GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אין לי ספק שזה עוד יעמיק את המענה מפני שבסופו של דבר יצא שטח כפרי, יש מפקד, על זה הוא נמדד, בזה הוא גם מתמחה עם הפעלת כל כוחות השיטור בתחום הזה, ואין לי ספק שתוספת התחנות שאנחנו מתחילים להכניס אותן מ-17' ו-18' ו-19' ייתן מענה שיילך והשתדרג בהקשר הזה.
גלעד ארדן: גם באזור שלהם תחנת נתיבות היא גדלה, למשל, היא אחראית גם על שדות נגב, וברגע שגם ירושלים גדלה, ואתה לא תיקח כלום לירושלים, אז היקף כוח אדם שיוקצה לאזור הזה באופן טבעי הוא גדל מבחינת כמות שוטרים.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: כמובן, כל מה שקשור ברמת ביטחון ירושלים הוא דרמטי לכל המשטרה, מפני שזה משחרר את המשטרה מהיום-יום של ירושלים.
דוד אמסלם: בסך הכול, יש יותר שוטרים במדינת ישראל בפיזור, זה בסדר.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: נכון, וכולם מקבלים חלוקת קשב בעניין הזה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: חשוב מאוד להבין, וזה אני אומר כאן בכל הרגישות הראויה, בעיקר כאשר התקציב הוא מוגבל, ולא אני קובע אותו.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: גם אם השר יקבע אותו על חשבון תקציב המשטרה, בסוף לא אני קובע אותו, זה תקציב שהולך לעניין הזה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסופו של דבר, מאוד חשוב שהוא לא יהיה פלקאטי, הוא לא יהיה כזה דוגמתי, אלא הוא התחבר לתובנות של הפשיעה, כפי שהמשטרה מבינה אותם, והוא יכול להיות גם חכם, ולא רק שער, גדר, וכו'.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בוודאי כאשר אין תקציב נשים לכולם שער, וגדרות, והמודל שסגרנו עם המנכ"ל יהיה כזה שהמשטרה תשב עם הרשות ותסכם תכנית, ופעם כשהיא מתואמת זה יתוקצב כדי שיהיה באמת שליטה מיטבית שהכסף הזה הולך למקום הכי טוב כדי לתת מענה.
דוד אמסלם: אדוני המפכ"ל, ברשותך, אני לא רוצה ללכת לשם.
דוד אמסלם: אני, מעניין אותי משהו אחר.
דוד אמסלם: אני חוזר לתפיסה, לי יש תפיסת עולם, ואחרי זה אני גוזר את שיטת העבודה ואת הכסף, לא הפוך.
דוד אמסלם: אני לא בודק אם יש לי עשרה שקלים, ורץ לבדוק מה עושים איתם – זה לא עובד במקום הזה ולא בעולם שלי.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל אני בסוף השוטר שמקבל כסף נתון - - -
דוד אמסלם: אני לא בא אליך בזווית הכסף.
דוד אמסלם: אני בא, ואתה גם לא תלוש מהמציאות.
גלעד ארדן: הוא לא יכול לקבוע לי את הסטנדרט של מה אני צריך להביא לו.
דוד אמסלם: אני מדבר אליכם.
דוד אמסלם: אנחנו גם לא תלושים מהמציאות.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים שיש מה שנקרא כמה ביטחון זה ביטחון זה עניין של תחושה, אבל בסופו של דבר יש מינימום של ביטחון, יש מינימום.
דוד אמסלם: אנחנו נמצאים כאן באירוע שלטעמי – לא נולדתי אתמול, חמור מאוד.
דוד אמסלם: אני מניח שאם היו פורצים לו פעם, פעמיים, שלוש, כמו שפורצים אצלנו ביישוב לא הייתי עושה את הדיון.
דוד אמסלם: אבל יש שם כנראה - - -
דוד אמסלם: יכול להיות ש-30 בתים ביישוב אחד - - -
גלעד ארדן: דודי, מה שלא נכון זה שכאשר גודל היישוב הוא מאוד קטן, גם פריצה אחת, שתיים, יכולה להשפיע על הלך הרוח ועל תחושת הביטחון של כל היישוב.
גלעד ארדן: באופן יחסי, תיקח יישוב גדול ועירוני, יכול להיות שיהיה לך אחוז פריצות לא יותר נמוך ועדיין השפעת תחושת הביטחון לא תהיה כזו משמעותית – זה הרבה מאוד סובייקטיבי.
דוד אמסלם: אני מסכים אתך שבמושב כולם יודעים ובעיר לא יודעים, אבל עזוב.
דוד אמסלם: אבל אני לא מתווכח כרגע על התחושה שלהם בכלל, אני בא למספרים העובדתיים – 30 פריצות במושב, משהו שלא נשמע לי.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אדוני היושב ראש, זה שיח של המשרדים עם האוצר - אני אברך על כל שקל שייצא.
דוד אמסלם: אני אסביר לאן אני מושך ומה צריך לטעמי, מה אני מצפה מהמשטרה.
דוד אמסלם: אני חושב שבמסגרת הזו שכרגע של האירוע הזה שאני נחשפתי אליו כבר שנה, אני מבין שצריך לעשות איזושהי תכנית, תכנית מינימלית - אפשר לעשות הכול.
דוד אמסלם: אפשר שם לשים בכל יישוב כזה, להביא שם גם ארבעה טנקים ושני מטוסים.
דוד אמסלם: אבל יש דבר מינימלי שאנחנו מכירים אותו.
דוד אמסלם: לא צריך בשביל זה להיות גאונים.
דוד אמסלם: למה אני מגדר את הבית שלי?
דוד אמסלם: מפני שאם לא, אני אצטרך לשים שומר בכל צעד, אז אני שם גדר, אבל זה לא אומר שלא יקפצו, אבל יהיה יותר קשה.
דוד אמסלם: אני שם מצלמה - לא עולה.
דוד אמסלם: בדרך כלל גם הצבא לוקח מרכיבי כוח אדם שהם בעצם עלויות כבדות מאוד ושם מצלמה.
דוד אמסלם: כשפרסנו אתכם בעיר העתיקה את המצלמות בזמנו, לפני עשר שנים - מה קרה?
דוד אמסלם: ירד הסד"ק המשטרתי – למה?
דוד אמסלם: כי יש מצלמה.
דוד אמסלם: אתה מביא טכנולוגיה כתחליף לכוח אדם.
דוד אמסלם: כוח אדם זה מוצר יקר מאוד, ואתה לוקח טכנולוגיה זולה יחסית ושם.
דוד אמסלם: אז אני שואל, נשמע לי בהיגיון - גדר סביב.
דוד אמסלם: אני עשיתי חישוב קטן, וזה לא התפקיד שלי, תעשה דבר כזה בערך הגנה של גדר, כמה מצלמות, כמה פנסים ושער – 3, 4 מיליון שקלים ליישוב.
גלעד ארדן: יש 1,000 יישובים.
דוד אמסלם: זה משהו אחר, אבל זה מינימום.
דוד אמסלם: ואז באים השוטרים ויש סיור, אבל לא סיור של כל דקה ביישוב, זה לא שם.
דוד אמסלם: זה בדיוק כמו שאנחנו עושים גדר ביטחון וגדר מערכת - אנחנו יכולים לוותר עליה.
דוד אמסלם: להגיד, רבותיי, כל מאה מטר נשים חייל - אבל לא.
דוד אמסלם: לכן אני מצפה לראות תכנית, עזוב כסף.
דוד אמסלם: יכול להיות שאחרי זה אני אבוא, אני והשר נבוא לממשלה, ונגיד, רבותיי, זה אנחנו מבקשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שאני עושה איתם מבוקר עד לילה – אני רב עם האוצר על הדבר הזה, אני והוא כבר שבועיים שלושה.
דוד אמסלם: אבל אם יש לי תכנית זה יותר קל לי.
דוד אמסלם: אני מביא את המספרים.
דוד אמסלם: אני מבין לאן צריך ללכת, יש איזו שאיפה ואנחנו מתקדמים, אבל לשם אני מצפה שתלך.
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את התכנית, ואת הדגשים של המשטרה בנושא של המגזר הערבי.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים את התוספת שוטרים.
דוד אמסלם: כל תוספת שוטר במדינת ישראל בוודאי זה מוסיף לביטחון של המדינה.
דוד אמסלם: יכול להיות שפחות פה ויותר שם, אבל זה לא פחות חשוב.
דוד אמסלם: אני אומר משהו ספציפי לגביהם, לגבי היישובים שלהם, וזו ההתייחסות שהייתי רוצה שתתייחס אליהם.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני חוזר ואומר, אני נמצא בסד של אילוצים – גודל האילוץ זה מה שיוקצה תקציבית על-ידי המשרד לביטחון פנים או מהאוצר כמובן – משרד לביטחון פנים הוא לא יכול להביא יש מאין.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני לא בטוח שתמיד אם עכשיו נסחוב גדרות ושערים, זה יביא את התוצאה - גדר אפשר לגנוב, ושער אפשר לפרק.
דוד אמסלם: מה אתה מציע לעשות?
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסוף, אם זה לא מסתנכרן עם השיטור, חבל על הכסף.
דוד אמסלם: ודאי, ואתה מוותר על הגדר?
דוד אמסלם: אתה חושב שגדר זה דבר מיותר?
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: תלוי, אם אפשר לתת גם שער, גם גדר, וגם - - - שאנחנו רוצים, בבקשה, כנראה לא נגיע לזה בעשר השנים הקרובות.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אם בסופו של דבר אני יודע להגיד מה הסכום הנתון, אנחנו נעשה תכנית הכי טובה עם הכסף הנתון - אני מציע שנעבוד כך.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אני אשמח שהוא יוכפל, ישולש ויחומש, לא יודע להשפיע על זה, זה בסוף שיח פנימי, ושיח מול האוצר.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל לפעמים סנסור חכם, אני לא רוצה לפרט פה, יש מספיק שיטות, אנחנו מכירים הרי מאיפה מגיעים ליישובים.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אנחנו דרך הפיצוח של הכנופיות האלה גם יודעים להגיד איך הן עובדות.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: לפעמים סנסור קטן הוא הרבה יותר יעיל מאשר שער, תלוי כמובן מול איזה סוג של פשיעה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: יש מקומות שפורצים בשביל לאכול מה שיש במקרר ולצאת - גם זה אנחנו מכירים, אז אנחנו מבינים באיזה סוג עבריינות אנחנו מדברים, יש מקומות שפורצים בצורה מתוחכמת – עושים דאבל, וטריפל, וכל מה שאנחנו מכירים.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אז לכן מה שחשוב זה לתת מענה לסוג העבריינות שאליהם שנחשפים.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך להבין, בסוף, בדבר המשמעותי, זה להילחם בצורה אפקטיבית בפשיעה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: הסיבה שיש לנו ירידה בפשיעה לאורך כל העשור האחרון, בכל רחבי הארץ, וגם ב-16' ירידה דרמטית, זה מפני שבסופו של דבר אנחנו מטפלים בארגוני הפשיעה בצורה אפקטיבית, בכנופיות בצורה אפקטיבית, ומורידים את הפעילות שלהם.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: זה נכון מה שהזנחנו שבחלק מהמקומות לא נתנו שיטור בסיסי לאורך שנים במגזר הערבי, אחר כך הפרות של הפשיעה הם הפרות הבאושים שאנחנו אוכלים כרגע.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: צריך לזכור שחלק מהאוכלוסייה הזאת היא נתונה לפשיעה פלסטינית, לא לפשיעה שאנחנו משפיעים על אוכלוסייה, ואנחנו משפיעים על נורמות הציות לחוק שלה - זה אתגר אחר לגמרי, ולמרות האמור בתכנית שלנו ב-17' 18', גם לזה אנחנו מנסים לתת מענה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: שם אין לנו לא תכניות מיל"ה, ולא שיטור קהילתי, ולא כל מה שאנחנו עושים בכל רחבי הארץ.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: עם זאת, ברור לחלוטין שאנחנו לא יכולים להישאר אדישים, מנסים לתת לדבר הזה מענה.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: בסוף אנחנו צריכים לדעת עם מה אנחנו מסוגלים לעבוד, ולסנכרן את זה הכי טוב לסוג הפשיעה שאזור מסוים נחשף אליו - את זה אני מבטיח לעשות הכי טוב שאנחנו יודעים.
דוד אמסלם: אתה לא עונה, אבל לא חשוב.
<מפכ"ל המשטרה רוני אלשיך: אבל אני לא עונה, כי אני לא יכול להיכנס לאזור של הכסף, לאזור של גודל התקציב.
דוד אמסלם: לא, אני אסביר, לא קשור.
דוד אמסלם: כשאתה רוצה לתקנן כיתה יש לה תקן, יש לה מה היא צריכה.
דוד אמסלם: חסרות במדינת ישראל כמעט 20 אלף כיתות.
דוד אמסלם: בכסף האמור חסר, אבל תיקננו משהו, קבענו משהו.
דוד אמסלם: לכן אני מצפה – אני הייתי בא למוצב, יש תיק מוצב, תיק אבטחה, פותח אותו, רואה מה יש.
גלעד ארדן: אין אבל תקן כזה.
גלעד ארדן: אני לא מוכן שהם יקבעו תקן כזה.
דוד אמסלם: אני מצפה שהמשטרה תעשה עבודת מטה, זה הראש שלי.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לדעת בעצם מה יישוב רגיל כפרי, או יישוב עירוני, מה בעצם מרכיבי הביטחון שהוא צריך לקבל.
גלעד ארדן: שום דבר.
דוד אמסלם: אם הוא כלום, תגידו לאנשים כלום.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אין לי בעיה, אני רציתי שאתם תבואו, תסבירו – לא יכולים לטפל בפריצות שלכם.
דוד אמסלם: זה המדינה, זה נתנו לנו את ה-15 מיליארד שקל, לא מסוגל לטפל בכם.
דוד אמסלם: אני מצפה משהו אחר מהמשטרה.
דוד אמסלם: אני מצפה שהמשטרה תבוא עם תכנית, קודם כל תבנה, מה שנקרא, ארגז ביטחון ליישוב.
דוד אמסלם: מה תפיסת הביטחון?
דוד אמסלם: - הצבא יש לו תפיסת ביטחון, הוא רואה את הביטחון.
גלעד ארדן: יש, אבל אתה לא מוכן לקבל אותה.
גלעד ארדן: זה שאתה לא מקבל, אתה לא אומר שאין תפיסה.
גלעד ארדן: התפיסה מבוססת על הפעולות שהמשטרה עושה.
גלעד ארדן: היא לא מבוססת על מרכיבים מגננתיים פאסיביים, שכן, אם היא תתבסס – 70 שנה המדינה קיימת, ולא הייתה תפיסה כפי שאתה אומר, וכנראה לא במקרה, כי מפה נגיע גם לזה, שגם באשקלון בשכונת עתיקות ג', שיש אחוז פריצה גבוה יותר, למה הם פחות טובים ולא נקיף גם אותם בגדר ונשים להם מצלמות כחובה.
גלעד ארדן: אז התפיסה מתבססת על פריסת כוחות משטרה, סיורים, זה התפיסה.
גלעד ארדן: אם רוצה המדינה לקבוע תפיסה אחרת, זה לא התפקיד של גורמי הביצוע בשטח, זה התפקיד של ראש ממשלה, של שר, של ועדת חוץ וביטחון, ועדת פנים – זה לא התפקיד של המשטרה, זה לא התפקיד שלה, היא לא יכולה לשנות את כל התפיסה, ולהטיל על הממשלה עכשיו, ולהגיד, הממשלה לא נותנת ביטחון לאזרחים.
גלעד ארדן: כשאני שומע את צה"ל אומר לפעמים בדיוני תקציב או יוצאות ממנו הדלפות שהוא לא מסוגל לספק ב-60 מיליארד שנותנים לו - האוזניים שלי בוערות, אז מה אתה רוצה שעכשיו המשטרה תגיד דבר כזה גם כן?
גלעד ארדן: לא, היא מסוגלת, היא תשנה את תפיסות ההפעלה במרחב הכפרי.
גלעד ארדן: היא תחזק את ירושלים והחברה הערבית כדי שהיא לא תצטרך להוציא את מג"ב מהמרחב הכפרי, והמשרד לביטחון פנים, יחד אתך ינסה לעזור איפה שיש בעיה נקודתית, ולהוסיף אמצעי הגנה של מניעה.
גלעד ארדן: אבל אני לא מוכן שהגוף ששייך למשרד שלי ייצר פתאום תפיסה שמכניסה אותי למצב שעכשיו כולם יבואו אל המדינה בטענות – למה פה יש?
גלעד ארדן: ולמה פה אין?
גלעד ארדן: ולמה זה – זה יגיע למיליארדים גם כן, ואז כולם יחושו שדופקים אותם ולא בצדק, כי זה לא נכון, כי המדינה משקיעה מיליארדים בתקנים לשוטרים שזאת תפיסת ההפעלה שהשוטרים באים ונותנים מענה גם מניעתי וגם אכיפתי לאחר שחס וחלילה קורה פשע.
<שי חגג': האם ה-15 מיליון זה חד-פעמי או כל שנה, כבוד השר?
גלעד ארדן: בשלב זה, זה חד-פעמי.
גלעד ארדן: דרך אגב, רוב ההוצאות הן הוצאות חד-פעמיות.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לזה כרגע.
<שי חגג': אבל שיהיה ברור, שמדובר במיליון שקל בערך לרשות כי יש 17 רשויות בתכנית הזו.
דוד אמסלם: שי, עזוב, אני לא שם.
גלעד ארדן: אין לי יכולת בכלל להתחייב על רב שנתי.
<שי חגג': אני מבין, אבל כנראה שזה צריך לבוא משהו ברמת מדינה.
<שי חגג': בסוף התושבת שלי לא מעניין אותה הסיפורים האלה.
גלעד ארדן: ברור שזה ברמת מדינה.
<שי חגג': כן, אבל עם כל הכבוד למפכ"ל, שאמר פה דברים לעניין, ואתה בוודאי, בסוף, בסוף יש פה תושבים שהילדים שלהם לא נכנסים לבית.
<שי חגג': ואם זה מקובל עליך, אדוני השר, אז צריך לעשות את הפעולה.
<שי חגג': מצדי, אם אתה שואל אותי כראש רשות, וזה אני מדבר מהלב עכשיו, הבת שלי בת 10 ישנה איתי בבית, בחדר שינה שלי, היא פוחדת לישון לבד.
<שי חגג': אז אני מצדי שאתה כשר, תלך לממשלת ישראל, תהפוך את השולחן ותביא כסף, לא יודע מאיפה, זה לא מעניין אותי.
<שי חגג': בסוף התושבת שלי פה לא יכולה לישון בלילה, זה לא מעניין אותי.
<שי חגג': המיליון שקל האלה הם נחמדים.
<שי חגג': אם היית אומר לי אני עושה תכנית רב שנתית, עשר שנים, כל שנה אני אתן לך מיליון, מיליון וחצי, לא ביקשנו 100 מיליון, אבל אתה מדבר איתי על משהו נקודתי – קח את המיליון הזה אל תיתן לי אותו, מה פתרת לי?
דוד אמסלם: שי, רגע, השר בסך הכול נרתם לעניין ברמה האישית ורוצה לפתור - - -
<שי חגג': נכון, אבל בסוף אין פתרון.
<שי חגג': זה מה שנאמר פה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, אני גם אשוחח אתו בעניין הזה, לא בקטע של הוועדה.
דוד אמסלם: אחר כך נמשיך את הדו-שיח, יכול להיות שאנחנו גם נזמין אותך.
דוד אמסלם: אבל בגדול, אני עדיין מתעקש על עמדתי וזה בסדר.
דוד אמסלם: אני מבין מה שאתה אומר, אבל בסופו של דבר מדינת ישראל צריכה לייצר תפיסת ביטחון ליישובים באופן דיפרנציאלי, לא כל יישוב זה אותו דבר.
דוד אמסלם: לא דין קריית שמונה, שהיא קרובה לגבול כדין קיבוץ שבאותו מרחק - - -
גלעד ארדן: אז אני מציע, סיעת הליכוד לא תתמוך בתקציב עד שלא יינתן מענה לזה.
גלעד ארדן: אבל באמצע שנה אי-אפשר לבוא עם דבר כזה.
גלעד ארדן: הדיון הזה הוא דיון שמטעה אזרחים.
גלעד ארדן: לצערי, תשמע, אני לא רוצה להיגרר לזה, אבל אני לא אהבתי איך ששי דיבר עכשיו.
גלעד ארדן: אפשר גם להיכנס ולבחון – בוא, תביאו גם תקציבי הרשויות, בוא נבחן עכשיו כל רשות כמה היא מקצה – אולי גם סדר העדיפויות של הרשות לא טוב?
גלעד ארדן: אולי היא יכולה גם להקצות יותר למצלמות ולגדר?
גלעד ארדן: יכול להיות, יש רשויות משקיעות יותר.
גלעד ארדן: מה, גם אני לא מוכן שהיא לא תישן בלילה.
גלעד ארדן: גם אני מפריע לי, אולי נבחן איך שי מקצה את התקציב בתוך היישוב שלו.
גלעד ארדן: אולי הוא מבזבז על כיכרות והוא צריך להשקיע יותר בביטחון של התושבים שלו – זה דיון הוגן?
גלעד ארדן: ככה מדברים?
גלעד ארדן: לא, לא מדברים ככה.
גלעד ארדן: אני לא הגעתי לזה.
גלעד ארדן: אבל שלא יגידו את זה גם כלפי המשרד והמשטרה.
גלעד ארדן: אני לא אתן לדיון להיות דמגוגיה ברמה הזאת, בסדר.
דוד אמסלם: אני לא התכוונתי לרגע שהמשטרה בעצם - - -
גלעד ארדן: לא משנה מה אתם מתכוונים, משנה מה אתם אומרים - - - זה נחמד.
דוד אמסלם: גם אנחנו אומרים.
גלעד ארדן: מאה אחוז, אז אני שומע מה אומרים, לא מה - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, הדיון הזה לא על תקציב.
דוד אמסלם: אני גם לא אמרתי שהמשטרה צריכה לעשות השנה משהו.
דוד אמסלם: לא כעסתי על זה שעשינו דיונים והגדר - - -
גלעד ארדן: הבנתי, לא הגישו תכנית.
דוד אמסלם: אני בא ממקום כשיש בעיה, דנים על גודל הבעיה, ואחרי זה בונים תורת לחימה, וממנה גוזרים את הכסף, לא הפוך.
דוד אמסלם: לא מתחילים הפוך - כמה כסף יש לי, ומפה אני מתחיל לעשות מה שאני רוצה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה עושה את זה, אז יש יעד, ויש מתחילים הלחצים - אז אתה מתחיל להפעיל את הממשלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, בגלל שגם בביטחון, אם הצבא היה בא, והיה אומר, רבותיי, כמה כסף יש?
דוד אמסלם: אני יעשה ביטחון ככה, אז אני מניח שלא היו קונים את ה-F35 – אבל זה הפוך עובד.
דוד אמסלם: אתה קודם כל מייצר את תפיסת העולם שלך, וממנה אתה גוזר את הכסף ואת השלביות.
<שי חגג': יש תקציב ואתה - - -
דוד אמסלם: ברשותכם, אני לא רוצה ללכת לשם, בגלל שזו שיחה שיכולה לא להסתיים, אני דווקא רוצה להתחבר למשהו אחר.
דוד אמסלם: קודם כל, השר באופן אישי נרתם לאירוע, אמתי, לא קשור עכשיו לשום דבר, ברמה האישית.
דוד אמסלם: כשהוא הלך ומצא מהגורן והיקב כ-15 מיליון שקל, ואני מקווה שזה יהיה בשנתיים הקרובות כל שנה, אז זה לא דבר של מה בכך.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאמיר אדרי מהאוצר.
דוד אמסלם: ספר מה סיכמנו.
<אמיר אדרי: אנחנו בעצם רוצים לגבש תכנית שתהיה משולבת עם צוות שיבחן את הנושאים ברמה המקצועית, ותגיד מה נכון לעשות.
<אמיר אדרי: אנחנו כרגע עוד בשלבי דיונים, אבל אנחנו רוצים לגבש תכנית עם משאבים בתקווה שתיתן מענה לבעיות המתוארות כאן.
דוד אמסלם: כמה כסף אתם מביאים מחוץ למשטרה?
דוד אמסלם: המשטרה העמידה 15 מיליון שקל מהתקציב השוטף שלה.
<אמיר אדרי: המשרד.
דוד אמסלם: בסדר, המשרד, המשטרה אותו דבר.
<אמיר אדרי: אנחנו כרגע מדברים על תוספת שמעבר ל-15 מיליון, על עוד 20 מיליון שקלים, ועל עוד סכום שעדיין לא גובש לטובת פעילות למניעה.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו מדברים על 15 מיליון שקל 17', ועל 15 מיליון '18'.
דוד אמסלם: מהתקציב שלכם, של המשרד, של ה-15 מיליארד – תמצא כמה לירות.
<אמיר אדרי: 15 מיליון שקל.
דוד אמסלם: כל שנה - 17', 18'.
גלעד ארדן: ההוצאה הזאת היא הוצאה שברובה היא הוצאה חד-פעמית של הקמת גדר והתקנת - - -
דוד אמסלם: זה מה שאנחנו מדברים, על זה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על הנושאים הקרקעיים, השקעות.
<אמיר אדרי: זה מה שאנחנו עומדים להקצות 15 - - -
דוד אמסלם: כם, אני רוצה לסכם כדי ללכת קדימה.
דוד אמסלם: לפחות כפי שהמפכ"ל אמר, בוא נעשה איזשהו טלאי קטן כדי להתקדם, אחרי זה אני לא אעזוב את הדבר הגדול יותר.
גלעד ארדן: הוא לא טלאי קטן, דרך אגב, 70 שנה זה לא היה, זה ממש לא טלאי קטן.
דוד אמסלם: אבל בוא נתקדם, לא מה ש-70 שנה לא היה אני לא יכול לעשות היום, עזוב, אנחנו הולכים, ההולכה היא כל הזמן מתחדשת והולכת.
דוד אמסלם: כנראה שמה שהיה לפני 70 שנה, כנראה לא היה צריך גדר מפני שאנשים התנהגו אחרת גם, אבל לא משנה, לא נכנס לזה עכשיו.
דוד אמסלם: אני כרגע רוצה דווקא להביא את הסיכום הבא.
דוד אמסלם: בעצם סיכמנו שאתם מביאים עוד 20 מיליון ועוד תוספות אחרות לגבי מה שדיברנו לגבי המשטרה, השוטרים.
דוד אמסלם: אנחנו, אני, ישבתי עם האוצר באפיקים שלי.
דוד אמסלם: אנחנו סיכמנו את המסגרת של עוד 10 מיליון, פלוס 10 מיליון כל שנה, זאת אומרת, אם אנחנו מדברים על תכנית דו-שנתית, שנתיים, אז אנחנו מדברים על 20 מיליון, ועוד 20 מיליון, ועוד 30 מיליון, בסך הכול מדברים על 70 מיליון.
<רותם פלג: ה-20 מיליון שאמיר מדבר עליהם, פרוסים על חמש שנים.
דוד אמסלם: אחרי זה אני אריב אתו על מימון ביניים מה קורה בשנתיים הקרובות.
דוד אמסלם: אני רוצה ממך לקבל איזושהי סגירה שאתם כל שנה שמים 15 מיליון.
דוד אמסלם: זה לא יכול שאני מארגן, אני לנושא הזה 10 מיליון כל שנה, ואתם כמשרד לביטחון פנים לא יכולים לארגן - - -
גלעד ארדן: הרי זה יכול להיות ועוד איך, אם לא נעשה את זה על חשבון שום דבר, ואני עושה את זה על חשבון דברים אחרים שאנחנו מחויבים בשוטף לעשות.
גלעד ארדן: אני לא בא עכשיו אליך עם קופה ואני פשוט רע, כי אני לא בא לי לתת.
גלעד ארדן: אני מקצץ מאיזושהי משימה אחרת של המשרד כדי לפגוע במישהו אחר בחלק אחר במדינה, זה לא שאני רע - אז אני לא יודע להגיד לך עכשיו מה יהיה ב-2008.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על תקציב 17', 18'.
דוד אמסלם: אני לא אגיד לך שאני נבוך מהדיון כרגע, בגלל שאם אני מצליח, אני כדודי אמסלם, את כל מאמציי כדי להביא את ה-10 פלוס 10 – אני מניח אם היה לי 15 מיליארד הייתי מוצא קצת יותר בגלל זה שזה יושב בהארד-קורד של העבודה שלכם.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בוא לפחות נצא מהדיון שיש לנו איזשהו תקציב ממשלתי כלשהו, ממשלתי של 70 מיליון שקל דו-שנתי, ואחרי זה נשב עם הרשויות שגם הן ישימו כמה לירות בעניין הזה, בגלל שאני מאמין שגם הן צריכים להיות שותפים.
דוד אמסלם: אז אנחנו מתחילים לבנות איזושהי תכנית ראשונית כדי להתחיל להתניע את המהלך הזה בשנתיים הקרובות.
גלעד ארדן: אתה יודע מה, איך אתה לימדת אותם – מה, קודם דנים על הכסף?
גלעד ארדן: בוא נדבר על התכנית.
גלעד ארדן: בוא תגיד לי איך אתה ישר הלכת לכסף.
גלעד ארדן: בוא נדבר רגע על פרטי התכנית, תגיד מה מה-15 מיליון שהבאנו הוא לא בסדר, מה אתה רוצה יותר, נבנה תכנית, נסכים שזאת התכנית, ואז נלך ונשיג את הכסף.
גלעד ארדן: מה, לא הגיוני, הרי אתה עושה עכשיו בדיוק מה שאמרת לי לא לעשות.
דוד אמסלם: התכנית להערכתי ליישוב בערך תעלה כ-4, 5 מיליון שקל, מה שאני רואה את זה כתכנית קרקעית בלי שוטרים – נגיד בין 3 ל-5 מיליון.
גלעד ארדן: אני לא חושב שהמשרד לביטחון פנים יכול להיכנס להתחייבות לגדר את כל היישובים במגזר החקלאי במדינת ישראל בגדר.
דוד אמסלם: מדובר כרגע רק על היישוב איפה שגרים.
גלעד ארדן: יש אלף כאלה.
דוד אמסלם: אני לא חושב שכל יישוב צריך לגדר אותו, זה חלק מהתפיסה אדוני השר.
דוד אמסלם: יש לנו תפיסת ביטחון שממנה נגזרים גם האמצעים, חלקם, עזוב, המשטרה, כוח אדם יכול לשים בצד, זה לא קשור.
דוד אמסלם: אני מדבר רק על האמצעים הפיזיים המשלימים.
גלעד ארדן: אמצעים הפיזיים זה - - - חד-פעמי.
דוד אמסלם: בסדר, מהתכנית הזאת יש תקציב, וממנה גוזרים.
דוד אמסלם: אבל היות וכרגע אנחנו נמצאים בפתחה של שנה חדשה - - -
גלעד ארדן: אנחנו בפתחה של שנה, אבל התקציב כבר עבר בממשלה, וסעיפיו אושרו לפי סעיפים.
גלעד ארדן: מכיוון שאתה אומר שלא צריך להמציא את הגלגל, ואנחנו לא מדברים על מסוק לכל יישוב, אנחנו מדברים על מרכיבים ידועים שיש להם מרכיב אחד של השקעה חד-פעמית.
דוד אמסלם: הכול חד-פעמי, דרך אגב.
גלעד ארדן: לא, רצית תקציב רב-שנתי.
דוד אמסלם: לא, בהשקעות החד-פעמיות.
דוד אמסלם: הרי כל יישוב לא נגיע אליו בשנה הראשונה.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש יישוב שנגיע אליו עוד עשר שנים, זו הכוונה שלי.
גלעד ארדן: אתה רוצה שאני אתחייב עכשיו לזה שתמיד יתפוס לי חלק מהתקציב איקס מיליונים ליישוב שבעוד ארבע, חמש שנים אולי נגיע, ואולי בכלל נגלה שלפי רמת הפשיעה בו והביטחון, לא צריך לגדר אותו.
גלעד ארדן: אז נחליט פה שמגדרים?
גלעד ארדן: - בוא נחליט קודם מה הפרטים.
גלעד ארדן: אם הפרטים זה מצלמות ומוקד, אז אנחנו מכירים את זה, וגדר, או טרסה.
גלעד ארדן: למה הסכום הזה הוא לא בסדר?
גלעד ארדן: למה 15 מיליון זה לא בסדר, ואיקס מיליונים זה כן בסדר?
גלעד ארדן: ה-15 מיליון האלו הם בדם עלו לנו לפנות אותם, ובעשרות שעות למצוא מאיפה אנחנו מצליחים לבטל ומה לבטל.
גלעד ארדן: אז מה, בגלל שעכשיו בישיבה זה כבר הוצג, זה כבר יש, אז עכשיו צריך להראות שמביאים יותר מזה מתקציב המשרד?
גלעד ארדן: מאיפה אני אביא את זה.
<רותם פלג: לא יודעים - - - כן יהיה קיצוץ, לא יהיה קיצוץ.
דוד אמסלם: בסך הכול אני ישבתי עם האוצר וסיכמנו תוספת – כמו שאמר אמיר, עוד 20 מיליון שקל.
גלעד ארדן: מצוין, והמשטרה תמליץ לעשות - - -
דוד אמסלם: אני עכשיו לא השר לביטחון פנים.
דוד אמסלם: אני יושב ראש ועדת הפנים, גם לא המפכ"ל.
דוד אמסלם: אני עושה פה דברים כבר חודש בנושא הזה, ושנה אני דן איתם.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני אגיד סטופ.
גלעד ארדן: כשאתה אומר משפט כזה, מה הכוונה של המשפט?
גלעד ארדן: שאתה לא השר לביטחון פנים, כאילו מה זה מערוף שאתה עושה?
גלעד ארדן: לא, אתה לא עושה מערוף.
גלעד ארדן: - - - לבקר את פעולות הממשלה.
דוד אמסלם: אני מבקר, אבל אני גם דואג לתקציב, זה לא הוויכוח כאן.
דוד אמסלם: אתה מכניס אותי לאיזושהי פינה שאני לא רציתי להגיע אליה.
גלעד ארדן: אתה אומר דברים שנשמעים - - -
דוד אמסלם: בגדול, בגלל שאני זה לא תפקיד של יושב ראש ועדת הפנים לאגם תקציבים, ואני עושה את זה.
דוד אמסלם: לכן אני מצפה ממך לבוא, ולהגיד, אתה יודע מה, דודי, בוא, יש לנו כרגע איזה קופה קטנה, אנחנו יכולים - - -
גלעד ארדן: היא לא קטנה – 15 מיליון שקל גמיש זה לא קופה קטנה.
גלעד ארדן: אתה פשוט לא מכיר את המושגים הממשלתיים, צר לי.
<רותם פלג: רק בשביל לתת פרופורציה - - - 70 מיליון שקל לשנה.
גלעד ארדן: כל הארץ, כל המדינה עיר ללא אלימות.
גלעד ארדן: על כל 92% מתושבי המדינה, 70 מיליון שקל, זה התקציב השנתי, שיהיה ברור רק בפרופורציות.
גלעד ארדן: מה לעשות, אתה לא מכיר את הפרטים.
<אמיר אדרי: בתקציב לשנת 17', 18', כולל גם מרכיבים שאמורים להשפיע על בעיית הביטחון.
<אמיר אדרי: כלומר, אנחנו בעצם הגענו להבנות עם המשרד לביטחון פנים, בהתאם לתכנית של המשרד לביטחון פנים על תגבור משמעותי בעיר ירושלים.
<אמיר אדרי: צפוי לפנות הרבה מאוד שוטרים, וגם באזורים האלה.
<אמיר אדרי: מעבר לזה, יש לנו תכנית לפעילות במגזר הערבי שגם תזרים שוטרים גם לאזורים האלה, לא רק.
<אמיר אדרי: בסוף, בטווח ארוך יותר, כלומר, זה ייקח זמן, תהליך של שלוש, ארבע, חמש שנים נראה גם בסוף כמות מאוד גדולה של כוח אדם באזור, ובסוף זה גם עלות גבוהה, זה עלות פרמננטית.
<אמיר אדרי: צריך לקחת גם את זה בחשבון כי זה משפיע בסוף בטווח ארוך, טווח בינוני.
דוד אמסלם: בגדול, לסוגיה של כוח אדם אני שם את זה בצד, ככל שיהיו יותר שוטרים הרי זה משובח, ויהיה לנו יותר ביטחון במדינת ישראל – זה נכון לגבי כל אנשי הביטחון במדינת ישראל, זה בסדר.
דוד אמסלם: אני מיקדתי את הדיון שלי דווקא בנושאים הקרקעיים, הדוממים, לא בני אדם.
דוד אמסלם: אבל התפתח מה שהתפתח פה, אני אזמן את עצמי לפגישה אצל השר כדי לדבר על הנושא.
דוד אמסלם: עדיין אני חושב שלשם זה צריך ללכת, וכמובן אנחנו נמשיך לעקוב אחרי מה שקורה.
דוד אמסלם: לא התכנסנו לאיזשהו כיוון שמבחינתי הוא יותר נכון.
דוד אמסלם: נשלים בעבודת מטה שאני אעשה עם השר.
גלעד ארדן: מה לא נכון בכיוון?
גלעד ארדן: רק שנדע איזה שיעורי בית לעשות לדיון הבא.
דוד אמסלם: עזוב, אתה לא צריך לעקוץ אותנו בנושא הזה.
גלעד ארדן: אני לא עוקץ.
גלעד ארדן: אני לא מבין מה מהכיוון לא נראה לך.
גלעד ארדן: הרי הסברת מצד אחד שלא קודם כל קובעים סכום ואז - - -
דוד אמסלם: תחליט, אם אתה רוצה לעשות הפוך, אז תעשה את התכנית ואחרי זה נגזור כסף, אין שום בעיה.
גלעד ארדן: התכנית נעשתה.
דוד אמסלם: אז תעשו תכנית, תגידו לי, רבותיי, אנחנו נבנה תכנית, ואם אתם רוצים אנחנו נעשה פה ישיבה, ואתם תציגו לנו את התכנית.
דוד אמסלם: אני בכל מקרה אקבע אתך פגישה.
דוד אמסלם: אנחנו נביא גם את ראשי היישובים, חלקם, וננסה לצאת לאיזושהי דרך אחרת.
יעל גרמן: בוקר אור.
דוד אמסלם: איפה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'?
<תומר רוזנר: הוא לא חייב להיות.
<תומר רוזנר: יש נציגים אחרים.
<גלעד קרן: אתה גם אחד היוזמים.
<תומר רוזנר: אתה גם היוזם.
<תומר רוזנר: אתה יכול לקיים את הדיון.
דוד אמסלם: לא, זו לא הבעיה.
דוד אמסלם: אני יכול לקיים דיון גם בלי שאני היוזם.
<לאה קריכלי: ארבע דקות ייקח לו.
אוסאמה סעדי: זו הצעת חוק פרטית?
טלב אבו עראר: של מי?
טלב אבו עראר: של היושב ראש, חבר הכנסת דוד אמסלם.
יעל גרמן: של מר ינון מגל.
טלב אבו עראר: כן?
יעל גרמן: שכבר לא נמצא בכנסת.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, בוקר טוב לכולם.
אוסאמה סעדי: זה עבר בטרומית?
אוסאמה סעדי: אז זו הקריאה הראשונה.
טלב אבו עראר: זה עבר קריאה ראשונה?
<תומר רוזנר: הכנה לקריאה ראשונה.
אוסאמה סעדי: הכנה, הכנה.
דוד אמסלם: עבר טרומית.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – אי מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ה-2015.
דוד אמסלם: אני כבר אעביר את זכות הדיבור לחברי הכנסת, אבל לפני כן אני רוצה לספר איך אנחנו מתקדמים בדיון.
דוד אמסלם: אני ב-10:20 אמור לעזוב כאן לוועדת הכנסת בגלל שיש לנו את חוק ההסדרים.
דוד אמסלם: מי שימשיך את הדיון זה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שהוא בעצם אחד היוזמים המרכזיים של החוק הזה, ואחרי זה אני אבוא לכאן חזרה, אחרי שאני אסיים את ועדת הכנסת, ונעשה את ההצבעה – אם נוכל, היום.
דוד אמסלם: ואם לא, אז נדחה את זה ליום אחר.
דוד אמסלם: אז בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.