GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קרן גלאון: פה אנחנו חייבים להיות במחיר של כמה השירות הזה עולה בשוק האזרחי אחרת יטרטרו אותנו כל הזמן.
דוד אמסלם: מה זה יטרטרו אתכם?
דוד אמסלם: יש אמא שנתקעת בכוונה עם הילד שלה במעלית רק כדי שתבואו כי אתם זולים?
<קרן גלאון: לא, אבל יש גורם אחר שנותן את השירות הזה.
<קרן גלאון: חברות המעליות מחויבות לתת שירות חילוץ ממעלית.
דוד אמסלם: זה דבר שקורה מידי יום.
דוד אמסלם: חברת המעליות יושבת בתל-אביב ועשתה מעלית בירושלים.
דוד אמסלם: ילד נתקע במעלית, אמא שלו בלחץ ולא יודעת אפילו איזה סוג של מעלית.
<קרן גלאון: יש רישום בתוך המעלית.
דוד אמסלם: הילד בכיתה ג', את מצפה שהיא תשלם 800 שקלים?
<קרן גלאון: קוראים לנו הרבה מאוד למעליות, זו לא הזמנה כמו כבאים בתשלום, זו הפעילות המבצעית השוטפת.
<קרן גלאון: רכב כבאית וצוות שיוצא לאירוע אחר לא זמין לאירוע שבאמת נזקקים להם.
<קרן גלאון: יש עדין תקנות של ועדת ההנחות.
<קרן גלאון: אם יש למישהו מצב כלכלי קשה - - -
דוד אמסלם: אני לא מדבר על מצב כלכלי.
דוד אמסלם: לדעתי אתם מוזמנים לשני אירועים הכי דרמטיים מבחינת האזרח הרגיל, או שנשרף לו הבית או שמישהו נתקע במעלית.
<קרן גלאון: מוזמנים גם לתאונות דרכים.
דוד אמסלם: התכוונתי לאזרח הרגיל.
דוד אמסלם: בתאונות דרכים מישהו כבר מזמין אתכם.
דוד אמסלם: אלה האירועים.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הזה, שאלתי מה היה קודם?
<קרן גלאון: האגרה מחושבת היום לפי זמן ההגעה שלנו, הזמן בשטח, שעות הכבאי במקום וזה יוצא כמה מאות שקלים.
<קרן גלאון: תלוי במרחק, במספר הכבאים שהגיעו וכן הלאה.
דוד אמסלם: כל הזנקה הייתם מוציאים מישהו שימדוד את הקילומטר?
<קרן גלאון: אלה התקנות היום לכן הן מאוד מסורבלות ואנחנו מבטלים אותן.
<קרן גלאון: דברו על מרחקים שונים, שעות עבודה בשטח וציוד שהופעל.
<קרן גלאון: על כל זה חיברו וצרפו עוד סעיף ועוד סעיף וזה יצא כמה מאות.
דוד אמסלם: אתם רוצים 800 שקל?
דוד אמסלם: לדעתי זה סכום מאוד גבוה, זה לא נשמע לי הגיוני.
<קרן גלאון: ה-800 מחושבים לפי העלות שלנו בפועל לשירות הזה.
דוד אמסלם: אל תשכחי שאת השירות שלכם מדינת ישראל מממנת.
<קרן גלאון: נכון, אבל פה יש חלופה אזרחית.
דוד אמסלם: אתם לא גוף וולונטארי, עוד מעט כולם יקבלו תקציב מדינה של כמה מיליארדים, יקבלו משכורת וכדי שהם יעבדו צריך לשלם להם עוד, רק כדי שהוא יבוא לעבודה.
דוד אמסלם: כדי שהוא יעבוד צריך לשלם לו עוד.
דוד אמסלם: שאר הדברים פחות מרתקים אותי.
דוד אמסלם: זה אירוע שקורה ברמת המיום-יום.
דוד אמסלם: לרוב למי שנמצא במדרג הבינוני, מי שעשיר גדול יש לו בדרך-כלל בית פרטי עם מעלית משל עצמו אז אין לו בעיה.
דוד אמסלם: אני שואל האם סביר שאמא מקבלת טלפון מהבן שלה שהוא תקוע במעלית, צריכה לשלם 800 שקל לחילוץ?
<מרק טובלם: מרק טובלם, תקציבי הכנסות כב"ה, הנושא הזה הוא לא הליבה של פעילות הכבאות.
<מרק טובלם: אנחנו נותנים את זה כשירות לאזרח במקביל לשירות אחר שהוא צריך לקבל דרך טכנאי של חברת המעליות, שהוא מחויב לזה.
דוד אמסלם: הבנתי את זה, אני רק חושב שהאגרה כאן היא מוגזמת.
<מרק טובלם: החישוב שהגענו אליו, ה-800 שקלים, זו העלות בפועל של הוצאת צוות כבאים, זאת העלות האמיתית.
<מרק טובלם: אם מפחיתים את מחיר אנחנו מסבסדים את העלות.
דוד אמסלם: אתם לא מסבסדים, מערך הכבאות הוא של אזרחי מדינת ישראל.
<מרק טובלם: ברור.
דוד אמסלם: זה לא ברור.
דוד אמסלם: עד היום זה בכלל לא ברור.
דוד אמסלם: אתה לא מסבסד, זה שירות ציבורי.
דוד אמסלם: זה כמו שהמשטרה באה לבדוק פריצה, היא לא מסבסדת, זו העבודה שלה.
דוד אמסלם: אתם מקבלים שכר כדי לבוא לעבודה, לכן זה לא שירות אזרחי רגיל.
<מרק טובלם: הערה נוספת לשם הבחנה, כשמדברים על חילוץ ממעלית, אנחנו לא מדברים על חילוץ ממעלית במסגרת אירוע שריפה, זה לא רלוונטי.
<עידו בן יצחק: פתיחת דלת או כניסה אחרת למבנה, שאינה אגב טיפול באירוע דליקה או אירוע חומרים מסוכנים - 800 שקלים.
דוד אמסלם: זה גם אם מישהו נתקע, הבן שלי לא עונה לי וכו', גם 800 שקלים.
<עידו בן יצחק: יציאת רשות הכבאות למקרקעין בשל קריאת שווא של חייגן אוטומטי בנסיבות כמפורט להלן: (א) קריאת החייגן האוטומטי לרשות הכבאות בוצעה שלא לפי התקן -651 שקלים.
<עידו בן יצחק: (ב) החייגן האוטומטי לפי התקן, והקריאה היא קריאת שווא, שהיא קריאת שווא שלישית ואילך, בשל תקלה חוזרת, ובלבד שלא חלפו שלושים ימים ממועד קריאת השווא הקודמת של החייגן - 651 שקלים.
דוד אמסלם: לגבי סעיף 1 ו-2, מה דעתך לבטל אותם?
<עמיחי דוד: עמיחי דוד ממשרד האוצר, אני מסתכל על ההערות הקודמות בנושא של חילוץ ממעליות, אני מסתכל על השירותים שהם נותנים בפועל, לקחו גם חברת ייעוץ שתבדוק מה העלות שלהם בפועל עבור השירותים האלה.
<עמיחי דוד: אני חושב שמה שיקרה שהכאות תתעסק באירועי כיבוי.
<עמיחי דוד: כשהיא מתעסקת במשהו שיכול לספק אותה גם בשוק הפרטי - - -
דוד אמסלם: אגב, קוראים להם שירותי כיבוי והצלה.
דוד אמסלם: אם בן אדם תקוע במעלית, יכול להיות שיקרה לו משהו, זו גם הצלה.
<עמיחי דוד: נכון, בגלל זה ניתנה הדוגמה של הנחות מאגרות, במידה שזה באמת אירוע בצלה, אירוע שדורש אותם בפועל ואין אפשרות לקבל אותו מהשוק הפרטי, אז עדיף באמת שהם יעשו אותו.
דוד אמסלם: תשמע איך זה עובד באמת, בפועל ישנה חברת מעליות שמתקינה מעליות בכל חבלי הארץ.
<קרן גלאון: היא לא רק מתקינה, היא גם מתחזקת וגם צריכה לתת שירות.
דוד אמסלם: היא גם מתחזקת את המעליות, זה לא הכיוון.
דוד אמסלם: האזרח הרגיל לרוב לא יודע בכלל מי החברה המתחזקת וזה לא מעניין אותו.
דוד אמסלם: אם המעלית נתקעת, סביר להניח שמה שעושה האמר, היא מתקשרת בהיסטריה למשטרה.
דוד אמסלם: המשטרה בטח אומרת לה להתקשר לכיבוי.
דוד אמסלם: היא מתקשרת לכיבוי ובאים הכבאים ומחלצים את הילד.
דוד אמסלם: כולם שמחים כי הילד חולץ ואז היא מקבלת חשבון אחרי זה.
<עמיחי דוד: כשבדקתי את האגרה הזאת שאלתי אותם איך הם עושים את זה בפועל.
<עמיחי דוד: מה שקורה הוא שמגיע לשם צוות כיבוי, שהדרך בה הם מחלצים את הילד זה פשוט לשבור את המעלית.
דוד אמסלם: לא מדויק, אבל זה לא משנה.
דוד אמסלם: לרוב זה לא ככה, בסך הכול תקיעה של מעלית היא משום שהיא לא נעצרת במקום הנכון ואז הדלתות לא נפתחות.
דוד אמסלם: הם באים ומגביהים את זה מעט והכול בסדר.
דוד אמסלם: יש להם מפתח שמסובב, אבל גם אם הם שוברים את המעלית זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: גם אם שברו את דלת הבית, לא בקשנו מהם לפתוח בעדינות ולא לשבור.
דוד אמסלם: הם צריכים לחלץ במהירות המרבית ואנחנו לא נכנסים לזה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על האגרה.
דוד אמסלם: אני חושב ששתי האגרות האלה מיותרות.
<עמיחי דוד: אין לנו מקור לזה בתקציב המדיני.
דוד אמסלם: מה ההכנסות בשני הסעיפים האלה?
<עמיחי דוד: אני לא יודע ספציפית.
<קרן גלאון: אין לי כרגע פירוט לזה אבל לגבי ביטול האגרות לחלוטין, אפשר אולי לדבר על התעריף, אבל לבטל אותן לחלוטין לדעתנו - - -
דוד אמסלם: קודם כל אני בא מביטול, אחרי זה נדבר.
<קרן גלאון: אני אסביר למה לדעתנו מבחינה מבצעית אסור לבטל אותן, לא כלכלית.
<קרן גלאון: התוצאה היא שיש שירות פשוט שעולה והשירות שלנו יינתן בחינם אנחנו ניקרא לפריצת דלתות בכמויות אדירות, אין לנו אפשרות כזו.
דוד אמסלם: קודם כל, לפי תפיסתך יוצא שאנשים נהנים להיתקע אז יתקעו את עצמם במעלית ואז יחלצו אותם בחינם.
דוד אמסלם: בואו ניתקע במעלית כדי שנוכל להיחלץ בחינם.
דוד אמסלם: חברת המעליות במסגרת האחזקה שלה, ממילא מחויבת, לכן אם מזמינים אותה השירות הוא חינם.
דוד אמסלם: לכן, מזמינים את הכיבוי למרות שמשלמים ולא את הגורם שהוא בחינם.
דוד אמסלם: אז בואו נדבר על עובדות.
<קרן גלאון: זה לא מדויק ואני אדייק ברשותך.
דוד אמסלם: כל מה שאני אומר לא מדויק, אבל בבקשה.
<קרן גלאון: לפעמים כשלאדם אין שיקולים כספיים הוא יעדיף לקרוא לנו ולא לחברת המעליות מתוך הנחה שנגיע יותר מהר.
<קרן גלאון: לפעמים בשלוש דקות מטרטרים אותנו לאירועים שאין צורך שנגיע אליהם ושיש שירות אחר שמוכן ומזומן לתת אותו.
<קרן גלאון: לכן על התעריף אולי אפשר לדבר עליו, אבל לא ביטול, בטח ובטח על פריצת דלת ששם יש מנעולנים והציוד שלנו גם יוצר נזק.
דוד אמסלם: כמה אתם יכולים להוריד את התעריף?
<קרן גלאון: אנחנו צריכים זמן להתייעץ.
דוד אמסלם: קחו זמן.
דוד אמסלם: מבחינתי כרגע על שניהם זה אפס.
דוד אמסלם: תחשבו מה עושים.
<עמיחי דוד: תקציב המדינה ל-2017 ו-2018 סגור, הבאנו את הרפורמה הזו - - -
דוד אמסלם: עזוב, לא מדובר בזה.
<קרן גלאון: אומר לי מרק שהתקציבים שנוכל לספוג, העלות הישירה שנוכל לספוג חלק ממנה, אולי להשוות ל-651 כמו האגרות שבהמשך, של החייגנים.
<קרן גלאון: להעביר מ-800 שקלים ל-651 שקלים.
<קרן גלאון: עדין יש את האופציה להשוות כמה השירות עולה בשוק וכמה זה עולה לנו.
דוד אמסלם: קודם כל אני עושה את האבחנה בין דלת לבין מעלית.
דוד אמסלם: החברה שמתקינה את הדלתות לא אחראית על פריצת הדלת.
דוד אמסלם: לכן יש עוד אנשים בשוק שיודעים לפרוץ את הדלת - - -
<קרן גלאון: גם במעלית התחזוקה היא לא בחינם.
דוד אמסלם: התחזוקה כבר משולמת.
<קרן גלאון: אבל היא משוקללת.
דוד אמסלם: לא הבנת ואני מסביר שוב.
דוד אמסלם: זה משולם, לכן המוטיבציה היא לא הכסף.
דוד אמסלם: יכול להיות שתטעני שבנושא הדלת, אם השירות חינם, הם יבקשו את הכיבוי ולא את הפורץ.
דוד אמסלם: אבל במעלית גם ככה מבחינתם שירות שכבר שולם.
דוד אמסלם: לכן אני מציע ללכת על התעריפים הבאים: במעלית, אם נשאיר את זה 200 שקלים זה נשמע לי סביר.
דוד אמסלם: לגבי הדלתות, גם היום, כשאני מבקש מפורץ להגיע לפתוח את המנעול הוא לא גובה ממך 800 שקלים, זה סכום מופרז.
<קרן גלאון: בדלתות אנחנו מבקשים לא פחות מ-651 כי זו צרה מבצעית שאנחנו מתמודדים אתה.
<קרן גלאון: זה ממש קושי מבצעי שפוגע לנו בכוננויות בתחנות.
דוד אמסלם: אז אנחנו נוריד את הדלתות לתעריף שהצעתם, בגלל שבכל אופן יש גם אחריות של הבן אדם, לרוב זה בן אדם ששכח את המפתח וכו', ישנה פה רשלנות.
דוד אמסלם: במעלית הוא בכלל לא קשור לאירוע, רק משתמש.
<קרן גלאון: אם נוכל רק לבדוק על התעריף שחברת המעליות גובה, שנוודא שאנחנו לא גובים פחות.
דוד אמסלם: אני מציע לכם לעשות דין גם עם חברת המעליות.
<קרן גלאון: כמה ניסינו.
<קרן גלאון: גם לחייב אותם להגיע.
<קרן גלאון: יש לנו בעיות גם עם חברות הגז.
דוד אמסלם: כמו שעשו בביטוח ואפשר להסדיר את זה גם בחוק.
דוד אמסלם: אם יש אגרה וזה באחריות שלהם, אז הם ישלמו לכם את התעריף.
דוד אמסלם: הרי הם גובים את זה, הם היו צריכים לתת גם את השירות.
<קרן גלאון: 200 שקלים זה תעריף מאוד נמוך.
<קרן גלאון: לדעתי זה פחות מהתעריף שעולה היום בשוק להזמין את חברת המעליות.
דוד אמסלם: לדעתי חברת המעליות לא גובה כלום, היא לא צריכה לגבות כי אתה משלם על אחזקה.
דוד אמסלם: נניח יש לי ביטוח על מוצר והתקלקל לי המוצר, אז אני לא נותן לא אחזקה, אני קונה ביטוח.
דוד אמסלם: בא הביטוח ונותן לי את הישרות חינם.
דוד אמסלם: אם אני לא קונה את הביטוח ומזמין את הטכנאי, אז הוא אומר לי, עצם ההגעה שלי עולה 180 שקל ואתה תשלם גם עבור התיקון.
דוד אמסלם: זה סביר.
דוד אמסלם: אבל אם אני רוכש ביטוח, זה בילט-אין בעניין.
דוד אמסלם: חברת המעלית, ברגע שנתקעת המעלית, סימן שהיא לא עשתה את העבודה שלה.
דוד אמסלם: אני כועס עליה.
דוד אמסלם: לא שאני לא משלם כאזרח, אלא אני כועס למה בכלל המעלית נתקעה.
דוד אמסלם: מצדי שיבואו כל יום ישמנו את המעלית כדי שהבן שלי לא יתקע.
דוד אמסלם: בשביל זה אני משלם.
דוד אמסלם: אז בוודאי הם לא גובים ממני עוד תעריף כשהמעלית נתקעת.
דוד אמסלם: להפך, אני צריך לשאול אותם איך הם משפים אותי, כשהמעלית שאני משלם להם עליה נתקעת.
דוד אמסלם: הכול פה הפוך.
<קרן גלאון: אני רק חוששת ש-200 ₪ זה יותר נמוך ממה שמשלמים היום כשעוד יש את הבעיה וזה רק יחמיר את הבעיה.
דוד אמסלם: כמה משלמים לכם היום?
<קרן גלאון: מרק אומר שהחישוב מגיע לכ-400, 500 שקלים היום
דוד אמסלם: בעניין המעלית אנחנו משאירים את זה ב-400 שקלים.
דוד אמסלם: את פריצת הדלת כפי שאמרתם - 651 שקלים.
דוד אמסלם: דגש על ה-1.
דוד אמסלם: אני חושב שגם כך המחירים קצת מופרזים אבל היות ואני לא רוצה להרע את מצבכם יחסית למה שהיה עד היום, כמו שאמר עמיחי, זה תקציב סגור, אתם לא יכולים לארגן עוד 50,000 לטובת העניין הזה.
<יוחאי וג'ימה: יש שני שינויים שמוכנסים בפנים, האחד זה שטחים פתוחים, שזה בנוסף לשטחים הבנויים, דבר שלא חויב עד היום ומחויב עכשיו.
<יוחאי וג'ימה: 4,000 מ"ר זה יוצא כמוש שילמת על המבנה, קרוב ל-3,600 שקל.
<יוחאי וג'ימה: אם שילמת על 3,600 שקל תשלומים, תשלם גם על השטח הפתוח אותו דבר, הכפלת את זה, מה שלא קרה עדיין.
<יוחאי וג'ימה: דבר שני, נוסף לבדיקה שאתה משלם אם אתה עושה אירוע, אתה משלם כסף על 500 איש עד 1,500 איש, אתה גם משלם כסף על ההתייצבות של הכבאים.
<יוחאי וג'ימה: עשיתי חישוב של התייקרות, אני לא מחויב שיבואו שלושה כבאים, כתוב עד שלושה כבאים.
<יוחאי וג'ימה: להוריד את התעריף.
דוד אמסלם: אם זה יהיה פר כבאי?
<יוחאי וג'ימה: במקום 512 שקלים לשעה קבוע, להוריד את זה.
<יוחאי וג'ימה: יכול להיות שבשעה הראשונה זה 512 שקלים כי יש נסיעה של הכבאית, אבל אחר-כך - - -
דוד אמסלם: להפך, בשעה השנייה הוא מקבל שעות נוספות, יכול להיות שזה יותר מהתעריף הזה.
<יוחאי וג'ימה: לא שעות נוספות.
<יוחאי וג'ימה: במקום לשבת בתחנה הוא יושב שם.
<יוחאי וג'ימה: אם תהיה שריפה הוא בטוח יצא לשריפה.
דוד אמסלם: יצאת מהנחת עבודה שהוא יושב בתחנה.
<יוחאי וג'ימה: יש לי חישוב של מד"א - - -
דוד אמסלם: לגבי הנושא של השטח הפתוח?
דוד אמסלם: אתם נשארים?
<קרן גלאון: אני מדגישה שוב שזה הדין הקיים.
<קרן גלאון: לא רק שזה הדין הקיים זה גם נבדק בפסק דין.
<נתנאל היימן: הדין הקיים אומר איפה שיש ציוד כיבוי.
<נתנאל היימן: הם אומרים גם אם אין ציוד כיבוי.
<קרן גלאון: זה נבדק בפסק דין שאמר לפי 7,500 מטר סביב כל ברז כיבוי.
דוד אמסלם: תתייחסי למה שאמר נתנאל, עד היום עסקתם בסיפור של השטח, שהיו שם מתקני כיבוי.
דוד אמסלם: אבל אם אין, מה אתם בודקים?
דוד אמסלם: את הקוצים?
<קרן גלאון: גם.
<קרן גלאון: אנחנו בודקים את האחסנה במקום, לדוגמה באירוע בקיסריה נדלקו המכולות בחוץ.
דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאומר נתנאל בהיבט הזה.
דוד אמסלם: מדובר בשטח פתוח.
דוד אמסלם: נניח שיש מפעל ויש לו מאחור 30 דונם לגידול בעוד הרבה שנים וכרגע אין בו כלום, קוצים ודרדרים.
דוד אמסלם: אתם יכולים לתת לו הנחיה כללית, אל צריכים ללכת כל מטר ולהגיד לו להוריד את הצמח הזה והזה.
דוד אמסלם: אתם יכולים להגיד לו שכדי לקבל את הרישיון, שיביא חריש ויוריד את הכול.
דוד אמסלם: אם יש מתקנים בשטח לכיבוי, אז אני מבין שהוא צריך ללכת ולבדוק את המתקן.
דוד אמסלם: אבל אם אין לו כלום והוא מבקש על שטח בור, אז זה לא מסתדר.
<קרן גלאון: התשובה היא שמעל 4,000 מ"ר שטח פתוח זה החישוב, בדיוק מה שאמר אדוני.
<קרן גלאון: זאת אומרת זה בדיוק אותם מפעלים גדולים או בתי ספר שיש להם שטחים פתוחים גדולים, לאותו ענין אמרנו שפה אנחנו מתחילים להתחשב רק מעל 4,000 מ"ר שטח פתוח.
דוד אמסלם: ואז כמה אתם גובים מעל 4,000 מ"ר?
<קרן גלאון: אותו תעריף, אבל כמו שכתבנו, לגבי שטח שיש בו אמצעי כיבוי וסיכונים.
דוד אמסלם: ואם אין בו אמצעי כיבוי אתם לא גובים?
דוד אמסלם: לא גובים.
דוד אמסלם: אז נסכם, עד 4,000 מ"ר אתם גובים גם אם אין בו אמצעי כיבוי ומעל 4,000 מתחילים בהתחשבנות.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להבין אתה רעיון.
דוד אמסלם: נניח שלמישהו יש 10 דונם ובקצה הוא החליט לעשות קיוסק בגודל 3 על 3 מ"ר.
<קרן גלאון: 10 דונם זו דוגמה שנכנסת ל-4,000.
דוד אמסלם: יש לו 10 דונם ובקצה עשה קיוסק.
דוד אמסלם: אומרים לו, עד 4,000 - - -
<קרן גלאון: ברגע שנכנסת ל-4,000 בודקים את כל השטח הפתוח לאמצעי כיבוי.
<קרן גלאון: לא רק מעל 4,000.
<קרן גלאון: אם הוא 10,000 מטר הוא נכנס לדוגמה שדיברנו עליה לפני דקה.
<קרן גלאון: לא הסברתי את עצמי, אם יש לו יותר מ-4,000 מ"ר פתוחים, בודקים מהמטר הראשון האם יש לו שם אמצעי כיבוי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם יש לו מעל 4,000 אז אתם בעצם בודקים מהמטר הראשון את השטח הפתוח.
דוד אמסלם: אם לאותו בעל קיוסק יש רק 4 דונם הוא אוכל אותה.
דוד אמסלם: אם יש לו 4 דונם ומטר אז הכול בסדר, הוא לא מקבל כלום.
<קרן גלאון: הרציונל הוא שמעל 4,000 פתרנו את כל הבעיות של אותם שטחים גדולים.
<קרן גלאון: הניסיון מראה שבשטחים שיש אחוזי בניה גדולים והם מנוצלים וכל השטח מנוצל לאחסנה, קשה מאוד למצוא שטח שאין לנו מה לעשות בו בשטחים האלה.
<קרן גלאון: לכן זה מייקר.
דוד אמסלם: את אומרת שלרוב השטחים האלה לא נשארים ככה אלא יש בהם אחסון כזה או אחר וגם אם אין בהם מערכות כיבוי, אנחנו מתייחסים אליהם.
<נתנאל היימן: אם אני מחכה שלוש שנים להיתר בניה ובינתיים - - - אז שלוש שנים אני משלם על כלום?
דוד אמסלם: למה אתה מזמין אותם לשם?
דוד אמסלם: למה לעשות פיקוח על זה?
<נתנאל היימן: יש לי מפעל ואני רוצה להוסיף לידו סככה.
<נתנאל היימן: על סככה אני צריך היתר בניה.
<נתנאל היימן: יש לי שטח גדול פתוח שאין בו כלום.
דוד אמסלם: זו אותה שאלה ששאלתי.
דוד אמסלם: אם יש לך בשטח מתחת ל-4,000 מ"ר אז סביר להניח שתשלם והם טוענים שבכל מקרה תשתמש בשטח כי יש לך פעילות של המפעל.
דוד אמסלם: מאחסנים שם צמיגים, בלוקים, ציוד לא משאירים את השטח סתם כך.
דוד אמסלם: זו הסברה שלהם.
<נתנאל היימן: על אחסנה אנחנו לא מתווכחים.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה, זה גם לא סכומים בשמיים ואלה מקרים מאוד גבוליים למרות שאני מסכים אתך ברמה הגיונית.
דוד אמסלם: לפני שאני מביא את התקנות להצבעה אני רוצה לומר שאת הסיפור של ביטול האגרות התחלתי להוביל לפני כשנתיים, כמעט מאז שהגעתי לפה.
דוד אמסלם: חשבתי שזה אחד האבסורדים הכי גדולים שקיימים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: בן אדם שנשרף לו חס ושלום הבית, גם הארנק נשרף, כל עולמו מתמוטט והוא צריך להתחיל לאסוף את עצמו מלמטה.
דוד אמסלם: הוא באמת נזרק לרחוב.
דוד אמסלם: יש לו כל-כך הרבה בעיות לטפל בהם, בחיים קדימה וזה לא חייב להיות כתוצאה מרשלנות שלו.
דוד אמסלם: הוא מוצא את עצמו אחרי מספר חודשים מקבל חשבון מהעירייה לשלם, בדרך-כלל אלה כמה אלפי שקלים.
דוד אמסלם: לבן אדם אין מה לשלם ואז העיריה או הכיבוי מפעילים הוצאה לפועל והבן אדם הופך להיות עבריין.
דוד אמסלם: השירות של כיבוי האש בראש ובראשונה ממומן על-ידי אותם אזרחים, כדי שיכבו להם את השריפות.
דוד אמסלם: זה לא אקסטרה.
דוד אמסלם: לכן חשבתי שהדבר הזה מעוות בבסיסו.
דוד אמסלם: הוא לא הגיוני.
דוד אמסלם: באותה נקודת זמן פניתי גם לשר לביטחון פנים.
דוד אמסלם: לשמחתי הרבה השר התחבר לנושא וישבנו גם עם האוצר, עם אמיר ועמיחי, גם הם הבינו את האבסורד.
דוד אמסלם: בסך הכול הנושא בא לקרקע טובה.
דוד אמסלם: כל מי ששוחחנו אתו בעניין התחבר והתחיל לדחוף את היוזמה.
דוד אמסלם: לכן שמחתי שזה עלה במסגרת דיוני התקציב 2017-2018.
דוד אמסלם: אני אספר לכם אנקדוטה, התקנות נדונו ובאו להצבעה לממשלה ב-11.8.2016, אני יודע כי זה יום ההולדת שלי.
דוד אמסלם: אמרו לי בבוקר, נתנו לכם מתנת יום הולדת ואני רוצה להודות לשר לביטחון פנים ולאמיר ולעמיחי דוד מהאוצר.
דוד אמסלם: אגב, היוזמה הראשונית, לא ידעתי עליה, באה דווקא ממפקדי הכיבוי שפנו אלי ומשם התחיל להתגלגל הסיפור.
דוד אמסלם: אף פעם למזלי לא הייתי בחוויה מהסוג הזה ואני מקווה גם לא להיות ולא נתקלתי בזה בסביבה שלי, הם ספרו לי על האבסורד הזה ומשם זה התחיל.
דוד אמסלם: אני שמח שהיום הגענו לקצה, הם גם גיבו את זה תקציבית, אבל כרגע אנחנו מסדירים את זה ברמה החוקית.
דוד אמסלם: לכן הגעתי היום בבוקר, למרות שלא הייתי מתוכנן לבוא לפה, כדי לסגור את זה וכדי שב-1.12017 האגרות האלה, חלק מהם ילכו מהעולם, אלה שלא צריך וכל מה שלא מוסדר יתעדכן כמו שהצעתם.
דוד אמסלם: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות לכל מי שנכח בסיפור הזה.
דוד אמסלם: אני חושב שעשינו שירות טוב צודק ובעיקר מוסרי לכלל הציבור במדינת ישראל.
דוד אמסלם: מי בעד אישור האגרות?
דוד אמסלם: אני מודה לכולם, לקרן ולכל הצוות.
דוד אמסלם: תזכרי שכשאני הפניתי את הסיפור הקודם, של ההנחות, שלא היה קשור, ידעתי שזה יהיה עד סוף השנה.
דוד אמסלם: בסך הכול כולנו מרוצים מזה.
דוד אמסלם: אז תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
דוד אמסלם: מפגע סביבתי חמור כתוצאה מפעילות מפחמות בשטחי הרשות הפלשתינית A ו-B, בהשתתפות מנכ"ל משרד הכלכלה, ראש המינהל האזרחי ומנכ"ל משרד החקלאות.
דוד אמסלם: רבותי, בסופו של דבר אנחנו עושים כאן הרבה מאוד דיונים.
דוד אמסלם: לדעתי כבר עשיתי איזה חמישה-שישה דיונים.
דוד אמסלם: אני עוסק בנושא הזה כמעט שנה, אפילו קצת יותר.
דוד אמסלם: עמית, לא היית בפגישה האחרונה, אין לי מושג למה לא באת, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: היו כאן שני וקטורים שטיפלנו בהם: האחד זה בנושא של היציאה, והאחד בנושא של הכניסה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, ביציאה של הגדמים.
דוד אמסלם: טיפלנו בזה באמצעות המשרד לאיכות הסביבה ומשרד החקלאות, ששם כבר הותקנו התקנות – אני מספר לכם – יש קנסות וכו' וכו', והיום ברמה החוקית אנחנו מסודרים בעניין.
דוד אמסלם: העניין שעדיין פתוח זה הנושא של הכניסה של הפחמים.
דוד אמסלם: אנחנו מוכרים או נותנים לפלסטינים את הגדמים, והם מוכרים לנו את הפחמים, רק שבדרך אנחנו הורגים כמעט 200,000 איש במחלות.
דוד אמסלם: זה פרט קטן ושולי, לא חשוב.
דוד אמסלם: החלם הזה חייב להיפסק.
דוד אמסלם: בסיפור הזה של היציאה של הגדמים, טיפלנו בזה, וכאן באמת שאפו גם למשרד החקלאות וגם למשרד להגנת הסביבה, ששם ברמה של השרים הם שמו את כל כובד משקלם כדי לסגור את האירוע הזה.
דוד אמסלם: מה שנשאר לנו פתוח, אמרנו, זה החזרה של הפחמים.
דוד אמסלם: גם פה יש שני צירים: האחד זה המינהל האזרחי שצריך לטפל במפחמות שנמצאות בשטח A ו-B.
דוד אמסלם: הטרור האקולוגי יותר חמור לטעמי מטרור רגיל, והצבא צריך לטפל בזה בדיוק כמו שהוא מטפל בכל מחבל, אולי אפילו יותר בדגש.
דוד אמסלם: זה מחבל יותר שקט וגם יותר קטלני.
דוד אמסלם: על ציר הזמן הוא הורג הרבה יותר אנשים.
דוד אמסלם: הנושא השני שביקשנו, שמשרד הכלכלה יסדיר, אם בתקנות או אני לא יודע איך, איסור כניסת פחמים למדינת ישראל.
דוד אמסלם: זה מה שביקשנו שתעשו בדיון האחרון, ולכן אני אעביר אליכם את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: קודם כול, משרד הכלכלה.
<עמית לנג: לבקשת הוועדה באמת התקיימו פגישות בין הלשכות המשפטיות השונות שלנו, של משרד המשפטים וגורמים נוספים שחשבנו שרלוונטיים.
<עמית לנג: צריך להבין שיש פה סוגיה מורכבת מבחינתנו משום שבראש ובראשונה, כל מה שמגיע לרשות הפלסטינית אינו נחשב לפי החקיקה ולפי ההסכמים שישראל חתומה עליהם כייבוא.
<עמית לנג: זאת אומרת, אם הייתי סתם שם מסיבה כזאת או אחרת איסור ייבוא בצו, ייבוא חופשי למעשה, היית משיג את התוצאה ההפוכה.
<עמית לנג: למה?
<עמית לנג: משום שזה היה חוסם ייבוא ממדינות שלישיות, אבל לא באמת חוסם ייבוא שהוא לא ייבוא מהרשות הפלסטינית.
<עמית לנג: להיפך, היית יוצר ביקוש מתגבר מאיפה שאפשר להביא, ובמקרה הזה זה מהרשות הפלסטינית, והיית עובד כנגד הכיוון.
<עמית לנג: לכן היכולת שלנו לשים את זה תחת הסמכויות והחקיקה שלנו ותחת צו ייבוא חופשי לא קיימת בהגדרות הקיימות היום.
דוד אמסלם: אני אנחה אותך בשאלות כדי שאני אבין.
דוד אמסלם: עזוב כרגע איך אנחנו יודעים להסדיר.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים להביא את זה בייבוא או להסדיר את הסנקציה או על המוצר עצמו או על המפעל המזהם, לא משנה, יש דרך לעשות את זה.
דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שאין הפקרות בעולם.
דוד אמסלם: יש מדינות שלא מאפשרות לייבא משהו ספציפי ממפעל ספציפי, בגלל שהוא כנראה עושה זיהום אזורי.
<עמית לנג: זה לא בדיוק כך.
דוד אמסלם: זו לא הבעיה.
דוד אמסלם: אני שואל, אם הרשות הפלסטינית היא לא רשות פלסטינית, אז מה המעמד שלה?
דוד אמסלם: זה כמו בישראל?
דוד אמסלם: זה כאילו שאתה מעביר מנתניה לעפולה?
דוד אמסלם: זה המעמד היום?
<עמית לנג: זה המעמד היום.
<עמית לנג: מבחינת סחר זה פחות או יותר המעמד היום.
דוד אמסלם: ואם הוא עכשיו מכניס צעצועים מסוכנים, מה אתה עושה לו?
<עמית לנג: יש הבדל מהותי בין המוצר עצמו, אם הוא מסכן או – במוצר עצמו אין בעיה – יש בעיה באופן הייצור שלו ומה שהוא גורם, ואז יש כללים אחרים.
<עמית לנג: אם הוא מכניס צעצועים מסוכנים, אז יש לי אכיפה בשוק על הצעצוע עצמו, לא על הייצור שלו.
<עמית לנג: אני לא יודע להגיע למפעל, אני יודע להגיע למוצר.
<עמית לנג: מבחינת החוק וההסכמים הבינלאומיים שישראל חתומה עליהם זה שוק אחד.
<עמית לנג: זו מעטפת מכס אחת.
<עמית לנג: גם ייצוא אגב - - -
דוד אמסלם: כל כניסה של סחורות למדינת ישראל, הם לא צריכים לשאול אף אחד?
דוד אמסלם: הם באים שמים וגמרנו?
דוד אמסלם: רוצה לגדל עגבניות בחברון, הוא בא ומוכר אותן פה?
שולי מועלם-רפאלי: כשהם גונבים רכבים ומפרקים, חלקים חוזרים לפה בלי בעיה?
<עמית לנג: חברים, מבחינת סחר, אוהבים את זה או לא, זה עניין מדיני, זה לא קשור אלי.
שולי מועלם-רפאלי: בסדר, לכן אני רוצה להבין עד איפה זה הולך.
<עמית לנג: מבחינת סחר, התנועה בין הרשות הפלסטינית אלינו לא נחשבת, לא ייבוא ולא ייצוא.
<עמית לנג: כמו כל דבר אחר בכלל, במרחב של השוק הזה, יש עוד כללים, יש תקנים, יש דברים אחרים שנוגעים למוצר עצמו.
<עמית לנג: אני רוצה להגיע למשהו - - -
דוד אמסלם: אנחנו נגיע למוצר, אני עדיין לא שם.
דוד אמסלם: אתה אומר שמבחינת ההסכמים אנחנו רואים את הרשות הפלסטינית כמעט כחלק ממדינת ישראל, אני מבין.
דוד אמסלם: דרך אגב, כבר סיפחת אותה.
<עמית לנג: אל תכניס אותי לזה, אני לא צד מדיני.
דוד אמסלם: יש - - -
<עמית לנג: תן לי לחדד לפרוטוקול.
<עמית לנג: זה המצב.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, יש מה שנקרא "סחר חיצוני", יש מעבר סחורות, מה שנקרא "בתוך הקו הירוק" או מה שבריבונות ישראלית, ואני מניח שיש עוד מעמד בין הרשות לבין מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אני מניח שאין זהות.
דוד אמסלם: למשל אומר משרד החקלאות: אצלי לא מעבירים עגבניות.
<שלמה בן אליהו: אני אתקן.
<שלמה בן אליהו: למיטב ידיעתי, בהתאם להסכמי פריז ובהתאם לחקיקה הקיימת היום בקשר לחקלאות מסתכלים על זה כמו מדינה זרה.
דוד אמסלם: החלטנו שזה מתאים לנו.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, זה לא מה שאמרו אנשי משרד החקלאות בעניינים הקודמים.
דוד אמסלם: שולי, לא להפריע לי.
דוד אמסלם: תני לי לנהל את הדיון, ברשותך.
<שלמה בן אליהו: אני אסביר, לגבי בשר וחלב, מוצרים כאלה, מבחינתנו זה כמו מדינה זרה.
<אחוות בן חור: זה גם לא נכון.
דוד אמסלם: אני מבין שיש דיפרנציאציה בין סוג של מוצרים.
<עמית לנג: כנראה, אני לא מכיר מה שלא נמצא באחריותי.
דוד אמסלם: אני לא בא לפתוח את ההסכם, זה לא מענייני, אני בא רק להגן על תושבי מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אתה מבין לבד – כמו ששאלה חברת הכנסת שולי מועלם – שנניח אם הם היו גונבים מכוניות והיו מחזירים את חלקי החילוף, היו עושים שם משהו.
דוד אמסלם: נניח שמחר היו מייצרים משהו שמסכן אותנו, לא המוצר, גם התהליך עצמו, אני מניח שהיינו מתערבים.
דוד אמסלם: אנחנו לא בחלם פה.
דוד אמסלם: יש הסכם כתוב – מתים האנשים, לא חשוב, כי יש הסכם.
דוד אמסלם: יש הסכם, יש כלל, ואנחנו צריכים להתערב ביוצא מן הכלל.
דוד אמסלם: למשל מזון, אני מניח שיש תקנות.
דוד אמסלם: אנחנו לא נאפשר שימכרו אצלנו מזון חופשי מהרשות הפלסטינית בלי שיעבור בדיקות כאלה ואחרות.
דוד אמסלם: הנושא של הפחמים זה תהליך מסכן, כמו שאמרתי, וקח את זה כנתון – הוא מסכן את הבריאות של כל האזור שם.
דוד אמסלם: האם אתה אומר לי שאתם לא יכולים בכלים שיש לכם לעצור את הכניסה?
<עמית לנג: כן, אנחנו לא יכולים לעצור את הכניסה, לא בכלים שיש לנו.
<עמית לנג: אני אסביר משהו שרציתי להסביר קודם, שנוגע למוצר עצמו.
<עמית לנג: לנו יש כלים שנוגעים לאיכות המוצר עצמו - -
<עמית לנג: רגע.
<עמית לנג: אפשר ארבעה משפטים כדי שזה יהיה קוהרנטי ועקבי?
<עמית לנג: - - אם הפחמים עצמם, היתה בהם בעיה, הייתי קובע תקן, ואז הייתי יכול לעצור את השיווק שלהם.
<עמית לנג: מאחר שזה לא העניין ואתה מדבר על מפגע בריאותי וסביבתי שנוצר בתהליך הייצור שלהם בשטחים האלה, אין לי כלים לעשות את זה.
<עמית לנג: משום שאני לא מפקח על ייצור המוצר, אני מפקח על טיב המוצר בסופו של דבר.
<עמית לנג: החוקים שנמצאים תחת אחריותי, צו הגנת הצרכן וכו', מגנים על הצרכן – צעצועים מסוכנים כדוגמה וכו' – מהמוצר עצמו.
<עמית לנג: אם הוא לא בסדר, אפשר לעצור אותו.
<עמית לנג: אין לי כלי להגיד, לא שהפחמים לא בסדר, אלא תהליך הייצור שלהם לא בסדר.
<עמית לנג: לדעתי, אם אתה שואל אותי, אחרי שבדקנו, זה נוגע יותר לסוג המפגע.
<עמית לנג: מדובר פה על מפגע סביבתי ו/או בריאותי, וכמו שמשרד החקלאות מתקין את התקנות שלו לגבי הבריאות, יכול להיות שהמשרד להגנת הסביבה או משרד הבריאות צריכים בכלים שלהם להוסיף שאיפה שהייצור של המוצר גורם נזק למדינת ישראל שיעצרו אותו.