GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עובד חוגי: - - - את הכאב שלנו, אתם רק כואבים ודואגים לעצמכם.
יעל כהן-פארן: בואו נצא מנקודת ההנחה, אדוני, שהם לא יצאו בעקבות החוק הזה ומצבם הכלכלי רק ידרדר, האם לא יוחרף המצב בדרום תל-אביב?
יעל כהן-פארן: האם זה לא ידרדר עוד את המקומות של המצוקה שאנחנו צריכים לתמוך בהם?
יעל כהן-פארן: ופה אני אזכיר, יש הצעת חוק של המחנה הציוני שלא עברה, שאומרת לתמוך באזורי דרום תל-אביב, בפרט, ולהתמודד עם הבעיה של הפליטים דרך התמיכה והסיוע וההגדרה של אזור עדיפות לאומית בדרום תל-אביב.
יעל כהן-פארן: אתם לא קיבלתם את זה.
אורן אסף חזן: הדרך היחידה להתמודד אתם זה להוציא אותם מפה, כל השאר זה מכבסת מילים נחמדה שלא עוזרת בשום דבר.
יעל כהן-פארן: אורן, כי אי-אפשר להוציא אותם מפה.
יעל כהן-פארן: אתה מנסה למצוא דרכים לעודד אותם לצאת והם רק ירעו את המצב.
אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כל אחד רוצה להיות יותר יפה נפש מהשני.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור להקראה, ברשותכם.
דוד אמסלם: עובד, קח דקה וחצי, ועינת עוד דקה בגלל שמתחילת הדיון אתם נמצאים כאן ורוצים לדבר, ואני רוצה - - -
<סשה צ'רניבסקי: הצהרה של נציבות הפליטים של האו"ם אפשר להקריא.
דוד אמסלם: בואו תשבו גם, אתן לכם דקה, ואחרי זה נתחיל בהקראה.
דוד אמסלם: קודם כול עובד, בבקשה.
<עובד חוגי: חשבתי שאנחנו באים לדיון יותר מעמיק, אבל אני שמח על החוק הזה.
<עובד חוגי: עכשיו, תראה, אני יושב פה ואני שומע את החברים פה, חברי הכנסת הנכבדים, אני יודע שקודם כול בתחילת דבריכם אתם מזדהים אתנו, עם תושבי דרום תל-אביב, אבל מה?
<עובד חוגי: עכשיו בוא נראה איך אנחנו דואגים, למי?
<עובד חוגי: למסתננים.
<עובד חוגי: אל תגידו ואל תעשו לנו טובה שאתם דואגים לנו, כי אתם לא עושים כלום, אתם רק מקשים עלינו.
<עובד חוגי: אתם כבר 800 פעם באים לדיונים, 800 פעם, ואתם כל הזמן מזדהים אתנו, כן?
<עובד חוגי: אתם מזדהים אתנו.
<עובד חוגי: גב' גרמן חברת הכנסת, מה היא דואגת?
<עובד חוגי: שהמסתנן יגיע באיזשהו שלב להרצלייה.
<עובד חוגי: היא לא דואגת שזה בשכונת התקווה יגיע באיזה שלב להרצלייה.
<עובד חוגי: עכשיו בואו אני אחדש לכם משהו.
יעל גרמן: לא אמרתי הרצלייה.
<עובד חוגי: את אמרת את זה מקודם.
יעל גרמן: אני רוצה שהוא יגיע להרצלייה, זה בדיוק מה שאמרתי.
יעל גרמן: לפזר אותם.
דוד אמסלם: עובד, רק שנייה.
דוד אמסלם: עובד, תירגע.
<עובד חוגי: אני מתפוצץ.
דוד אמסלם: עובד, עובד, תירגע.
<עובד חוגי: הם דואגים - - -
דוד אמסלם: תירגע.
דוד אמסלם: דבר ברגוע.
<עובד חוגי: בסדר.
<עובד חוגי: אתם, מרוב שדואגים לנו, כן?
<עובד חוגי: אז הבאתם חוק שילדי המסתננים בגיל של מעון, מגיל אפס עד גיל שלוש, הם מקבלים מעון שאף אחד במדינת ישראל לא מקבל, ב-600 שקל לא לפי מבחן הכנסה.
<עובד חוגי: זאת אומרת, הילדה שלי שגרה בשכונת התקווה מכניסה את הילד למעון בגיל אפס, בגיל שנה לצורך העניין, עושים לה מבחן הכנסה.
<עובד חוגי: היא משלמת מינימום 2,500 שקל.
<עובד חוגי: המסתננת שאתם כביכול דואגים לה, היא משלמת 600 שקל עד שש בערב.
<עובד חוגי: אז אתם ממשיכים לדאוג לנו, כביכול, בתחילת דבריכם.
<עובד חוגי: אל תדאגו לנו, אל תעשו לנו טובות, כי אם זה מה שדאגתם לנו עד עכשיו עשר שנים אז לכו לאלף קיבינימט.
דוד אמסלם: הופה, הופה.
<קריאה: לא, לא, עובד.
דוד אמסלם: אני מבקש שתוציא אותו.
<עובד חוגי: די, שיגעתם אותי.
<עובד חוגי: אתם דואגים לנו ודואגים למסתננים.
דוד אמסלם: תוציא אותו שיירגע בחוץ.
<עובד חוגי: תגידו שאתם דואגים לנו.
<עובד חוגי: דואגים לנו, אינעל רבכום ערס.
<עינת קורמן: זה היה מאוד עצוב לשמוע עכשיו את הסערה הזאת, ובאמת אנחנו רוצים לדאוג לאזרחי ישראל ולא למי שהגיע לפה בניגוד לחוק, בסך הכול זאת שורה תחתונה.
<עינת קורמן: מדינת ישראל צריכה לפסיק להיות אטרקטיבית עבור המסתננים, עבור מי שמגיע אליה בצורה לא חוקית.
<עינת קורמן: זה באופן כללי.
<עינת קורמן: באופן פרטני לגבי הצעת החוק הזאת, אנחנו חושבים בפורום המשפטי שיש פה איזושהי דיס הרמוניה חוקתית זה נקרא.
<עינת קורמן: יש את הנושא של המיסוי שמבחין בין מסתנן לבין עובד זר לבין הישראלי, ויש פה את הצעת החוק הזאת לעניין של קבלני כוח-אדם, שבעצם לא עושה את ההבחנה הזאת, אלא כוללת את המסתננים עם הישראלים תחת אותו קבלן כוח-אדם, ואת העובדים הזרים בצד.
<עינת קורמן: זה לא הרמוני, זה לא עולה בקנה אחד עם הנושא של המיסוי.
<עינת קורמן: אז איך אנחנו פותרים את זה?
<עינת קורמן: לדעתי הוועדה צריכה לפתור את זה לפני שהיא מעבירה את החוק הזה.
<ברית יעקובי: אני חושבת שצריך לשמוע גם דעות אחרות.
<ברית יעקובי: אני אשמח.
דוד אמסלם: שאלתי אם קיבלת.
<ברית יעקובי: לא.
דוד אמסלם: אז לא צריך להעיר.
דוד אמסלם: בבקשה, תגיד את השם ואת הארגון שאתה מדבר בשמו.
<לארי בוטיניק: (אומר דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי) לארי בוטיניק, אנו נמסור את הערותינו בעברית, אבל ברשותכם אדבר באנגלית.
<לארי בוטיניק: נציבות האו"ם לפליטים מברכת על הזדמנות זו לפנות לוועדה.
<לארי בוטיניק: להבנתנו, עבור מדינת ישראל אוכלוסיית מבקשי המקלט הם "מסתננים", בעוד שנציבות האו"ם לפליטים מדובר באוכלוסייה טעונת טיפוח, שסביר להניח שמרביתם פליטים הזקוקים להגנה.
<לארי בוטיניק: בעקבות העבודה שלנו בקרב קהילת מבקשי המקלט, אנו לגמרי משוכנעים, שהפקדת 20% משכרו של העובד לקרן פיקדון, תביא את אוכלוסיית מבקשי המקלט לסף עוני, דבר שיגרום לכך שרבים לא יוכלו להרשות לעצמם ביטוח בריאות, תנאי דיור בסיסיים או אפשרות לכסות את ההוצאות הבסיסיות שנדרשות כדי לגדל את הילדים.
<לארי בוטיניק: בנוסף לכך, סכום הפיקדון הגבוה שחל על המעסיקים, יביא גם לאבטלה בקרב רבים ממבקשי המקלט.
<לארי בוטיניק: לדעתנו, עלייה בשיעור מבקשי המקלט בעלי בריאות לקויה, או מובטלים או מחוסרי דיור, לא רק פוגעת בזכויות מבקשי המקלט אלא גם מכבידה על השכונות בדרום תל-אביב, שהצפיפות בהן קיימת ממילא.
<לארי בוטיניק: לפי החוק ונספחיו, בסמכות הרשויות לנכות אחוז ניכר מהקרן במידה והעובד אינו עוזב במועד שייקבע, ללא יכולת למנוע את "גירושו".
<לארי בוטיניק: בהתחשב בעובדה שרבים עשויים להיות פליטים הנזקקים להגנה, אנו סבורים שלא ניתן יהיה לצפות לעזיבתם, לכן יש את הצורך לשלב הגנות בחוק שיספקו הגנה על הפליטים.
<לארי בוטיניק: יצוין כי התכלית של עצירת כניסה בלתי מורשית לישראל כבר הושגה מבלי שהיה צורך בשימוש באמצעים כלכליים קיצוניים שכאלו.
<לארי בוטיניק: כמו כן, חוסר היכולת של האוכלוסייה המושפעת מצעדים אלו לשוב למדינות המקור שלהם משתקפת במדיניות אי ההחזרה שאימצה ישראל וההכרה באותה האוכלוסייה כפליטים במדינות אחרות באירופה.
אורן אסף חזן: בא לפה להטיף לנו מוסר?
אורן אסף חזן: רק כדי להבין.
דוד אמסלם: בסדר, תן לו.
דוד אמסלם: תן לו עוד דקה.
<לארי בוטיניק: החלשת אוכלוסיית מבקשי המקלט, במטרה להשפיע על חזרתה, איננה חוקית ואף לא סביר שתמצא יעילה.
אורן אסף חזן: למעשה, לא אכפת לנו מה אתה חושב.
<לארי בוטיניק: המלצות.
אורן אסף חזן: הוא יודע בכלל איך זה נראה?
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, כיוון שדיברו ארגונים אזרחיים, אבל שמענו רק צד אחד, יושבים כאן נציגים של ארבעה ארגונים, לרבות האגודה לזכויות האזרח.
תמר זנדברג: אף אחד מהם לא דיבר.
דוד אמסלם: סיימתי את הדיון.
תמר זנדברג: פשוט אמרת שעוברים להקראה.
תמר זנדברג: אני רוצה לוודא שלפני ההקראה גם קולם יישמע.
<עודד פלר: תודה, אדוני.
<עודד פלר: אני גם השתתפתי בדיון הקודם, אדוני, בשנת 2014 זה נחקק, זאת אומרת, כבר היה הסדר, והיושב-ראש אמר שהמדינה בדקה את הפגיעה ואת כל ההשלכות במסגרת הדיון.
<עודד פלר: אז רק להאיר את עיני הוועדה, הוועדה לא בדקה שום דבר.
<עודד פלר: זה היה דיון אקספרס רגע לפני שהכנסת התפזרה.
<עודד פלר: באותו ערב הצביעו על חוק מניעת הסתננות ועל פיזור הכנסת והלכו הביתה.
דוד אמסלם: אני לא אמרתי שהוועדה בדקה.
דוד אמסלם: אמרתי שהיות שבאתי – תראה, בסופו של דבר צריך לבדוק את יכולת הקיום של בן-אדם במדינת ישראל, לזה אנחנו באים.
<עודד פלר: זה לא נבדק, אדוני.
דוד אמסלם: לתפיסתי, המסתנן לא בא לעשות פה כסף.
דוד אמסלם: אלא צריך לאפשר לו כדי מחייתו.
דוד אמסלם: אני לא יודע, לא נכנסתי לנושא.
דוד אמסלם: אז אני עושה גזור הדבק ממקום אחר.
דוד אמסלם: אני שואל, בוא נלך לאוכלוסיית הקשישים של מדינת ישראל, שאני מניח שמישהו בדק אותה.
דוד אמסלם: אני יודע שהיא יותר מעניינת אותי כרגע מהמסתננים.
דוד אמסלם: אז אם קשיש במדינת ישראל, המדינה נותנת לו 2,600 שקל לקיומו, סימן שהיא מבינה, עשתה בדיקה, אני מניח, אחרת בית-המשפט לא מאפשר את זה.
דוד אמסלם: לכן מכאן אני עושה את ההקשה, מפה אני מקיש לעניין.
דוד אמסלם: לא בדקתי.
<עודד פלר: נכון, אדוני, שלצערי גם בעניין הקשישים המדינה לא בדקה את זה כמו שצריך וגם שם לא נותנים כל מה שצריך.
דוד אמסלם: אז הייתי מציע שתדבר על הקשישים שלנו, זה נראה לי יותר סביר.
<עודד פלר: אדוני, יש לנו מחלקה שלמה שעוסקת רק בזה.
אורן אסף חזן: להם אין זכויות אזרח.
נחמן שי: דוד, זה לא במקום.
נחמן שי: שתי האוכלוסיות האלה – וניקח את הקשישים – נשמח לקיים דיון על זה.
<עודד פלר: אני מאוד אשמח אם - - - את היוזמות שלנו למשל עכשיו בעניין של התחלה של סיעוד וחלק מביטוח בריאות ממלכתי, דברים שאנחנו בפירוש מטפלים בהם, ואשמח גם לתמיכה של היושב-ראש.
<עודד פלר: אז כאמור, המדינה לא בדקה.
<עודד פלר: הייעוץ המשפטי לכנסת העיר לאורך הדיון שוב ושוב ושוב שיש פה בעיות חוקתיות מאוד מאוד קשות, והביטויים שהיו פה זה: תפתרו לנו את הבעיות עד שש כי אנחנו מצביעים על זה.
<עודד פלר: העניין הוא כזה, כרגע ההצעה כמו שאדוני אמר היא טכנית.
<עודד פלר: אבל היא לא לגמרי טכנית, כי יש בה סעיף אחד שהוא בעצם הכפתור האדום.
<עודד פלר: חוקקו פה במהירות הבזק פצצת אטום, ואומרים עכשיו לוועדה: תלחצו על הכפתור, תפעילו, תירו את זה, תשגרו את הטיל.
<עודד פלר: וזה הסעיף שאומר שצריך להכניס את הדבר הזה לתוקף.
<עודד פלר: החוק קובע כבר היום מנגנון להכנסה של הדבר הזה לתוקף, שר האוצר יכול לתת צו ולהכניס את זה לתוקף, זה אחריות שלו.
<עודד פלר: אבל גלגלו את זה חזרה לכנסת, אמרו לה: את תלחצי על הכפתור האדום, את תקבעי שהדבר הזה נכנס לתוקף תוך 30 יום מרגע שתחוקקו את זה, וזה יפעיל את ההסדר הזה.
<עודד פלר: והמשמעות היא שזה מתגלגל חזרה לכנסת, האחריות למה שיקרה בשעה שהם מפעילים את זה.
דוד אמסלם: נפקא מינה להלכה מה זה משנה?
<עודד פלר: זה משנה, אדוני.
<עודד פלר: משום שהכנסת הזאת כשהיא מפעילה את זה היא צריכה להבין מה היא עושה.
דוד אמסלם: ומה חשבת?
דוד אמסלם: שאנחנו לא מבינים?
<עודד פלר: אז אני אומר, אדוני, שזה לא - - -
דוד אמסלם: ושר האוצר, דרך אגב, לא מבין מה הוא עושה עם זה?
<עודד פלר: לדעתי שר האוצר גלגל את זה חזרה לכנסת כדי לא לקחת את האחריות על הדבר הזה, משום שאנחנו יודעים, אדוני, בדיוק ברגע שבודקים את הדבר הזה לעומק מה יקרה.
<עודד פלר: אנחנו כבר מייצגים, אדוני.
<עודד פלר: והדבר הזה ילך לבג"ץ, כי כולם הרי דיברו על זה כבר בדיון הקודם.
<עודד פלר: אימהות חד-הוריות עם ילדים קטנים שמרוויחות שכר מינימום ופחות שייקחו להן 20%, אנשים שעברו מחנות עינויים בסיני שבקושי מצליחים לתפקד, שלא מגיעים לשכר מינימום וייקחו להם 20% מההכנסה, אנשים שלא יהיה להם ממה להתקיים.
<עודד פלר: הבדיקה הזאת לא נערכה אף פעם.
<עודד פלר: עוד דבר אחד, אדוני אמר שבעצם התכלית היא שיהיה אינסנטיב לאנשים לצאת, ואמר שי סומך שעידוד יציאה מהארץ זו התכלית, צריך לזכור שבין החקיקה ב-2014 לדיון היום היה עוד פסק-דין בדרך על חלק אחר בחוק הזה שעסק במתקן חולות, ושם היה דיון ארוך בשאלה של האם התכלית של עידוד יציאה מהארץ היא תכלית לגיטימית או לא, וחד-משמעית היא לא, היא אסורה.
<עודד פלר: אמר פה חבר הכנסת חזן שמי שלא זכאי להיות כאן צריך ללכת, אבל יאמר פה לידי – טוב היה פה קודם לידי יוסי אדלשטיין ממשרד הפנים – כל האנשים שנמצאים פה לא נמצאים בצורה לא לגלית, הם כולם מחזיקים ויזות של משרד הפנים.
אורן אסף חזן: או, נו, באמת.
<עודד פלר: כולם, עד האחרון שבהם נמצאים פה ברישיון.
אורן אסף חזן: אתה יודע טוב ממני שזה לא נכון.
<עודד פלר: לא, אני יודע - - -
אורן אסף חזן: ואתה גם יודע טוב ממני שמרבית אלה שקיבלו ויזות קיבלו את זה בדרך של רמייה ושל - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת חזן, אבל זה לא - - -
אורן אסף חזן: לא, בלי קשר.
אורן אסף חזן: צריך לשים את הדברים - - -
דוד אמסלם: אורן, אורן, זה לא הנושא כרגע.
אורן אסף חזן: אתה רוצה שאני אגיד לך משהו, לו הייתם באמת מטפלים באמת באלה שזכאים אז אולי לאף אחד מאתנו לא הייתה בעיה.
<עודד פלר: אדוני, אנשים נמצאים כאן בצורה חוקית משום שמדינת ישראל החליטה לא להרחיק אותם.
<עודד פלר: לו הייתה רוצה, הרי אין בעיה, אין קושי מעשי.
דוד אמסלם: אבל אתה הולך לקצוות.
<עודד פלר: אני אומר, אדוני, אין בעיה מעשית להרחיק אותם.
דוד אמסלם: עזוב, תשמע, אבל מצד שני מדינת ישראל נתנה להם אשרה שהייה זמנית.
דוד אמסלם: אם היא הייתה חושבת שהם פליטים כמו שאתה מגדיר היא הייתה נותנת להם, יש מעמד לפליטים.
דוד אמסלם: עד שמעמדם יוברר אל תיקח את זה לקצה.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע נמצאים במצב ביניים כזה, שהמדינה לא הגדירה אותם כפליטים, והיא עדיין לא שולחת אותם הביתה כמו שאתה אומר, ובדרך אנחנו מנסים לייצר להם אינסנטיב ללכת לבד.
דוד אמסלם: וזה חלק מהעניין.
יעל כהן-פארן: אדוני, אז תחריג מהחוק את אלה שהגישו בקשת מקלט.
<עודד פלר: אבל, אדוני, גם כשדוחים בקשות מקלט?
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע, אני רק אומר באופן בסיסי.
<עודד פלר: אדוני, גם כשמשרד הפנים דוחה בקשת מקלט השורה התחתונה של ההחלטה היא שחרף דחיית בקשת המקלט אתה לא נדרש לצאת, אתה לא נדרש ללכת מפה, משום שמדינת ישראל לא מגרשת את האנשים האלה, כי מעבר לפליטות יש עוד הגנות בין-לאומיות שמדינת ישראל מחויבת להן.
<עודד פלר: וזה לא אני מחויב להן, זה מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אבל כפוף למה שאתה אומר.
<עודד פלר: ולכן, להגיד לבן-אדם: אנחנו לא נגיד לך לצאת כי אסור לנו, ויחד עם זה נחוקק חוקים שיעודדו אותך לצאת זה אותו דבר.
<עודד פלר: כי זה לעבור על אותו איסור בדרך אחרת.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא רואה את זה כמוך, בכלל לא.
<עודד פלר: זו המשמעות של זה.
דוד אמסלם: בכלל לא.
דוד אמסלם: אני חושב שיש הבדל בין זה שאתה מוציא אותו, שולח אותו במה שנקרא באופן פוזיטיבי, מרים אותו שם אותו על המטוס, לבין זה שאתה מייצר לו תנאים כדי שהוא ילך לבד.
<עודד פלר: אז, אדוני, אני רק אומר, והייעוץ המשפטי של הוועדה - - -
דוד אמסלם: אל תיקח את זה לשם ישר, עוד מעט תיתן להם גם שי לחג מהמדינה שיישארו פה גם, הכול בסדר.
<עודד פלר: הדבר זה נדון בפסיקת בית-המשפט, הייעוץ המשפטי של הוועדה ודאי יוכל לדבר על הדברים האלה.
אורן אסף חזן: מספרים לי שהם מקבלים שי לחג.
<עודד פלר: הם נדונו בהרחבה, המדינה טענה בקשר אליהם, בית-משפט פסק מה שפסק, וכדאי שהוועדה תדע מה הדין אומר.
דוד אמסלם: תראה, אני חושב שהנושא היחידי שעומד כאן ואין לי תשובה, אבל אני מקיש אותו, כמו שאמרתי, מעולם הקשישים, זה שכל עוד הוא נמצא כאן, הפליט או לא חשוב, זה בן-אדם, אז צריכה להיות לו איזושהי מחיה מינימלית שהוא לא ימות מרעב.
דוד אמסלם: אבל לזה אני משאיר את המדינה שהיא תהיה, אני לא יודע, אין לי את הכלים כרגע, ואני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: רק עשיתי הקשה מהעולם של אימא שלי, אישה מבוגרת שמקבלת מהמדינה 2,900 שקל ומזה היא צריכה לחיות.
דוד אמסלם: אז אם אימא שלי יכולה לחיות מזה, אז יכול להיות שגם הוא.
דוד אמסלם: ואם הוא לא יכול לחיות אז גם אימא שלי לא יכולה לחיות מזה.
<עודד פלר: היא לא יכולה.
דוד אמסלם: אז בואו תעתרו נגד זכויות הקיום של כל הקשישים, אבל אתם באים דווקא רק לדיון של הפליטים כולכם באים לפה.
יעל גרמן: אבל כדי לתת לאימא שלך המדינה צריכה לתת את זה.
תמר זנדברג: אתם אלה שמקצצים קצבאות, אנחנו אלה שמציעים להעלות אותם.
דוד אמסלם: עזבי אתם, עזבי אתם אנחנו.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע - - -
תמר זנדברג: מי הביא את החוק הזה?
תמר זנדברג: מי הביא שתהיה עליית קצבת זקנה לגובה של שכר מינימום כמו שאישרנו?
אורן אסף חזן: זה לא מה שהוא אמר, הוא לא דיבר על זה.
דוד אמסלם: שנייה, אני אומר כזה דבר, כל הארגונים האלה בסופו של דבר עותרים לבג"ץ וכו', לא ראיתי שמישהו עתר לבג"ץ, את למשל, נגד קצבת הזקנה, תעתרי לבג"ץ.
דוד אמסלם: אולי אנחנו לא בסדר.
<סוזי כהן: על הזכויות שלנו, דוד.
דוד אמסלם: אתם לא עושים את זה.
תמר זנדברג: אנחנו כן עושים את זה.
תמר זנדברג: אתם מסיתים נגד בג"ץ.
דוד אמסלם: מתי הייתה עתירה כזאת.
אורן אסף חזן: תמר, יש פה - - -
תמר זנדברג: אתה יכול להסית גם נגדנו וגם נגד בג"ץ.
אורן אסף חזן: הוא לא מסית.
אורן אסף חזן: הוא שם לך את האמת בפרצוף.
אורן אסף חזן: זה להסית?
תמר זנדברג: העובדה היא שיש עתירות כאלה.
תמר זנדברג: הן עתירות של הארגונים ושל האופוזיציה נגד החוקים שלכם.
יעל גרמן: תמר, יש - - -
תמר זנדברג: אתם מקצצים גם לקשישים וגם לוקחים את מטה לחמם האחרון של הפליטים - - -
דוד אמסלם: תמר, אנחנו בעד לתת לכולם הכול.
תמר זנדברג: את זה אתם עושים.
דוד אמסלם: אנחנו בעד לתת לכולם מיליון דולר, בסדר?
אורן אסף חזן: רק היושב-ראש, מילה, זה יותר צורם שהם לא זועקים את הזעקה של אנשי דרום תל-אביב - - -
דוד אמסלם: תן לו לסיים, אני אעבור אליך.
דוד אמסלם: עזוב, זה גם, הם בעדם.
<סוזי כהן: לא מדברים על הזכויות של תושבי דרום תל-אביב.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להזכיר לכם שאתם הצעתם את הצעת החוק, אל - - -
אורן אסף חזן: אף אחד לא מאמין לכם, אתם.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה שתסיים, בבקשה.
יעל כהן-פארן: - - - עליה, אדוני.
דוד אמסלם: חברת הכנסת פראן, מספיק, יאללה, אני רוצה להתקדם.
<עודד פלר: לשאלת היושב-ראש, כשעתרנו לבג"ץ עם קביעת סטנדרט של מינימום קיום בכבוד, ובג"ץ נתן צו שהמדינה צריכה לנמק את זה אז התכנסה פה מליאת הכנסת ואיימה על בג"ץ שאוי לו אם יתערב בנושא הזה.
<עודד פלר: אני רק אומר שהדברים האלה קורים והכנסת מגיבה אחרת, אז צריך גם את זה לזכור.
<עודד פלר: בפירוש עותרים, ועותרים שוב ושוב ושוב בעניינים חברתיים שנוגעים לכל אזרחי ישראל.
<עודד פלר: אדוני, לפני שאני נכנס לזה, אני מאוד אשמח, יושבת פה מבקשת מקלט, הם לא נשמעים בדרך כלל בדיון הזה, להם אין קול פוליטי, סאלם, ואני מאוד מאוד אשמח אם אדוני יאפשר לה להגיד כמה מילים.
<סאלם וולדה: (אומרת דברים באנגלית, להלן התרגום החופשי:) שלום, שמי הוא סאלם ואדבר באנגלית.
אורן אסף חזן: סאלם, במקרה קוראים לה סאלם.
אורן אסף חזן: אמין גם, מאוד אמין.
<סאלם וולדה: הגעתי לישראל עם משפחתי לפני כשש שנים ואנו מתגוררים בתל-אביב.
<סאלם וולדה: אני לא יודעת מה יקרה אם תנכו חלק גדול מהשכר שלנו, אין לי שום מושג.
<סאלם וולדה: אבל, כולכם רואים אותנו בכל מקום, מנקים את הרחובות של ישראל, שוטפים כלים במסעדות, מנקים עבורכם את חדרי השירותים, אנו עושים את העבודות שנמצאות ברף הכי תחתון עם שכר מאוד נמוך אבל אנו עושים זאת כי אנו מנסים לשרוד.
<סאלם וולדה: אני יודעת שהחוק הזה יהפוך את החיים שלנו לאומללים, כי הממשלה רוצה שנעזוב את הארץ.
אורן אסף חזן: מאיפה את?
<סאלם וולדה: אריתריאה.
אורן אסף חזן: אה, אריתריאה.
<סאלם וולדה: עזבתי את אריתריאה, מאחר והחיים עבורי היו מאוד מסוכנים שם.
<סאלם וולדה: כפרוטסטנטית, אני לא יכולה לחזור לשם, אני גם לא יכולה ללכת לאוגנדה או רואנדה, אני יודעת ושמעתי מה קרה שם לאנשים, אני לעולם לא אוכל ללכת לשם עם הילדים הקטנים שלי, עדיף לי לישון ברחובות של ישראל.
<סאלם וולדה: איפה שאני נמצאת, יש הרבה אנשים עניים, בין היתר אמהות חד הוריות, אנשים חולים ונכים, שעובדים אולי פעמיים או שלוש בשבוע, ומקבים 2,000 ₪ לחודש, מה יקרה עם האנשים האלה?
<סאלם וולדה: אנו נזרק לרחוב.
<סאלם וולדה: אני מתחננת בפניכם, בשם אלוקים, אל תהרסו לנו את החיים.
אורן אסף חזן: אל תשתמשי בשם השם.
<סאלם וולדה: אני מאמינה באלוהים.
אורן אסף חזן: די, חלאס, מה אתם כולכם?
אורן אסף חזן: אי-אי-אי-אי-אי, אתם יודעים מה קורה במציאות?
אורן אסף חזן: מה אתם משחקים - - -
אורן אסף חזן: אתם לא רואים טלוויזיה?
אורן אסף חזן: ישבו כתבו לה תסריט שכולכם - - -
דוד אמסלם: אורן, אורן, כל פעם אתה אומר סליחה ומפריע.
אורן אסף חזן: לא, לא כל פעם.
אורן אסף חזן: לא כל פעם.
דוד אמסלם: אז כל פעם.
דוד אמסלם: אז כל פעמיים.
אורן אסף חזן: כל שלוש.
אורן אסף חזן: כואב לי.
דוד אמסלם: תפסיק.
<<סאלם וולדה: > (אומרת דברים בשפה האנגלית, להלן התרגום החופשי:) אני רואה עכשיו.
<<סאלם וולדה: אני מתחננת בפניכם, בשם אלוקים, אל תהרסו לנו את החיים.
אורן אסף חזן: בסדר, בסדר.
<אורית מרום: מילה אחרונה.
דוד אמסלם: לא, נגמר.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור להקראה, בבקשה.
<סוזי כהן: - - -
אורן אסף חזן: לי אין אלוקים.
אורן אסף חזן: אני לפחות לא משתמש בשם שמו לשווא.
<גלעד קרן: אני מקריא מתוך הנוסח שמופיע בפניכם שכותרתו:
<גלעד קרן: נוסח מוצע לדיון 16 בנובמבר.
<גלעד קרן: יש בנוסח כמה הערות שלנו כייעוץ המשפטי שסוכמו למעשה עם נציגי משרדי הממשלה, לכן אני מקריא את הנוסח המוצע, כולל התיקונים שהצענו.
דוד אמסלם: יש לי הערה.
יעל כהן-פארן: יש פה עוד סעיף.
דוד אמסלם: לא הקראת את (3)?
<שושנה שטראוס: גלעד, יש עוד סעיף.
<גלעד קרן: (3) בסעיף 20(ד), במקום הרישה עד המילים "בניגוד להוראות סעיף 10ב" יבוא "מי שהתקשר עם קבלן כוח אדם שאין לו רישיון או היתר מיוחד, לפי העניין, בניגוד להוראות סעיף 10ב, או מי שהתקשר עם קבלן שירות שאין לו רישיון, בניגוד להוראות הסעיף האמור", ובמקום "מקבלן כוח אדם שאין לו רישיון או שירות" יבוא "מקבלן כוח אדם שאין לו רישיון או היתר מיוחד, לפי העניין, או קיבל שירות".
זוהיר בהלול: נצביע על הסתייגויות?
דוד אמסלם: כן, נצביע גם על ההסתייגויות.
<עובד חוגי: אני רוצה להגיד רק משהו.
דוד אמסלם: עובד, בגלל שבאמת דיברת - - -
<עובד חוגי: אני מתנצל קודם כול שניבלתי את הפה, אבל אני רוצה להגיד לך משהו.
<עובד חוגי: אני כבר כמה שנים בנושא הזה, אני מבקש סליחה אם ניבלתי את הפה.
<עובד חוגי: אבל אני אגיד לך משהו, לא יכול להיות שאני כבר שש-שבע, אנחנו תושבי דרום תל-אביב שומעים שמבינים אותנו, אבל בוא נדאג להם.
<עובד חוגי: שמעתי את כל הדיון הזה עכשיו - - -
דוד אמסלם: עובד, אתה פותח את זה עוד פעם.
דוד אמסלם: תן לו כוס מים.
דוד אמסלם: אני מקבל את ההתנצלות שלך, רק אל תשכח לקחת את העט שזרקת, מהשוונג הוא הגיע למרכז כאן.
יעל גרמן: אני מבקשת רשות דיבור.
דוד אמסלם: אני כבר לא ברשות הדיבור.
יעל גרמן: לא פה, בכנסת.
דוד אמסלם: אני רק מבקש להכניס הסתייגות שלי בעניין לגבי סעיף 1יא1, "על אף האמור בסעיף קטן (א) שר האוצר באישור הוועדה רשאי לקבוע, בדרך כלל או לסוגי עבודה או ענפים מסוימים.
דוד אמסלם: 1.
דוד אמסלם: כי חלק המעסיק יעמוד על סכום שונה מ-165 ולא פחות מ-12.5% - - -
<גלעד קרן: זה יכול להיות גם יותר?
דוד אמסלם: שונה מ-16%.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה יכול להיות יותר או - - -
<אורי שיינין: בפועל.
<גלעד קרן: מה זה בפועל?
דוד אמסלם: רציתי שזאת תהיה התקרה.
דוד אמסלם: זאת אומרת שיכול להפחית.
דוד אמסלם: עד 12.25% משכר העבודה של המסתנן - - - הקבועים בצווי הרחבה הגבוהים מביניהם.
דוד אמסלם: כי חלק העובד יעמוד על סכום נמוך מ-20% ולא יפחת מ-16.25%.
<גלעד קרן: אז אתה מציע שיהיה מנגנון?
דוד אמסלם: ששר האוצר באישור ועדת הפנים יוכל להפחית לגבי שניהם, ודווקא לא להעלות.
יעל כהן-פארן: אפשר להציע הסתייגות נוספת?
יעל כהן-פארן: אני פשוט לא ידעתי מה היה המועד להגיש אותן בכתב.
דוד אמסלם: בואי תגידי אותה עכשיו כדי שנצביע.
יעל כהן-פארן: אני לא יודעת איך לנסח אותה, אבל אני אגיד מה המהות שלה.
יעל כהן-פארן: אני מבקשת להחריג מסעיף 1 את "מי שהגיש בקשה למקלט".
דוד אמסלם: כבר אמר את זה זוהיר.
דוד אמסלם: נעבור להצבעות, ברשותכם.
דוד אמסלם: נצביע קודם כול על ההסתייגויות.
דוד אמסלם: שושנה.
<שושנה שטראוס: רציתי רק להעיר איפה שכתוב בפסקה 8, שבדרך שיורה שר הפנים, הכוונה היא בהוראות שיוציא לו או בתקנות, צריך לנסח את זה כפי שזה.
<שושנה שטראוס: הכוונה לא לתקנות בחקיקה.
דוד אמסלם: תגיד את ההסתייגויות לפני שנצביע עליהן.
<גלעד קרן: יש הסתייגות אחת של המחנה הציוני שהציג חבר הכנסת בהלול, שלמעשה החרגת קטינים ונשים שגילם עולה על 60 או הורה לקטין הסמוך על שולחנו בישראל.
<גלעד קרן: מי שממונה ביקורת הגבולות שוכנע לגביו כי בשל גילו או מצב בריאותו לרבות בריאותו הנפשית שהייתו במרכז השהייה עלולה לגרום לנזק - - - כאמור ואין דרך אחרת למנוע את הנזק כאמור.
<גלעד קרן: מי שמשטרת ישראל הודיעה לגביו כי יש ראיות לכאורה לכך שנעברה לגביו עבירה לפי סעיפים 375 או 377א(א), או (ב) לחוק העונשין, הכוונה היא להפלגה בתנאי עבדות.
דוד אמסלם: מה עמדתם לגבי ההסתייגות הזו?
<אורי שיינין: בשונה מהחקיקה שהייתה בנוגע ל"חולות" שיש הגיון בטיעונים, פה לדעתי להפך.
<אורי שיינין: דווקא האוכלוסיות האלה זקוקות יותר מכל לנושא הזה של תוכנית חיסכון, במיוחד גם אם הם יישארו, ובטח אם הם יצאו.
<אורי שיינין: דווקא אלה שיש להם ילדים או נשים שאין להן שום דבר או מבוגרים או כאלה עם ילדים, דווקא להם לא ניתן את תוכנית החיסכון?
<אורי שיינין: בעיני זה לא סביר.
זוהיר בהלול: אבל עד שיגיעו למימוש החיסכון הם ימותו.
<ברית יעקובי: שפשוט ימלאו את הגינות הציבוריות.
דוד אמסלם: בקיצור, אתם לא מקבלים.
דוד אמסלם: מבחינתכם לא.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני רוצה להביא את זה להצבעה.
אורן אסף חזן: אני יכול להצביע?
אורן אסף חזן: יש פה מישהו?
אורן אסף חזן: אני ממלא-מקום.
אורן אסף חזן: שלא אצביע אובר.
דוד אמסלם: תצביע.
דוד אמסלם: הצבעת?
נחמן שי: לא, אני לא יכול, יש לנו שני צירים.
דוד אמסלם: אם הוא לא היה היית מצביע?
דוד אמסלם: יפה, אז למה יש לך בעיה עם אורן חזן?
דוד אמסלם: מה התוצאה?
דוד אמסלם: 8 – נגד, 4 – בעד.
<גלעד קרן: ההסתייגות של יעל כהן-פראן.
דוד אמסלם: ההסתייגות של חברת הכנסת יעל כהן-פארן שמחריגה מבקשי מקלט.
יעל כהן-פארן: מי שהגיש בקשה.
דוד אמסלם: אני מניח שכולם הגישו בקשה.
יעל כהן-פארן: מה עמדתכם בעניין?
יעל כהן-פארן: לפני שאני מצביע.
<שי סומך: מרוקן את ה - - -
דוד אמסלם: מרוקן את העניין.
אורן אסף חזן: מרוקן את החוק, את התוכן.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת פארן?
דוד אמסלם: 4 – נגד, 8 – נגד.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להביא את ההסתייגות שלי.
דוד אמסלם: ההסתייגות שלי בעצם נותנת לשר האוצר את הסמכות באישור הוועדה דווקא להוריד את האחוז, מה שהקראתי באישור הוועדה.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות שלי?
נחמן שי: להוריד את הסכום?
דוד אמסלם: כן, להוריד את הסכום.
דוד אמסלם: אני מניח שאתה נגד להוריד את הסכום.
נחמן שי: אתה משאיר את זה לשיקול דעתו?
דוד אמסלם: באישור הוועדה עד גבול.
דוד אמסלם: יש גבול.
דוד אמסלם: בעד – 10
דוד אמסלם: אז ההסתייגות התקבלה.
דוד אמסלם: עכשיו אני בעצם מביא את כל החוק כולל ההסתייגויות כפי שהוקראו.
דוד אמסלם: סמוטריץ?
בצלאל סמוטריץ': אני תמיד בעד.
דוד אמסלם: היום בנהיגה היית מקבל דוח על זה.
דוד אמסלם: היום קראתי בעיתון, זה אפילו היה קלון.
דוד אמסלם: נמנעים – אין <הצעת חוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה) (תיקון), התשע"ו–2016, אושרה.
דוד אמסלם: 8 – בעד, 4 – נגד.
דוד אמסלם: אז אנחנו קובעים שהחוק עבר.
בצלאל סמוטריץ': תראה איך אני ערני, דוד.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ו-2016, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<תומר רוזנר: אני אציג בקצרה ואחר כך אתן לנציגי הממשלה.
<תומר רוזנר: חוק האזרחות משנת 1952 כלל במקורו עילה רחבה מאוד לשר הפנים לבטל אזרחות של אזרח ישראלי מבלי שניתן לכך פירוט בגוף החוק.
<תומר רוזנר: מה שנקרא, תפסת מרובה לא תפסת.
<תומר רוזנר: מרוב רוחב הסמכות, התקשו להפעיל את החוק ואכן בחמישים שנותיה הראשונות של המדינה או יותר אפילו, לא נשללו בכלל או נשללו מעט מאוד אזרחויות של אזרחים ישראלים.
<תומר רוזנר: בשנת 2008 תוקן החוק בעקבות יוזמה של חבר הכנסת גלעד ארדן, בתמיכת הממשלה דאז, ונוספו הוראות מפורטות שמאפשרות שלילת אזרחות בהליך שהוגדר בחוק.
<תומר רוזנר: נקבעו העילות המאפשרות שלילת אזרחות שהן בעצם אם האזרחות הושגה באמצעות מידע כוזב או "במרמה" או אם האזרח עשה מעשה שיש בו הפרת אמונים למדינת ישראל, ומוגדר מה זה מעשה של הפרת אמונים למדינת ישראל.
<תומר רוזנר: במקרים האלה יכול שר הפנים בהליך שנקבע בחוק, באמצעות פנייה לבית המשפט, באישור היועץ המשפטי לממשלה, לאחר ייעוץ של ועדה מייעצת, לשלול את האזרחות.
<תומר רוזנר: ההליך שנקבע הוא הליך יחסית מורכב וזאת מתוך ההבנה שאזרחות היא דבר יסודי ושלילתה היא דבר שהוא אירוע משמעותי אבל צריך לאפשר אותו במקרים המתאימים.