GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אוסאמה סעדי: אני חושב שאנחנו כבר רגילים לחקיקה שהיא אנטי דמוקרטית ואפילו לא חוקתית, אבל החוק הזה כבר, אני חושב, אדוני היושב ראש, עדיף בכלל לא לקדם אותו, ואני אסביר מדוע.
אוסאמה סעדי: בחוק הקיים היום – ואפשר גם לבקש חוות-דעת משפטית – יש סמכות לשר הפנים לאסור כניסתם של אנשים מסוימים.
אוסאמה סעדי: יש לו סמכות, יש לו שיקול דעת, והוא משתמש בזה.
אוסאמה סעדי: ויש אנשים שמגיעים עד לנתב"ג ומחזירים אותם.
אוסאמה סעדי: והסמכות הזאת קיימת.
אוסאמה סעדי: שיקול הדעת קיים בחוק – חוק הכניסה לישראל בסעיף 2.
אוסאמה סעדי: אז מה אתם רוצים פה?
דוד אמסלם: בוא תחכים אותנו.
דוד אמסלם: אני לא מכיר את זה.
דוד אמסלם: הסמכות של שר הפנים לא מוגבלת?
דוד אמסלם: זאת אומרת בכל נושא או שהחוק מגביל אותו לאיזשהו משהו?
אוסאמה סעדי: לא, לא, לא, לא.
אוסאמה סעדי: נהפוך הוא - - -
יעל גרמן: אפשר לתקוף את זה בבית המשפט - - -
אוסאמה סעדי: נהפוך הוא.
דוד אמסלם: כל דבר אפשר לתקוף.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לשר הפנים יש שיקול דעת - - -
אוסאמה סעדי: כן, כן, כן.
אוסאמה סעדי: נו, תבדקו את זה.
<תומר רוזנר: שיקול הדעת של שר הפנים הוא רחב מאוד, אפילו מעבר למקובל.
<תומר רוזנר: - - - שבנושא הכניסה לישראל והיציאה ממנה והענקת אזרחות וכולי, שיקול הדעת של השר הוא רחב.
<תומר רוזנר: הרחב ביותר האפשרי.
אוסאמה סעדי: אז למה צריך חוק כזה?
אוסאמה סעדי: אתה מצמצם את זה פה.
אוסאמה סעדי: לכן אני אומר לכם: אתם אפילו, זה לשר לעניינים אסטרטגיים.
אוסאמה סעדי: אתם מצמצמים - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני רוצה לשמוע.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי תומר רוזנר, מה שאומר חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שבעצם הסמכויות ניתנות לשר - - -
דוד אמסלם: עכשיו, הוא אומר שאפילו ההצעה הזאת מצמצמת את הסמכות של השר - - -
<תומר רוזנר: היא מחייבת את - - -
מיכל רוזין: זה היה סוג של הפרת חוק, שאיכשהו קידמו אותה.
<תומר רוזנר: כאן הצמצום של שיקול הדעת הוא במובן הזה שאם תתקבל הצעת החוק הזו, לשר הפנים יהיה אסור לתת.
<תומר רוזנר: ברירת המחדל תהיה שאסור לתת למי - - -
דוד אמסלם: אחרת, לא יהיה לו.
<תומר רוזנר: לא יהיה לו שיקול דעת.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר שבעצם אנחנו לוקחים לו את שיקול הדעת, - -
דוד אמסלם: - - וזה הופך להיות אוטומט.
<תומר רוזנר: חובה.
דוד אמסלם: חובה.
אוסאמה סעדי: וזה אי אפשר.
אוסאמה סעדי: במשטר חוקתי אתה לא יכול בחוק להגביל את שיקול הדעת ואת הסמכות של שר, במיוחד שר הפנים, להשתמש וליישם את שיקול הדעת שלו.
אוסאמה סעדי: לכן, אני אומר: לאיפה אתם גוררים אותנו?
אוסאמה סעדי: ברגע שיש את החוק ויש את שיקול הדעת הרחב.
אוסאמה סעדי: אנחנו, אדוני היושב ראש, כל הזמן תוקפים את חוק הכניסה לישראל מרוב שהוא מעניק שיקול דעת רחב ביותר לשר הפנים.
אוסאמה סעדי: והולכים לבתי משפט, שבתי המשפט אומרים: הלכה פסוקה כבר שהשתרשה פה, שהסמכות ושיקול הדעת של שר הפנים הם כל כך רחבים שבתי המשפט, במקרים; אתה יודע מה, אדוני היושב ראש: מעטים המקרים שבתי המשפט התערבו בשיקול הדעת של שר הפנים.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה לקרוא, ברשותך, את ההצעה, היועץ המשפטי תומר רוזנר.
דוד אמסלם: אני אקריא אותה.
דוד אמסלם: חוק הכניסה לישראל, התשי"ב-1952, בסעיף 2 בסופו יובא: לא יינתנו לאדם שאינו אזרח ישראל או תושב קבע במדינת ישראל אשרה ורישיון ישיבה מכל סוג שהוא, אם הוא או החברה, הארגון או העמותה שהוא נציגם קוראים לחרם על ישראל, כהגדרתו בחוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם - - -
יעל גרמן: הופכים את המצב - - -
אוסאמה סעדי: אז הופכים את הסדר.
דוד אמסלם: אני שמעתי את היועץ המשפטי תומר רוזנר.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מצד אחד, סעיף 1 בעצם אוסר כאילו, - -
דוד אמסלם: - - אבל מצד שני, סעיף (ה) שוב פעם מחזיר לו את שיקול הדעת.
<תומר רוזנר: נכון, אבל אתה משנה את נקודת המוצא.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, נקודת המוצא היא לא, אלא אם כן יגידו כן.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה משהו סמנטי.
<תומר רוזנר: יש בזה משמעות.
<תומר רוזנר: יש בזה משמעות - - -
<תומר רוזנר: המשמעות היא שברירת המחדל של שר הפנים היא לא לתת.
<תומר רוזנר: אם הוא רוצה לתת, עכשיו הוא צריך להסביר.
<תומר רוזנר: במצב היום, הוא יכול לא לתת והוא צריך להסביר.
<תומר רוזנר: שיקול הדעת שלו הוא הרבה יותר.
<תומר רוזנר: נקודת המוצא שלו שהוא חופשי ממשקולת.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, כשהוא בא להחליט עכשיו, במצב של היום, אם לתת או לא לתת, יש לו שיקול דעת: כן לתת, לא לתת – בודק כל מקרה לגופו.
<תומר רוזנר: כאן אומרים לו: קודם כל, ברירת המחדל היא לא לתת.
<תומר רוזנר: אם אתה רוצה לתת אתה קודם כל צריך לעמוד בתנאים שנקבעו בתקנות ולהפעיל שיקול דעת במקרה שזה מקרה מיוחד.
אוסאמה סעדי: אבל זה העניין שמצמצם את שיקול הדעת, ואנחנו טוענים כל הזמן נגד שיקול הדעת הזה.
אוסאמה סעדי: אתם עכשיו רוצים לבוא ולהכניס את זה לתקנות.
אוסאמה סעדי: מה זה התקנות?
אוסאמה סעדי: היום יש שיקול.
דוד אמסלם: מה שאני הבנתי מהיועץ המשפטי תומר רוזנר זה כזה דבר: שבמצב הנוכחי השר רשאי.
דוד אמסלם: הוא יכול להגיד שהוא אוסר, והוא צריך לנמק למה הוא אוסר.
אוסאמה סעדי: לא, לא מנמק.
<תומר רוזנר: הוא לא צריך לנמק.
דוד אמסלם: או לא לנמק.
אוסאמה סעדי: לא מנמק.
אוסאמה סעדי: זה בדיוק הפואנטה, שהוא לא צריך לנמק.
יוסף ג'בארין: - - - אם הולכים לבית המשפט - - -
אמיר אוחנה: צריך - - -.
אמיר אוחנה: כי אחרת, הוא - - - לבית המשפט העליון - - -
דוד אמסלם: עזוב בית משפט.
אוסאמה סעדי: אבל גם בית המשפט יגיד שיש מידע חסוי - - -
דוד אמסלם: אני בשלב ההבנה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אנחנו בשלב ההבנה.
דוד אמסלם: המצב היום, לפי מה שאני מבין מהיועץ המשפטי תומר רוזנר, שכדי בעצם שבן האדם לא ייכנס, השר באופן פוזיטיבי צריך לפעול.
דוד אמסלם: כדי לאסור עליו את הכניסה.
<תומר רוזנר: זה אחרת.
אוסאמה סעדי: הוא צריך לתת לו אשרה.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר.
אוסאמה סעדי: צריך לקבל ויזה.
<תומר רוזנר: אדם הרוצה להיכנס לישראל צריך לבקש אשרה.
<תומר רוזנר: מה שקוראים ויזה.
<תומר רוזנר: והשר צריך להחליט אם הוא נותן לו את הוויזה או לא.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, זה לא שהוא עומד בפתח, דופק, ואז השר צריך להגיד לו: לא.
<תומר רוזנר: הוא לא יכול להגיע לכאן לפני שהשר נותן לו אשרה.
דוד אמסלם: אז זאת אומרת, בכל מקרה, בן האדם שמגיע לישראל מגיש אשרה.
<תומר רוזנר: בלי אשרה הוא לא יכול להיכנס.
דוד אמסלם: ואז כזה דבר - - -
יוסף ג'בארין: יש מדינות שלא צריך אשרה.
יוסף ג'בארין: שהוא מגיע.
<תומר רוזנר: עדיין הוא צריך אישור כניסה.
יוסף ג'בארין: כשהוא מגיע פיזית.
אוסאמה סעדי: צריך אישור כניסה.
דוד אמסלם: אישור כניסה.
אוסאמה סעדי: אישור כניסה.
אוסאמה סעדי: אם אין ויזה, הוא צריך אישור כניסה.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין את הניואנסים.
דוד אמסלם: כי אתה שאלת שאלה טובה ואני רוצה להבין אותה.
דוד אמסלם: אז המצב היום הוא בעצם שבן אדם הגיש בקשה לכניסה - - -
<תומר רוזנר: או שהוא מגיע ממדינה שלא צריך.
דוד אמסלם: בוא נעזוב את זה.
דוד אמסלם: הוא מגיש בקשה.
דוד אמסלם: אז השר יכול - -
<תומר רוזנר: לתת או לא לתת.
דוד אמסלם: - - לתת או לא לתת.
דוד אמסלם: בלי לנמק.
אוסאמה סעדי: חייב לו לתת.
אוסאמה סעדי: ואם הוא נותן - - -
דוד אמסלם: לתת או לא לתת.
דוד אמסלם: השר מדבר עם עצמו.
דוד אמסלם: אני עכשיו לא נותן.
דוד אמסלם: אסור לי לתת.
דוד אמסלם: אבל אני עכשיו, מותר לי לחשוב אולי כן לתת.
דוד אמסלם: אבל פה הוא צריך לנמק.
<תומר רוזנר: גם כאן הוא לא צריך לנמק, אבל - - -
דוד אמסלם: אז הלכה למעשה מה ההבדל?
אוסאמה סעדי: אבל את זה תשאלו את היוזמים.
דוד אמסלם: מעבר ל-– הלכה למעשה, מה ההבדל?
אוסאמה סעדי: את זה תשאלו את היוזמים.
אוסאמה סעדי: לא אנחנו.
יוסף ג'בארין: ההבדל הוא שמרחיבים את הסמכויות שלו.
יוסף ג'בארין: כי במקרים כאלו יכול להיות שלשר אין סמכות כזו, כי הוא חרג מסמכותו.
יוסף ג'בארין: אני אומר לך.
יוסף ג'בארין: כי זה לא עמד במבחן.
יוסף ג'בארין: זה עמדה פוליטית, למשל.
אוסאמה סעדי: הוא אוסר.
אוסאמה סעדי: אוסר את זה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אתה שמעת מה שאמר - - -?
דוד אמסלם: תענה לנו על העניין הזה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אוסאמה סעדי העלה סוגיה יסודית שאני לא ידעתי.
דוד אמסלם: אז בואו נשמע את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.
דוד אמסלם: הוא בעצם המנוע מאחורי החוק הזה.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו, המושג הזה של הבניית שיקול דעת של רשות מנהלית, זה משהו שהכנסת עושה אותו הרבה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא רוצים לנעול.
בצלאל סמוטריץ': כי בסוף, המציאות היא מורכבת ויש מקרים חריגים.
בצלאל סמוטריץ': ולפעמים יש איזה מקרה הומניטרי, שמישהו בשנה שעברה קרא לחרם, אבל עכשיו הסבתא שלו מאושפזת - - -
דוד אמסלם: הלכה למעשה, מה ההבדל?
יעל גרמן: החוק.
בצלאל סמוטריץ': היום שיקול הדעת של שר הפנים הוא מאה אחוז שלו.
בצלאל סמוטריץ': הוא עושה מה בראש שלו.
בצלאל סמוטריץ': הוא יכול להחליט שהוא נותן והוא יכול להחליט שהוא לא נותן.
בצלאל סמוטריץ': ואנחנו מציעים - - -
דוד אמסלם: ובהצעה?
אוסאמה סעדי: אתה מצמצם לו.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו מנחים אותו עכשיו לא לתת.
בצלאל סמוטריץ': זו ברירת המחדל - - -
דוד אמסלם: ואז יש לו שיקול דעת לתת.
בצלאל סמוטריץ': אז רגע.
יוסף ג'בארין: במקרים חריגים.
דוד אמסלם: אז הוא מדבר עם עצמו.
דוד אמסלם: קודם, הוא היה מה שהוא רוצה.
דוד אמסלם: הוא היה אומר: תשמע, מותר לי, אבל אני יכול לאסור.
דוד אמסלם: ועכשיו הוא אומר: נאסר לי, אבל מותר לי להתיר.
יעל גרמן: במיוחד שזה מקרים יוצאי דופן.
בצלאל סמוטריץ': יש בזה גם נפקא-מינה אחר כך בבג"ץ.
בצלאל סמוטריץ': - - - בג"ץ.
בצלאל סמוטריץ': נניח תיקון 113 לחוק העונשין שעשינו, כן?
בצלאל סמוטריץ': הבניית שיקול הדעת בענישה.
בצלאל סמוטריץ': לא באנו ואמרנו עכשיו לשופט: אתה חייב לתת עונש כזה, כי בסוף זה מורכב - - -
יוסף ג'בארין: זו סוגיה אחרת - - -
אוסאמה סעדי: אתה לא סומך על השיקולים של שר הפנים?
בצלאל סמוטריץ': לא אמרתי שאני סומך - - -
אוסאמה סעדי: שר הפנים, אתה יודע שהוא לא עובד מיוזמתו.
אוסאמה סעדי: הוא בדרך כלל מקבל הנחיות והוראות מהשב"כ, ואז הוא פועל.
אוסאמה סעדי: מה.
אוסאמה סעדי: אז אתם לא - - - על מערכת הביטחון?
דוד אמסלם: אני רוצה לקחת פאוזה קטנה בגלל השאלה ששאלת.
דוד אמסלם: הממשלה פה?
אוסאמה סעדי: איפה שר הפנים?
מיכל רוזין: אולי נשמע את היועץ - - -
יעל גרמן: ואולי נוסיף עוד - - -?
דוד אמסלם: אני עוד לא מתקדם.
דוד אמסלם: לא לא אולי.
דוד אמסלם: יש פה שאלת יסוד.
דוד אמסלם: קודם כל, אני רוצה לפתור אותה, ואחרי זה - - - בבקשה.
<נועם כהאן: נועם כהאן.
<נועם כהאן: אני היועצת המשפטית של רשות האוכלוסין וההגירה.
<נועם כהאן: שר הפנים תומך בהצעת החוק.
<נועם כהאן: צריך להבין שגם היום, במצב החוקי הקיים, יש אפשרות לשר הפנים להפעיל שיקול הדעת ולסרב כניסה של פעילים.
<נועם כהאן: מה שהצעת החוק הזאת עושה, היא בעצם - - -
יוסף ג'בארין: הוא מיישם אותה גם.
יוסף ג'בארין: כל הזמן.
<נועם כהאן: זה עוד לא ממש רץ בפועל לגבי פעילי חרם - - -
דוד אמסלם: זה לא משנה לי אם הוא עשה.
דוד אמסלם: אם הוא מיישם או לא, זה לא חשוב.
<נועם כהאן: צריך להבין שמה שאמרו כאן
<נועם כהאן: קודם על - - - ועל - - - שההחלטות יכולות להיות לא מנומקות, זה לא מדויק.
<נועם כהאן: מפני שכל החלטה של רשות מנהלית צריכה להיות מנומקת.
זוהיר בהלול: מנומקת – סכנה לציבור.
זוהיר בהלול: מה מנומקת?
<נועם כהאן: ולכן - - -
זוהיר בהלול: איזה - - -
אוסאמה סעדי: אבל הוא לא יכול לנמק את זה שזה פעיל חרם ואני לא רוצה אותו – בלי חוק?
אוסאמה סעדי: זה מה שהוא עושה היום.
אוסאמה סעדי: למה צריך חוק?
אמיר אוחנה: והאם זה קרה.
אוסאמה סעדי: זה כל הזמן קורה.
אוסאמה סעדי: חבר הכנסת אמיר אוחנה, זה כל הזמן קורה.
דוד אמסלם: אנחנו בשלב ההבנה, רבותיי.
אני אסביר: הצעת החוק הזאת בעצם מביאה את הדבר הזה גם לחקיקה ראשית ואומרת שאם יחוקק מה שהוסבר כאן קודם על ידי המציעים – להתנות את שיקול הדעת בצורה כזאת שמחייבת את שר הפנים לפעול למניעת הכניסה של הפעילים האלה, ורק במקרים חריגים, הומניטריים, לשיקול דעת שר הפנים, הכניסה הזאת תאושר על אף המצב הקיים - - -
דוד אמסלם: אני לא הבנתי עדיין את מה - - -
אוסאמה סעדי: למה חוסכים?
אוסאמה סעדי: אבל הם מגבילים שיקול דעת.
אוסאמה סעדי: זה אסור.
מיכל רוזין: אסור.
מיכל רוזין: זה היה במירכאות.
אוסאמה סעדי: אני מתפלא על היועץ המשפטי של שר הפנים.
מיכל רוזין: אני גם מתפלאת שהוא - - -
אוסאמה סעדי: איך - - -?
אוסאמה סעדי: באים להגביל את שיקול הדעת שלכם ואתם אומרים: כן?
דוד אמסלם: אני עדיין לא הצלחתי להבין את הנפקא-מינה להלכה.
יוסף ג'בארין: ולמה צריכים את זה - - -?
<נועם כהאן: - - - אנחנו נמצאים בתקופה שבה - - -.
<נועם כהאן: ולכן אם זה קבוע בחקיקה ראשית, אז הדבר הזה - - - ולהחלטות של שר הפנים.
<קריאה: שיקול דעת - - -
אוסאמה סעדי: אבל זה מופיע.
אוסאמה סעדי: זה מופיע בסעיף 2.
יוסף ג'בארין: כי לא סומכים עליו.
יוסף ג'בארין: מה, כי לא סומכים על שר הפנים?
<נועם כהאן: - - -
אוסאמה סעדי: זה לא מופיע בסעיף 2?
מיכל רוזין: אולי כי הוא לא מספיק קיצוני.
מיכל רוזין: הוא לא מספיק מכליל.
מיכל רוזין: הוא לא מספיק חוסם.
דוד אמסלם: אני עדיין לא הבנתי.
אמיר אוחנה: אני חושב שיש לי תשובה.
יעל גרמן: זה ברירת מחדל.
דוד אמסלם: - - האם השאלה, מבחינת השר, נפקא-מינה להלכה?
דוד אמסלם: עזוב מה יחשבו.
<נועם כהאן: אז אני - - -
דוד אמסלם: האם היום השר יכול לעצור את אותו פעיל ומחר, עם החוק הזה, הוא יכול לעצור את אותו פעיל – כן או לא?
<נועם כהאן: כן.
<נועם כהאן: זה באמת לא משנה את נקודת המוצא.
<נועם כהאן: ויותר מזה, אני חושבת שנכון להגדיר שאנחנו פועלים פה בשני מסלולים מקבילים.
<נועם כהאן: אנחנו מנסים לקדם את המהלך הזה גם במצב החוקי הקיים היום.
<נועם כהאן: אנחנו לא יודעים איך הוא יצלח את הערכאות השיפוטיות ואת - - -
מיכל רוזין: אבל אתם עוד לא יודעים שהוא לא צולח.
אוסאמה סעדי: את מה?
אוסאמה סעדי: מה הוא לא יצלח?
אוסאמה סעדי: את הצעת החוק הזאת?
מיכל רוזין: שרת המשפטים, באמת.
מיכל רוזין: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת דוד אמסלם, שרת המשפטים טוענת לחקיקת יתר, חקיקה מיותרת.
מיכל רוזין: ובסוף מביאים משהו שעושה לשני הכיוונים.
מיכל רוזין: באמת, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', אתם עושים צחוק מאיתנו – חברי הכנסת.
מיכל רוזין: מאמר שלם היא כתבה על חקיקה מיותרת - - -.
דוד אמסלם: אני, בסופו של דבר, יכולתי את הדיון שכל אחד ידבר שלוש דקות.
דוד אמסלם: אלא מה קרה?
דוד אמסלם: כשחבר הכנסת אוסאמה סעדי פתח את הדיון, הוא העלה, לדעתי, בעיית יסוד רצינית.
דוד אמסלם: זה לא עוד דבר קטן.
דוד אמסלם: לכן, רציתי לברר.
דוד אמסלם: יכול להיות שכל הדיון הזה, יכול להיות שחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ישמע אותו.
דוד אמסלם: אני לא ידעתי על מה שהוא אמר, אבל אם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' יודע, חשבתי שהוא אולי ישמע והוא יתייחס לזה.
דוד אמסלם: זה היה חשוב לי לסגור את הפינה הזאת.
דוד אמסלם: אבל בואי נתקדם.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם דווקא עם חברי הכנסת.
דוד אמסלם: אחרי זה נעבור לדיון המקצועי.
טלב אבו עראר: מכובדי היושב ראש, אני לא רוצה להאריך בדברים, אבל אני מציע לכם לא לחשוש על המדינה הזו מהפלסטינים או מהערבים.
טלב אבו עראר: תחששו על המדינה הזו מכמותו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ומר ינון מגל.
טלב אבו עראר: אגיד לך למה - - -
דוד אמסלם: ואתה מוטרד מזה?
דוד אמסלם: ואתה מוטרד מזה או לא?
טלב אבו עראר: - - - אני לא מוטרד בכלל.
טלב אבו עראר: אני אף פעם לא הייתי מוטרד, אבל אני מוטרד ממך.
טלב אבו עראר: אתה, שאני שמעתי אותך, האזנתי לך בריאיון שהיה לפני שלושה ימים.
טלב אבו עראר: בקול.
טלב אבו עראר: זיהיתי את הקול שלך.
טלב אבו עראר: בריאיון ברדיו.
טלב אבו עראר: זה הדיון.
דוד אמסלם: אז אני אמרתי משהו אחר.
טלב אבו עראר: - - - זה אנטי דמוקרטי.
טלב אבו עראר: זה אנטי דמוקרטי.
טלב אבו עראר: זה בכלל לא חוקי.
טלב אבו עראר: בכלל, תשמע, הרי בעשור האחרון, כל החוקים - - -
דוד אמסלם: דוד בן גוריון היה מפא"יניק.
דוד אמסלם: הוא לא היה בית"רי.
דוד אמסלם: דוד בן גוריון אמר פעם: חשוב מה היהודים עושים, פחות מה הגויים אומרים.
דוד אמסלם: ככה קמה המדינה הזאת.
טלב אבו עראר: - - - חשוב?
דוד אמסלם: חשוב מה היהודים עושים, לא מה הגויים אומרים.
טלב אבו עראר: אבל בסופו של דבר, בסופו של יום, כל מי שמגיע לו זכות, הוא גם יקבל.
טלב אבו עראר: חבל על הזמן.
טלב אבו עראר: הפלסטינים – כל האדמה שלהם תחזור אליהם.
טלב אבו עראר: במיוחד הפרטית.
דוד אמסלם: זה הנושא?
טלב אבו עראר: זו התשובה שלך.
טלב אבו עראר: זו התשובה שלך שאמרת מה אמר דוד בן גוריון.
טלב אבו עראר: זה בדיוק ככה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת טלב אבו עראר, מה אתה רוצה להגיד לנו?
דוד אמסלם: לגבי החוק.
טלב אבו עראר: אני רוצה להגיד שבעשור האחרון אתם בדיוק פועלים על פי נוסחתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו: מה שלא בא בכוח, בא ביותר כוח.
טלב אבו עראר: היהירות הזו, המדיניות היהירה הזו לא תעזור לאף אחד.
טלב אבו עראר: לכן, צריך לשאול את עצמנו, כאן, במדינה הזו: למה קוראים לחרם על ישראל?
טלב אבו עראר: כי ממשיכים בהתנחלויות.
טלב אבו עראר: לא מקשיבים לעולם, מה הוא אומר.
טלב אבו עראר: עמונה – החלטת בג"ץ.
טלב אבו עראר: צריך להעיף משם.
דוד אמסלם: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אבל זה לא קשור עכשיו.
טלב אבו עראר: לי זה קשור.
דוד אמסלם: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני מחבב אותך - - -
טלב אבו עראר: אחת הסיבות לחרם, מהי?
טלב אבו עראר: מהי?
טלב אבו עראר: עניין ההתנחלויות.
דוד אמסלם: תתייחס.
דוד אמסלם: אתה שמעת?
דוד אמסלם: אני הקראתי את הצעת החוק?
דוד אמסלם: יש לך הערה למה שקראתי?
טלב אבו עראר: אני מתייחס.
טלב אבו עראר: אז אני אתייחס.
טלב אבו עראר: החוק הזה אנטי דמוקרטי, מבייש.
טלב אבו עראר: צריך - - -
יעל גרמן: כן, תודה.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני חושבת שהחוק הזה מיותר גם בגלל מה שחבר הכנסת אוסאמה סעדי אמר, אבל הרבה יותר מזה.
יעל גרמן: אנחנו, כולנו, מתרעמים ורוצים להילחם נגד החרם.
יעל גרמן: אני חושבת שהחרם זה ביטוי אנטישמי חמור מאוד, ואנחנו צריכים באמת להילחם נגד זה.
יעל גרמן: אבל האם הצעת החוק הזו תמנע את החרם?
יעל גרמן: התשובה היא חד משמעית: לא ולא.
יעל גרמן: היא לא תמנע מאלה שנמצאים בחוץ לארץ להמשיך ולהשמיץ אותנו - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בוא, תמשיך את הדיון.
יעל גרמן: אז אולי רק תסיים ותשמע את מה שאני התחלתי לומר.
יעל גרמן: אדוני ממלא היושב ראש, אני מאוד-מאוד מקווה שאוזניך קשובות ואתה באמת משתדל להיות לפחות במצב של ניוטרל.
יעל גרמן: אני אתחיל מההתחלה.
יעל גרמן: הצעת החוק הזו מיותרת.
יעל גרמן: היא מיותרת, קודם כל, בגלל מה שאמר חברי, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.
יעל גרמן: היא מיותרת מפני שבאמת יש לנו יותר מדי הצעות חוק.
יעל גרמן: אמרתי חברתי כאן בקריאה שרק לאחרונה שרת המשפטים באה ואמרה שיש לנו חוקים רבים מדי.
יעל גרמן: אז זה בוודאי חוק מיותר.
יעל גרמן: אבל הוא גם חוק מיותר מפני שהוא לא עונה על מטרתו.
יעל גרמן: מה מטרתו?
יעל גרמן: הוא כותב:
יעל גרמן: הצעת חוק זו באה למנוע מאנשים ומנציגים של חברות, עמותות וארגונים הקוראים לחרם על ישראל לפעול בתוך שטחי מדינת ישראל לקידום רעיונותיהם.
יעל גרמן: סליחה, חברים.
יעל גרמן: אם הצעת החוק היא באמת למנוע את החרם, היא בוודאי לא תמנע אותו בחוץ לארץ.
יעל גרמן: כי האנשים בחוץ לארץ יכולים להמשיך, לדאבוני, וימשיכו לעשות זאת - - -
בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא מה שכתוב.
בצלאל סמוטריץ': קראת משהו אחד ואת מסבירה משהו אחר.
יעל גרמן: אני רוצה לומר שאנחנו נגד החרם.
יעל גרמן: אז על החרם בחוץ לארץ, הצעת החוק הזו לא עונה.
יעל גרמן: גם על החרם, גם על קידום רעיונות החרם, פה, בישראל, היא לא עונה.
יעל גרמן: מפני שישנם כאלה שהם תושבי ישראל, אזרחי ישראל, שהם בעד החרם, והם ימשיכו לפעול בעד החרם בתוך ישראל גם אחרי הצעת החוק הזו.
יעל גרמן: זאת אומרת, זה לא ימנע את קידום - - -
בצלאל סמוטריץ': אז החיים הם שחור-לבן?
בצלאל סמוטריץ': או שפתרנו הכול או שלא נפתור כלום?
בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתקדמים, מה שאפשר.
בצלאל סמוטריץ': מה לעשות.
יעל גרמן: מיד אני.
יעל גרמן: לאט-לאט, אדוני היושב ראש.
יעל גרמן: תקשיב.
יעל גרמן: עכשיו, מה אתה מבקש?
יעל גרמן: למנוע?
יעל גרמן: אתה מבקש למנוע שאותם אלה שפועלים בחוץ לארץ, לא יוכלו לבוא הנה לישיבת קבע או לכל דבר אחר ולפעול מפה.
יעל גרמן: איך אתה מבקש לעשות את זה?
יעל גרמן: על ידי הטלת חרם.
יעל גרמן: עכשיו, אני שואלת אותך:
יעל גרמן: אנחנו בעד חרם או נגד חרם?
יעל גרמן: אנחנו הרי נגד חרם.
יעל גרמן: האם היית רוצה שמפני שמדינת ישראל מתחילה לעשות חרמות, על דבר הכי צודק שבעולם, אבל עדיין אנחנו מכריזים פה על חרם, חרם על אנשים.
יעל גרמן: בדרך כלל על עיתונאים; על אנשים שחושבים שמה שהם אומרים זה נכון.
יעל גרמן: הם רק רוצים לבוא הנה מיד; האם אתה חושב שזה באמת יגרום לכך שהרעיונות האלה לא יתפשטו?
יעל גרמן: אולי תחשוב לרגע שאם אנחנו נכניס את החרם לחוק, אולי חס וחלילה יחשבו בחלק מן המדינות גם את החרם להכניס לחוק?
יעל גרמן: אולי סימון המוצרים, שהיום הוא לא חוק, יהפוך לחוק?
יעל גרמן: אולי החרמות שעושים על מדינת ישראל – יבינו שבמדינת ישראל יש חוקים נגד ה-BDS.
יעל גרמן: אז אולי גם במדינות האחרות יחשבו פתאום, ונצא שמהחוק הזה אנחנו מזיקים ומרעים את מצבנו.
יעל גרמן: ולבסוף, יש עוד נימוק מאוד-מאוד קטן.
יעל גרמן: נימוק קטן.
יעל גרמן: אולי יש סיכוי שאדם, שהוא שונא את מדינת ישראל ומטיף בעד החרם ויבוא הנה; כמו, למשל, עיתונאי.
יעל גרמן: כי בדרך כלל הרי זה נגד עיתונאים.
יעל גרמן: מי מבקש ישיבת קבע?
יעל גרמן: עיתונאים.
יעל גרמן: אולי הוא יבוא הנה ויראה וייפגש וידבר.
יעל גרמן: אולי הוא ישנה את דעתו.
יעל גרמן: מכל הסיבות האלה החוק הזה מיותר, ואני מציעה שלא יחוקק.
בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין.
כדברי פתיחה: אבל יש פה פשוט הצעת חוק, שהתחילה כהצהרת חוק.
כדברי פתיחה: ואנחנו מכירים את זה.
כדברי פתיחה: חברי הכנסת רוצים להראות שהם עושים בעניין החרם.
כדברי פתיחה: ומה אתה יכול לעשות?
כדברי פתיחה: כי אתה לא מקבל תקציב BDS, שיש תקציב מאוד גדול לשר לביטחון הפנים לפעול, לא רק בתוך גבולות מדינת ישראל, אלא גם בעולם.
כדברי פתיחה: אלא רוצים להראות שהם עושים משהו.
כדברי פתיחה: אז הם מגישים הצעת חוק, חותמים מלא אנשים.
כדברי פתיחה: כי הנה-הנה, אנחנו יכולים להראות שאנחנו נגד מי שפועל בעד חרם על מדינת ישראל.
כדברי פתיחה: יש פה לא רק חקיקה מיותרת, כמו ששרת המשפטים כתבה מאמר שלם, על איך הכנסת מחוקקת את עצמה לדעת.
כדברי פתיחה: ומי שמחוקק את עצמו לדעת זו הממשלה, ואפשר להראות את זה השוואית.
כדברי פתיחה: בכל העולם, זו הממשלה שמגישה הכי הרבה, הכי הרבה, הכי הרבה - - -
רועי פולקמן: תתמכו בהצעה לצמצום - - -?
רועי פולקמן: כי הגשנו לכם - - - וסירבתם.
מיכל רוזין: אני לא יודעת מי זה סירבתם.
מיכל רוזין: אתה לא מדבר בשמי, אבל בסדר.
רועי פולקמן: - - - במחנה הציוני - - -
מיכל רוזין: המחנה הציוני זה לא אני.
מיכל רוזין: בוא נשים את זה על השולחן.
רועי פולקמן: אוקיי - - - אבל בכל זאת, את חלק - - -
מיכל רוזין: גם אתה חלק.
מיכל רוזין: ויש דברים שאתה אומר – אני לא.
מיכל רוזין: אני לא אגיד לך: אתה ליכוד ואתה זה.
רועי פולקמן: זה לגיטימי.
רועי פולקמן: זו אמירה לגיטימית.
מיכל רוזין: ולכן מי שמחוקק את עצמו לדעת זו הממשלה והקואליציה וחברי הקואליציה, עם חקיקות מיותרות.
מיכל רוזין: עכשיו, זה לא רק שזה מיותר.
מיכל רוזין: יש פה את הסמכות כבר.
מיכל רוזין: הסמכות ניתנה.
מיכל רוזין: מה שאתם עושים זה נזק תדמיתי, קודם כל, למדינת ישראל.
מיכל רוזין: הנה, מדינת ישראל שוב מצמצמת, שוב מחוקקת חוקים אנטי דמוקרטיים, שוב מחוקקת חוקים שיגבילו - - -
מיכל רוזין: אני אומרת תדמיתית.
מיכל רוזין: תדמיתית בעולם - - -
יעל גרמן: במצב הקיים - - -
דב חנין: לא רק זה.
דב חנין: זו הבעת אי אמון בשר הפנים.
דב חנין: יש משהו שאנחנו לא יודעים?
דב חנין: למה אי אמון בשר הפנים?
מיכל רוזין: המצב הקיים מאפשר לשר למנוע כל בן אדם.
יעל גרמן: וזה לגיטימי.
מיכל רוזין: דרך אגב, לא בגלל רק חרם.
מיכל רוזין: כל בן אדם מלהיכנס למדינת ישראל.
מיכל רוזין: וגם החוק עומד לצידו וגם אם יהיו עתירות.
מיכל רוזין: ששוב, מביאים הצעת חוק לענות על עתירות שלא קיימות ולא היו עד היום.
מיכל רוזין: אז מה אנחנו רוצים?
מיכל רוזין: להמשיך כלפי העולם, להראות את כל החקיקות?
מיכל רוזין: שוב, שאני התנגדתי ואתה לא: כמו העמותות וההדחה.
מיכל רוזין: אז עכשיו מביאים עוד הצעת חוק.
מיכל רוזין: אתה עכשיו תשלוט איך זה יוצג בעולם?
מיכל רוזין: בעיניי, זה מיותר מכל כיוון אפשרי.
מיכל רוזין: גם עניינית.
מיכל רוזין: מילא ענייני.
מיכל רוזין: לפחות בהדחה, בעמותות טענתם שיש ענייניות.
מיכל רוזין: פה אין ענייניות.
מיכל רוזין: יש פה הצהרה לשמה.
בצלאל סמוטריץ': - - - שיקול דעת.
בצלאל סמוטריץ': הוא לא מבטל, הוא רק מנחה.
בצלאל סמוטריץ': הוא מבנה שיקול דעת, וזה דבר שאנחנו עושים בחוק כל הזמן.
מיכל רוזין: הוא מבנה שיקול דעת ברמה שתיצור יותר עתירות לבית המשפט.
דב חנין: הוא מצמצם את שיקול הדעת.
יעל גרמן: עיתונאים - - -
מיכל רוזין: - - עיתונאים ואנשים שפעילים בזכויות אדם, שהרצון, ההיפך, להביא אותם, להראות להם משהו אחר, לשמוע טיעונים אחרים.
מיכל רוזין: ותאמינו לי שכשהם שומעים טיעונים אחרים, ולא רק מרחוק, הדברים משתנים.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמיר אוחנה.
אמיר אוחנה: קודם כל, עלו טיעונים כבדי משקל מצד חבריי לאופוזיציה.
אמיר אוחנה: ואני ממש לא מבטל אותם.
אמיר אוחנה: אני רוצה להתייחס אליהם.
אמיר אוחנה: אחד, הנושא של החוק מיותר או לא נחוץ וכולי.
אמיר אוחנה: גם אם זה נכון, שאפילו על פי המצב החוקי כיום, שר הפנים יכול לשלול את כניסתו של פעיל BDS, עדיין, על פי המצב אפשר לעתור לבית המשפט העליון ולהגיד: מי אמר?
אמיר אוחנה: איפה כתוב שפעיל BDS זו עילה טובה לפסול כניסתו של אדם?
אמיר אוחנה: איפה זה כתוב?
אמיר אוחנה: ואז לתקוף את ההחלטה של השר, ואולי ההחלטה תתבטל.
אמיר אוחנה: אבל כאשר אנחנו מעגנים בחוק את העילה הזו, אז אי אפשר יותר לבוא ולטעון איפה זה כתוב שפעיל BDS לא יכול להיכנס.
אמיר אוחנה: והוא פועל במסגרת סמכותו כחוק.
אמיר אוחנה: ואם בית המשפט העליון רוצה לחוקק תחת הרשות המחוקקת, זה סיפור אחר.
אמיר אוחנה: אבל יש עילה בחוק.
אמיר אוחנה: זה דבר אחד.
יוסף ג'בארין: אגב, לא כתוב שהוא פעיל BDS.
יוסף ג'בארין: כאילו בחוק.
יוסף ג'בארין: זה הרבה יותר רחב.
יוסף ג'בארין: לא, לא כתוב.
<קריאה: - - - חרם.
אמיר אוחנה: אני מתנסח בלשון חופשית, אבל פעיל חרם.
יעל גרמן: פעיל חרם.
יעל גרמן: הוא לא חייב להיות פעיל BDS.
אמיר אוחנה: עכשיו, לגבי הטענה שזה לא - - - (בשל תקלה באמצעי ההקלטה, קטע קצר של הדברים אינו כלול בפרוטוקול) - - - אנשי המוסד לחסל אותך, אבל את המינימום של אתה לא תוכל לבוא לביתנו, אנחנו יכולים להגיד.
אמיר אוחנה: וזה מה שהחוק הזה אומר.
יעל גרמן: יש ויש.
אמיר אוחנה: מה הרוב?
יוסף ג'בארין: ומה הבעיה בזה?
אמיר אוחנה: אנחנו הולכים אחרי הרוב.
יוסף ג'בארין: יש לך בעיה שהם ייראו את מה שקורה בשטחים הכבושים?
יוסף ג'בארין: זו הבעיה שלך, שהם ייראו?
אמיר אוחנה: הבעיה שלי זה לא שיבואו וייראו.
אמיר אוחנה: שיבואו וייראו - - -
אמיר אוחנה: הבעיה שלי שהם אחר כך - - - ומשדרים - - -
יוסף ג'בארין: - - - והם ייראו מה שקורה - - -
אמיר אוחנה: כל אחד יכול לבוא ולהיכנס לישראל ולראות מה שהוא רוצה.
אמיר אוחנה: אבל כאשר הוא הולך לקרוא על חרם על מדינת ישראל – פה זה נעצר.
אמיר אוחנה: אוקיי?
אמיר אוחנה: פה זה כבר לא לראות וללמוד.
אמיר אוחנה: לקרוא לפעולות אקטיביות נגד מדינת ישראל.
אמיר אוחנה: וצריך רק לראות את ההפגנה באירלנד של תומכי החרם, שקוראים לישראל רוצחת ומדינת אפרטהייד וכולי.
אמיר אוחנה: ומה הם אומרים?
אמיר אוחנה: תראו את הספרים של שוברים שתיקה, תקראו אותם.
אמיר אוחנה: אלה דברים חשובים מאוד.
יוסף ג'בארין: אם הוא קורא לחרם על עזה?
אמיר אוחנה: הם אומרים.
אמיר אוחנה: הם - - -
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין, נו.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני - - -
אמיר אוחנה: זה, זה מה שאנחנו מנסים לעשות בחוק הזה.
יוסף ג'בארין: ואם הוא קורא לחרם רק על ההתנחלויות?
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
אמיר אוחנה: זה מה שאנחנו - - -
בצלאל סמוטריץ': לא, אל תשאל.
בצלאל סמוטריץ': עוד מעט יהיה לך תור לדבר.
בצלאל סמוטריץ': בוא נעשה דיון מתורבת.
יוסף ג'בארין: אי אפשר לשאול אצלך שאלה?
בצלאל סמוטריץ': אפשר דיון מתורבת.