GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: איך משרד החקלאות התאים את עצמו כדי לסגור כניסה של כל מיני מוצרים שהוא חשב שלא מתאימים לנו במדינת ישראל?
<אחוות בן חור: כבוד היושב-ראש, זה בדיוק אותו דבר, כי זה על המוצר ולא על התהליך.
<אחוות בן חור: גם החקלאות מסתכלת דרך התקנים, כך הוא מאשר חלב ובשר.
<אחוות בן חור: הוא מאשר דברים כשהוא מסתכל על המוצר.
<אחוות בן חור: יש דברים שלא יעברו כי הם לא עוברים מבחינת המוצר בישראל.
<אחוות בן חור: גם משרד החקלאות לא מתעסק עם התהליך שמתבצע שם - - -
<שלמה בן אליהו: לא נכון.
<אחוות בן חור: בקצה, אם זה לא בסדר, הוא יעצור את זה.
דוד אמסלם: אני אשאל אותך עוד מעט שאלה אחרת, אבל בעיקרון אני עדיין נמצא בקטע הזה של המוצר.
דוד אמסלם: הנחת העבודה שמדובר במוצרים תמימים לכאורה.
דוד אמסלם: משרד החקלאות לדעתי הוביל חשיבה בזמנו, ואני מניח שהוא גם תיקן אותה על בסיס הזמן, כי לא תמיד חושבים עד הבורג האחרון, כדי לסגור את כל הפרצה בתחום המזון.
דוד אמסלם: הוא בתפיסת העולם שלו הבין מה שאני מבין – ועדיין אתם לא מבינים איך זה מתחבר לפחמים ומוצרים אחרים – שזה כנראה מסוכן למדינת ישראל, ואנחנו לא מוכנים לזה.
דוד אמסלם: אם נכניס, זה יהיה תחת בקרות כאלה ואחרות ורק באישורים.
דוד אמסלם: לכן לא מכניסים ירקות, מכניסים רק לפי אישור ובדיקה.
<שלמה בן אליהו: היועצת המשפטית שלי כותבת כך:
<שלמה בן אליהו: בגדול יש כלל מעטפת מכס אחת שאומר שהעברה של טובין מצד לצד אינה ייבוא.
<שלמה בן אליהו: לכלל הזה יש חריג וטרינארי בענייני בריאות, לצורך מניעת הפצת מחלות.
<שלמה בן אליהו: החריג הווטרינארי קבוע גם בפרוטוקול פריז, שהוא נספח להסכמי אוסלו, וגם מעוגן בחקיקה ישראלית – שימו לב – מכוח החריג הווטרינארי אנחנו מתייחסים להעברה של מוצרים מן החי מהשטחים כאל מוצרים מיובאים.
<שלמה בן אליהו: כלומר, ביצים, בשר, בעלי חיים, תרכיבים וטרינאריים – כל אלה, אם הם מועברים מאיו"ש נחשבים מיובאים.
דוד אמסלם: הוא הקריא שם משהו שעלול לפגוע בבריאות.
דוד אמסלם: פה זה מוצר שפוגע בבריאות.
<אחוות בן חור: המוצר לא פוגע בבריאות.
<עמית לנג: זה לא המוצר.
<עמית לנג: זה תהליך הייצור, זו הבעיה.
<עמית לנג: אם המוצר היה בעייתי, הייתי אומר לך שאני חוסם אותו.
יעל כהן-פארן: מאחר שבתחומי הריבונות של מדינת ישראל לא מיוצרים פחמים, עד כמה שאני יודעת, האם למשרד הכלכלה יש הכלים המשפטיים להגיד שמוצר מסוים מותר לשיווק רק מייבוא?
יעל כהן-פארן: האם יש לכם את הכלים לעשות את זה?
שרן השכל: דודי, אולי להכניס את הפחם לרשימה של המוצרים המיובאים.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את השאלה.
דוד אמסלם: באותה נקודת זמן מדינת ישראל רצתה ללכת לקראת הרשות, כאילו לייצר פחות חסמים בנושא של הייבוא והסחורה.
דוד אמסלם: יש שני מצבים, או שאנחנו מתייחסים אליהם כמשק שהוא שונה משלנו, כמו בחקלאות או בדברים אחרים, ואז יש כללים, או שאנחנו מתייחסים אליהם כמעטפת אחת.
דוד אמסלם: אם אנחנו מתייחסים אליהם כמעטפת אחת בוודאי אנחנו משתמשים בכללים שלנו במעטפת הפנימית.
דוד אמסלם: או שהוא חיצוני, ואז מתייחסים אליו כחיצוני, או שהוא פנימי, ואז הוא חייב לעמוד בכללים שלנו, אחרת הוא לא פנימי.
דוד אמסלם: לכן אין מצב של אנדרוגינוס שהוא גם מוכר וגם לא עומד בכללים שלנו.
דוד אמסלם: אני מחדד את מה שהעלתה חברת הכנסת פארן.
דוד אמסלם: פחמים אנחנו לא מייצרים במדינת ישראל, להערכתי בגלל הזיהום.
שולי מועלם-רפאלי: בדיוק בגלל התהליך.
דוד אמסלם: בגלל שזה תהליך לא בריא, המדינה לא תאפשר לאף אחד לעשות את זה, לאף אחד.
דוד אמסלם: למה לא נאסור אנחנו על כניסה ורכישה של פחמים במדינת ישראל?
<עמית לנג: הפוך, כמו שהיא אמרה.
יעל כהן-פארן: זה יחייב רק ייבוא.
<עמית לנג: הסמנטיקה חשובה פה.
דוד אמסלם: אני משאיר לך את הסמנטיקה, אני רק אומר בגדול: למה לא תאפשרו להגדיר שזה רק ייבוא ומה שלא ייבוא ממילא אסור ובזה נגמור את האירוע?
<עמית לנג: תהילה, האם את יכולה להתייחס בבקשה?
<תהילה ורון: לפי הסכמי פריז המעבר של הסחורות אמור להיות חופשי בין ישראל לרשות הפלסטינית, בכפוף לחקיקה של כל צד.
<תהילה ורון: זאת אומרת שהחקיקה צריכה להיות, לפחות בפרשנות הנראית סבירה, חקיקה שלא מוכוונת כלפי הרשות הפלסטינית.
<תהילה ורון: מצב כזה שאין ייצור במדינת ישראל ויש ייצור רק ברשות הפלסטינית – אם אנחנו אומרים שיהיה רק ייבוא, זה כן עלול להתפרש כאילו שאנחנו מפרים את הסכמי פריז.
דוד אמסלם: אני מתקדם עם הראש שלך.
דוד אמסלם: נניח - - -
<תהילה ורון: אני אומרת לך שמבחינה משפטית זה לא - - -
דוד אמסלם: אבל בואי נניח.
<תהילה ורון: מה לא מדויק?
<תומר רוזנר: היא אמרה שאין מניעה לעשות את האיסור.
דוד אמסלם: אני אומר "נניח".
דוד אמסלם: יש פה איזה תהליך שהוא קטלני.
דוד אמסלם: אחד שיורה כדור מהצד השני - -
<תהילה ורון: אני אענה לך.
דוד אמסלם: - - הגיע הכדור אלינו, הרי הכדור כשלעצמו הוא בסדר, אין בעיה - -
<תהילה ורון: אני חושבת שאתה יכול למצוא - - -
דוד אמסלם: - - אבל הוא הורג, מה לעשות.
דוד אמסלם: מה נגיד?
דוד אמסלם: מותר להם לירות עלינו, ויש לנו בעיה, אנחנו לא יכולים לעצור את זה בגלל הסכמי פריז?
<תהילה ורון: לענות?
<תהילה ורון: אפשר לחשוב על דרך שאולי פחות פוגעת בהסכמי הסחר.
<תהילה ורון: בסופו של דבר כן חשבנו על הדרך.
<תהילה ורון: היינו בישיבות עם היועצים המשפטיים וגם גורמי מקצוע, כפי שביקשת.
<תהילה ורון: אנחנו חושבים שבהתאם להסכמי פריז, בגלל שיש חוקים סביבתיים שכבר היום מונעים זיהום אוויר, יש לך את חוק אוויר נקי, חוק למניעת מפגעים, כלומר, יש לכם חוקים שכבר מונעים בצד הישראלי מפגעים, זיהום אוויר וריח וכו'.
<תהילה ורון: כאן צריך לעשות חקיקה משלימה, אנחנו חושבים שבהתאם להסכמי פריז – זו עמדה שדרך אגב עדיין לא קיבלה את הגיבוי של משרד המשפטים ואני רוצה לשים את הדברים על השולחן - -
<עמית לנג: היא מסבירה, תן לה.
<תהילה ורון: - - אנחנו חושבים שאפשר ליצור חקיקה שתמנע העברה של מוצרים שגורמים לזיהום אוויר.
דוד אמסלם: דרך אגב, היום יש לזה טרנד עולמי.
דוד אמסלם: כל העולם אתנו בדבר הזה.
דוד אמסלם: מי יעשה את זה?
דוד אמסלם: אני?
<תהילה ורון: השאלה היא שוב, מי יעשה את זה.
<תהילה ורון: אנחנו לא חושבים במשרד הכלכלה שזה קשור אלינו, כפי שהמנכ"ל אמר - - -
דוד אמסלם: את רוצה שאני אגיד לפלסטינים שיחוקקו את זה או בעל הפחמים?
<תהילה ורון: לא הפלסטינים.
<תהילה ורון: יכול להיות שיש לך משרד בישראל שקשור לזיהום סביבתי וכאלה?
<תומר רוזנר: המשרד להגנת הסביבה?
דוד אמסלם: את רוצה שהמשרד להגנת הסביבה יעשה את זה?
<תהילה ורון: יחוקק חוק שקשור לזיהום אוויר?
<תהילה ורון: שוקינג.
שולי מועלם-רפאלי: מדובר על ייבוא.
דוד אמסלם: הרי יש לנו חוקים של זיהום אוויר, אין בעיה.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים להחיל אותם עכשיו על המפעלים ברשות הפלסטינית.
יעל כהן-פארן: אנחנו לא יכולים.
<תהילה ורון: זה לא ייבוא ואתה לא מחיל את זה על המפעלים, אתה מחיל את זה על העברה - - -
<עמית לנג: אפשר לקבוע - - -
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לקבוע בהחלט שאנחנו לא מאפשרים ייבוא לישראל - -
<עמית לנג: לא ייבוא.
שולי מועלם-רפאלי: העברה.
שולי מועלם-רפאלי: כניסה.
דוד אמסלם: העברה, לא חשוב.
דוד אמסלם: - - אלא ממקומות שעומדים בסטנדרטים הישראליים בנושא איכות סביבה.
<עמית לנג: לא.
<עמית לנג: שלא גורמים לזיהום בארץ, ואז השארת את הייבוא - - -
<עמית לנג: לא אכפת לך אם זה בארגנטינה, זו לא בעיה שלך.
<תומר רוזנר: מי יאכוף את זה?
דוד אמסלם: אני עוד לא באכיפה.
<עמית לנג: אתה חושב שאני יכול לאכוף את זה?
<עמית לנג: המינהל אזרחי.
<עמית לנג: מי יאכוף את זה?
<עמית לנג: מי שיעמוד במעברים.
<תומר רוזנר: מי ילך - - -
דוד אמסלם: תומר, אני עוד לא שם - -
יעל כהן-פארן: - - - ויבדוק שלא מכרו.
דוד אמסלם: - - עזוב.
יעל כהן-פארן: זה לא קשור למעברים.
יעל כהן-פארן: זה קשור לסופרים ישראליים - - -
דוד אמסלם: שמעת מה הציע המנכ"ל?
דוד אמסלם: הוא שאל: האם לדעתך אתם יכולים להוביל חקיקה שלא תאפשר מעבר של סחורות כאלה שלא עומדות מבחינתנו בתקן של איכות הסביבה, שמזהמות את מדינת ישראל?
<תהילה ורון: כעיקרון אני חושבת שחקיקה כזאת אפשרית מבחינה משפטית.
<תהילה ורון: אני לא חושבת שזה בטריטוריה של משרד הכלכלה.
יעל כהן-פארן: זה לגמרי בטריטוריה שלכם.
<תהילה ורון: תסבירי לי איך.
יעל כהן-פארן: להם יש רק אוויר נקי, הם לא יכולים - - -
<עמית לנג: יש להם גם חוק למניעת מפגעים סביבתיים.
שולי מועלם-רפאלי: הם כן מתעסקים במניעת מפגעים סביבתיים.
יעל כהן-פארן: האכיפה היא על המוצר.
דוד אמסלם: רק שנייה, שולי.
דוד אמסלם: אני מבין מבחינת
דוד אמסלם: כם שזו הפלטפורמה שחסרה כרגע, זה מה שאתם אומרים.
דוד אמסלם: אתם עכשיו רק מתווכחים מי צריך להוביל אותה.
דוד אמסלם: הייתי מבקש מכם: תנסחו לי את ההצעה, אני אגיש אותה, אחרת אני אריב אתכם חצי שנה.
<עמית לנג: אין בעיה.
<עמית לנג: נכתוב מה שאנחנו חושבים.
דוד אמסלם: אתם תעבירו לי את ההצעה השבוע.
<תהילה ורון: מי זה אתם?
<תהילה ורון: מה שבוע?
דוד אמסלם: אתם, משרד הכלכלה.
דוד אמסלם: את לא צריכה יותר משבוע בשביל זה.
<תהילה ורון: אני חושבת שצריך יותר משבוע, כי צריך להחליט מי יעשה את זה, איך זה ייעשה.
דוד אמסלם: את כבר כמעט ניסחת את ההצעה.
<תהילה ורון: לא כמעט.
<תהילה ורון: עשינו משהו, אבל לא כמעט, לא ירדנו לדקויות.
דוד אמסלם: קחי שבועיים.
דוד אמסלם: יש לך את חנוכה, קחי שבועיים.
<תהילה רוט: משרד המשפטים עוד לא דיבר.
<תהילה ורון: אתה רוצה שאני אנסח הצעה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני צריכה ללכת להצביע, אני - - -
<תהילה ורון: אני רוצה להבין את הבקשה - -
דוד אמסלם: עוד מעט שולי.
<תהילה ורון: - - אני צריכה לנסח הצעה שלדעתי מטילה את האחריות של הפיקוח על משרד אחר?
דוד אמסלם: אני חושב שההצעה יושבת אצלכם.
דוד אמסלם: אני לא בא עכשיו מהתקנים של איכות הסביבה, אבל בדרך כלל בחיים אתה לוקח ממקומות אחרים את התקנים ומשליך אותם לגבי הנושא שלך, ואתם עוסקים במעברים של הסחורות, אלא אם כן הם לא קשורים לסופרים ולסחורות, אז זה משהו אחר.
<תהילה ורון: אנחנו באמת לא קשורים לזה.
דוד אמסלם: בגדול, אני רואה דווקא אתכם כפיבוט של הסיפור הזה.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממך לנסח לי את ההצעה הזאת.
דוד אמסלם: אני כמובן אעביר אותה גם ליועץ המשפטי שלי, על מנת שנלטש אותה.
דוד אמסלם: אני ארצה להגיש אותה כהצעת חוק פרטית, בגלל שאני מבין שאם ככה מתנהלים משרדי הממשלה, אנחנו בבעיה קשה, מאוד אפילו.
<תהילה ורון: סליחה, אדוני, ברגע שיש מחלוקות במשרדים מי אחראי, יש יועץ משפטי לממשלה ואפשר לפנות אליו - -
<תומר רוזנר: הממשלה אחראית, לא היועץ המשפטי.
<תהילה ורון: - - אני מציעה שאנחנו נפנה אליו.
<תהילה ורון: סליחה שאני אומרת, אבל אני לא חושבת שאני צריכה לנסח הצעה שאני חושבת שזה לא בתחום של המשרד שלנו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מוכן להפנות את השאלה למשרד המשפטים.
דוד אמסלם: זה חלק מהעניין שאני לא אוהב בממשלה, כל הדיונים האלה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם זה היה גורמים פרטיים, אף אחד לא היה מדבר ככה, אחרת הוא כבר היה הולך הביתה.
דוד אמסלם: כשאני אומר שיש בעיה עם הפקידות, תבינו על מה אני מדבר.
דוד אמסלם: משרד המשפטים, מי צריך להגיש את ההצעה?
דוד אמסלם: אולי נביא את היועץ המשפטי?
<תהילה רוט: אמרנו שזה לא עניין משפטי השאלה - - -
דוד אמסלם: עכשיו זה לא העניין המשפטי?
דוד אמסלם: אז מי?
דוד אמסלם: מי יחליט?
דוד אמסלם: אתם אומרים שזה לא עניין משפטי, הם אומרים: זה לא אנחנו, הוא אומר: זה לא אנחנו.
דוד אמסלם: עכשיו אני צריך ללכת להאג כדי להחליט?
דוד אמסלם: אולי נלך לבית הדין בהאג כדי שהוא יחליט מי צריך לעשות את זה?
<תהילה רוט: אם רוצים, אני יכולה להעביר את זה להתייחסות של היועץ המשפטי לממשלה.
<תהילה רוט: אני חושבת שזה לא עניין משפטי, אלא שאלה בתחומי אחריות בין המשרדים והשרים הרלוונטיים יכולים לקבל הכרעה בשאלה.
<תהילה רוט: זאת היתה ההצעה שלי גם בפעם שעברה, שזה יועלה בפני - - -
דוד אמסלם: אתם רוצים שראש הממשלה יחליט?
דוד אמסלם: נביא אותו לכאן...
<תהילה רוט: כשיש מחלוקת מקצועית בין משרדים, יש השרים הרלוונטיים, השר להגנת הסביבה, שר הכלכלה, שר החקלאות – הם יכולים לקבל ביניהם החלטה איזה משרד לוקח על זה אחריות, וכמובן אנחנו נהיה מעורבים בתהליך, כשרציתי להוסיף שאין עוד אינפוט משפטי שלנו ביחס להסדר המשפטי, אבל נהיה מעורבים בתהליך.
<תהילה רוט: השאלה הזאת, נראה לי שהיא קודם כול במגרש של ההכרעה בין השרים.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה להכניס אתכם לקונטקסט של הדיון.
דוד אמסלם: אני כבר מנהל את הדיון השישי או השביעי פה.
דוד אמסלם: שימו לב מה קורה כאן ושימו לב מי יושב פה.
דוד אמסלם: פה יושבים אנשים – אני אספר לכם.
דוד אמסלם: אני מקבל בימים הטובים כ-150-100 פניות ביום מילדים, מהורים, ממבוגרים, על המחלות שהם מקבלים – ושימו לב על מה אתם מתווכחים, מי ינסח ארבע שורות.
דוד אמסלם: אני מתבייש שהם שומעים את זה.
דוד אמסלם: תבינו מי יושב פה, אנשים שקמו בחמש בבוקר כדי לבוא - - -
<חדוה יחזקאלי: אנשים שנושמים את הפחם הזה.
<אילן שדה: חלק עזבו את היישובים בגלל זה.
<עמית לנג: דודי, אני ומנכ"ל החקלאות פה.
<עמית לנג: מנכ"ל החקלאות יסייע לאכוף, לעצור את זה במעברים - - -
דוד אמסלם: אני עוד לא שם, אני שואל לגבי החקיקה.
<עמית לנג: זה מגיע לשם.
<עמית לנג: קבעת איסור והוא צריך להיאכף - - -
שרן השכל: גם יעל צודקת שאפשר בסופרמרקטים.
שרן השכל: אתה מסתכל איפה זה מיוצר, ואם זה מיוצר - - -
<עמית לנג: את לא רוצה שזה יגיע לסופר.
שרן השכל: - - - הם מקבלים קנס והם לא ימכרו את זה יותר.
<עמית לנג: זה לא עובד ככה.
דוד אמסלם: עמית, אני לא בא כרגע להסדיר את הסיפור של האכיפה.
דוד אמסלם: אני לא בא מזווית האכיפה, אני בא כרגע מהזווית החוקית.
דוד אמסלם: שאלת האכיפה היא שאלה משנית בהיבט הזה של החוק.
<עמית לנג: בעיני היא לא משנית.
דוד אמסלם: אנחנו לא נכנסים בחוק מי אוכף, איזה פקח ואיזה צבע כובע, זה לא מעניין, אנחנו באים כרגע להסדיר את הפלטפורמה המשפטית.
דוד אמסלם: אתם כופרים בעיקר, שבכלל אי-אפשר לעצור את זה.
<תהילה רוט: ההצעה שלי היא שאם לא תהיה הכרעה בין שרים ביחס לסמכות לקדם הצעת חוק כזאת זה כן יעלה ליועץ, אבל מבחינת מדיניות נראה לי נכון שזה יתקבל על-ידי הדרג המקצועי.
דוד אמסלם: תהילה, תקשיבו, אני מבקש ממשרד הכלכלה, אתם רוצים, תשבו עם משרד החקלאות, תייצרו לנו, כפי שאמרתי, הצעת חוק, תגישו לנו אותה בעוד שבועיים, כדי שנתחיל לקדם אותה.
<תהילה רוט: אני צריכה להתייעץ על זה, אבל הפרקטיקה שמשרדי ממשלה מנסחים הצעות חוק – אם אנחנו מנסחים הצעת חוק היא תהיה הצעת חוק ממשלתית.
שולי מועלם-רפאלי: אדרבה ואדרבה.
דוד אמסלם: אבל אתם לא עושים כלום.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה לא עשיתם על זה עד היום דיון?
<תהילה רוט: על מה?
דוד אמסלם: על מה שקורה פה.
דוד אמסלם: הרי את יושבת אצלי בדיונים, את מבינה מה קורה פה בנושא הזה.
דוד אמסלם: למה אתם מחכים?
דוד אמסלם: זה לא מפריע לך? הרי אתם משרד המשפטים, זה לא מפריע לך?
דוד אמסלם: למה לא עירבת את היועץ עד עכשיו?
דוד אמסלם: למה בישיבה הראשונה אחרי שיצאת לא אמרת: אדוני היועץ, יש פה איזה בעיה?
דוד אמסלם: למה אני צריך לעשות שישה-שבעה דיונים ואתם כאילו מהאו"ם?
דוד אמסלם: כאילו אתם עושים טובה שאתם באים לפה ואתם לא עושים כלום אם אני לא אומר לכם.
דוד אמסלם: אני לא ממנכ"ל אתכם, רבותי, אני כולה יושב-ראש ועדת הפנים.
דוד אמסלם: שימו לב מה אתם עושים, כל אחד מתאמץ לספר לי שזה לא הוא, זה החבר שלו.
דוד אמסלם: עוד מעט נעשה ישיבת ממשלה, ראש הממשלה עם היועץ המשפטי, מי בעצם אמור לטפל בפחמים בשטחי A ו-B.
דוד אמסלם: זה נשמע לכם הגיוני?
<תהילה ורון: אולי פעם אחת צריך לעשות את זה ולפתור את זה, ואז אותו משרד ירוץ עם זה.
דוד אמסלם: זו בושה וחרפה.
דוד אמסלם: רבותי, זו בושה וחרפה.
דוד אמסלם: אני אומר לכם את האמת, אני מתבייש שפקידים ככה מתנהלים, מובילים את העניינים, וזה מתחבר לי ליוזמה של ראש הממשלה להחליף את הפקידים, בגלל שאני מאמין שזה חלק מהבעיה.
דוד אמסלם: כל אחד יוצא מכאן, הכול הוא עושה חוץ מלטפל בבעיות.
דוד אמסלם: שנה, החברה האלה נוסעים בכל בוקר, בכל פעם קמים בחמש בבוקר, באים אלי לפה.
דוד אמסלם: בכל פעם כשאני רואה אותם אני מתבייש שהם צריכים לבוא לפה.
דוד אמסלם: הם לא ביקשו, לא לקנות וילה, לא וולוו, לא ביקשו הטבות במס, הם ביקשו, רבותי, "אנחנו רוצים אוויר נקי, כדי שנהיה בריאים".
דוד אמסלם: הם לא ביקשו כלום.
דוד אמסלם: החבר'ה עושים מילואים, משלמים מס הכנסה, ביטוח לאומי, אזרחי מדינת ישראל בדיוק כמוני.
דוד אמסלם: אצלי בבית אין פחמים, אין אוויר כזה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם זה היה אופף את ירושלים או את הכנסת, העסק הזה היה נסגר מזמן.
<חדוה יחזקאלי: נביא אותם למצפה הילה שיראו איך סובלים שם הילדים.
דוד אמסלם: אל תפריעי לי, לא צריך.
דוד אמסלם: אני מתבייש שאני עושה את הדיונים האלה ואתם מתווכחים אתי בכל פעם מחדש.
דוד אמסלם: את יודעת מה, נניח שזה הם, אז תזמי דיון כזה.
דוד אמסלם: תזמו.
דוד אמסלם: מישהו ייקח יוזמה.
דוד אמסלם: הוא יגיד: זה לא אני, בסדר, זה לא אני, אבל נעשה פגישה, נביא את כל אלה ונתחיל להזיז משהו.
<תהילה ורון: זה לא דברים שנסגרים בדרג הפקידותי.
<תהילה ורון: בדיונים שלי זה עלה ודנו על זה.
<תהילה ורון: הדרגים הפקידותיים, המשפטיים והמקצועיים דנו על זה.
<תהילה ורון: נשבעת לך שדנו על זה, אבל זה לא נסגר בדרגים שלי.
<תהילה רוט: על אף הרושם כאילו לא עושים, אני חושבת שהיו לא מעט - - -
דוד אמסלם: עשיתם המון, אני מבין.
דוד אמסלם: .. מה עשיתם?
<תהילה רוט: היה טיפול - - -
<תהילה רוט: היה טיפול בסוגיה גם בהיבטים המקדמיים שלה.
דוד אמסלם: אבל מה עשיתם?
<תהילה ורון: אני אגיד לך מה עשינו.
<תהילה רוט: תהילה ממשרד הכלכלה תפרט בדיוק מה היה אצלנו.
<תהילה רוט: לדעתי גם בן היה בזמנו בפני השר, גם אורי אריאל והשר להגנת הסביבה.
<תהילה רוט: אני אישית העליתי ואמרתי שזה משהו שצריך להכריע בין המשרדים, איזה משרד לוקח אחריות ומטפל.
<שלמה בן אליהו: הכרענו שהמשרד להגנת הסביבה מטפל בכל מה שדיברנו על הגדמים והוא מוביל את התהליך.
<תהילה רוט: לא על הנושא - - -
<שלמה בן אליהו: הנושא של משרד הכלכלה.
<תהילה רוט: אני מדברת על הנושא של מניעת כניסת הפחמים מאיו"ש לישראל.
<תהילה רוט: על תמונת הראי אין ספק, הוצאת הגדמים טופלה בהמשך לצוות הבין-משרדי, היא טופלה והיא הגיעה לישורת האחרונה.
<תהילה רוט: לנושא של תמונת הראי של הכניסה של הפחמים היתה שאלה איזה משרד, כי באמת יש לזה מורכבות, וזה עלה בפני שרים.
<תהילה רוט: אמרנו שזה משהו שצריך להכריע בו.
דוד אמסלם: תהילה, תעצרי כאן.
דוד אמסלם: אני מרגיש נבוך.
דוד אמסלם: ככל שאת עונה את התשובה, אני מרגיש יותר נבוך מהתשובה, אז בואי נעצור את זה כאן.
דוד אמסלם: דרך אגב, בעולם המושגים שלי יש שבועיים לפתרון.
דוד אמסלם: לא הולכים הביתה, סוגרים את העניין.
דוד אמסלם: למה התעקשתי להביא את המנכ"ל שלכם לכאן?
דוד אמסלם: הרי התחלתי את הדיון בלי מנכ"לים, בדרך כלל אני לא מטריד מנכ"לים לפה, יש להם הרבה עבודה.
דוד אמסלם: אחרי הדיון השלישי הבנתי את הקשקוש הזה, אז אמרתי שיבואו המנכ"לים ויחתכו את העניין.
דוד אמסלם: אנחנו מחפשים לקדם את הסיפור, ועדיין שנה אתם רבים: זה לא אני, זה ההוא, זה לא ההוא, זה ההיא, ובינתיים החבר'ה כאן כל היום לא יודעים מה לעשות.
דוד אמסלם: מי היה מקבל תשובה כזאת, רבותי?
דוד אמסלם: הרי אם הייתי מביא את הסיפור הזה אתמול, היו ילדים שקיבלו תעודת זהות בכיתה י', אני מניח שאם הם היו שומעים את הדיון הזה, היו יוצאים מפה, הם היו חושבים שאנחנו הזויים.
<קריאה: היינו פותרים את זה יותר מהר.
דוד אמסלם: ואם הייתי נותן להם לפתור את זה, כנראה הם היו מביאים את הפתרון יותר מהר.
דוד אמסלם: לפני שאני עובר לצבא, מה אתם מחליטים, עמית?
<עמית לנג: אני אומר עוד פעם, אנחנו יכולים לנסח משהו כללי בתחום של משרד אחר, כי אנחנו חושבים שזה המקום הנכון.
<עמית לנג: כשאנחנו מסתכלים על החוקים שלנו ועל האחריות שלנו, אנחנו לא מוצאים לזה אכסניה ראויה מבחינה משפטית.
<עמית לנג: אנחנו יכולים מה שהצענו – אנחנו יכולים לנסח ניסוח שאומר שבעיקרון טובין שבתהליך הייצור שלהם הם גורמים למפגעים סביבתיים בישראל, יהיו אסורים לשיווק בישראל.
<תומר רוזנר: מי יאכוף בסופר?
<עמית לנג: לא יהיה בסופר, כי נעצור את זה במעברים.
יעל כהן-פארן: האכיפה צריכה להיות גם בסופר.
יעל כהן-פארן: קנס על מי שמוכר.
<עמית לנג: אין לי פקחים לסופר.
<עמית לנג: זה החוק להגנת הצרכן, זה לא אצלי.
<עמית לנג: הם גם פועלים מתוקף החוק להגנת הצרכן, לא מתוקף החוק להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: עמית, אני עדיין לא במבנה הארגוני שלהם.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הסיפור של החקיקה.
דוד אמסלם: בגדול, אם אתה לוקח על עצמך, אני רגוע בעניין הזה.
דוד אמסלם: קח לך שבועיים לנסח את הצעת החוק הממשלתית, להציג לנו אותה לפני שאתם מקדמים אותה, ואז אני אהיה יותר רגוע.
דוד אמסלם: ולא, אני אשב עם היועץ המשפטי שלי, שהוא לבד, מסכן, אין לו את כל הסוללות האלה - - -
<תומר רוזנר: לא לבד, אל תגזים.
דוד אמסלם: הוא עוסק בכל המשרדים שקשורים לוועדה שלנו וגם מחוץ לוועדה, ואני אגיד לו: תומר, מעבר למטלות שאתה עושה בשוטף, קח מטלה שאתה לא צריך לעשות אותה, אבל אין מה לעשות.
דוד אמסלם: אחי, אנחנו צריכים לעזור לעם ישראל, מה לעשות.
דוד אמסלם: אחרי זה אני רק אשאל מה אתם עושים כולכם.
<עמית לנג: מה היתה השאלה?
דוד אמסלם: האם אתה לוקח על עצמך – אני רואה את זה כסיכום בפרוטוקול – בעוד שבועיים להביע לכאן הצעת חוק ממשלתית?
<עמית לנג: אני אבדוק.
<עמית לנג: עוד פעם, אני לא בטוח שאני יכול להביא הצעת חוק ממשלתית.
<עמית לנג: הצעת חוק ממשלתית צריך לאשר בממשלה.
<תומר רוזנר: תזכיר.
<עמית לנג: אמרתי שאני יכול להציע נוסח.
<עמית לנג: אני לא יכול להתחייב על תזכיר, אל תכניס אותי למקומות שלא בסמכות שלי.
דוד אמסלם: אתה כועס?
<עמית לנג: על זה שזה לא קשור למשרד הכלכלה ואתם מחייבים אותנו לעשות משהו שלא נמצא בתחום אחריותנו.
<עמית לנג: בסדר, אתה רוצה נוסח, אני אציע נוסח.
<עמית לנג: זה כל מה שאני יכול לעשות.
<עמית לנג: לא בסמכותי להציע תזכיר חוק ממשלתי, זה לא בתחום האחריות של החוקים של המשרד.
<עמית לנג: אני אבקש מהמשפטנים לנסח נוסח שהם חושבים שזה הפתרון.
<לירון אדלר: תיקחו את זה ותחליטו.
<לירון אדלר: אתם צריכים לקבל את ההחלטה.
<תהילה ורון: איך אני יכולה לנסח משהו על משרד אחר?
<עמית לנג: אני לא יכול לנסח משהו שהוא בתחום של משרד אחר.
דוד אמסלם: אני אעשה את זה אחרת.
דוד אמסלם: אתם מציעים שאני אביא את השרים שלכם לפה?
דוד אמסלם: האם זה נראה לכם סביר להביא את השרים לפה אתכם ביחד?
דוד אמסלם: אני מוכן לקחת את האתגר.
דוד אמסלם: אני אביא את שר הכלכלה, את אביא את שרת המשפטים, השר לאיכות הסביבה, שהם ידונו כאן.
דוד אמסלם: יעשו אולי ישיבת ממשלה פה, נביא גם את ראש הממשלה.
דוד אמסלם: .. מה אתם אומרים?
דוד אמסלם: תהילה, איך את רוצה שנתקדם מפה?
<תהילה רוט: ביחס לשאלה מי לוקח על זה אחריות?
דוד אמסלם: דרך אגב, בפעם הקודמת גם אמרתם את זה.
דוד אמסלם: מה התקדמתם מאז ועד היום?
<תהילה רוט: אני אז הצעתי, וזו היתה אותה הצעה, שהגורמים הרלוונטיים יעלו את זה לשרים ויקבלו הכרעה אם השרים לא מסוגלים לקבל הכרעה בזה.
<תהילה רוט: אני עדיין חוזרת – יש כאן
<תהילה רוט: מנכ"לים – או הכרעה בין מנכ"לים או הכרעה בין שרים.
<תהילה רוט: אם לא, אני אעלה את זה ליועץ.
דוד אמסלם: אני אסביר לך מה הבעיה.
דוד אמסלם: איך המנגנון עובד באופן פרקטי?
דוד אמסלם: יבוא כל פקיד כאן לשר שלו ויגיד לו: זה לא אתה.
דוד אמסלם: אני צריך לחבר את השרים שידברו בינם לבין עצמם, צריך להביא את ראש הממשלה.
<תהילה רוט: נראה לי שיש כאן מנכ"לים שיודעים לעשות את זה, לדבר ביניהם - - -
דוד אמסלם: הם יודעים?
דוד אמסלם: לא בטוח.
דוד אמסלם: עובדה, הם לא דיברו עד היום.
<תהילה רוט: הם יקבלו את ההחלטה.
<תהילה רוט: ככל שתהיה מחלוקת בשאלה של הסמכות - - -
דוד אמסלם: המחלוקת הזאת כבר היתה בישיבה הקודמת וגם לפניה.
<תהילה רוט: אני עדיין חושבת שזאת הפלטפורמה הנכונה לקבל את ההחלטה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי: אפשר לחזור לוועדה עם איזו החלטה של השרים?
שולי מועלם-רפאלי: כולם יביאו את זה בפני השר שלהם ותחזרו לוועדה עם החלטה איזה משרד הולך עם זה.
שולי מועלם-רפאלי: זה הדבר שצריך לעשות.
שולי מועלם-רפאלי: תביאו בפני השרים ותחזרו לוועדה עם החלטה.
<אחוות בן חור: אדוני היושב-ראש, אני מנסה לא להפריע, אבל אתם מבינים הרי שגם אם תקבלו את ההחלטה הזאת, שעוד מעט אני אגיד עליה כמה דברים, הם משווקים לשוק המקומי.
<אחוות בן חור: הייצור ימשיך.
<אחוות בן חור: הסוגיה הזאת לא תפתור לך את הבעיה לגמרי.
דוד אמסלם: זה מתחלק לשני חלקים: יש מה שנקרא "סור מרע" ויש עשה טוב.
דוד אמסלם: עוד מעט נגיע לעשה טוב.
דוד אמסלם: קודם כול, אנחנו לא צריכים לקנות, אחרי זה נטפל מה הם עושים, כשהם מפריעים לנו בלי קשר.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הסאגה הזאת.
דוד אמסלם: אני אתייעץ עם היועץ המשפטי שלי ואחרי זה אני אחליט, נראה איך מתקדמים בסיפור הזה.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני אייצר משבר בכל מיני משרדי ממשלה כדי להתניע מהלכים, בגלל שאני כרגע מבין שאנחנו נמצאים במקום כבר כמעט חצי שנה בהיבט הזה, ושום דבר לא זז והדברים חוזרים על עצמם.
דוד אמסלם: אם אני אעשה עוד דיון כזה בעוד חודשיים, עוד פעם יהיה אותו ריטואל, זה יגיד לי "זה לא אני, זה ההוא", וההוא יגיד לי "זה לא אני, זה ההוא", והמנכ"ל יתעצבן כאן למה אני נותן לו עבודה שהוא לא צריך לעשות.
דוד אמסלם: זה לא בעולם המושגים שלי.
דוד אמסלם: דרך אגב, בעולם המושגים שלי בן-אדם לוקח אחריות, גם אם זה לא אצלו.
דוד אמסלם: היה באירוע, הבין, הוא לוקח אחריות, מתחיל להתניע מהלך.
דוד אמסלם: הייתי מצפה שאחרי הדיון, לא האחרון, לפניו, משרד המשפטים יהיה הפיבוט, ואם לא, אז מישהו אחר ייקח יוזמה.
דוד אמסלם: איך אמרתי לכם?
דוד אמסלם: תשבו, עוגיות עלי.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני עושה את זה כמעט על בסיס יומי פה בחדר, כולל היום.
דוד אמסלם: מי שמכיר אותי, יודע איך אני עובד.
דוד אמסלם: אני מזמין פקידים, אני יושב אתם, בגלל שאני מבין שהם לא מדברים אחד אם השני אם אני לא מביא אותם לפה, אז אני מביא אותם לפה, מכריח אותם לדבר אחד עם השני, ואז אחרי שהם מדברים יש איזה כיוון של פתרון.
דוד אמסלם: לא ציפיתי לתשובה הזאת שלכם.
דוד אמסלם: אני אחשוב מה אני עושה ואחרי זה אני אחליט.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, או שאני אצור איזה משבר, ודאי במשרדים שקשורים אלי, או שאני אעשה משהו אחר, או שאני אגיש את ההצעה על דעת עצמי, הצעת חוק, אבל תזכרו תמיד שכאשר חבר כנסת מגיש הצעת חוק לממשלה, אתם מבזים את עצמכם כעיקרון, אתם לא עושים את העבודה.
דוד אמסלם: אין לי מושג מה אתם עושים, אבל אתם לא עושים את העבודה.
דוד אמסלם: כך אני רואה את הדברים ואני רוצה לעבור עכשיו לצה"ל.
דוד אמסלם: בן חור, אתה צודק, אבל מה אתם עושים במצב הזה?
דוד אמסלם: עזוב כניסה.
<אחוות בן חור: תיתן לי שלוש-ארבע דקות ברצף - -
דוד אמסלם: קח חמש דקות.
<אחוות בן חור: - - כדי להציג מה עשינו ואיך אנחנו רואים את הכיוון בהמשך.
<אחוות בן חור: דבר אחד שעשינו, למרות שזה שטחים A ו-B, ובפועל מכיוון שמדובר בסוגיה אזרחית ולא ביטחונית, אין לנו סמכויות בשטח הזה, קיבל מתאם הפעולות בשטחים החלטה - - -
דוד אמסלם: איך אתה מגדיר בעיה ביטחונית?
<אחוות בן חור: יש הגדרות מאוד ברורות מה קשור לסוגיות ביטחוניות ומה לא קשור לסוגיות ביטחוניות.
דוד אמסלם: אנטרקס זו בעיה ביטחונית?
דוד אמסלם: גז חרדל זו בעיה ביטחונית?
<אחוות בן חור: זה לא גז חרדל - - -
דוד אמסלם: שאלתי, אני רוצה להבין עם עצמי.
<אחוות בן חור: אם המוצר מוגדר כנשק כימי, אז כן.
דוד אמסלם: מה ההגדרה של נשק כימי?
דוד אמסלם: זה נשק שהורג אנשים.
דוד אמסלם: זה גז שהורג אנשים.
<אחוות בן חור: אני אומר, לא מדובר פה לא בנשק כימי, הפחמים עצמם לא הורגים אנשים - - -
דוד אמסלם: התהליך.
<אחוות בן חור: אתה לא פייר.
<אחוות בן חור: ביקשתי ארבע דקות, אמרת לי: קיבלת חמש, אחרי חצי דקה התחלת להפריע לי, גם ככה אני מנסה להתרכז.
דוד אמסלם: בן חור, בבקשה.
דוד אמסלם: זה בגלל שאני לא מבין את ההגדרות.
<אחוות בן חור: תן לי חמש דקות, אחר-כך תשאל מה שאתה רוצה, אני אנסה להסביר את ההגדרות.
<אחוות בן חור: אני אומר עוד פעם, למרות שמדובר בשטח A ו-B, והאחריות על האכיפה של התחום הזה היא אחריות על הרשות הפלסטינית, אחרי שפנינו אליהם וראינו שהם לא מבצעים, ביצענו, ואנחנו עד עכשיו, כבר חודשיים, מבצעים אכיפה ובקרה אינטנסיבית, שהתוצר שלה שאם היו שם 15 אתרים, עם משהו בין 300 ל-400 מפחמות, עד לפני חודשיים, כרגע אין שם כולם.
<אחוות בן חור: אין אפילו מפחמה אחת שעובדת בשטח.
<אחוות בן חור: זה נתון נכון לפני 48 שעות.