GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל ברטוב: אני רוצה שהוועדה תעסוק בסוגיה של טפסים אחידים של משרד הפנים לכל העיריות, כולל קריטריונים אחידים.
דוד אמסלם: הטופסולוגיה משתנה מעיר לעיר?
<יובל ברטוב: אני אתן דוגמה מהרצליה.
<יובל ברטוב: הם הוציאו טופס מיוחד להנחה בארנונה לסטודנטים.
<יובל ברטוב: אין דבר כזה הנחה לסטודנטים בארנונה, יש הנחה לפי מבחן הכנסה.
<יובל ברטוב: בא סטודנט, רוצה לשכור דירה, הוא מקבל את טופס ההנחה לסטודנטים.
<יובל ברטוב: מבקשים ממנו טפסים שלא קשורים להנחה.
<יובל ברטוב: מבקשים ממנו אישור לימודים, את מערכת השעות של לימודים.
<יובל ברטוב: אם אתה לומד יומיים בשבוע, יכולים להגיד לך שאתה לא סטודנט, שאתה לא זכאי להנחה.
דוד אמסלם: מבחן ההכנסה הוא מבחן שנמצא בחוק.
דוד אמסלם: אתה אומר שעיריית הרצליה התקדמה עוד צעד, היא באה ואמרה: עזוב מבחן הכנסה, אני רוצה לצ'פר סטודנטים.
<יובל ברטוב: היא לא יכולה לצ'פר סטודנטים.
<יובל ברטוב: אם סטודנט מגיש טופס של מבחן הכנסה, הוא יקבל לפי מבחן הכנסה.
<יובל ברטוב: למה צריך לעשות לו טופס מיוחד?
דוד אמסלם: למה מבחינת העירייה זה חשוב אם אתה סטודנט או לא סטודנט?
<יובל ברטוב: תשאל אותם, אין לי מושג.
דוד אמסלם: אתה מבקש, מעבר לקריטריונים והכל, שתהיה שיטת טופוסלוגיה אחידה כך שמי שעבר מעפולה לקריית שמונה יראה את אותו טופס.
<עיסא ג'בר: רציתי להציג מצב שהוא אנטיתזה למה שהציג ידידי מכפר שמריהו.
<עיסא ג'בר: אני מייצג יישוב קטן, דל במשאבים, שהארנונה למגורים מהווה את עמוד התווך שלו.
<עיסא ג'בר: אין לי נמל תעופה, אין לי חוף, אפילו אין אזור תעשייה.
<עיסא ג'בר: יש לי קצת תיירות.
<עיסא ג'בר: יש לי כנסיות שפטורות, מסגדים שפטורים, בתי אבות שהתחילו להגיע אלי מכל רחבי המדינה.
<עיסא ג'בר: כרשות במעמד סוציו-אקונומי נמוך הבשר העיקרי שלנו הוא לא מהארנונה עצמה, הוא ממענק האיזון המותנה.
<עיסא ג'בר: כשאנחנו לא מגיעים לגבייה של 80%, אנחנו לא מקבלים את מענק האיזון המותנה.
<עיסא ג'בר: זה מוריד לנו הרבה מתכניות הפיתוח והעבודה שלנו.
<עיסא ג'בר: פנינו מספר פעמים למשרד הפנים בבקשה להאיץ את נושא הגבייה בארנונה, ליצור איזו שהיא דינמיקה בגבייה.
<עיסא ג'בר: הרבה מהתושבים שלנו הם דלי אמצעים.
<עיסא ג'בר: הם בנו בזמנו בתים גדולים, כי במגזר שלנו אוהבים סלון גדול, 2 מטבחים במקום אחד.
<עיסא ג'בר: אם יש 3 קומות של מדרגות, האדם משלם 3 פעמים, למרות שזה לא מגורים.
<עיסא ג'בר: הצענו שאת חדר מדרגות יחשיבו פעם אחת, לא 3,4 פעמים.
<עיסא ג'בר: הצענו גם לפטור חנייה מקורה.
<עיסא ג'בר: ביקשנו להוריד מבנה שנמוך משני מטר.
<עיסא ג'בר: הכוונה שלנו היא להקל על התושב, על מנת שיוכל לשלם את שאר הדברים.
<עיסא ג'בר: אם מעמיסים עליו את כל הגורמים האלה, בוודאי לא יהיה לו כוח לשלם את המאסה הגדולה בארנונה.
<עיסא ג'בר: יש אנשים שיש להם חוב גדול, הם רוצים לבוא לקראת הרשות ולשלם את החוב המצטבר הגדול.
<עיסא ג'בר: הם ביקשו לשלם ב-30,35 תשלומים.
<עיסא ג'בר: משרד הפנים אומר שאין יותר מ-24 תשלומים.
<עיסא ג'בר: הוא השיב לנו שצריך להחשיב את חדר המדרגות בארנונה, גם את החנייה.
<עיסא ג'בר: כל הדברים האלה מעמיסים על התושב שממילא יש לו קושי לשלם את הארנונה המקורית.
<עיסא ג'בר: אין דינמיקה של גבייה, יש הרבה חובות על התושבים.
<רות פרמינגר: כמו שכולנו יודעים, הנושא של דיור מוגן זה פורמט שהולך ומתרחב.
<רות פרמינגר: אני רוצה להזכיר לכולם, הדיירים האלה גרים בדירות שיש להם חוזה עם בעלי הבתים.
<רות פרמינגר: הדיירים שמחזיקים בדירה לא מקבלים את הזכאות להנחות שמגיעות להם.
<דרור אלוני: בטח מקבלים, אם זה ניצולי שואה, קשישים.
<רות פרמינגר: מכיוון שיש כל מיני ואריאציות של התייחסויות לדיירי הדיור המוגן, אני מבקשת להעלות את זה כנושא.
<רות פרמינגר: אם הדייר גר בדירה הזאת, חי בה, זכותו לקבל.
<רות פרמינגר: איפה שהוא מקבל זה בסדר, איפה שהוא לא מקבל הוא צריך לקבל
דוד אמסלם: זה מזכיר את הדיון הקודם.
דוד אמסלם: לנכים יש פטור או הנחה בארנונה.
דוד אמסלם: יש מוסדות שלקחו כמה נכים קשים, שכרו להם דירה, והעירייה החליטה שהם צריכים לשלם ארנונה.
דוד אמסלם: אם יש אחד בבית של ההורים שלו הוא פטור, אם אתה מרכז את כולם בדירה אחת הם חייבים.
<רות פרמינגר: בגלל שהם המחזיקים יש נפקות לסטטוס שלהם, לתשלומים שלהם.
<רות פרמינגר: הייתי רוצה לבוא ולהציג את הנושא הזה בפני הוועדה.
<רות פרמינגר: יש היום 15 אלף דיירים.
<רות פרמינגר: זה רק הולך וגדל.
<אורן הרמבם: אדוני היושב-ראש, אין ספק שהנושא של האחדה ולעשות סדר בכל צווי הארנונה ובסיווגים הוא נושא חשוב, אבל אסור שהוא יבוא ויתבטא בהעלאת תעריפים, בהעלאת הוצאות הארנונה לתעשייה ולמגזר העסקי.
<אורן הרמבם: התעשייה לבדה משלמת כ-3 מיליארד שקלים ארנונה מידי שנה.
<אורן הרמבם: העסקים משלמים למעלה ממחצית מסך הארנונה שמשולמת לרשויות המקומיות.
<אורן הרמבם: לנו בארגונים העסקיים ברור ששינוי שיטת המדידה תגרום להתייקרות של תעריפי הארנונה לעסקים בכל המגזרים.
<אורן הרמבם: זה דבר שאנחנו רוצים למנוע אותו.
דוד אמסלם: אני ביקשתי ממשרד הפנים להביא כללים אחידים ארציים.
דוד אמסלם: הכוונה באחידים היא לא שכל אחד ישלם את אותה ארנונה, אלא שיהיו כללים אחידים כך שלכל אחד, לא משנה איפה הוא גר, תהיה את אותה ארנונה.
דוד אמסלם: לא התייחסתי לעניין המשמעות.
דוד אמסלם: אולי הם יציעו להוריד לעסקים ולהעלות אחיד לכל המדינה במגורים.
דוד אמסלם: אני לא ביקשתי לדון אם הכללים צודקים או לא.
דוד אמסלם: קודם אמרתי להביא כללים, אחרי זה, מבטיח לך, נעשה פה מצגת, נעבור סעיף סעיף.
דוד אמסלם: אנחנו נשמע את ראשי הערים, נשמע אתכם, לפי זה נחליט.
<אורן הרמבם: אנחנו לא היינו רוצים ששינוי השיטה יגדיל את תשלומי הארנונה של המגזר העסקי.
דוד אמסלם: זה טריוויאלי.
<אורן הרמבם: אנחנו חושבים שהמגזר העסקי צריך להיות מיוצג כחבר בתוך הצוות הזה, לא רק כמגיש נייר עמדה או כמופיע בשימוע.
<אורן הרמבם: אנחנו רוצים להיות שותפים לעיצוב הכללים האלה, בדיוק כמו השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אני לא מתערב בזה.
דוד אמסלם: יש מספיק ארגונים, אין לזה סוף.
דוד אמסלם: השלטון המקומי הוא הפיבוט המרכזי.
דוד אמסלם: זה הבן אדם שמרכז את הכל, כולל העסקים, כולל האינטרסים של התושבים, התעשייה.
דוד אמסלם: כשראש העיר קם בבוקר, הוא לא רק חושב על התושבים, הוא גם חושב איפה יהיה המסחר, הוא חושב מה קורה עם אזור התעשייה שלו.
דוד אמסלם: זה הגורם המרכזי שמתכלל את הכל, האינפורמציה המרכזית נמצאת אצלו, כולל מקרי קיצון.
דוד אמסלם: הוא חלק איטגרלי מהצוות.
דוד אמסלם: ביקשתי מסיון לעבור לפי רשימת הפטורים מי משלם, כמה ולמה.
דוד אמסלם: ככה עושים עבודת מטה מסודרת ויסודית.
<ישראלה מני: כל האחידות היא יפה, אבל הדבר המהותי, השורש של הכל זה שינוי שיטת המדידה.
<ישראלה מני: באים היום ומשנים שיטת מדידה מ-x ל-y.
<ישראלה מני: מר ביבס היה מאוד ישר בכך שהוא אמר: מה אתם רוצים, אתם רוצים לפגוע ב-60%?
<ישראלה מני: לא.
<ישראלה מני: בואו נפגע רק ב-40%.
<ישראלה מני: בדיון הקודם באו אלינו ואמרו: תקשיבו, גם אם השטח יגדל, התעריף ירד, העוגה לא תשתנה.
<ישראלה מני: בתוך כל האמירות יש דבר אחד מאוד מהותי שנמצא ברקע, וזה הנושא של האישורים החריגים.
<ישראלה מני: נניח שהם יגיעו למסקנה של העלאה למגזר העסקי, כשבפועל כולם יודעים שהעלאה למגזר העסקי היא גם העלאה לצרכנים.
<ישראלה מני: אנחנו מדברים פה על עוגה אחת.
<ישראלה מני: יש את המנגנון של האישורים החריגים, הוא בא ואומר שאותה רשות שנתנו לה לעבור מנטו לברוטו יכולה מחר בבוקר להגיד: אני מצטערת, ההכנסות האלו לא מספיקות לי, אני רוצה אישור חריג.
<ישראלה מני: אנחנו יודעים שמנגנון האישור החריג הוא לא יעיל היום.
<ישראלה מני: אנחנו יודעים שהוא יותר יעיל ממה שהוא היה לפני כמה שנים, אבל הוא ממש לא יעיל.
<ישראלה מני: כשהוועדה יושבת היום ועושה את הדיונים שלה על איך צריכה להיות המערכת, אי אפשר לחתוך את זה בנפרד מהמנגנונים שמשלימים את התהליך הזה.
<ישראלה מני: אם אנחנו מחליטים שאנחנו משנים את המערכת, בואו נשנה גם את מנגנון האישורים החריגים.
דוד אמסלם: מה את מבקשת?
<ישראלה מני: אני מבקשת מהוועדה בצד זה שהיא דנה בשינוי כל המערכת, לדון במקביל בשינוי המערך של האישורים החריגים.
<ישראלה מני: אחד העיוותים הגדולים ביותר שיש זה מערכת האישורים החריגים.
<ישראלה מני: אני בהחלט חושבת שחייב להיות נציג שלנו בוועדה.
דוד אמסלם: אין קשר בין מי שמשלם לנציג.
<רם חלפון: על צהרון שפועל בעמותה בחיפה הוטלה ארנונה, למרות שזה מלכ"ר, למרות שזו עבודה ללא כוונות רווח.
<רם חלפון: זו בעיה שהיא לא רק שלי, זאת בעיה של כולם.
<רם חלפון: אני מבקש לקחת את זה בחשבון בהמשך.
<רם חלפון: שמתי לב שחסר כאן הערר.
<רם חלפון: צרך להוסיף את התחום הזה של הגשת ערר.
<רם חלפון: כל ישיבות הערר זה צחוק מעבודה, כולל עורכי דין, יושבי ראש ועדת הערר.
<רם חלפון: אני מבקש שיהיו קריטריונים מסוימים.
<תומר רוזנר: זה בית משפט עושה.
<יוסי עמרם: אני מדבר לא רק בשמי, אני מדבר בשם מאות אנשים שאני מטפל בהם כל שנה.
<יוסי עמרם: הצעת החוק הזאת מבורכת, תבוא הברכה על כל מי ששותף ומקדם אותה, אבל שנה וחצי שדשים בה זה יותר מידי זמן.
<יוסי עמרם: יש כאלה שמעכבים ודוחים את מתן ההחלטה הסופית בעניין הזה.
<יוסי עמרם: העבודה של הכנסת היא לקדם את זה.
<יוסי עמרם: אסור להפקיר את החלשים, את הנכים, את הסטודנטים ואת בעלי המשפחות שהן מרובות ילדים.
<יוסי עמרם: צריך לדאוג שיהיה תשלום ארנונה אחיד.
<יוסי עמרם: צריך להסיר את המילה "רשאי", כי יתחילו להיות קומבינות בכך שבעלי אינטרסים ברשויות המקומיות ירצו לדאוג לאנשים שלהם, לפעילים שלהם.
<יוסי עמרם: את מי שלא מקורב אליהם הם יפקירו, הוא לא יקבל.
<יוסי עמרם: צריכים להיות קבלנים מטעם הרשויות שילכו לבתים ולדיירים על-מנת למדוד את הדירות, את החניונים.
<יוסי עמרם: הם צריכים להביא את המדידות שלהם לרשויות.
<יוסי עמרם: צריך שיהיה פיקוח על עבודת הקבלנים, כדי שלזה לא יתנו ככה, לאחר יתנו משהו אחר.
<יוסי עמרם: צריך שתהיה ועדת ערר מטעם משרד הפנים, לא ברשויות המקומיות.
<יוסי עמרם: אם מישהו מרגיש שהוא מופלה לרעה, שהוא נפגע, שיוכל לפנות לוועדת הערר שתדון בעניינו.
<יוסי עמרם: כולנו יודעים שברשויות המקומיות יש דפדופים וזלזול בתושבים שאין להם קשרים פוליטיים, או הם לא מקושרים לחברי מועצה.
<רות פרמינגר: האנשים שרוצים להגיש ערר נתקלים בחובה לשלם אגרה.
<רות פרמינגר: אם יש ערכאה של ערעור שצריך לשלם בגינה אגרה, הייתי מציעה לחשוב על פטור מאגרה לאנשים נכים.
<אור סלע: אתה נותן לוועדה שמתעסקת עם העניין חופש פעולה מלא.
<אור סלע: אמרת כמה פעמים "בוא לא נדבר על איזו שיטה הולכת להיות, בואו נדבר על איך זה הולך להיראות".
<אור סלע: האם תוך כדי העבודה של הוועדה, לא אחרי שהם יסיימו, יהיה שלב שאפשר יהיה להתייחס למנגנון שהם מציעים?
דוד אמסלם: אני לא נכנס לסדרי העבודה של הוועדה.
דוד אמסלם: אני קיבלתי מסמך מהמ.מ.מ.
דוד אמסלם: היה בג"ץ בנושא.
דוד אמסלם: כנראה שהבג"ץ מפעיל את כל הסיפורים האלה, לא הכנסת.
דוד אמסלם: תשובת המדינה מנובמבר 2015 היא שיש בכוונתה להקים צוות בין משרדי חדש שיורכב מנציגי משרד האוצר, הפנים, ויבחן את הנושא על בסיס החומר שנאסף על ידי ועדת ברזילי, ככל שנמצא שהוא עדיין רלוונטי, וזאת תוך 60 יום.
דוד אמסלם: זה היה ביוני 2016.
דוד אמסלם: זה על עתירה מ-13 באפריל 2016.
<סיון להבי: אנחנו על החומר.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני בא ואומר לבית משפט 60 יום, זה 60 יום, לא דקה יותר.
דוד אמסלם: זה בית משפט, זה לא כנסת שעובדים עלינו.
דוד אמסלם: אותנו לא מכבדים, אבל את בית המשפט?
דוד אמסלם: אף אחד לא אמר לכם להגיד 60 ימים, יכולתם להגיד 120 יום.
דוד אמסלם: אמרתם לבג"ץ 60 יום.
דוד אמסלם: איך אתה מצפה שאזרח רגיל יעשה מה שאומרים לו כאשר אתם אומרים לבית המשפט משהו שאתם לא עומדים בו?
דוד אמסלם: למה אזרח רגיל יעשה?
דוד אמסלם: כשאתם נוקבים בזמן, יש אנשים שסופרים את הדקות, הם עוקבים אחרי זה.
דוד אמסלם: זה לא אמרנו, שכחנו, נעשה מה שאנחנו רוצים.
דוד אמסלם: ההתנהלות של המדינה מדהימה אותי.
דוד אמסלם: הפקידים הם הגורם המתכלל את כל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: סיון, אמרת לי שהכוונה של הוועדה לסיים את העבודה ב-31 למרץ 2017.
דוד אמסלם: אני מקווה שאתה מתכוון באמת, לאור מה שהערתי עכשיו, ל-31 במרץ 2017.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון, אני כבר מודיע לך, שבועיים אחרי.
דוד אמסלם: אנחנו ניכנס לרזולוציה של הכללים.
דוד אמסלם: אתה תביא מצגת.
דוד אמסלם: על כל נושא ונושא נדון.
דוד אמסלם: אני מניח שזה יהיה רצף של ישיבות.
דוד אמסלם: אנחנו נוציא היום מכתב לשר הפנים על כך שהשלטון המקומי הוא פיבוט מרכזי בכל הנושא הזה של הוועדה.
דוד אמסלם: אני מבקש שהוא ייכלל בתוך הוועדה הזאת.
דוד אמסלם: תחליטו על פי דעתכם והבנת
דוד אמסלם: כם איזה גורמים לשמוע.
דוד אמסלם: תראו איזה גורמים רלוונטיים לגבי הארנונה.
דוד אמסלם: תשמעו אותם.
דוד אמסלם: אני מבקש שפעולת העבודה של הוועדה תכלול את סוגיית הסיווגים בארנונה.
דוד אמסלם: תיכנסו לרזולוציה של מה זה מחסן, מה זו גלריה, מה זה בכלל פרגולה.
דוד אמסלם: תגדירו את הסיווגים, תגדירו את שיטות החישוב, תגדירו כמה משלמים בכל סיווג וסיווג.
דוד אמסלם: תנו את נוסחת העדכון, כדי שלא בעוד 10 שנים מישהו פה ינהל עוד דיון.
דוד אמסלם: אני מבקש שתיכנסו לסוגיית הפטורים, תיכנסו לסוגיית האישורים החריגים.
<סיון להבי: הפטורים והאישורים החריגים לא מופיעים במנדט שנתנה הממשלה לצוות.
דוד אמסלם: אני לא ממשלה, אני ועדת הפנים.
דוד אמסלם: זה הסיכום של הוועדה.
דוד אמסלם: כשאני אקיים את הדיונים, אני אבקש לשמוע גם על הפטורים, משום שאני רואה את הכל כחבילה אחת.
דוד אמסלם: אם אתה לא סוגר את הכל, מהר מאוד אנחנו מוצאים את עצמנו עוד פעם בעיוות.
דוד אמסלם: הרעיון הוא לסגור את כל החורים בתוך האמבטיה, כי אם השארת חור אחד המים יתרוקנו עוד פעם.
דוד אמסלם: תמיד יש נושאים חריגים.
דוד אמסלם: תקימו מנגנון שיפתור בעיות חריגות, דברי קיצון.
דוד אמסלם: אני רוצה לראות את כל תמונת המצב.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, אני אקיים את הדיון.
דוד אמסלם: הייתי בטוח, וזה לאור השיחות שהיו לי עם מרדכי, שאתם באים מוכנים.
דוד אמסלם: אני מתעניין בזה כל שבועיים-שלושה.
דוד אמסלם: הייתי בטוח שהיום אתה מציג, אבל היום אתה מספר לי שאתה צריך עוד 3 חודשים.
דוד אמסלם: אין יותר הארכות בעניין הזה.
דוד אמסלם: תביאו לנו מצגת בעוד שלושה וחצי חודשים, כמו שאמרתי, ואז ניכנס לדיונים יותר מעמיקים בכל נושא ונושא.
דוד אמסלם: אני מודה לכולם, המשך יום טוב.
דוד אמסלם: הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי גבעת עמל.
דוד אמסלם: קיימתי דיון ב-1.8.2016 בנושא הזה.
דוד אמסלם: זו חקיקה שירדה אלינו.
דוד אמסלם: ביקשתי מיוזמת החוק, שולי מועלם, לשבת עם האוצר, להתייעץ עם הנציגים, על מנת להביא איזה שהוא מתווה לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: בסיכום אני ארצה להתייחס לכל השכונות, לא רק לגבעת עמל.
דוד אמסלם: גבעת עמל היא פלטפורמה כדי לקדם את שאר המקומות שעדיין לא מוסדרים מבחינת הסיפור של הדיור.
דוד אמסלם: בקשה, שולי.
שולי מועלם-רפאלי: אני מחזירה את כולנו לרקע של הצעת החוק והדיון.
שולי מועלם-רפאלי: מדובר על שכונת גבעת עמל ב', אליה הגיעו אזרחי מדינת ישראל ב-1948, עוד לפני קום המדינה.
שולי מועלם-רפאלי: הם נשלחו מטעם המדינה כשהאזור שם נחשב הר טרשים קירח, לא כמו שהוא מוכר היום - אחד האזורים היקרים ביותר במדינת ישראל, אם לא היקר ביותר.
שולי מועלם-רפאלי: ב-1961 נמכרה הקרקע על ידי מדינת ישראל, על ידי מינהל מקרקעי ישראל ליזמים פרטיים שקיבלו אישור לבנות שם x יחידות דיור.
שולי מועלם-רפאלי: ברבות השנים העניין הזה הלך והתגלגל בין יזמים שונים.
שולי מועלם-רפאלי: זכויות הבנייה הלכו ותפחו ככל שהתקדמו השנים.
שולי מועלם-רפאלי: עיריית תל אביב נכנסה לכל הסיפור הזה.
שולי מועלם-רפאלי: גם היום יש לה שם 12% בקרקע.
שולי מועלם-רפאלי: היא אמורה לקבל שם חלק מהדירות.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עומדים היום במציאות של שני יזמים שבונים שם 7 בניינים רבי קומות.
שולי מועלם-רפאלי: ברבות השנים נעשו הוצאות אלימות של אנשים מהבתים שלהם.
שולי מועלם-רפאלי: במקביל, צריך להגיד, נעשתה הוצאה על ידי הסכמים בין היזמים לחלק מהמשפחות שקיבלו תשלום.
שולי מועלם-רפאלי: לפעמים זה היה אדם אחד ממשפחה, לפעמים משפחה שלמה.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו נמצאים היום במציאות שבה יש משפחות בגבעת עמל ב' שבונים להן מעל הראש בניינים.
שולי מועלם-רפאלי: המטרה של כולנו היא שאנשים יצאו משם בכבוד, שהיזמים יבנו שם את מה שהם יבנו.
שולי מועלם-רפאלי: לאף אחד שיושב סביב השולחן הזה אין סימני שאלה לגבי זה שיזמים במדינת ישראל יוכלו להרוויח את כספם, אבל אנחנו מבקשים שהרווח שזכאים לו היזמים לא יהיה על חשבון התושבים.
שולי מועלם-רפאלי: אני מזכירה שלפני שיצאנו לפגרה ביקשת ממני, מהתושבים, ממשרד המשפטים, ממשרד האוצר ומרמ"י - כל פעם הם שואלים את עצמם מה הם עושים פה - להתכנס לכל המפגשים, לנסות להגיע למתווה.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאנחנו מתקדמים, אדוני.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד פה אמירה קריטית בתהליך.
שולי מועלם-רפאלי: ברור לכולם שיש בעניין הזה מדינה, יש בעניין הזה תושבים.
שולי מועלם-רפאלי: זה העולם שבו אנחנו חיים.
שולי מועלם-רפאלי: יש את מדינת ישראל, יש את תושבי גבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: אני בשום אופן לא מוכנה לא להגיד פה את האחריות של היזמים מתחילת הדרך לפצות את התושבים - זה מאז ההסכם ההוא שנחתם ב-1961 - ואת הפעולות שהמדינה הייתה צריכה לנקוט מול היזמים.
שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת שבשום שלב בדיון הזה לא נוותר ליזמים, כי לי יש תחושה שהם רוקדים בשמחה כל הדרך לאן שהם רוקדים.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש ליזמים אחריות על התהליכים שהיו עד היום, וגם אחריות על לסיים את התהליך עם המשפחות שעדיין גרות שם, לסיים אותו בצורה מכובדת.
שולי מועלם-רפאלי: האחריות הזאת, התוצאה שלה היא לא כותרת בעיתון שהיזמים לקחו אחריות, התוצאה שלה היא שהיזמים מפצים את תושבי גבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עדיין בתהליך.
שולי מועלם-רפאלי: שאלת השאלות היא מי התושבים שצריך לפצות.
שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני חייבת להגיד שליזמים יש רשימה, כאשר לתושבים יש רשימה אחרת.
שולי מועלם-רפאלי: לדברי היזמים אנחנו עומדים היום בפני מציאות שבה נותרו כ-14 משפחות לסיים איתן תהליך של פיצוי.
שולי מועלם-רפאלי: התושבים נמצאים במקום אחר.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו ממשיכים את התהליך הזה.
שולי מועלם-רפאלי: במהלך הדיונים עלה פה שוב ושוב ההסכם שעשה היזם, מר אקירוב.
שולי מועלם-רפאלי: אינני מכירה אותו, אינני מכירה גם את היזמים האחרים, שלא ישתמע פה איזה משהו אחר, אבל הוא הלך עם האינטרס הגדול של עצמו.
שולי מועלם-רפאלי: הוא עשה הסכם נדיב, ראוי, מתאים, הוגן עם תושבי גבעת עמל א'.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יכולים לשמוח על זה שיש יזמים שעושים הסכמים הגונים.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יכולים לקוות שגם היזמים שאנחנו עומדים בפניהם יחליטו לאמץ את הדרך ההוגנת מול התושבים האלה.
שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, אני חושבת שלנו ככנסת וכממשלה יש את האחריות ביחס לתושבי גבעת עמל.
שולי מועלם-רפאלי: המנוף מול היזמים, לעניות דעתי, נמצא אצל המדינה, לא אצל התושבים.
שולי מועלם-רפאלי: התושבים צריכים לקבל מהמדינה את האמירה הברורה שיש להם זכות - עוד נדבר איך זה יהיה - ללכת ולתבוע את היזמים בעצמם.
שולי מועלם-רפאלי: מי שאמור לפצות את התושבים הם היזמים.
שולי מועלם-רפאלי: למדינת ישראל יש אחריות בתהליך בין התושבים ליזמים.
דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, על כינוס הדיון הזה.
דב חנין: אני מצטרף לכל דבריה של חברת הכנסת מועלם- רפאלי.
דב חנין: אנחנו את הזמן בין הדיונים ניצלנו לעבודה מול משרדי הממשלה, להבנה לעומק של השאלות שעומדות בפנינו.
דב חנין: היום אנחנו נמצאים, אדוני היושב-ראש, במצב שבו אני יכול להגיד בביטחון גמור שהסוגיה הזאת בשלה להתקדמות.
דב חנין: אפשר את החוק הזה לסיים, להביא לקריאה ראשונה.
דב חנין: יש עוד שאלות שנצטרך לעסוק בהן בהכנה לקריאה השנייה והשלישית, אבל ברמת העיקרון אני חושב שתמונת החקיקה בשלה לחלוטין להבאה לקריאה ראשונה.
דב חנין: כולם מבינים, אם זה יוזמי החוק, התושבים, משרדי הממשלה, עירייה וכדומה, שיש כאן בעיה בסיסית של צדק שצריכה להיפתר.
דב חנין: אם היו שאלות בנושא הזה, אני חושב שהשאלות נפתרו.
דב חנין: כולנו יודעים שאת הדבר הזה ניתן לפתור.
דב חנין: אפילו לא כל כך מסובך לפתור אותו, כי אנחנו מדברים על קרקע מאוד יקרה.
דב חנין: היא יכולה לספק פתרון ראוי והוגן לכל האנשים שצריכים לקבל פתרון, ובנוסף, גם להניב המון המון רווחים למי שהוא יזם בקרקע הזאת.
דב חנין: המתכונת של הפתרון מאוד מאוד ברורה.
דב חנין: אנחנו הגענו להבנות עם המדינה על כך שהיא, קרי הממשלה, תתמוך בהבאת ההצעה לאישור בקריאה ראשונה.
דב חנין: אנחנו, כמו שאמרה חברתי קודם, נבהיר שהאחריות לפיצוי התושבים חלה על היזמים.
דב חנין: לפי כל התחשיבים שעשינו היזמים מקבלים בעסקה הזאת רווחים פנטסטיים.
דב חנין: שיעור הרווח שלהם הוא לא רק במאות אחוזים, הוא באלפי אחוזים על ההשקעה.
דב חנין: אם היזמים יחליטו שלא מתאים להם להישאר כי הם צריכים לפצות את התושבים, אין שום בעיה, שיחזירו את הקרקע למדינה, המדינה תעשה את הרווח של אלפי האחוזים האלה.
דב חנין: אני בטוח, מתוך הערכה כלכלית זהירה, שהיזמים לא ירצו להחזיר את הקרקע גם אם הם יצטרכו לפצות את התושבים.
דב חנין: כאשר מוסיפים את העיקרון הזה להצעת החוק, הצעת החוק בשלה לחלוטין להבאה לקריאה ראשונה.
דב חנין: אני חושב שאישור הצעת החוק הזאת בקריאה ראשונה יהיה מסר מאוד מאוד חשוב למערכת.
דב חנין: יש פה שני מסרים.
דב חנין: הכי טוב מבחינתנו שהחוק יעבור בקריאה ראשונה.
דב חנין: אז היזמים יבינו את המסר, הם ישבו ברצינות עם התושבים, יגיעו לפתרון הוגן, כמו שחברתי הזכירה.
דב חנין: זה קרה במרחק של 200 מטר משם, זה יכול לקרות גם שם.
דב חנין: אז לא נצטרך להעביר חוק בקריאה שנייה ושלישית.
דב חנין: כמה שפחות עבודה יותר בריא.
דב חנין: לא יבינו?
דב חנין: נמשיך להתקדם בכנסת.
דב חנין: זה המסר הראשון שיש בהעברת החוק הזה בקריאה ראשונה.
דב חנין: מסר שני, אדוני היושב-ראש, ואני יודע כמה הנושא הזה חשוב לך לא רק בהיבט של גבעת עמל, הוא מסר רוחבי, הוא מסר שהכנסת הפסיקה לשבת מהצד ולהסתכל על אנשים שהם קורבנות בלי לעשות מעשה.
דב חנין: אנחנו עושים מעשה, אנחנו נותנים פתרון, אנחנו מקדמים חקיקה.
דב חנין: את מה שקורה בגבעת עמל יקראו וילמדו היזמים בשכונת הארגזים ובכל מקום אחר.
דב חנין: הם יבינו שאם הם לא יהיו הוגנים ולא יהיו צודקים, אנחנו נכריח אותם להיות הוגנים וצודקים.
<מלכה אלפסי: שמחנו לשמוע מחברי הכנסת שולי מועלם, דב חנין, יוסי יונה ואילן היקרים על כך שהאוצר מוכן להתקדם עם החוק לקריאה ראשונה, כמובן עם התוספת שאומרת שהיזמים הם אלה שיפצו מכיסם את התושבים.
<מלכה אלפסי: הגענו להבנה עם האוצר על כך שמי שצריך להכניס את ידו לכיס זו לא המדינה, אלה היזמים.
<מלכה אלפסי: אנחנו מברכים על זה.
<מלכה אלפסי: באנו לפה על-מנת לראות שזה קורה היום.
<מלכה אלפסי: אם החוק של גבעת עמל יעבור בקריאה ראשונה זאת תהיה פריצת דרך לכל השכונות, זה יהיה תקדים היסטורי.
<מלכה אלפסי: בשבוע שעבר, אני רוצה לעדכן פה את חברי הכנסת ואת החברים, כל תושבי גבעת עמל, 70 משפחות, קיבלו תאריכים לדיונים.
<מלכה אלפסי: מדובר ב-4 דיונים לכל משפחה.
<מלכה אלפסי: זה אומר שעד הקיץ הבא יהיה חיסול טוטאלי לגבעת עמל.
<מלכה אלפסי: מעולם לא היינו במצב של מה שקרה בשבוע האחרון.
<מלכה אלפסי: אני חושבת שאנחנו צריכים לקחת את הנתון הזה בחשבון.
<מלכה אלפסי: אנחנו לא רוצים לבוא לפה בבכי כמו שהיה בתקופת מירי רגב.
<מלכה אלפסי: אנחנו חייבים להתקדם עם החוק.
<מלכה אלפסי: אנחנו מודים למשרד האוצר, לשר האוצר על הנכונות לקדם את החוק.
<מלכה אלפסי: אנחנו מודים לכל מי שבא ועוזר לטובת גבעת עמל.
דוד אמסלם: אני רואה, גם אמרתי את זה לאוצר, את כל המכלול של כל השכונות.
דוד אמסלם: הסיפור של גבעת עמל הוא הסיפור הכי טוב מבחינת התושבים.
דוד אמסלם: יש תושבים משכונות אחרות שיושבות על הפלטפורמה.
דוד אמסלם: זה לא אומר שכל דבר הוא אותו דבר בדיוק.
דוד אמסלם: אנחנו דנים בסופו של עניין בסוגיית הפיצוי.
דוד אמסלם: אם זה היה בחינם לא הייתה בעיה, לא היה דיון.
<יוני יוחנן: שמעתי את מה שאמרו שולי מועלם ודב חנין.
<יוני יוחנן: אני חושב שהאחריות היא בראש וראשונה של המדינה שיישבה את התושבים בשנות ה-50.
<יוני יוחנן: המדינה צריכה להתעסק עם היזם, לא התושבים.
<יוני יוחנן: אנחנו מדברים פה על מספר שכונות שהמצב שלהן דומה.
<יוני יוחנן: יש את שכונת הארגזים, יש את נס לגויים, יש את ליפתא.
<יוני יוחנן: אני חושב שהפתרון צריך להגיע באיזו שהיא החלטת ממשלה שאומרת לגמור את הסיפור.
<יוני יוחנן: צריכה להיות החלטת ממשלה שמכירה בזכויות של התושבים האלה.
<יוני יוחנן: זאת צריכה להיות הכרה של ממשלת ישראל.
<יוני יוחנן: אם יהיה עוד דיון, עוד דיון, עוד שכונה, עוד בית, זה לא ייגמר לעולם.
<יוני יוחנן: אם לא תהיה הכרה של מדינת ישראל בתושבים האלה, אני חושב שהדיונים האלה יימשכו.
<יוני יוחנן: אני רוצה להודות מפה לנמרוד ולדודי, הם עושים עבודה מדהימה.
<יוני יוחנן: אני שמח שאני שותף במו"מ בנוגע לשכונת הארגזים.
<יוני יוחנן: אנחנו מתקדמים בצורה די טובה עם משרד האוצר על-מנת להגיע לפתרון כולל בשכונת הארגזים.
<יוני יוחנן: בשבוע הבא יש עוד פגישה.
<יוני יוחנן: הדברים לוקחים את הזמן שלהם.
<יוני יוחנן: צריך קצת סבלנות מהתושבים.
<יוני יוחנן: אני מבין שיש לחץ של התושבים, יש בעיות, אבל עם סבלנות ואורך רוח של דודי - -
<יוני יוחנן: צריך לפתור את הבעיה הזאת מהשורש.
<יוני יוחנן: גם בנושא של ליפתא אנחנו במו"מ כזה או אחר.
<יוני יוחנן: אני מאמין שאולי בשבועות הקרובים נוכל לבשר על איזה שהוא פתרון לתושבי שכונת ליפתא.
<יוני יוחנן: אני מאחל לכולם הצלחה בחוק גבעת עמל, בפתרון של השכונות, כי הפתרון הזה הוא צדק לאומי וחברתי ממדרגה ראשונה.
<רחל לוי: אני דור חמישי בשכונה הזאת.
<רחל לוי: אני משנת 47 בשכונה.
<רחל לוי: אנחנו לפני משפטים.
<רחל לוי: אתה חושב שבגיל שלי ושל בעלי אנחנו יכולים להיזרק לרחוב?
<רחל לוי: כל הכבוד לחברת הכנסת שולי מועלם, לחבר הכנסת דב חנין, לך, אבל אנחנו לא יכולים במצב הזה.
<רחל לוי: אנחנו באים כבר פעם שנייה.
<רחל לוי: תעשו לנו טובה, תעשו את הקריאה הזאת, אנחנו לא יכולים להמשיך.
<רחל לוי: אתם רוצים שיתאבדו בשכונה הזאת?
<רחל לוי: אתם רוצים שזה יהיה הסוף?
<רחל לוי: תעזרו לנו, אנחנו לא יכולים להמשיך ככה.
דוד אמסלם: חיקה, הדיון הזה הוא כדי לעזור.
דוד אמסלם: אם אנחנו לא רוצים לעזור, אין דיון.
<רחל לוי: בפעם שעברה כבר אמרת שתעשה את הקריאה.
<רחל לוי: כל כך חיכינו לזה, אבל זה לא קרה.
<רחל לוי: אני מקווה שהיום זה יהיה.
<רחל לוי: אנחנו מצפים לזה.
דוד אמסלם: החוק הזה, דרך אגב, זה חוק נטו של גבעת עמל.
דוד אמסלם: זו יוזמה של החבר'ה האלה.
דוד אמסלם: הוא מקובל על הוועדה, הוא אמור להיות נדון כאן.
דוד אמסלם: כל חוק אמור לרדת לוועדה.
דוד אמסלם: אני הרחבתי אותו טיפה.
דוד אמסלם: כשזה עבר ועדת שרים, אחד התנאים היה שהצעת החוק תהיה בהסכמת משרד האוצר ומשרד המשפטים.
דוד אמסלם: כשהם ביקשו להעביר את זה בוועדת שרים, הם אמרו: תקשיבו, אנחנו מבטיחים לכם שנביא את זה לוועדה רק אחרי שנסכם את הסיפור עם האוצר והמשפטים.
דוד אמסלם: כרגע אין סיכום.
<מלכה אלפסי: עם האוצר יש סיכום.
דוד אמסלם: כרגע אין את הסיכום הזה, לכן ההצעה לא מתקדמת מבחינת ההיבט החוקי.
דוד אמסלם: אם אני אחליט לקדם אותה עכשיו, בכנסת היא לא תעבור.
<רחל לוי: תנסה.
דוד אמסלם: חיקה, תסמכי עלי, אני רוצה לעזור.
<רחל לוי: תעזור לנו בזה.
<רחל לוי: הם יפחדו מזה שהכנסת איתנו.
דוד אמסלם: אני מנסה לעזור.
דוד אמסלם: אני מכיר את הכנסת קצת יותר טוב ממך, לכן אני יודע איך צריך לקחת את זה, איך לא להרוג את זה בדרך.
דוד אמסלם: תסמכי עלי.
דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאת אומרת ברמה הרגשית, לכן יש דיון.
דוד אמסלם: אני לא חייב לעשות דיון, אני לא ממשלה.
דוד אמסלם: אנחנו מחוברים כולנו ברמה הזאת.
דוד לוי: אני אחד הנציגים של שכונת הארגזים ופארק מנחם בגין.
דוד לוי: כמו שאתם יודעים, דודי מלווה אותנו כמעט שנה בעניין הזה.
דוד לוי: ביקשנו מתווה כדי לפתור את הבעיה.
דוד לוי: המתווה מדבר על פתרון של 450 משפחות ותיקות ומשפחות לא ותיקות.
דוד לוי: זה נותן פתרון כולל.
דוד לוי: הפתרון מדבר על דיור כנגד אחוזי בנייה ותב"ע שמתנהלת במקום.
דוד לוי: מה שהכי חשוב בכל הדיון, ואני חושב שזאת הבעיה המרכזית, זה ההליכים המשפטיים.
דוד לוי: ההליכים המשפטיים האלה זה דבר שלא יכול להימשך.