GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: בואו תשבו.
דוד אמסלם: גמרנו עכשיו את התקציב, גמרנו את חוק ההסדרים, פינינו את הזמן לעניין הזה.
דוד אמסלם: תכניסו את אביגדור לנושא הזה של שכונת הארגזים, תעשו צוותים.
דוד אמסלם: אל תעבדו בטור, תעבדו במקביל כך שחלק ידונו עם גבעת עמל, יסגרו את העניין.
דוד אמסלם: שכונת ליפתא צריכה לרדת מהסיפור, כולה 11 משפחות.
דוד אמסלם: תגמרו איתם את הסיפור.
דוד אמסלם: אני רואה את שכונת הארגזים כדבר הכי בעייתי.
דוד אמסלם: רכזו עליו מאמץ, תעשו כמה פגישות, תייצרו לנו נוסחה.
דוד אמסלם: חלק לא יאהב את הנוסחה, חלק יעוט על העסקה, חלק יהיה בסדר עם העסקה.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו חוזרים על אותו דיון, כל אחד בא לפה.
דוד אמסלם: יש כאן תפישות עולם שונות לחלוטין.
דוד אמסלם: חלק כאן אומר לבוא מערך הקרקע, חלק בא מהזווית של התושבים שגרים שם, של המשפחות.
דוד אמסלם: תשבו, כמו שאמרתי, עם העירייה, היא חלק אינטגרלי.
דוד אמסלם: כשאני אומר אוצר, אני מתכוון לאוצר ולעירייה.
דוד אמסלם: תיקחו את הסיפור הזה, תתחילו לתפור את החליפה הראויה, רק אז תבואו להציג לנו.
דוד אמסלם: אני מקיים את הדיון הבא, כפי שסיכמתי איתך, בחדר שלי בעוד חודשיים וחצי מהיום.
דוד אמסלם: עד אז תדבר עם אביגדור לגבי הפינויים, לגבי כך שמקפיאים מצב.
דוד אמסלם: זה תנאי לעניין הזה.
דוד אמסלם: בגלל זה אני לא מקדם שום דבר עכשיו.
<ערן ניצן: אני יכול להעביר את הבקשה שלך לגורמים, אבל אני נטול סמכות.
דוד אמסלם: אני לא צריך את איגי או את תומר בעניין הזה.
דוד אמסלם: יש לכם מנופים עצומים מולם, גם בזכויות.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים איך עובדים הדברים.
דוד אמסלם: כשאתם רוצים זה אפשרי.
דוד אמסלם: אני לא מבקש בקשות שהן לא אפשריות.
דוד אמסלם: זה תנאי מקדים לכל הסיפור.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון בעוד חודשיים וחצי.
דוד אמסלם: שם אני ארצה לקבל נוסחה לעניין.
דוד אמסלם: במידה ולא תהיה נוסחה אני אציע שתי אופציות.
דוד אמסלם: יש את הצעת החוק הזאת, שהיא לא שלי, אני לא התעמקתי בה.
דוד אמסלם: אני אקדם אותה, מה שיהיה יהיה.
דוד אמסלם: במקביל אני אגיש הצעת חוק.
דוד אמסלם: יושב לי בראש איזה שהוא רעיון מסוים, אני עוד לא חידדתי אותו.
דוד אמסלם: גם יוני מכיר את הסיפור.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להתערב בעניין, אני רוצה שתשבו עם נציגי התושבים ותגיעו לעמק השווה.
דוד אמסלם: גם אם יש מחלוקות, נדע מה הן.
דוד אמסלם: אני אעשה את הדיון בעוד חודשיים וחצי.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על גבעת עמל, על שכונת הארגזים ועל ליפתא.
<יצחק אמסלם: גם פארק דרום.
דוד אמסלם: כל הסיפור של פארק דרום, מה שנקרא השטח הירוק, ושכונת הארגזים, זה חבילה אחת.
דוד אמסלם: כולם אותו דבר, לא משנה מי פה ומי פה.
דוד אמסלם: זה דבר שכבר גמרנו אותו, אני לא נכנס אליו.
דוד אמסלם: את זה סגרנו איתכם, עם אביגדור ועם שר האוצר.
דוד אמסלם: אנחנו כבר לא בתחנה הזאת.
<קריאה: הגשנו מתווה.
דוד אמסלם: תשבו עם התושבים, עם העירייה והאוצר.
דוד אמסלם: בעוד חודשיים וחצי אני אכנס את הוועדה כדי לראות את הפתרונות.
דוד אמסלם: הנושא: חיזוק בטחון הפנים בישוב מרחבים וביישובי עוטף עזה.
דוד אמסלם: רקע לדיון.
דוד אמסלם: אנחנו כבר קיימנו בוועדה ארבעה דיונים בעניין הזה, זה החמישי בעניין הזה.
דוד אמסלם: בסופו של עניין, בעצם חשבתי שזה יהיה נכון שגם אדוני השר ישתתף, וגם המפכ"ל, בגלל שמבחינתי, ב-bottom-line עוד מעט ניתן לראשי היישובים להציג את המצב - לא יכול להיות שזה המצב בכלל.
דוד אמסלם: יש פה שתי בעיות, אני לא רוצה לגעת בזה - איך הגענו לאן שהגענו בכלל, ומה שחשוב לי זה איך אנחנו מתקדמים קדימה.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה לחסוך בדיבורים, אני רוצה קודם כל שראשי היישובים יציגו את המצב וגם התושבים.
דוד אמסלם: לאחר-מכן, הייתי מבקש לשמוע את ההתייחסות שלכם.
דוד אמסלם: בבקשה, רשות הדיבור לשי.
<שי חגג': שלום לכולם, אדוני השר, ברוך הבא, המפכ"ל, היושב ראש.
<שי חגג': שי, ראש מועצת מרחבים.
<שי חגג': זה דיון חמישי בנושא הביטחון של התושבים שלנו.
<שי חגג': אני אנסה לתת לכם קצת תמונה כדי להבין על מה מדובר.
<שי חגג': היום ילדים שמגיעים מבית-הספר, יורדים מהאוטובוס הצהוב, לא נכנסים הביתה, מחכים בתחנת ההסעה, כי מפחדים להיכנס הביתה - יש להם חשש שיש גנב בתוך הבית.
<שי חגג': קחו את היישוב קלחים, לדוגמא, כל בית שני נפרץ שם.
<שי חגג': יש שם 60 משפחות, 30 פריצות ביישוב הזה.
<שי חגג': עכשיו תגידו לי אתם, אחרי שהילדים האלה עברו את "צוק איתן", ועברו את "עמוד ענן" ואת "עופרת יצוקה", שיש להם את הבעיות שלהם כשלעצמם, הם צריכים בסופו של דבר גם להתעסק עם התחושה שאין להם בטחון אישי?
<שי חגג': אנחנו יכולים להשקיע בחינוך, יכולים לעשות כיכרות, יכולים לעשות כבישים, בסופו של דבר, תפקיד המדינה הוא לביטחון אישי, זה לא תפקידנו כראשי רשויות, גם אין לנו את היכולת.
<שי חגג': אני באמת רוצה להודות, היה לנו דיון עם השר, ובאמת, יש כוונה של המשרד לעזור ולסייע, וגם שמענו על איזשהו תקציב מסוים שמתחיל לזרום לכיוון הזה.
<שי חגג': אבל אני חושב שצריך לעשות פה איזושהי פעולה מערכתית שאולי עכשיו המשרד יוכל להציג לנו אותה.
<שי חגג': דרך אגב, אנחנו לא מבקשים יותר מדיי, לא ביקשנו שוטר על כל בית.
<שי חגג': ביקשנו שער כניסה, מצלמות, וטרסה או גדר, לא יותר מזה, אל תתנו לנו יותר מזה, אנחנו לא רוצים יותר מזה.
<שי חגג': הוכחנו שבישובים, או בישוב ששמנו גדר ומצלמות, וטרסה ומצלמות ושער, 90% ירידה בפשיעה – זה הוכח בקרב.
<שי חגג': תזכרו דבר נוסף.
<שי חגג': אנחנו נמצאים באזור שהוא מאוד מורכב – יש לנו מצד אחד את רצועת עזה, צד שני, דרום הר חברון שהוא פרוץ לגמרי ומגיעים משם שבח"ים, וכל מיני שכנים שלא ממש מסייעים לנו.
<שי חגג': אז בגלל מהות האזור, אני חושב שזה בסדר לעשות איזושהי פעולה כללית בפועל במרחב הכפרי, אבל הייתי מבקש לפחות לתת קצת יותר תשומת לב לאזור שבו אנחנו חיים, ואני מדבר על מועצה אזורית שדות נגב, מרחבים, וגם בני שמעון, בגלל המשולש, התפר הזה שאנחנו יושבים בו, בגלל כמות הפריצות שאנחנו עוברים.
<שי חגג': זה נכון שיש עליות וירידות, גם את זה אני אומר - לא תמיד יש.
<שי חגג': היום אנחנו מפעילים 160 מתנדבים אצלנו.
<שי חגג': יש לנו אנשים שעובדים ביום, שומרים בלילה כדי להגן על העסקים שלהם.
<שי חגג': יש לי עסק שירד מתל-אביב עם שש פריצות, מעסיק 14 עובדים – דרך אגב, הוא היה פה בדיון.
<שי חגג': הביטוח כבר לא רוצה לבטח אותו, הוא לא רוצה לשמוע, והוא אומר, עוד פריצה אחת אני בפשיטת רגל, אני חוזר לצפון.
<שי חגג': אנחנו רוצים להביא כמה שיותר אנשים לנגב, ובטח למועצות שלנו, אנחנו מבקשים שתעזרו לנו.
<שי חגג': זה הכול.
<תמיר עידאן: אני לא אחזור על הדברים, רק אגיד במלה.
<תמיר עידאן: אנחנו מועצות אזרחיות.
<תמיר עידאן: במועצה שלי שמונה יישובים נמצאים בעוטף, שמונה נמצאים מחוץ לעוטף, חשבתי שהבעיה זה יישובים בעוטף.
<תמיר עידאן: הצבא הבין שיש פה בעיה, נתן אחרי "צוק איתן" מרכיבי ביטחון מאוד משמעותיים, שלקראת סיום ממש תפרים אחרונים, של דרך תאורה, גדר דיקטיבית בחלק מהמקומות, שערים, שמירה, רכבי שמירה והכול.
<תמיר עידאן: השמונה היישובים האחרים שכאילו אמורים להיות בצד השני, לטפל בהם בצד האזרחי, נמצאים היום בגולת הכותרת שלנו, מתעסקים איתם כל היום.
<תמיר עידאן: זאת אומרת, אני כראש רשות אזרחית אמור לטפל כל היום בפגישות עם האלוף ופגישות עם המשטרה, פגישות עם מפקד המחוז, עם מפקד המרחב, ועם כל מיני יחידות כאלה ואחרות ששומרות אצלי בלילות, להתנדב בלילות.
<תמיר עידאן: להגיע הביתה בארבע לפנות בוקר, להיכנס לישון בבית לקום ולראות את הבית שלי פרוץ מכל הכיוונים, זה בסדר, אני כמו כולם, פרצו גם אצלי, פרצו אצל השכן שלי.
<תמיר עידאן: מ' 41, הרכב שלו עומד על הכביש, פרצו לו את הבית בשעה מאוד מוקדמת, גנבו את האוטו של הילדים, לקחו תכשיטים של האשה – הדבר הזה לא יכול להימשך.
<תמיר עידאן: המספרים הם פשוט מספרים גבוהים, זה לא רק המספרים, זה גם איך שזה נראה, ואני אקריא פה מכתב ברשותכם, ברשותכם, אבל אני אשתדל לקצר שכתבה לי תושבת.
<תמיר עידאן: היא כותבת – "שלום רב, את חודש יולי האחרון ילדיי ואני לא נשכח.
<תמיר עידאן: עד היום כחמישה חודשים לאחר המקרה המזעזע בניי, בעלי ואני עדיין בטראומה נוראית וקשה לנו לדבר על הזוועה שהייתה בכניסה לביתנו ביום שישי בבוקר.
<תמיר עידאן: ממש כבכל יום פתחו ילדיי בני שלוש ושמונה את דלת הבית כחלק מההתארגנות ליציאה לבתי-הספר ולגנים.
<תמיר עידאן: מיד לאחר שפתחו את הדלת, שמעתי צעקות, הם רצו מבוהלים אל הבית וקראו לי להגיע במהירות לדלת הכניסה.
<תמיר עידאן: כאשר הגעתי לשם מחזה מחריד - שלולית דם ענקית בכניסה לבית.
<תמיר עידאן: דלת הכניסה כולה והמשקופים מרוחים בדם, לא הבנו מה התרחש ולמי שייך הדם, בתמימות ולרגע חשבתי שזה מעשה קונדס ושמדובר בצבע.
<תמיר עידאן: אך כאשר התקרבתי למקום, הבנתי כי זה לא צבע, דם טרי.
<תמיר עידאן: מיד הכנסתי את הילדים חזרה הביתה, ניסיתי להרגיע אותם וכו', תוך כמה דקות הגיעו יחידת הכוננות, יחד איתי אני הגעתי למקום כי היא התקשרה אליי.
<תמיר עידאן: הודענו למשטרה והם הגיעו, כאשר הגיעה המשטרה והחלו החיפושים, גילינו חלקים מגופתו של כלב, הכלב שלנו, שחוטים בחצר ומפוזרים.
<תמיר עידאן: רשתות הבית קרועות ודם בכל עבר.
<תמיר עידאן: כחודש לאחר המקרה, פחדנו מאוד ילדיי ואני לצאת מהבית.
<תמיר עידאן: הילדים הלכו לבית-הספר והגן, אך מיד עם חזרתם ממוסדות החינוך, לא יצאו לחברים ואפילו לחצר הבית וכו'" - לא צריך להמשיך את המכתב, צריך להבין שזה לא משנה אם זה רק כלב בסוף, מחזה כזה של יציאה מהבית עם שלולית דם וחלונות קרועים ופתוחים, זה מחזה שילדים לא יכולים לסבול אותו.
<תמיר עידאן: גל הפריצות האחרון יצר משהו חדש בקרב המועצה האזורית – פחד ביישובים.
<תמיר עידאן: אנשים קראו לי במוצאי שבת לפני ארבעה חודשים, סיפרתי לך דודו, אמרו תגיע עכשיו לפה.
<תמיר עידאן: אמרתי, יהיו במועדון ארבעה אנשים.
<תמיר עידאן: 50 איש צעירים, מקל, גרזן, סכינים, אמרתי השתגעתם.
<תמיר עידאן: אמרו, תקשיב, אתם לא יודעים - - - הם לא מעניין אותם משטרה.
<תמיר עידאן: יש לנו כל לילה פריצה פה, אנחנו נסתובב, ובמי שנתקל בו אנחנו נוריד לו את הראש.
<תמיר עידאן: הרגענו כמובן את המצב טיפה, עשינו איזשהו משהו מתמיד, לקחנו כמה מתנדבים.
<תמיר עידאן: התקשרנו למשטרה, המשטרה התגייסה, אני חייב להגיד בכל הכוח, הביאו צוותים שישבו בשוחות, התחבאו בלילות, תגברו צוותים, עשו באמת התקפה חזקה.
<תמיר עידאן: בסופו של יום תפסנו את הפורצים.
<תמיר עידאן: יש טיפה רגיעה עכשיו, אבל זה הולך ועולה, אתם יכולים לראות במצגת.
דוד אמסלם: בבקשה, תראו את המצגת בצורה מסודרת, הרי השקעתם פה עבודה.
<תמיר עידאן: נראה את המפה.
<תמיר עידאן: אנחנו יכולים לראות את רצועת עזה מצד שמאל, הר חברון בצד ימין, באמצע את מועצה אזורית שדות נגב, מרחבים, בני שמעון ואשכול, רשויות שחשופות מכל הכיוונים.
<תמיר עידאן: בדף הבא אנחנו יכולים לראות את התמונה בשדות נגב בלבד, שרק בשנה האחרונה לאוקטובר הגענו ל-122 פריצות בלי המגזר החקלאי.
<תמיר עידאן: דבר נוסף שאני רוצה להגיד, במגזר החקלאי הרבה מאוד חקלאים היום לא מדווחים, לא מתלוננים, כי זה משפיע על הביטוח, כי זה משפיע על העסקים שלהם - אז גנבו ארבעה משטחים, גנבו רק 30 גדיים בשבוע שעבר ממושב זרוע, ורק 50 ממושב זמרה – בסדר, אז הם לא מתלוננים אפילו במשטרה, אומרים, אנחנו מוצאים כל מיני שיטות להחזיר אותם.
<תמיר עידאן: יש שיטות להחזיר, אפשר להעלות אותם פה.
<תמיר עידאן: יש כל מיני אנשים שמקשרים בין לבין.
גלעד ארדן: לפעמים הם כן מדווחים, אבל מסתבר שהם גנבו מעצמם, והם מדווחים כדי שהביטוח ישלם – יש מקרים ויש מקרים - בשבוע שעבר היו שני מקרים.
<תמיר עידאן: יכול להיות גם מקרה כזה.
<תמיר עידאן: יש תושב בחוץ, חבל שהוא לא הצליח להיכנס שרוצה לומר מספר מלים על פרוטקשן שחייבו אותו לשלם, תשמעו מכלי ראשון.
<תמיר עידאן: אפשר לראות במצגת הבאה את שדות נגב בלבד, קפיצה מ-2015, שהייתה שנה יחסית רגועה, קפיצה מטאורית בחלק מהיישובים, שביישוב שבו פתאום קפצו אחוזי הפשיעה מ-10 פריצות – בבית הגדי, למשל, ל-30 פריצות ביישוב – 50% מהבתים נפרצו.
<תמיר עידאן: אנשים בתוך היישוב הזה אומרים, אתם לא יודעים לתת לנו ביטחון.
<תמיר עידאן: אז נכון, המועצה באה פה יחד עם היישוב, עשינו שערים ועשינו מצלמות כמה שיכולנו לעשות.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הדיאגרמה, הכחול, אני מבין שזו שנה קודמת.
דוד אמסלם: האדום, זה לא מצטבר, זה חדש.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כל שנה, בסדרי הגודל הזה ביישוב.
דוד אמסלם: אם אנחנו מדברים על 20, אז זה בערך סבב של שלוש, ארבע שנים עד שמגיעים לכולם.
<תמיר עידאן: היה 2015 – 87, נהיה 122.
<תמיר עידאן: בדף הבא אפשר לראות את בית הגדי, מ-10 פריצות בשנה הגיעו ל-30 פריצות - זה מה שדווח.
<תמיר עידאן: מרחבים - היישוב פלחים ששי דיבר עליו.
<תמיר עידאן: ה-30 שהיה לפני כן 12, 13 פריצות, אלה דברים שגורמים בתוך היישובים לתסיסה מאוד גדולה ובצדק.
<תמיר עידאן: אנחנו רוצים להראות סרטון קצר שבו רואים ממש את הגנבים בשלוות נפש מלאה, כאילו נמצאים בבית שלהם, בבית בשיבולים, הם לא לחוצים, הם עם כיסוי קטן על הראש, אנשים לא בגילאים מבוגרים, נכנסים לרכב פשוט, ממש ברילאקס, פורצים אותו ונוסעים.
<תמיר עידאן: יש סרטון ארוך, בסרטון הזה קצרנו אותו.
<תמיר עידאן: לפני כן, הם חצי שעה מסתובבים סביב הבית, יושבים בגינה על הכיסאות, שותים מים, מסתכלים בחלון לראות שהבן-אדם נכנס לישון, חצי שעה הם בחוץ ולא קורה שום דבר, פה זה רק העניין של הפריצה.
<שי חגג': רואים פריצה לתוך הבית, שני הילדים נמצאים בתוך הבית, הם רואים את הגנב, הגנב מאלץ אותם להיכנס לתוך הבית, מבצע את הגניבה שלו, והילדים בתוך הבית, שתבינו מה עובר על הילדים האלה אחר-כך - הם כל החיים יהיו בטראומה.
<תמיר עידאן: בשבועות האחרונים נעשתה עבודה מאוד יפה על-ידי המשרד לביטחון פנים.
<תמיר עידאן: התבשרנו בימים האחרונים על תקציב מאוד משמעותי, באמת, עושה מהפכה פה ברמה היישובית.
<תמיר עידאן: רואים אותם מסתובבים, בסוף נכנסו, לוקחים את הרכב, ואת הרכב השני הם לא הצליחו.
<תמיר עידאן: בבית הזה הם היו כ-40 דקות סך הכול.
<תמיר עידאן: כחצי שעה סביב הבית עד שהאנשים הלכו לישון, הסתכלו מהחלונות, רואים את זה בסרטון.
<תמיר עידאן: מסתכלים, הולכים, חוזרים, הלכו לישון ועשו את שלהם.
<תמיר עידאן: היישוב הזה בעקרון הוא פתוח.
<תמיר עידאן: עם הכביש הראשי, לא צריך בשדות, יוצאים מהישוב לכביש 25, ולאן שהם נוסעים, נוסעים.
<תמיר עידאן: עד שהתושב עלה על זה, מזעיק את המשטרה, כמובן שקשה מאוד לתפוס רכב כזה.
<תמיר עידאן: בשורה התחתונה, נעשה פה צעד גדול.
<תמיר עידאן: אני לא יודע את המספרים הסופיים, אבל זה צעד גדול, וזה המקום להגיד תודה, לא צריך כל הזמן רק להתלונן, להגיד תודה, כי לא היה כלום.
<תמיר עידאן: אנחנו עכשיו מקבלים חבילה מאוד משמעותית.
דוד אמסלם: אני מציע לחכות.
<תמיר עידאן: אני אומר מה ההרגשה שלי, באמת, גם להגיד הכרת הטוב.
<תמיר עידאן: צריך לראות איך באמת גורמים ליישובים לא להיות עכשיו איזה מבצר, אבל כן לתת מרכיבי ביטחון מינימליים.
<תמיר עידאן: אני לא רוצה לשמוע את הדבר הזה מאנשים, אנחנו חושבים לחזור שוב לאזור המרכז.
<תמיר עידאן: טוב לנו פה, החינוך טוב.
<תמיר עידאן: לא מוכנים לעמוד במצב שכל לילה פורצים בית, זה פשוט לא הגיוני.
<תמיר עידאן: אני מתנדב במתמיד, ואני הייתי בשיבולים, הודיעו פרצו בבית הגדי, הגענו לבית הגדי, פרצו בזרוע, אפילו לא הספקנו להגיע למקומות ורצנו אחריהם.
<תמיר עידאן: איך אמרו לי השוטרים - אסור לירות, אז ניסינו לרדוף אחריהם ברגל, הם היו קצת יותר מהירים וברחו לנו, בסוף תפסו אותם.
איתן ברושי: בזמן האחרון מותר כבר לירות.
<שי חגג': רק במלה, בישיבה עם כבוד השר, הוא הבין את המשמעות, והנחה את אנשי המשרד שלו לטפל.
<שי חגג': אני עוד לא יודע את המספרים, אבל ברור לנו שיש סוף סוף באמת כוונה אמתית של המשרד לביטחון פנים למצוא פתרון לבעיה, ועל זה צריך להגיד תודה לשר.
<תמיר עידאן: אחד מאלה שנתפסו הוא שב"ח, המשטרה מכירה את הפרטים, אני לא אפתח את זה פה.
<תמיר עידאן: צריך לזכור את המקרה שהיה לפני חודש וחצי.
<תמיר עידאן: הבחור שחצה את גדר המערכת, לקח לנו משלוש אחרי הצהריים עד כמעט שש לפנות בוקר - צבא, משטרה, כל העולם - תפסו אותו ליד שרשרת, אותו שב"ח שחצה, יכול להיות פח"ע בקלות.
<תמיר עידאן: נכנס לבית, נתקל במישהו, הוא היה בלי נשק, יכול היה להיות עם נשק.
<תמיר עידאן: הוא נכנס מרצועת עזה, הדברים מאוד נזילים ולא מדודים - יש להגיד זה פח"ע וזה אירוע כזה או אחר?
<תמיר עידאן: לכן אנחנו מבקשים, בוא נאמר, אנחנו צריכים את העזרה שלכם כדי לפתור את הבעיה הקשה הזאת.
<תמיר עידאן: אם אפשר לתת לבחור להגיד כמה מלים אני מאוד אשמח.
דוד אמסלם: תודה תמיר עידאן, ראש מועצה אזורית שדות נגב.
<יצחק תורג'מן: אני ממושב יושיביה, תושב שדות נגב.
<יצחק תורג'מן: אני בחצי השנה האחרונה ספגתי שלוש גנבות, אחת הגנבות התבצעה עם איומים וסחיטה.
<יצחק תורג'מן: אנחנו לא הרפינו, הצלחנו ללכוד את אחד הגנבים, הוא עומד בפני משפט, אבל זה לא זה, הסיפור לא נגמר בזה.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת סחיטה ואיום?
דוד אמסלם: ספר את הסיפור.
<יצחק תורג'מן: אני איש עסק, יש לי עסק לעיבודי חקלאות.
<יצחק תורג'מן: באו וגנבו לנו את המחשבים מהטרקטורים.
<יצחק תורג'מן: למחרת, הם התקשרנו אלינו, ביקשנו מאתנו תמורה של 150 אלף שקל.
<יצחק תורג'מן: הגשנו תלונה, בשיתוף עם ימ"ר נגב, ייאמר לזכותם שעשו עבודה מקצועית.
<יצחק תורג'מן: התנהלנו איתם שבוע שלם, הגענו איתם ל-80 אלף שקל, קבענו פגישה, והצלחנו לתפוס שניים, אבל השניים האלה הם לא היו המרכיבים העיקריים, המרכיב העיקרי הצליח להימלט.
<יצחק תורג'מן: יומיים לאחר מכן, תפסנו גם את המרכיב העיקרי שהוא בעל האיומים והסחיטה.
<יצחק תורג'מן: הכול נתפס, הכול בסדר.
<יצחק תורג'מן: עכשיו יש לנו בעיה עם הנושא של הביטוחים.
<יצחק תורג'מן: יש תמונות שאני הגשתי למשטרה על גניבות, ולא הגשתי לביטוח, כי ברגע שאני אבוא לביטוח, או שיגידו לי, חביבי, חפש לך ביטוחים אחרים, או הפרמיה עולה.
<יצחק תורג'מן: נוסף לזה, אנחנו כבר מפחדים.
<יצחק תורג'מן: הנשים מפחדות לישון בבית.
<יצחק תורג'מן: אין לנו חיים שלווים, לא חיים טובים.
<יצחק תורג'מן: אנחנו אמורים לשמור על הרכוש שלנו גם בלילות, וביום ללכת לעבודה זה לא פשוט.
<יצחק תורג'מן: אני אדם שחוויתי את זה על בשרי, תוך חצי שנה שלוש גנבות.
<יצחק תורג'מן: לאחרונה לפני חודש וחצי גנבו לנו את הטנדר, את המשאית והשביתו אותה.
<יצחק תורג'מן: זה בלתי אפשרי.
<שי חגג': יש פה עוד שתי תושבים.
<שי חגג': ברשותך, אדוני היושב ראש.
<אווה בנטל: לי קוראים אווה, אני ממושב שדה צבאי, אני בעצם במושב המזרחי ביותר במועצה האזורית מרחבים.
<אווה בנטל: האמת, אנחנו חתומים, המשפחה שלי ואני חתומים על המכתב הזה.
<אווה בנטל: אנחנו במהלך "צוק איתן", עברנו מרמת השרון לשדה צבאי, על אף ולמרות.
<אווה בנטל: הדבר האחרון שחשבנו זה שיפרצו לבתים, כלומר, תיארנו לעצמנו שאולי דברים יפלו על הראש, אבל לא חשבנו שהם ייכנסו גם דרך הדלת.
<אווה בנטל: במושב שלנו יש פריצות כמעט כל ערב.
<אווה בנטל: אין לנו גדר היקפית, אין לנו מצלמות.
<אווה בנטל: יש לנו שער שמאוד קל לנטרל אותו, כלומר, מפסק, לא צריך להיות גאון אלקטרוני.
<אווה בנטל: אני יודעת שרוצים, ויש המון כוונות טובות, ומתנדבים למתמיד, ועושים שמירות במושב, אבל זה לא מספיק.
<אווה בנטל: אין לנו מספיק אנשים ומספיק כוח אדם, ומספיק יכולת לטפל בדברים האלה.
<אווה בנטל: אני גם לא חושבת שאנחנו מוסמכים לטפל בדברים האלה.
<אווה בנטל: אני אמא לילדים, אני בלילה רוצה לישון בשקט.
<אווה בנטל: עברתי מהמרכז דרומה, ואני מוכנה לקחת את כל החישובים של לנסוע לעבודה במרכז, ולהתמודד עם דברים של פרנסה, בריאות, וכו', אבל לא יכול להיות שנכנסים לי הביתה – יש לי שני ילדים שישנים בבית.
<אווה בנטל: יש לי ילד בן 5, שעד היום לפני שהוא הולך לישון, אומר לי, אמא, אם יבוא גנב אני אקווצ'ץ אותו.
<אווה בנטל: אני צריכה להגיד לו, אל תדאג, אמא תשמור עליך - זה דבר שבלקסיקון שלי לא מקובל.
<אווה בנטל: יש פה אנשים מספיק מנוסים שיכולים לדעת שההבדל בין פריצה לאירוע גרוע יותר הוא שבריר שנייה.
<אווה בנטל: החלטה לא נכונה, סיבוב לא נכון, שנייה - והכול יכול להשתבש לדברים שלא עלינו.
<אווה בנטל: את כל זה אפשר למנוע.
<אווה בנטל: אני לא אשת ביטחון, אבל גדר, מצלמות, שיטור – אני באה מרמת השרון, יש שיטור קהילתי, יש מצלמות, יש אינטרקום, יש שומרים, יש את כל הדברים האלה.
<אווה בנטל: אין סיבה שפה ממזרח יש לך את חברון, וממערב יש לך את עזה, לא יהיה את הדברים הבסיסיים.
<ירון אורן: אני ממושב קלחים, אני אח של גונן שהיה פה בישיבה הקודמת, והציג את נושא הביטוח והפריצות.
<ירון אורן: בסך הכול הסיפור ידוע.
<ירון אורן: יש לנו עסקים במושב, באזור, חווינו במהלך השנתיים האחרונות, נדמה לי סדר גודל של שבע פריצות, ועוד ניסיונות התפרצות, והביטוח כבר לא מוכן לבטח אותנו, זה מה שהזכרת קודם.
<ירון אורן: החידוש האחרון מהישיבה הקודמת שהייתה עוד פריצה, ועוד שלושה ניסיונות, שהכול מתועד במצלמות, ויש לנו עוד חשד לעוד שני ניסיונות שהם באזור שלא מצולם.
<ירון אורן: פשוט כל קול אזעקה - גם כשאנחנו ישנים במרכז ושומעים אזעקה של רכב, כולם קופצים בתוך הבית – הילדים, האשה, כולנו קופצים, זה מצב שהוא בלתי נסבל.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, השר, המפכ"ל, חברי הכנסת, קודם כל אני מברך על הדיון.
איתן ברושי: יצא לי יחד עם חבר הכנסת אוחנה ביוזמתנו לאחר האירוע במועצה אזורית ברנר, ישיבה חשובה עם השר, ונמסרו שם דברים, אני מניח שהוא יגיד.
איתן ברושי: אני רוצה לומר שניים, שלושה משפטים, בכל זאת, יושבים פה גם ראשי מועצות לשעבר, ולא רק מהאזור שדובר.
איתן ברושי: מדובר על אלף יישובים כפריים שיושבים על 85% מקרקעות המדינה.
איתן ברושי: המרחב הכפרי הוא צבא הגנה לאדמות ישראל.
איתן ברושי: בעצם, מה שנאמר פה על-ידי התושבים וראשי הרשויות, הוא דבר מאוד קשה.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד שלפי דעתי קיים פער שנים בין הקצאת כוחות שיטור באמצעים למרחב העירוני, לעומת המרחב הכפרי.
איתן ברושי: אני הייתי ראש מועצה, אני יכול להשוות מה קיבלה מגדל העמק ומה קיבלנו אנחנו בעמק יזרעאל.
איתן ברושי: אני חושב שחייבים לשנות את הפרופורציות בין המשאבים שמושקעים על מרבית שטחה של המדינה, לבין הדגשים על פשיעה, אולי חמורה, שעליה נבחנת המשטרה.
איתן ברושי: כשבודקים איך מעריכים תחנה או מפקד, זה לא על המרחב הכפרי.
איתן ברושי: מה שתואר פה, הוא מגיע לקצה גבול הסבלנות שאפשר לאפשר גם כממשלה, וגם כתושבים וראשי רשויות.
איתן ברושי: אני חושב שהדברים שבטח ייאמרו בהמשך הם חלק מהתשובה.
איתן ברושי: מדובר פה, לפי דעתי, על הקמת מקור תקציבי לאמצעי מיגון שיכולים יחד עם החקלאים ויחד עם התושבים עם המדינה, כמו שיש עידוד השקעות הון בחקלאות ובתעשייה, להקים קרן למיגון מצלמות זעירות.
איתן ברושי: עיר ללא אלימות, זה נכון גם אצלנו לא רק בערים, והענשה נוספת שנדרשת פה.
איתן ברושי: השר דיבר על זה - אכיפה והענשה – לא מספיק מפחדים.
איתן ברושי: לכן אמרתי בקריאת ביניים, אולי הגיע הזמן שכן השתמשו בנשק שהוא חוקי.
איתן ברושי: לאחרונה היו בעמק יזרעאל מקרה בסוף שבוע ביישוב ערבי שירו על אנשים מכפר קיש, לפני זה במושב מולדת ירו ופצעו, ולפני זה במושב באזור ברנר.
איתן ברושי: לפי דעתי צריך לתת ביטחון, ואני מניח שהמדינה עושה את זה - שמי שמשתמש כדין בהגנה עצמית הוא לא ייענש, ועניין הגדרת המתנדבים.
איתן ברושי: אני חושב שיש קושי גדול בלהיות מתנדב בגלל המון ביורוקרטיה והמון בדיקות.
איתן ברושי: להיות שלישי בג'יפ לבוגרי צה"ל לא צריכים תהליך כזה ארוך של קבלה.
איתן ברושי: דרך אגב, במשמר האזרחי בעיר יותר קל להתקבל מאשר להיות במתמיד של המרחב הכפרי.
איתן ברושי: לכן אני חושב שמיגון, אמצעים ומתנדבים ומשאבים נוספים ופרופורציה אחרת, אדוני המפכ"ל, בחלוקת המשאבים של כוחות הביטחון והמשטרה.
איתן ברושי: גם לנו מגיע הגנה של משטרת ישראל, ודאי מי שפרוס על כל כך הרבה יישובים, על מרבית שטחה של המדינה, ודאי לאורך הגבולות כפי שתואר כאן.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, באמת, אני מברך אותך כי הייתי פה בדיון הראשון, האמת שככה צריך לעבוד, בעקשנות, אין דרך אחרת כנראה בשביל לייצג בסופו של דבר את ראשי המועצות, את האזרחים ואת התושבים שיושבים שם.
חיים ילין: צריך לעשות הפרדה, כי ההפרדה נמצאת במקום - - - או לצורך העניין אוגדת עזה ברצועה של שבעה קילומטר, ומה מעבר לזה מבחינת מרכיבי ביטחון.
חיים ילין: אין ספק שהמשולש שנמצא שם שהוא בא מעוטף עזה, ונמצא בדרך דרום הר חברון, הגדר הפרוצה הזאת ממזרח מאוד בעייתית.
חיים ילין: תמיד אמרתי, שאם הוויכוח זה אם הגדר צריך לעבור אחרי סנסנה, או לפני סנסנה, אז חבר'ה, זה כבר לא מעניין, כי עד שהוויכוח הזה ייגמר אז התחושות נמצאות פה.
חיים ילין: צריך להיות גדר שהיא לא גדר פוליטית, באמת אני אומר את זה.
חיים ילין: גדר שבאה לטובת האזרחים במדינת ישראל שרוצים בסופו של דבר את המלה שנקראת תחושת ביטחון.
חיים ילין: כי ביטחון, חבר'ה, אין גבול.
חיים ילין: אנחנו עכשיו או-טו-טו אף-35, אני לא בטוח שזה יעזור להגן על האזרחים נגד הגנבים, אבל תחושת הביטחון זה אחד המרכיבים החשובים ביותר שיש.
חיים ילין: זה נמצא בדיוק במקום שאם ילד מפחד להיכנס הביתה, והחלוקה היא מאוד ברורה – מי שאמון על הביטחון זה צה"ל ומשטרת ישראל.
חיים ילין: מי שאחראי על תחושת הביטחון, על לטפל באזרחים, בדרך כלל זה ראש המועצה כי אליהם באים ראשון.
חיים ילין: עכשיו, מה הם באים ואומרים?
חיים ילין: -תנו לי את הכלים, תנו לי את הכלים הבסיסיים, אני אדע להתמודד עם הטילים ועם הגנבות ועם כל מה שיהיה, אבל תנו לי את הדברים הבסיסיים האלה, לא צריך הכול ביום אחד, צריך לעשות כמו שדובר פה – צריך את התעדוף, צריך את התקציבים.
חיים ילין: אני חושב שגדר ומצלמות זה אירוע שהוא מעכב, מי שירצה לגנוב יגנוב גם עם מצלמות וגם עם גדר.
חיים ילין: זה שילוב של מודיעין, וזה שילוב של נחישות, וזה שילוב של כל מה שאתם רוצים.
חיים ילין: אבל יש משהו שהוא כמעט ואתם לא תראו אותו בהרבה מאוד מקומות, כבוד השר אני אומר לך את זה.
חיים ילין: כמות המתנדבים שיש שמכפיל כוח מבחינת המתמיד, ומבחינת העזרה שהם יכולים לתת - כמה שאתם רוצים, לא מוגבל, בתנאי אחד שהם באמת מרגישים בעשייה, והם באמת יודעים שהם חלק מאיזושהי תכנית והם שותפים לה, זה מה שרוצים בקהילה להיות שותפים במשהו.
חיים ילין: הייתי בערד, אמר לי ראש העיר, תגיד לארדן, שאחלה, הקים שם משטרה, והביא שוטרים - בסוף זה לא רק מה אנחנו מביאים כאמצעים, אלא מה אנחנו עושים.
חיים ילין: יש את הדבר האחרון שאף אחד כמעט לא מתייחס, שגם כשהשוטרים תופסים, חבר'ה אם אין בבתי-המשפט הרתעה אמתית, אז נמשיך לרדוף אחרי הזנב של עצמנו.
חיים ילין: אם הם גונבים ויכולים להסתובב חופשי אחרי זה, זה לא יעזור מה נעשה וכמה גדרות נשים.
גלעד ארדן: זה לא, אבל זו נקודה מאוד חשוב.
גלעד ארדן: אם גנב לא יושב אחרי זה במאסר כמה שנים, אין בעיה, אז גם אין פחד להיתפס.
חיים ילין: תקשיב, הם צוחקים עלינו, עושים צחוק.
דוד אמסלם: חיים, יש לנו לדיון עוד 45 דקות, אני רוצה לנצל אותם באופן אפקטיבי, אני רוצה שגם השר והמפכ"ל ידברו כאן.
נאוה בוקר: אני לא רוצה לחזור כאן על דברים שנאמרו, אבל מלה טובה ליושב ראש שהעלה את הדיון ולמשטרת ישראל שמתמודדת עם כל כך הרבה אתגרים.
נאוה בוקר: אנחנו חייבים לדאוג לתושבים.
נאוה בוקר: לביטחון האישי שלהם.
נאוה בוקר: אני חושבת שאנחנו צריכים לדאוג לתקציב ראוי למועצות המקומיות כדי שבאמת יוכלו לרכוש את אותם מרכיבי ביטחון, שערים, מצלמות וכל זה, ובאמת להעביר את התקציב כמו שדיברנו עליו.
אכרם חסון: אדוני היושב ראש, אם עד עכשיו התקיימו חמישה דיונים כאן, אני לא חושב שתהיה לנו תרופת פלא לפתור את הבעיות, ואני מצפה שהאנשים המכובדים שהגיעו, ראשי המועצות והאזרחים הגיעו גם בעתיד כדי לדבר על התמונה הקודרת והשחורה ששמענו כאן.
אכרם חסון: אין יותר קשה מהרגשת ראש מועצה שהוא לא יכול לתת ביטחון אישי לתושבי היישוב שלו, זה דבר שלפי דעתי לא ראוי, האזרחים האלה מדינת ישראל שלחה אותם לשם, ומדינת ישראל לא יכולה לפתור את הבעיה באמצעות המשטרה.
אכרם חסון: למשטרה אין כל הכלים, היא גם מתעסקת בתאונות דרכים, היא מתעסקת בפשיעה, היא מתעסקת במיליון דברים.
אכרם חסון: ולכן, כפי ששמעתי היום בבוקר, גם הממשלה נתנה תכנית מאוד מיוחדת ליישובים עוטף עזה.
אכרם חסון: צריכה להיות תכנית מיוחדת כדי לפתור את הבעיות עם תקציב מיוחד שכל השרים, עם ראש הממשלה, יחליטו איך מתמודדים עם הבעיה.
אכרם חסון: מצד שני, אתם לא מזכירים את הצד השני שמבצע את השוד.