי ישראל להתערב, להגיד יש פה רווח גדול מאוד שנובע מהזכות לגדל חשמל על הקרקע הזאת בתעריף הנתון, ועל זה מותר לכם, ואתם צריכים – לא מותר לכם.
<יורם זמוש: אתם חייבים לקחת את מלוא המחיר לפי השמאי.
דוד אמסלם: יורם, תודה רבה.
דוד אמסלם: איתן פרנס, דקה.
<איתן פרנס: תיכף תשמע, אדוני, אני בטוח, כי המינהל התקדם הרבה מתחילת הדרך שההמצאה הזאת התגלגלה.
<איתן פרנס: אני בטוח שהם ירחיבו פה.
<איתן פרנס: אני אגיד כמה דברים שלנו, כארגון שמקדם את התחום כבר שנה שמינית, קשה אתם.
<איתן פרנס: לא הייתה לנו כל יכולת להידבר עם המינהל.
<איתן פרנס: אנחנו ביקשנו פגישה עם מנכ"ל המינהל בסך הכול להסביר.
<איתן פרנס: מה אנחנו רוצים להסביר?
<איתן פרנס: משאב הקרקע, ככל שהוא נוגע לאנרגיה סולארית, הוא לא משאב בלתי מוגבל.
<איתן פרנס: רשתות החשמל לא מגיעות לכל מקום, ואנחנו לא נקים רשתות חדשות בשטחים פתוחים, נקודה.
<איתן פרנס: יושבים כאן חברים מעולם ארגוני הסביבה.
<איתן פרנס: הגענו לפשרה היסטורית בתמ"א 10 – אנחנו מקימים את המתקנים צמודי דופן ליישובים קיימים.
<איתן פרנס: שם גם צורכים את החשמל.
<איתן פרנס: זאת אומרת, הזיהום הזה שאנחנו רוצים למנוע בחדרה ובמקומות אחרים שמייצרים בהם חשמל, אנחנו רוצים לעשות את זה איפה שצורכים את החשמל.
<איתן פרנס: איפה זה מתקיים?
<איתן פרנס: זה מתקיים ביישובים שכבר יש בהם תשתית חשמל, זה אגודות חקלאיות, או במתחמים שהמדינה תסמן, כמו קציעות, כמו דימונה ומקומות אחרים, שלוקח עשר שנים לקדם פרויקט.
<איתן פרנס: יש יעדים למדינה.
<איתן פרנס: רמ"י כפופים ליעדים האלה.
<איתן פרנס: ב-2020 הם צריכים לייצר עוד 2,000 מגה-ואט, בואו נשים את זה על השולחן.
<איתן פרנס: כן, זה יקרה בקיבוצים, במושבים, נקודה.
<איתן פרנס: את זה המדינה קבעה כבר, זה בכלל לא נתון לוויכוח.
<איתן פרנס: מה אני אומר?
<איתן פרנס: כבר הגענו למקום הזה, וכבר מצאנו שטח.
<איתן פרנס: מצאנו שטח שהוא צמוד דופן, ומצאנו שטח שלא גדל בו כלום.
<איתן פרנס: למה לעזאזל – סלחו לי על המילה הזו – בגלל שהשר שמחון קבע 250 דונם – הוא ולא אחר, אני הייתי בחדר – להיתפס למספר של 250 דונם?
<איתן פרנס: אין בו שום היגיון, אדם ברא אותו, לא אלוהים.
<איתן פרנס: למה לא לשנות את זה?
<איתן פרנס: מצאת מקום, יש בו 800 דונם של שטח מופר, שלא יגודל בו כלום, שיש בו חשמל.
<איתן פרנס: מה פתאום להתערב בזה בכלל?
<איתן פרנס: גם את המשאב האומלל הזה, שכמעט לא קיים – אין לנו יכולת, רשת החשמל מוגבלת – רמ"י עוצרים.
<איתן פרנס: אני מסיים בעוד דבר אחד, לא פחות מכעיס.
<איתן פרנס: אנחנו ארגון מקצועי, ואנחנו מבינים שיהיה קשה מאוד לקדם אנרגיה ירוקה בישראל.
<איתן פרנס: אם כבר מצאת מקום, תעשה.
<איתן פרנס: ב', החקלאי – מה עשה החקלאי האומלל שרוצה לייצר לעצמו חשמל בחלקה א', שההחלטה של רמ"י קובעת אסור לך לייצר חשמל על הקרקע בחלקה א'?
<איתן פרנס: ואם הגג שלו לא מתאים?
<איתן פרנס: הרבה פעמים אנחנו מגיעים למקום, והצמחייה חוסמת את השמש.
<איתן פרנס: לחתוך את העץ?
<איתן פרנס: זה מה שיקרה בסוף.
<איתן פרנס: לשם רמ"י שולחים אותנו.
<איתן פרנס: ואם יש מתקנים?
<איתן פרנס: ואם הגג הוא משופע בצורה כזאת שהוא לא מתאים לייצור חשמל סולארי?
<איתן פרנס: מה הבעיה להגיד שבמקום שבו לא ניתן להקים על הגג, ניתן לך לשים עמוד?
איתן ברושי: איפה שיש חוזה לדורות, שיעשו מה שהם רוצים.
<איתן פרנס: זה מעליב את מדינת ישראל שבשנת 2017 אנחנו לא מצליחים להיפגש עם מנכ"ל המינהל ולהגיד להם: תיסעו לגרמניה, תיכנסו לכפר.
<איתן פרנס: תראו מה עשו בגרמניה בכפרים ותבינו.
<איתן פרנס: יש חקלאות חדשה.
דוד אמסלם: איתן, הבנתי.
דוד אמסלם: אנחנו עוברים למינהל.
דוד אמסלם: מי רוצה להציג את העניין?
<מניה לייקין: מניה לייקין, משנה ליועץ המשפטי.
דוד אמסלם: מניה, אני הייתי רוצה לשמוע שני דברים.
דוד אמסלם: אחד – את ההתייחסות הכללית שלכם לגבי משאב הקרקע מול החלטת הממשלה ותפיסת העולם של המדינה בנושא של קידום החשמל הסולארי.
דוד אמסלם: פעם שנייה, אתם שיניתם את - - -
<מניה לייקין: אני הייתי רוצה להציג קודם את מה שאנחנו עומדים להעלות על סדר-היום של המועצה, כי אני חושבת שזה נותן מענה.
דוד אמסלם: ותתייחסו גם לתקופת המעבר.
דוד אמסלם: אני אשאל אחרי זה את השאלה.
<מניה לייקין: קודם כל, התקבלו מספר החלטות בעניין האנרגיה הסולארית.
<מניה לייקין: אגב, המועצה היא אולי בין הראשונות שרצו וקידמו החלטה להתאים לאנרגיות המתחדשות.
<מניה לייקין: עוד לפני שסיימו את תמ"א 10 ולפני סיימו את ההסדרה ברשות החשמל, אנחנו קיבלנו החלטות פרטניות כדי לקדם.
<מניה לייקין: החלטת הממשלה המקורית התייחסה לזה שזה ייעשה גם במסגרת היישובים החקלאיים, ועל-פי ההחלטות הקבועות של רמ"י.
<מניה לייקין: אנחנו היום מעלים על סדר-היום הצעה מתקנת להצעה הנוכחית, שהתיקונים העיקריים הם ללכת למחיר אחיד של קרקע.
<מניה לייקין: התקבלה החלטת ממשלה באפריל שאנחנו נלך למחיר אחיד בקרקע לסולארי.
<מניה לייקין: ואכן אנחנו קובעים שבמקום שיתנהל בו הליך תחרותי על התעריף – אני לא יודעת אם יש פה נציג רשות החשמל.
<מניה לייקין: רשות החשמל קיבלה החלטה ללכת להסדרה בתחרות על התעריף.
<מניה לייקין: זאת אומרת, היזם – לא היישוב החקלאי, היזם, החברה – יתמודד על התעריף הנמוך ביותר, ולשם כך הם ביקשו מאתנו שנקבע מחיר אחיד של הקרקע.
דוד אמסלם: ומה המחיר שקבעתם?
<מניה לייקין: עכשיו אנחנו מעלים הצעה למועצה שרמ"י תקבע את המחיר.
דוד אמסלם: למה אתם צריכים מחיר?