GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלמה דולברג: גזר – אתה צודק, מנתבים למדיניות הרחבה.
<שלמה דולברג: יש מקומות שהרגולציה חוסמת התארגנות קטנה יותר, ללא קשר - - -
: בחוק הזה היא חוסמת?
: כאן לא.
: במקום אחר, בוא נדבר שם.
דוד אמסלם: אמרנו מראש, סיכמנו, שההתחברות היא וולונטרית והממשלה בהחלט יכולה לתת אינסנטיב כלכלי לכל מי שהיא רוצה, כדי לעודד.
דוד אמסלם: אני מאמין באמונה שלמה שאם המדינה תעשה מוצר משלים לעניין והיא תתחיל לארגן, היא תיכנס פנימה, לא מלמעלה, היא תיכנס לפרטים ואתכם ביחד תעשה תכנון ארצי, תשב עם הערים המרכזיות, תחזק אותן שהן יהיו הפיבוט, אז לאט לאט הקטנות ייכנסו וכך יהיה האירוע.
<שלמה דולברג: ובינתיים שלא יעצרו לנו את ההתארגנויות.
<ציון נקאש: אנחנו מבקשים הצהרה לפרוטוקול.
<תומר רוזנר: על איזה התארגנויות אתם מדברים?
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, בגלל שבחוק – מה שלא כתוב, אז מותר.
<מירה סלומון: דווקא יש הסבר למה שכתוב בחוק.
דוד אמסלם: בחוק, מה שלא כתוב – אנחנו גם לא כותבים שם שמותר לחלק לעובדים ארוחת צהרים.
דוד אמסלם: זה לא כתוב.
דוד אמסלם: מה שלא כתוב שאסור – מותר.
<מירה סלומון: דווקא את הנושא שאנחנו דיברנו עליו המחוקק כן הסדיר במידה, כשהוא כתב בפסקה – שעכשיו היה אמור לקרוא דודי קופל – שרישיונות לשירותי הולכה וטיפול לספקי שירותי ביוב יינתנו לפי עקרונות אחידים.
<מירה סלומון: כלומר, במקום רישיונות שירותי הולכה והטיפול, יינתנו לפי אותם הכללים, בין אם מדובר בחברת ביוב ובין אם מדובר בספק שירותי הולכה וטיפול.
: נו, מצוין.
<מירה סלומון: זאת אומרת, דווקא רציתי להסביר שהמדינה בעניין הזה נתנה מענה.
<מירה סלומון: דבר נוסף שרציתי להציף לפרוטוקול, וזה סוגר את הנקודה הזאת – מה שכן היה חשוב להבהיר בעקבות הדיון שנפתח כאן, זה ההסכמה שלנו עם המדינה שהחלטת הממשלה שמדברת על תמיכות אך ורק בחברות ביוב תתוקן כך שזה ייעשה ביחס לספקי - - -
<ציון נקאש: לשותפויות מצומצמות יותר ככל שהן משרתות את מטרת החוק.
<שירה ברגמן: אני אחדד.
<שירה ברגמן: כיום אנחנו תומכים בתאגידים זכאים.
<שירה ברגמן: זה המקום שבו אנחנו תומכים בביוב.
<שירה ברגמן: לכן מה ששוחחנו בינינו הוא שאם תאגידים זכאים רוצים להקים שותפות מצומצמת יותר, שלא בדרך החקיקה הזאת - - -
<אודי אדירי: או לא להקים בכלל.
<שירה ברגמן: אם הם רוצים להקים שותפות מצומצמת יותר, אנחנו לא נמנע מהם את הסיוע שאנחנו נותנים במסגרת של הזכאות.
<ציון נקאש: ולצורך כך צריך לתקן את ההחלטת הממשלה.
<מירה סלומון: הנה, זה הוצהר לפרוטוקול.
<מירה סלומון: זה מה שרצינו.
אכרם חסון: לא כל התאגידים זכאים?
<שירה ברגמן: לפי מדדים סוציו-אקונומיים ודברים דומים כאלה יש שזכאים לתמיכה ממשלתית על-פי נהלים שנקבעו.
דוד אמסלם: בבקשה, דוד, תמשיך.
<תומר רוזנר: פה יש בינינו מחלוקת, מחלוקת לא גדולה.
<תומר רוזנר: זה לא דרמטי.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין משהו, משהו בהבנת הנקרא.
דוד אמסלם: זה חוק חדש, נכון?
<תומר רוזנר: זה ישתלב בחוק קיים.
דוד אמסלם: אה, אתה מפנה כאן לחוק הקיים.
דוד אמסלם: חשבתי שביטלת את 18 ובכלל עוד לא הגענו אליו.
<תומר רוזנר: זו מחלוקת קטנה, אני חייב לומר, אבל אני חושב שלבקשת הממשלה בעניין הזה אין הצדקה.
<תומר רוזנר: סעיף 18 לחוק קובע שרישיונות שניתנו לכל מי שמקבל רישיונות לפי החוק הזה, יהיו ניתנים לעיון במשרדי אותם גופים בשעות העבודה המקובלות וכו'.
<תומר רוזנר: התכלית שהממשלה מציעה זה פרסום באינטרנט.
<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שזה לא מספיק.
<תומר רוזנר: עדיין ל-40% מהאוכלוסיה אין אינטרנט בצורה סבירה.
<תומר רוזנר: בכל הרגולציות האחרות שאני מכיר אפשר לעיין ברישיונות במשרדים והאינטרנט אינו תחליף.
<תומר רוזנר: אני חושב שאין מקום להיענות לבקשה הזאת.
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את זה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה לא במהות ולכן אפשר להתקדם.
דוד אמסלם: מה שאומר תומר נכון, תורידו את זה.
דוד אמסלם: האמת היא שנפקא מינא להלכה אני לא רואה פה הרבה.
דוד אמסלם: באמת, יש קבלן רציני, מה שאתם לא רוצים, לא עובד באינטרנט.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנשים מבוגרים יותר פחות מחוברים.
דוד אמסלם: אימא שלי לא יודעת להשתמש באינטרנט.
דוד אמסלם: אז הוא יגיד: חבר'ה, אני בא אליכם, תראו לי.
<ניר וילנר: זו לא השאלה פה.
<ניר וילנר: קודם כל, הרחבנו את הפרסומים באינטרנט כדי שהכל יהיה נגיש באתר הרשות לכל אחד.
<ניר וילנר: בדוגמה הזאת, השאלה היא אם מישהו צריך לקחת אוטובוס ולהגיע למסגר או לקחת אוטובוס לספרייה העירונית הקרובה למקום מגוריו ולהסתכל שם באינטרנט על מה שמפורסם.
<ניר וילנר: למה להגיע עד לרחוב המסגר או עד ירושלים כדי להסתכל באתר החברה?
דוד אמסלם: אני מבין שרצית לעשות טוב, אבל אם האדם יודע לנסוע עם האוטובוס לספרייה – שייסע.
דוד אמסלם: ואם הוא רוצה ללכת ברגל – שילך ברגל.
דוד אמסלם: באחד העיתונים השבת ראיתי מודעה של מכרז ממשלתי לאיזושהי משרה ובה כתוב: רק באופן מקוון.
דוד אמסלם: יש אנשים שלא יודעים, גאונים.
דוד אמסלם: הוא יודע לקחת טפסים, למלא.
: לקחת למשרה כזאת אחד שלא יודע להשתמש באינטרנט – אצלי הוא היה נופל בתנאי הסף.
דוד אמסלם: לא, שלא תתבלבל.
דוד אמסלם: יש אנשים שאני מכיר במדינת ישראל שיודעים לנהל שלושת-רבעי מדינה ולא מבינים בעסק הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מתעסק בטופסולוגיה, בחיים שלי לא התעסקתי.
דוד אמסלם: כשרציתי למלא טופס, תמיד אמרתי למזכירה שלי שתוציא לי.
דוד אמסלם: אם תשלח אותי לשם היום, אני לא כל כך מצוי בזה.
: אוקיי, תלוי.
: אם זו משרה שהיא לא – אם אלה שרברבים בשירות המדינה, אני מבין.
דוד אמסלם: זה לא קשור, גם משרות בכירות.
: מנהל אגף שלא יודע לעבוד על מחשב, הוא לא יכול להיות מנהל אגף.
דוד אמסלם: אל תגיד לי מה הוא יכול או לא.
דוד אמסלם: הייתי מנהל אגף במשך הרבה מאוד שנים ואני אומר לך שהיום, בדור שלי, זה לא כך.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני הייתי מנהל אגף, לא היה לנו אינטרנט.
דוד אמסלם: אחרי כן, כשהתחלנו לקבל את האאוטלוק זה היה מתקדם.
דוד אמסלם: הבן שלי, זה העולם שלו, אבל אני לא גדלתי כך.
דוד אמסלם: רוב המנהלים בגיל שלי – אז יש להם גם מזכירה שמוציאה להם, הם לא יודעים לבד.
דוד אמסלם: למה זה נראה לך - - -
<ארנון גלעדי: צריך שיהיה גם וגם.
<יעל דקל שפריר: הגישה של משרד המשפטים היא לכיוון הפרסום באינטרנט.
<יעל דקל שפריר: אנחנו כמובן מבינים את הערת הייעוץ המשפטי של הוועדה, אבל אם נוכל רק לבדוק את זה, אולי להציע – עד הדיון היום בחמש - איזושהי חלופה שתניח את דעתכם.
דוד אמסלם: זה תמיד נכון בכל נושא.
<יעל דקל שפריר: אז אנחנו נבדוק את זה, ואם יהיה לנו משהו – אנחנו נביא.
דוד אמסלם: תבדקו.
דוד אמסלם: עד עכשיו קראנו סעיפים הרבה יותר מהותיים, זה נראה לי הכי זניח עד עכשיו.
<דודי קופל: מדובר על קביעת כללים לעניין שיעבוד ועיקול של נכסים.
דוד אמסלם: יש דבר כזה, בית דין למים?
<תומר רוזנר: זה בית המשפט המחוזי בחיפה בהרכב מיוחד.
דוד אמסלם: מה, שופטים ששותים מים?
<תומר רוזנר: שופטים שמתמחים במים ובתפיסת אוניות.
דוד אמסלם: למה שמו את זה דווקא בחיפה?
<תומר רוזנר: כי חיפה היתה מעצמת נמל.
דוד אמסלם: הבנתי, פעם היו שם רק אוניות.
<ציון נקאש: ככל שאני מבין את הסעיף, הכוונה היא שהסעיף הזה יכול להרחיב את הסמכויות של רשות המים להפקיע רישיונות לצורך התנהלות נאותה.
<ציון נקאש: כלומר, אם תאגיד מסוים, לאו דווקא בתחום חברות הביוב, איננו מתנהל בצורה נאותה – סימן שאלה לגבי מה ההגדרה של התנהלות נאותה – האם זה מצד העניין התיקון - - -
דוד אמסלם: נקאש, אני לא מקבל את ההערה באופן בסיסי.
דוד אמסלם: יש דברים שעוברים כחוט השני בכל מיני התקשרויות.
דוד אמסלם: יש מה שנקרא ספרים, איתנות פיננסית, התנהלות נאותה.
<תומר רוזנר: ניהול תקין, מה שנקרא.
דוד אמסלם: ניהול תקין.
דוד אמסלם: אנחנו לא מתכוונים לתת אופציה למישהו להתחבר - - -
<ציון נקאש: אפשר לחדד את ההגדרה של התנהלות נאותה?
<תומר רוזנר: זה יהיה בכללים, זה בדיוק העניין.
דוד אמסלם: יש פה התנהלות נאותה וזה דבר שמקובל בנושא החשבונאי ואני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: אני לא בא עכשיו לתקן את כל ההגדרות במדינת ישראל.
<תומר רוזנר: זו בדיוק המשמעות, שהמועצה צריכה לקבוע כללים מפורטים לגבי הדברים האלה.
<תומר רוזנר: כלומר, יהיה פירוט.
דוד אמסלם: חבר'ה, היום לא המצאנו את ההתנהלות הנאותה.
דוד אמסלם: "התנהלות נאותה" זה מונח חשבונאי.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה, אחרת נתחיל עכשיו לעבור על כל ספרי החוקים ונתחיל לשנות כל הגדרה.
<ציון נקאש: השאלה היא האם כל התנאים האלה יבחנו דרכם את חברת-הבת שהוקמה לצורך העניין ?
דוד אמסלם: יש לי שאלה נוספת.
דוד אמסלם: מה הכוונה "לקבל פטור מהצורך לקבלת רישיון"?
דוד אמסלם: שייתן לו גם רישיון.
דוד אמסלם: מה אכפת לו? הרי הוא מחלק את הרישיונות.
דוד אמסלם: נניח שאני עכשיו משרד הרישוי.
דוד אמסלם: יש שתי אופציות: או שאני נותן למי שאני חושב רישיון, ונניח שבא עכשיו מישהו שיש לו איזה, לא משנה מה, אז אני נותן לו גם רישיון.
<תומר רוזנר: גם ברישוי של רכב יש לך, ואם בא רכב חשמלי – אתה לא נותן רישיון.
<תומר רוזנר: אתה מחליט מה אתה נותן.
דוד אמסלם: הרי הרעיון הוא שהעסק הזה דורש רישוי.
דוד אמסלם: אז אם אנחנו נותנים רישיון לכולם, מה הסיפור, למה אתה פועל פה ב"שב ואל תעשה"?
דוד אמסלם: למה לא ניסחת את זה ואמרת: ייתן לו רישיון?
דוד אמסלם: לא הבנתי את הסעיף.
דוד אמסלם: הרי אני מחלק את הרישיונות לפי שיקול דעתי.
<שירה ברגמן: אתה אכן מחלק לפי שיקול דעתך, אבל אם אין את הסעיף הזה, אתה מחויב לתת לכל אחד ואחד רישיון.
דוד אמסלם: ייתן לו רישיון.
דוד אמסלם: מה המשמעות בלתת רישיון?
דוד אמסלם: יש לזה משמעויות אחרות?
<שירה ברגמן: הרעיון היה לייצר הקלה רגולטורית.
<שירה ברגמן: לדוגמה, אם הגופים מאוד מאוד קטנים, והחלטנו שאנחנו לא רוצים לייצר מעמסה רגולטורית על קו אחד, רצינו לתת אפשרות לרשות המים לבחור לא לתת.
דוד אמסלם: מבחינתי רישיון זה סדר, זה לא לגבות כסף.
דוד אמסלם: אתה עושה סדר, אתה עושה אחידות.
דוד אמסלם: אתה אומר: אם השפד"ן צריך רישיון – לדעתי הגדולים לא צריכים רישיון, שכן לרוב הם עובדים לפי הכללים.
דוד אמסלם: אני דווקא רוצה לעשות זום על הקטנים, שהם יעבדו לפי הכללים.
דוד אמסלם: פה העסק הוא הפוך.
דוד אמסלם: הרי לא מדובר באיזה מיליון ולא מדובר ברישיון שהוא צריך לחדש אותו כל שבוע.
דוד אמסלם: הרי אנחנו מדברים על רישיון הפעלה.
דוד אמסלם: הוא מקבל רישיון חד-פעמי, ואם אתה רוצה תבדוק.
<ניר וילנר: יש עשרות גופים ומה שאנחנו אומרים - - -
דוד אמסלם: מה זה "עשרות"?
<ניר וילנר: עשרות.
דוד אמסלם: אתה יודע, מינימום רבים זה שניים.
<ניר וילנר: בחישוב שלי זה מעל 100.
<ניר וילנר: רק תאגידים יש 56 ו-55 מועצות אזורית.
<ניר וילנר: אמרנו שמי שקטן מדי או מי שמודיע לנו על מהלך שהוא הולך להיות חברת ביוב, אז חבל להכביד עליו בעוד רישיון נוסף, בעוד מסמכים, בעוד תנאים נוספים.
דוד אמסלם: ניר, אל תסביר לי, תתקדם.
דוד אמסלם: אני מעיר הערות על דברים מיותרים, אבל כנראה שאתם צריכים עובי.
<דודי קופל: כאן יש לנו שני מנגנונים של בירור מחלוקות, אחד בנוגע לתחומי אחריות ואחד בנוגע למעשים שצריך לבצע, סכסוכים בין ספק שירותי הביוב לבין חברת הביוב ביחס לפעילויות מסוימות שחברת הביוב סבורה שספק שירותי הביוב צריך לבצע או להפך.
<תומר רוזנר: אני מברך על ההצעה לתיקון הזה, לדעתי זה תיקון שהוא חשוב לתפעולו התקין של משק המים.
דוד אמסלם: אבל יש לנו בית-משפט לענייני מים, לא.
<תומר רוזנר: יש בית-משפט לענייני מים ויש בית-משפט לעניינים מינהליים.
דוד אמסלם: אז צריך גם בג"ץ לענייני מים.
<תומר רוזנר: המצב הזה לא משביע רצון, בלשון המעטה.
דוד אמסלם: אני לא מבין, הרי יש בית-משפט לענייני מים וביוב.
דוד אמסלם: הקראנו.
<תומר רוזנר: אבל יש לו סמכויות מאוד מאוד מוגבלות.
דוד אמסלם: מה אכפת לכם שהוא ידון בכל הנושאים האלה.
דוד אמסלם: הרי הוא מבין בענייני מים וביוב.
<תומר רוזנר: מה שהצלחנו להבין זה שנעשית איזושהי עבודה בעניין הזה במשרד המשפטים וברשות המים.
<תומר רוזנר: אנחנו סבורים שחשוב שייאמר לפרוטוקול כאן שהמצב הנוכחי איננו משביע רצון, בלשון המעטה, וצריך לזרז את העבודה הזאת ולסיים אותה בהקדם, כי לא יכול להיות שכל החלטה של הממונה בנושא כזה תלך לבג"ץ.
דוד אמסלם: אני חושב שבכלל לא מתפקיד בג"ץ להיכנס לסוגיה של קו כזה או אחר או ביוב כזה או אחר, מה גם שזו לא ההתמחות שלהם.
דוד אמסלם: היות שכבר יש לכם בית-משפט לענייני מים וביוב – קראנו, לא ידעתי שהוא קיים – אז תשאירו שם.
דוד אמסלם: הבנתי שזה בכלל בית-משפט מחוזי.
<שירה ברגמן: אלה סוגיות שהן לא בסמכותנו להכריע.
דוד אמסלם: אני מדבר למשרד המשפטים.
דוד אמסלם: יעל, זו למשל הערה שתשאלי.
<יעל דקל שפריר: כן.
<תומר רוזנר: לגבי (23), בעקבות הערה של השלטון המקומי.
<תומר רוזנר: אם תוכל להסביר שוב את הסעיף הזה של 29א(א1).
<דודי קופל: 29(א1) – זה סעיף שהיום עוסק באפשרות של גוף מסוים לבצע פעילות חיונית, לצורך העניין אפילו שירותי מים בתחום של גוף אחר.
<דודי קופל: כאן, בהסכמה עם השלטון המקומי, רוצים לומר שההסכמה הנדרשת לעניין הזה היא לא רק הסכמה של תאגיד המים והביוב עצמו, אלא גם הסכמה של המועצה - - -
<תומר רוזנר: מדובר בחברת הביוב.
<קריאה: מועצת העיר.
<דודי קופל: הסכמה שקשורה בתאגיד או בחברת הביוב.
<תומר רוזנר: כלומר, זה לא קשור לנושא של השותפויות שהם דיברו עליו קודם.
<שלמה דולברג: זה קשור להשפעת הבעלים.
<שלמה דולברג: העירייה היא עדיין הבעלים, ולא צריך לשכוח את זה.
דוד אמסלם: לא שכחנו, שלמה.
<שלמה דולברג: הם שכחו.
<מירה סלומון: היועץ המשפטי לוועדה חידד את הנושא דווקא בסעיף 30(ב) שהוקרא עכשיו: לא יהיה בכך כדי לשנות את מרחב הביוב שבו מצויה החברה.
<מירה סלומון: אולי זה המקום גם לחדד שמצד שני לא יהיה בכך כדי לגרוע משיתופי פעולה.
<מירה סלומון: זה נכון שהתחושה היא שלא באמת מבהירים את זה עד הסוף.
<רעיה עדני: זה לא קשור.
<דודי קופל: אנחנו מדברים כאן על סעיף שעוסק בשינוי תחומי מועצה מקומית מסוימת בידי משרד הפנים וההשפעה של זה על תחומי תאגידים.
<דודי קופל: אנחנו באים ומבהירים כאן שבעצם שינוי תחום התאגיד - - -
דוד אמסלם: הבנתי, דודי, תמשיך.
<תומר רוזנר: שינוי מוניציפלי לא משנה את מרחב הביוב.
<תומר רוזנר: פה צריך להבהיר לוועדה במה מדובר, כי זה נושא מהותי.
<תומר רוזנר: אין בינינו מחלוקת לגביו, אבל חשוב שהוועדה תדע במה מדובר.
<דודי קופל: אנחנו מדברים על קביעת הוראות למפעלים לעניין שפכי תעשייה.
<דודי קופל: אנחנו אומרים שמכיוון שבסופו של דבר מי שיטפל באותם שפכים זו חברת הביוב, כי היא בסופו של דבר מפעילה את המט"ש וזו האחריות שלה, לכן יש פה מין חריג בהקשר הזה, שאת ההוראות לעניין שפכי תעשייה חברת הביוב תיתן ישירות למפעלים וזה לא יעבור דרך התאגיד שהמפעל מצוי בתחומו ככל עניין אחר.
<רעיה עדני: זו הערה שקיבלנו מ"איגודן".
<תומר רוזנר: כאן יש בינינו מחלוקת קטנה.
<תומר רוזנר: מציעים כאן להחיל איזשהו מנגנון שקיים לגבי חברות אזוריות, שבעצם המינוי של הדירקטוריון של החברה האזורית או החברה המשותפת או חברות הביוב, חייב להיעשות כך שכל הדירקטורים יתמנו על-ידי כל הגופים בהסכמה פה אחד.
<תומר רוזנר: ואם הם לא מסכימים – הולכים לוועדה חיצונית שתמנה את הדירקטורים במקומה.
<תומר רוזנר: קשה לי קצת להבין את ההיגיון שעומד מאחורי הסעיף הזה בכלל, כי כל דירקטור נבחר ובודקים את המיומנויות, את הכשירות וכו'.
<תומר רוזנר: דבר שני, וחשוב יותר, אני חושב שאנחנו מדברים על עיקרון וולונטרי ואנחנו צריכים לתת לגופים המצטרפים למערכת הזאת את מרב חופש הפעולה, וזה לא נכון לדרוש שתהיה הסכמה מוחלטת ביניהם על הזהות של הדירקטורים, זאת כאשר כל גוף יכול למנות את הדירקטורים.
<תומר רוזנר: אני אומר לא להיכנס לזה.
<שירה ברגמן: הוולונטריות שאנחנו מדברים עליה בחברת ביוב משותפת היא וולונטריות שהספק ביוב יכול להחליט שהוא מבקש להיכנס והוא חייב להיקלט בתוך החברה, אבל החברה חייבת באמת לקלוט אותו.
<שירה ברגמן: לכן, מנקודת המבט של הדירקטורים המכהנים כבר עתה, החברים כבר בגוף הזה מלכתחילה, אנחנו חושבים שיש מקום לאפשר איזשהן הסכמות בין מי שנכפה עליו.
דוד אמסלם: אבל למה לך להיכנס לזה?
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לבוא מלמעלה ולומר: אין מצב שאתם לא קולטים בן-אדם, כמו שעשינו באשכולות.
<שירה ברגמן: נכון, זו אמירה.
<ארנון גלעדי: לאן הם יכולים לשלוח אותו?
דוד אמסלם: אנחנו עשינו את ההקבלה של האשכולות.
<ארנון גלעדי: אבל הדירקטורים מתמנים על-ידי הרשויות המקומיות, אין לאף אחד - - -
דוד אמסלם: הרי מה קורה, איך העסק הזה קורם עור וגידים?
דוד אמסלם: זה פשוט מאוד: הגדול משקיע יותר כסף, הקטן משקיע פחות כסף.
דוד אמסלם: מזה גם נגזרת השותפות, כמו כל עסק, כמו כל מפעל.
דוד אמסלם: יש לי מפעל, שמתי 40%, יש לי ארבעה דירקטורים, בהנחת עבודה שיש לנו דירקטור אחד לעשרה.
דוד אמסלם: אודי 10% - אז אחד; ארנון שם שישה, אז שישה.
: הם מדברים על פה אחד - - -
<רעיה עדני: הרעיון הוא דווקא לעודד שיתוף פעולה.
<רעיה עדני: זה פועל, ופועל מעולה.
<רעיה עדני: כי בסוף, אם מכניסים דירקטור - - -
: מה שאני מבין ממנה זה שהם אומרים שזה יכפה אותם להגיע להסכמות בסופו של דבר.
: כמו שאנחנו מכירים את זה, זה חסם.
: זה עודף.
דוד אמסלם: אני חושב שזה לא חשוב.
דוד אמסלם: תארי לך את הפלטפורמה הבאה או את ההתקשרות הבאה: נניח שבא "איגודן" שהוא חזק ובא לו איזה יישוב ואומר לו: אני לא יכול להיכנס כבעלים, כי אני צריך לשים כסף ואין לי.
דוד אמסלם: תן לי את השירות, אני אשלם לך יותר כחיצוני.
דוד אמסלם: זה בסדר, הוא לא בעלים, הוא לא בדירקטוריון.
<שירה ברגמן: פה הדירקטוריון הוא רק במקרה שהוא מצטרף לבעלות.
דוד אמסלם: אז מה, יש בעלים שהוא לא חלק?
<תומר רוזנר: יש שמקבל שירותים.
דוד אמסלם: אני מדבר על בעלים.
<תומר רוזנר: אם אתה בעלים, יש לך חלק בדירקטוריון.
דוד אמסלם: זה by definition בהגדרה של בעלים.
דוד אמסלם: נניח שיש לך 2% ויש עשרה, אז אפילו אין לך ייצוג, בגלל שלא הגעת לממדים.
<ארנון גלעדי: אני אתן דוגמה.
<ארנון גלעדי: נניח ראשון לציון, היא לא חברת דירקטוריון אצלנו והיא רוצה להצטרף לדירקטוריון.
<תומר רוזנר: היא לא יכולה, זה לא רלוונטי.
<ארנון גלעדי: זה אומר שצריך את ההסכמה של כל הבעלים.
<שירה ברגמן: הסכמה של מי שמכהן היום.
<שירה ברגמן: זה לא חל עליכם, אבל זה המנגנון.
<אודי אדירי: היא יכולה להסכים שלא יהיה לה דירקטור.
<תומר רוזנר: מה הצורך?
<שירה ברגמן: הוא גורם לזה שהוא לא - - -
<תומר רוזנר: אבל את רוצה למנוע חסמים.
<שלמה דולברג: אני כמובן מסכים גם עם ההערות היועץ המשפטי וגם עם הערת יושב-ראש הוועדה, אבל כאן עלה דבר שחייבים להגיד אותו - הנושא שעלה אגב אורחה, זה הוולונטריות ביציאה, כפי שאתה תיארת אותו.
<שלמה דולברג: זה לא מופיע בטקסט ואנחנו מבקשים להעיר על זה בצורה בולטת.
<אודי אדירי: פה אין ביציאה וולונטריות.
<שלמה דולברג: אדוני היושב-ראש, הצגת את זה כמו שזה צריך להיות.
<קריאה: הוא לקח דוגמה מהאשכולות.
דוד אמסלם: אני לקחתי את הדוגמה של האשכולות, אבל מה הבעיה כאן?
דוד אמסלם: באשכול אתה מקבל שירותים.
דוד אמסלם: חינוך – אתה מקבל למשל הסעות ואתה מחליט שהיום אתה רוצה לעשות הסעות לבד.
דוד אמסלם: כך ברווחה, מה שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: כאן, נניח שאתה מחבר למט"ש.
דוד אמסלם: אז באו, עשו תשתיות, חיברו אותך.
דוד אמסלם: מחר אתה מחליט שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: אז מה יעשו עכשיו עם המט"ש שבנו בשבילך?
דוד אמסלם: הרי אתה חלק מהעסקה.
<שלמה דולברג: ימשיכו להשתמש בו לרשויות האחרות.
דוד אמסלם: שלמה, אתה מבין לבד שיש פה בעייתיות.
דוד אמסלם: יכולנו להסדיר את זה כך שבמצב החוזי שנעשה בינינו, כשאתה תצא תצטרך לשלם את כל הכסף.
דוד אמסלם: אבל זה לא יקרה בפועל.
<שלמה דולברג: יכול להיות ששר הפנים או שר התשתית יקבע.
דוד אמסלם: הסיפור הזה הוא כמו ה-35-F.
דוד אמסלם: Once נכנסת לחתונה, אתה צריך לבנות את הכל – חלקי חילוף בעוד עשר שנים, כל השרשרת.
<שלמה דולברג: פרנסה לדורות.
דוד אמסלם: דרך אגב, היה לי פעם חבר שהיה לו סטרטאפ, פיתוח של מכשיר חשמלי.
דוד אמסלם: אמרתי לו: איציק, וואלה.
דוד אמסלם: אז הוא אומר לי: שטויות המכשיר, אבל דודי, האלקטרודות בהמשך זה הדבר.
דוד אמסלם: הבנתי שהאלקטרודות זה הסיפור, לא המכשיר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר כאן שאפשר לסגור את זה חוזית שלא יהיה כדאי, אבל חבל.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אם אני צריך לשלם גם את ההשקעות והנזקים, אז לא.
<אודי אדירי: ככה הוא לא יקרה.
<ציון נקאש: נקודה שנייה – ואני אסביר גם למה חשוב לנו מאוד לעמוד על היציאה – מכיוון שבעולם שאנחנו מצויים בו הרגולטור מכתיב, משנה כל יום או יומיים את הכללים, משנה תנאים ברישיון וכו', זה החשש הגדול מאוד שלנו.
<ציון נקאש: מבלי שתתאפשר יכולת יציאה, אנחנו כובלים מראש את הידיים ומאפשרים לרגולטור לשחק את המשחק הזה כשווים בו.
<אודי אדירי: אז אל תיכנס.
<ציון נקאש: הרגולטור יכול לייצר תנאים מאוד מסבירי פנים בהתחלה, אבל מיד לאחר שכולם יתאגדו הוא ישנה את כללי המשחק.
<ציון נקאש: הרי זה העולם שבו אנחנו חיים ואלה המלחמות שאנחנו נלחמים ביום-יום מול הרגולטור, מול שינויי כללים תכופים כאלה ואחרים.
<ציון נקאש: לכן החשיבות שביציאה היא במובן הזה שתתאפשר גם לנו דרך יציאה החוצה.
<ציון נקאש: כמובן שצריכים להיות התנאים, צריכה להיות הסגירה הכלכלית והכספית איך זה מתבצע, אבל אי אפשר לעשות פה one way ticket.
<שירה ברגמן: אני אחזור לבקשת הוועדה.
<שירה ברגמן: אנחנו אמנם חושבים שזה קצת בעייתי לייצר הסדר נפרד, אבל אם אתם עומדים על הנושא הזה, אנחנו נבדוק.
<שירה ברגמן: עניין הדירקטוריון.
<שלמה דולברג: זה כמו בחוק תאגידי מים, בדיוק אותו הדבר.
<שלמה דולברג: זה קיים כבר בחוק.
דוד אמסלם: אני לא הייתי נכנס לזה.
<תומר רוזנר: זה באמת לא רציני, זה סתם להסיר חסם.
<דודי קופל: על סעיף קטן (ב) אנחנו מוותרים בהמשך להערה הקודמת של היועץ המשפטי לוועדה.
דוד אמסלם: אני לא אשאל אותך מה.
<תומר רוזנר: אמרתי לך כבר לשקול גם את 12, שלדעתי הוא רלוונטי באותה מידה.
<מירה סלומון: אני רוצה להעיר לגבי סעיפים שלא הוקראו.
<מירה סלומון: ההערה שלנו היא ביחס לסעיפים 101 ו-102 לחוק תאגידי מים וביוב, לחוק העיקרי.
<מירה סלומון: כמו שאנחנו יודעים, הסעיפים האלה חלים גם על חברות ביוב, כיוון שההגדרה "חברה" חלה גם על חברות ביוב לגבי הסעיפים האלה, ואולם, הסיכום שלנו עם המדינה היה שגם כללים לחישוב עלויות של ספקי שירותי הולכה וביוב גם הם יהיו ריאליים, מבוססי עלות, אחידים.
<מירה סלומון: הנושא הזה לא הוטמע בנוסח שמוקרא כרגע.
<מירה סלומון: ברשותך, אני אסביר.
<מירה סלומון: סעיף 101 ו-102 מתייחס לכך שמועצת הרשות תקבע כללים לחישוב העלות הריאלית של שירותי מים ושירותי ביוב שנותנת חברה.
<מירה סלומון: "חברה" - לרבות חברת ביוב.
<מירה סלומון: אבל מה לגבי שירותי ביוב או שירותי הולכה וטיפול שנותן ספק שירותי ביוב שהוא לא חברת ביוב?
<מירה סלומון: הסיכום שלנו עם המדינה היה שהכללים שייקבעו ביחס לתעריפים האלה, ביחס לעלויות האלה – שאגב, זה לא מחברה, מצרכנים, אלא בהתקשרות שבין ספק שירותי הולכה וטיפול לצורך מתן השירותים האלה – ייעשה גם הוא באופן אחיד, מבוסס עלול, ריאלי.
דוד אמסלם: מה שמירה אומרת, בסך הכל התעריפים בכל הפלטפורמות השונות צריכים להיות באותם עקרונות, פחות או יותר באותם מחירים.
<מירה סלומון: אחידים, ריאליים, מבוססי עלות.
דוד אמסלם: נשמע לי טריוויאלי אפילו.
<ציון נקאש: אני רוצה לחדד את הנקודה הזאת בהיבט הכספי.
<ציון נקאש: כי החששות שלנו הם בדיוק מזה, שינוי תעריפים וכפייה אגב שינוי התעריפים.
<ציון נקאש: זה החשש.
דוד אמסלם: נקאש, הבנו.
דוד אמסלם: כשאני לא עונה, כנראה שאני לא מקבל, אבל כשאני מתייחס, כנראה שיש דברים בגו.
<דודי קופל: כפי שנאמר, על ספק שירותי ביוב חלים סעיפים 101 ו-102.
<דודי קופל: כלומר, לצורך העניין רשות מקומית שהיא לא תאגיד, סעיפים 101 ו-102 לא חלים ולכן זה פחות רלוונטי.
<מירה סלומון: לכן בדיוק אנחנו מבקשים שתתווסף בחוק עכשיו, בהצעה, הבהרה שגם שם ייקבעו לגביו כללים שהם אחידים ומבוססי עלות.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר, שהיות שזה וולונטרי, יכול להיות שהוא ספק עירוני שאנחנו לא יכולים להחיל עליו את החוק הזה?
דוד אמסלם: זה מה שאתם אומרים?
דוד אמסלם: אני מדבר לתעריפים וההתנהלות.
דוד אמסלם: הרי מה אנחנו עושים פה - - -
<שירה ברגמן: זה מה שסיכמנו.
דוד אמסלם: אנחנו מקימים פלטפורמה חדשה שקוראים לה חברת ביוב.
דוד אמסלם: אנחנו מקימים פלטפורמה חדשה להתקשרות ועכשיו זה וולונטרי – מי שיכול להישאר בפלטפורמה, יישאר עם הכללים שיש לו.
דוד אמסלם: לגבי התעריפים – זה לא חוק שבא להסדיר את התעריפים, זה חוק אחר.
דוד אמסלם: לכן מה שאומרת מירה, לפי מה שאני מבין, זה שכל הפלטפורמות יהיו פחות או יותר באותם כללים - - -
<מירה סלומון: בדיוק.
<מירה סלומון: אחידים, מבוססי עלות.
דוד אמסלם: כדי שיהיה מה שנקרא ביסוס לעניין.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אשר, אני מבקש שתחליף אותי.
<מירה סלומון: כפי שאמר היועץ המשפטי לוועדה, לב התיקון לחוק הוא שלמעשה יש עכשיו כללים אחידים שחלים גם על רשויות מקומיות שיש להן מט"שים, גם על ספקי שירותי הולכה וביוב אחרים שיש להם מט"שים.
<מירה סלומון: חלק מההאחדה הזאת היא גם קביעת כללים שיהיו אחידים ומבוססי עלות.
<מירה סלומון: אני אזכיר שוב, זה סיכום שהיה לנו גם עם המדינה והמדינה מקבלת את זה.
<שירה ברגמן: אין בעיה.
<ניר וילנר: הסכמנו להוסיף שהכללים יהיו על בסיס עקרונות אחידים, מבוססי עלות.
<ניר וילנר: זה הכל.
<רוני טיסר: להוסיף סעיף נפרד.
<ניר וילנר: לא להוסיף סעיף, אלא בתוך סעיף 101.
יעקב אשר: זה מספק אתכם?
יעקב אשר: הכל בסדר?
<ציון נקאש: אני רוצה לוודא שאנחנו מדברים על אותו דבר.
<ציון נקאש: בתעריפים – יש פה שני צדדים שבהם יכולה להתבצע כפייה של הצטרפות לחברת ביוב באמצעות התעריף: דרך אחת היא באמצעות קביעת תעריפים שונים לחברת ביוב ולספק ביוב.
<ציון נקאש: כלומר, לזה תקבע הכרה בעלויות ברמה אחת ולאחר ברמה אחרת.
<ציון נקאש: באופן הזה, מי שהכרת לו בצורה יותר גבוהה על מנת - - -
<תומר רוזנר: זה פשעי רשות המים.
<ציון נקאש: אוקיי, זה פשעי רשות המים, אחד.
<ציון נקאש: זה חשש אחד.
יעקב אשר: על כל פשעים תכסה האהבה.
<אודי אדירי: אתם כל פעם מזכירים כאן את התאגידים, הדוגמה ששם רשות המים עשתה כל מיני אמצעים של כפייה, אבל שם יש מציאות בחוק, זה לא וולונטרי.
<ציון נקאש: ההכרה שם היא על-פי העלויות בפועל.
<אודי אדירי: פה החוק הוא וולונטרי - - -
<תומר רוזנר: לא, זו לא תשובה, אודי.
<אודי אדירי: אבל זו גם תשובה.
יעקב אשר: כי אתה יכול להתחיל את זה וולונטרי ולעבור אחר כך לוולונטרי פלוס.
יעקב אשר: יש ברצון ויש בששון.
<תומר רוזנר: אודי, זו לא תשובה ואני אסביר למה זו לא תשובה.
<תומר רוזנר: אנחנו לא רוצים לחזור על התהליך שהיה, שיקבעו למה שאני קורא רשויות מרדניות, תעריפים - - -
<אודי אדירי: יש פה מרד, אין חובות.
<תומר רוזנר: כבר אמרתי, עיקרון העזיבה מרצון, מה שנקרא.
יעקב אשר: יהיה מרד וולונטרי.
<אלון זקס: כל התהליך הוא תהליך וולונטרי.
<תומר רוזנר: לא, אלון, השאלה היא כזאת - - -
<שירה ברגמן: הסכמנו.
<תומר רוזנר: לא הבנתם מה הטענה שלהם.
<תומר רוזנר: אני אסביר את הטענה – הסעיפים האלה לא חלים לכאורה, כשלעצמם, על ספקי ביוב שאינם חברות, כי הסעיפים האלה מתייחסים לחברות.
<תומר רוזנר: כלומר, אם יש לנו רשות מקומית שהיא לא חברה, הסעיפים האלה שמחייבים אחידות, עיקרון העלות וכו' וכו', כאילו לא חלים עליה.
<ניר וילנר: לא, לא נכון.
<ניר וילנר: למשל, כשאתה הולך לחוק רשויות מקומיות ביוב, הוא אומר לך תקבע לפי 101 עד 103.
<ניר וילנר: 101 עד 103 מתוקן לפי עקרונות אחידים ולכן גם 101 ו-103 חלים עליהם העקרונות האחידים.
<ניר וילנר: כך גם באיגודי ערים.
<אודי אדירי: מקובל.
<מירה סלומון: תודה רבה.
<רוני טיסר: שוב, ההערה שלנו לגבי זכות הערעור.
יעקב אשר: זו אותה ההחלטה שהיתה קודם והיא חלה גם פה.
<דודי קופל: בסעיף 116(ג) אנחנו מבקשים להוסיף.
<דודי קופל: היה על כך דיון בינינו לבין הייעוץ המשפטי של הוועדה.
<דודי קופל: בסעיף 116(ג) יש סמכות לבית משפט השלום וביררנו אם ניתן לשנות גם את זה לבית הדין למים, ואנחנו מבקשים לשנות את זה לבית הדין למים.
<תומר רוזנר: אז אתם מבקשים לשנות את זה לבית הדין למים.
<תומר רוזנר: בסדר, שיהיה ברור לפרוטוקול.
<מירה סלומון: יש לנו הערה עוד לפני סעיף 130.
<מירה סלומון: בחוק תאגידי מים וביוב יש את סעיפים 124 עד 129, שכולם סנקציות עונשיות, סעיפים עונשיים, בהיותה של חברה, לרבות חברת ביוב, לרבות תאגידי מים וביוב.
<מירה סלומון: למעשה הסעיפים העונשיים האלה יחולו גם על כל תחום רישיון ההולכה והטיפול שעכשיו מוסדר.