GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני אגיד לך את האמת, שני הסעיפים מיותרים, אבל אני אשאיר אותם.
דוד אמסלם: כתבת אותם, יאללה תשאיר.
<תומר רוזנר: רק כדי להיות בקוהרנטיות משפטית, כשאתם מפנים בסעיף 11 לסעיפים 9 עד 10, צריך להפנות גם לסעיף הזה, כי זה יהיה חלק מההסכם שהוא צריך לאשר.
<תומר רוזנר: זו נקודה מהותית.
<תומר רוזנר: אני מניח שנציגי רשות המסים לא נמצאים פה, אבל הם החליטו שהעסקה הזאת שמעבירים את הנכסים היא עסקה שחייבת במס רכישה.
<רעיה עדני: החלנו את אותו מנגנון כמו המנגנון הקיים - - -
דוד אמסלם: מאיפה הבאתם את זה?
<רעיה עדני: יש מנגנון קיים שהוחל בעת הקמת התאגידים, שהוא כבר קבוע בחוק, שאומר שמס הרכישה יהיה בשיעור מופחת של חצי אחוז, ואנחנו פשוט החלנו את זה.
<אודי אדירי: נכון.
<תומר רוזנר: אבל למה צריך לשלם מס רכישה?
<רעיה עדני: חשבנו שצריך להיצמד למערכת הקיימת ולא לשנות ממנה.
<ארנון גלעדי: זה מעבר מדורג - - -
דוד אמסלם: זה לא נראה לכם ישראבלוף?
דוד אמסלם: אתם מכירים את המערכון של הגשש שאני אומר כל היום: תן לי 50 שקלים על הטיפול ותיקח מהכיס השני 20 שקלים, כי אנחנו משפחה.
דוד אמסלם: זה הרי מעברים פנימיים ועכשיו יש גם פקיד שצריך לשלוח את המכתבים וכו'.
דוד אמסלם: בשביל מה?
<שירה ברגמן: ניסינו לשמור כמה שיותר את ההסדרים הקיימים, לשנות רק איפה שמוכרחים, וכאן זה באמת בסוף, בגלל שזה מס מופחת בצורה כל כך דרמטית, חשבנו שאפשר - - -
<שלמה דולברג: למה לא לבטל את זה לגמרי?
<שלמה דולברג: זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: מה שאומרת שירה הוא בפלטפורמה אחרת.
<שלמה דולברג: זה באותו חוק.
<שלמה דולברג: אותו חוק.
דוד אמסלם: היא אומרת שיש פלטפורמה אחרת בדיני מסים שמדבר על כל מיני זיקות בין חברות כאלה ואחרות - אני מניח שציבוריות, הרי לא מדובר בחברות פרטיות – כלומר, הישראבלוף קיים שם.
דוד אמסלם: אז היא אומרת: אני לא רוצה לשנות את זה ולהחריג את זה.
<אודי אדירי: זה חצי אחוז.
<ארנון גלעדי: זה לא קשור.
<ארנון גלעדי: החוק הזה בא כדי להעביר חברות.
<ארנון גלעדי: האיגוד יכול להמשיך להתנהל או שהחברה יכולה להמשיך להתנהל.
<ארנון גלעדי: הם באים ואומרים: לא, אנחנו רוצים לאחד אתכם.
<ארנון גלעדי: עכשיו אומרים להם: תתאחדו, אבל תשלמו גם את המיסוי.
<ארנון גלעדי: זה משהו שהוא לא הגיוני.
<רעיה עדני: זה רק במקרה של רכישה של נכסים.
דוד אמסלם: יש עסקה.
<ארנון גלעדי: אבל זו עסקה שהם מבקשים לעשות אותה ולכן הם צריכים לתת לה את הפטור.
<שירה ברגמן: מדובר בשולי השוליים, מכיוון שהדרך המרכזית שאנחנו מציגים פה בחוק היא לא בדרך של רכישה.
דוד אמסלם: לא, את לא אתי.
דוד אמסלם: מה שאומר ארנון – לכאורה, אנחנו מאשרים את הפלטפורמה של החברה.
דוד אמסלם: זה החוק, שכן אנחנו רוצים להקים איזושהי חברה.
דוד אמסלם: ארנון אומר: הרי אנחנו דוחפים לשם.
דוד אמסלם: למרות שזה וולונטרי, הכל בסדר, אבל זו המגמה שלנו, אחרת לא היינו יושבים פה.
דוד אמסלם: ארנון אומר שאם אנחנו רוצים לקחת אותם לשם, אז למה בדרך, גם אם היתה העברת בעלות כזאת או אחרת, יש מס.
דוד אמסלם: אני מסכים איתך שחצי אחוז זה לא הרבה, אבל, עדיין, למה אנחנו צריכים את זה, למרות שאני מסכים שיש כל מיני סוגי התקשרויות.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה יהיה רק את השירותים, יכול להיות שזה רק נכסים, יכול להיות שהם ישכרו מהם.
דוד אמסלם: הוא שואל שאלה מהותית.
<תומר רוזנר: השאלה היחידה שהיא מהותית בהקשר הזה – מכיוון שהם רוצים שינוי מבני מסוים לצרכים אחרים של העברה מחברה-אם לחברה-בת - - -
דוד אמסלם: אנחנו לא באים מזווית העסק, אנחנו באים מזווית השירות שאנחנו רוצים.
<תומר רוזנר: בהעברה מחברת-האם לחברת-הבת, שאתם רוצים שתוקם חברה-בת מיוחדת לסיפור הזה, שם בטח לא צריך להיות מיסוי.
<תומר רוזנר: לכן תבדקו אם יש בכלל מיסוי על הדבר הזה.
<תומר רוזנר: מספק שקונה שירותים לחברה, צריך להיות.
<תומר רוזנר: אבל מחברת-האם לחברת-הבת – לזה אין הצדקה.
<שירה ברגמן: אנחנו נבדוק את זה.
דוד אמסלם: תבדקו עם רשות המסים.
דוד אמסלם: בגדול, בלי קשר לכלום, אין לזה היגיון כל כך.
דוד אמסלם: שירה, הבנתי מה שאמרת – זה לא במגרש שלנו, יצרו שם משהו, לא נכנסנו לזה, העתקנו – אבל במקרה דנן אנחנו, כמו שאמר ארנון, אנחנו דוחפים לשם.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים, ועל הדרך אנחנו גם לוקחים לו חצי אחוז?
<שירה ברגמן: השיחה שניהלנו כאן בישיבה הקודמת היתה לגבי שני הערוצים שאנחנו מקימים חברת ביוב.
<שירה ברגמן: דרך המלך, כמו שאנחנו קוראים לו, היא בהחלט לא הדרך הזאת שבכלל מדברת על העברת נכסים.
<שירה ברגמן: בדרך שאנחנו מתכוונים – דרך המלך – אין העברת נכסים בכלל ולכן גם חצי האחוז הזה לא אמור להשתלם.
<תומר רוזנר: למעט השינוי המבני הזה שאתם רוצים - - -
<שירה ברגמן: בת, לא בת - אנחנו נבדוק את זה.
<דודי קופל: זו הארכה של פטור ממס חברות לתאגידי מים וביוב.
<תומר רוזנר: תסביר את זה, זו מתנה לשלטון המקומי.
<תומר רוזנר: תסביר.
<תומר רוזנר: איפה שנותנים מתנות, אתה יכול להסביר.
<אודי אדירי: בשנת 2011, כשנעשה עולם של תאגידי מים וביוב, נתנו לתאגידי המים פטור משני דברים: מס חברות ומס דיבידנד.
<אודי אדירי: הכוונה היתה שאלה דברים שהעירייה ניהלה, וכשהיא לקחה את הכסף לצורך העניין והוא נשאר לפעילות רווחה – היא לא שילמה מסים לממשלה.
<אודי אדירי: אמרו עכשיו: הקמתם תאגיד, כשהוא ירוויח והוא יחלק דיבידנד, אתם תמסו אותו.
<אודי אדירי: מותר לו לחלק דיבידנד.
<אודי אדירי: באותה תקופה סוכם על פטור של חמש שנים מהחובה לשלם מס חברות ומס דיבידנד.
<אודי אדירי: הסכמנו, ביחד עם רשות המסים ומרכז השלטון המקומי, להאריך את זה בצורה שכתובה פה.
דוד אמסלם: לרוב אין דיבידנד בשנים האלה, בגלל שאתה מחזיר את החזרי ההשקעה.
<אודי אדירי: זה תלוי בתאגידים.
<אודי אדירי: יש תאגידים שיש בהם.
<ארנון גלעדי: יש כאלה שמרוויחים כבר היום.
זוהיר בהלול: ואם לכולם יש אפשרות?
<רעיה עדני: שמרנו על עוד עיקרון – וולונטריות.
<רעיה עדני: גם במקרה של התקשרות היום בין חברת ביוב, שהיום היא ספק שירותי ביוב אחר, לבין כל ספק שירותי ביוב, עדיין אפשר לשמור על המסגרת הקיימת.
<רעיה עדני: זה העיקרון.
דוד אמסלם: כלומר, אם היה ספק שהיה נותן שירותים, הוא יכול להמשיך לתת את אותם שירותים על אותן פלטפורמות - - -
<דודי קופל: והוא יכול גם להפסיק או להתקשר.
דוד אמסלם: וגם להתקשר עם החברה.
זוהיר בהלול: ואם כולם יבקשו?
<רעיה עדני: אם כולם מבקשים, אין בעיה.
דוד אמסלם: אתה אומר שלכל ספק צריך להיות רישיון, בלי רישיון הוא לא יכול לעבוד.
דוד אמסלם: דבר שני, אתה אומר שספקים ישנים שנתנו שירותים והם יכולים להתקשר עם הפלטפורמה החדשה, מה שנקרא "גזור הדבק", לא צריך לעשות אפילו מכרז חדש, אלא להמשיך את אותו שירות.
דוד אמסלם: אם החברה תחליט שהיא לא רוצה לקבל אותם, היא יכולה ללכת עם עצמה.
<שלמה דולברג: וגם עם ישויות ביוב אחרות שהן לא בחברה המרחבית.
<מירה סלומון: אנחנו לא מבינים את ה"למעט" הזה.
<מירה סלומון: למה למעט לעניין חברה - - -
<דודי קופל: זו העברה בלבד.
<רעיה עדני: זה איגוד ערים שקיבל על עצמו להיות חברת ביוב.
<תומר רוזנר: אני רוצה להסביר את המהות.
<תומר רוזנר: זה סעיף מרכזי בהצעת החוק שעניינו הטלת רגולציה לקבלת רישיון על ספקי ביוב שהיום עובדים במשק הביוב.
<תומר רוזנר: משק הביוב מורכב היום – לפי מה שלמדתי בשבוע האחרון – ממגוון רחב של ספקים בענף.
<תומר רוזנר: יש לנו רשויות מקומיות שעובדות מכוח סמכותם השלטונית, יש לנו תאגידי מים וביוב שעובדים לפי החוק הזה, יש לנו איגודי ערים שעובדים לפי חוק איגודי ערים ויש עוד ספקים שונים, אגודות, "מקורות" נותנת שירותי ביוב ועוד מגוון רחב של גופים.
<תומר רוזנר: רשות המים מסדירה באופן מלא את העיסוק של אותם תאגידי מים וביוב לפי החוק הזה.
<תומר רוזנר: לגבי השחקנים האחרים, המצב היום הוא שלרשות המים יש סמכויות חלקיות, מאוד מוגדרות, לגבי אותם ספקים.
<תומר רוזנר: למשל, כל מה שבהדרגה הוחל על כל הגופים, כולל רשויות מקומיות, כולל גופים אחרים, זה נושא התעריפים, התעריפים נקבעים על-ידי רשות המים, וכן נושא הכללים ואמות מידה לשירות שרשות המים יכולה לקבוע.
זוהיר בהלול: הרגולציה חלה גם על הספקים החיצוניים?
<תומר רוזנר: בנושאים ספציפיים יש רגולציה של רשות המים על כל הספקים.
<תומר רוזנר: מה שמבקשים כאן הוא ליצור רגולציה שלמה במתכונת של רישוי על כל ספקי שירותי ההולכה והטיפול.
<תומר רוזנר: יכולים להיות מגוון רחב של גופים – יכולה להיות מועצה אזורית, יכול להיות חברת "מקורות", יכול להיות איגוד ערים כזה או אחר ומגוון רחב של גופים.
<תומר רוזנר: זה שינוי משמעותי.
דוד אמסלם: שהיום אין להם רגולציה?
<ארנון גלעדי: יש רגולציה של משרד הפנים.
דוד אמסלם: אתה טוען שאין אחידות ברגולציה?
<תומר רוזנר: היום?
<תומר רוזנר: שוב, יש נושאים שבהם יש אחידות.
<תומר רוזנר: למשל, בנושא התעריפים, רשות המים קובעת את התעריפים כמעט לכל הגופים.
דוד אמסלם: אתה אומר שלכל גוף יש את הכללים משלו.
דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר, חלקם זהים וחלקם לא.
<תומר רוזנר: נכון, וחלקם לא מוסדרים בידי רשות המים.
<תומר רוזנר: למשל, רשות מקומית או איגוד ערים לצורך העניין, הניהול הפנימי שלו לא מוסדר, להבדיל מתאגיד מים וביוב שרשות המים מפקחת באופן מאוד הדוק על הניהול שלו ועל הדברים שלו - - -
דוד אמסלם: מתקנים וכל זה?
<תומר רוזנר: מי שמפקח על הרשות המקומית זה משרד הפנים.
אכרם חסון: אבל לוקחים אגרות בסוציו-אקונומי 9 כמו בסוציו-אקונומי 2, אותו תעריף.
אכרם חסון: אז איך יכול להיות כזה דבר?
דוד אמסלם: זה הרגולטור קובע את זה, לא פה.
אכרם חסון: אנחנו לא יכולים להגביל אותו?
דוד אמסלם: אנחנו לא נמצאים פה.
אכרם חסון: אני שואל גם בנושא הזה, כי זה עולה כל הזמן.
דוד אמסלם: כן, אבל זה לא במסגרת ההסדרה הזאת.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על תעריפים, אנחנו לא נכנסים לרגולציה.
דוד אמסלם: אנחנו לא מגבילים עכשיו את הרגולטור ואומרים לו שבתעריפים יוריד שם או יוסיף שם.
דוד אמסלם: מה שתומר אומר, בגדול, הוא שיש מספר גופים שמספקים את השירותים בפלטפורמות שונות – עירייה, "איגודן", חברה - - -
זוהיר בהלול: השאלה היא אם זה משליך על התעריפים.
דוד אמסלם: אין קשר לדיון שלנו.
דוד אמסלם: זה לא קשור לארנונה, זה לא קשור לתעריפים ולא קשור לכלום.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מדברים על הפלטפורמה החדשה שרוצים להקים.
דוד אמסלם: לכל אחד יש רגולציה שונה.
דוד אמסלם: העירייה - יש לה את החובות שלה, נגיד שזה שירות עירוני.
דוד אמסלם: כמובן שרשות המים מכתיבה לה למשל את התעריפים, היא לא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.
דוד אמסלם: אז חלק היא מכתיבה וחלק לא.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לכל גוף יש רגולציה שונה.
<תומר רוזנר: הם רוצים אחידות.
דוד אמסלם: אחידות ברגולציה.
<ארנון גלעדי: המצב היום, מבחינת הנושא של רישוי – למט"שים יש רישיון שמשרד הפנים מעניק ועובדים בהתאם לרישיון.
<תומר רוזנר: אתה מתכוון לרישיון עסק.
<ארנון גלעדי: כן, רישיון עסק.
<תומר רוזנר: אז הרשות המקומית.
<ארנון גלעדי: לעומת זאת, לכל מערכת ההולכה ולכל הנושא של תחנות השאיבה, אין את הנושא של רישוי.
<ארנון גלעדי: מה נעלם פה?
<ארנון גלעדי: הנעלם פה הוא דבר שאתה לא יודע איך הוא יכול להשפיע מחר או מחרתיים, כאשר אתה לא יודע מה הקריטריונים שהרגולטור יכול להטיל.
<ארנון גלעדי: בסופו של דבר זה יכול להשפיע על נושא של השקעות נוספות בתוך הנושאים של מערכת ההולכה.
<ארנון גלעדי: מחר יבוא פתאום מישהו ויגיד שעל מערכת ההולכה, היות שיש בה ביוב, אנחנו צריכים לעשות א', ב', ג', ד' תקנים.
<ארנון גלעדי: לא שאני פוסל את זה, אבל כל עוד שהדברים לא ברורים ולא יודעים מה המשמעות התקציבית שלהם, שיכול שזה ידרוש תקציב נוסף, שזה יבוא לידי ביטוי באגרות.
<ארנון גלעדי: בסופו של דבר הכסף הזה בא מהתושב, הוא לא בא מהממשלה.
<ארנון גלעדי: כל עוד שזה לא ידוע, אני חושב שזה נעלם יותר מאשר משהו שברור לנו.
דוד אמסלם: אתה מציע שבמסגרת הרגולציה הרגולטור ייתן גם הנחיות לגבי ההולכה וכל מה שקשור לזה.
<ארנון גלעדי: שיהיה כלל ברור.
<ארנון גלעדי: אני לא מציע שזה יהיה, אבל אם כבר הם רוצים – כי בהצעת החוק הזאת הם מתייחסים גם לרישוי, להולכה ולטיפול, הם מכלילים את הכל יחד.
<ארנון גלעדי: היום זה לא כלול – אז בואו נראה מהם הקריטריונים שהם ידרשו בעתיד ואז נדע איך להתמודד עם זה.
דוד אמסלם: מה שארנון אומר, אם אני מצליח להבין אותי – ותקן אותי אם אני טועה – שעד היום הרגולטור לא התעסק בנושא של ההולכה, על כל המשמעויות של ההולכה.
דוד אמסלם: אם היום הוא כן יכול להיכנס, ונניח שמחר הוא נותן הנחיה, נגיד שהיא הגיונית, שהמשמעות שלה היא כספית, זה מוטל עליהם בלי שיש להם זמן התארגנות וכו'.
דוד אמסלם: אין הנחיות.
דוד אמסלם: כלומר, הוא מגלגל אליהם את הבעיה והם אמורים לכאורה לפתור אותה בכוחות עצמם.
<רעיה עדני: כבר היום, במקרה של איגודי ערים תוכניות הפיתוח מוגשות - - -
<ארנון גלעדי: תוכניות פיתוח מאושרות ביצועית, אבל לא רישויית.
<ארנון גלעדי: כרגע אתם מדברים על רישיון.
<ארנון גלעדי: רישיון אומר שמערכת ההולכה צריכה להיות מרושתת.
<ארנון גלעדי: אם היא צריכה להיות מרושתת, זה אומר שאתם צריכים לקבוע קריטריונים לרישיון עסק.
דוד אמסלם: מערכת ההולכה גם דורשת רישיון?
<תומר רוזנר: מעכשיו.
<תומר רוזנר: עד היום זה לא היה.
<שירה ברגמן: כי ברציונל הטיפול וההולכה אחד הם.
<שירה ברגמן: מה זה משנה, הרי בשביל לטפל בביוב צריך לעשות גם וגם.
דוד אמסלם: אבל מה המשמעות של הרישיון?
<ארנון גלעדי: סליחה, היושב-ראש.
<ארנון גלעדי: יש חברות, איגודים, שמטפלים רק בנושא של המט"ש בלי ההולכה.
<ארנון גלעדי: בעיר חיפה הרשויות מטפלות בהולכה והמט"ש הוא מט"ש.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין מה המשמעות.
דוד אמסלם: לגבי הרישיון של המט"ש אני מבין.
דוד אמסלם: זה רישיון עסק כי יש פה מפעל.
דוד אמסלם: ב"מקורות" – לגבי המים - גם דורשים לגבי כל צנרת?
<שירה ברגמן: בוודאי.
<שירה ברגמן: ההולכה היא לא פחות חשובה מהטיפול עצמו.
דוד אמסלם: אני לא שואל אם זה נכון.
דוד אמסלם: לרישיון יש משמעות – רוצים לעשות זום, לבדוק, תנאים, ריח, בטיחות, כיבוי אש, לא משנה מה.
דוד אמסלם: סתם מעניין אותי מה דורשים לבדוק בתת-קרקעי.
דוד אמסלם: מה, קוטר הצינור?
דוד אמסלם: עובי?
דוד אמסלם: הרי הוא יכול לקבוע את זה בתקנות.
דוד אמסלם: מה, מישהו יבדוק את זה למטה?
<שירה ברגמן: הרישיון הוא בעיקר השירות הוא לא כל כך על התשתית.
<שירה ברגמן: השירות שצריך לתת להולכה הוא משמעותי מאוד.
דוד אמסלם: אין רישיון על שירות.
דוד אמסלם: בשירות יש אמנת שירות.
<תומר רוזנר: יש לה כבר סמכות לרישוי.
דוד אמסלם: אמרתי, כשאתה מבקש רישיון עסק, יש לך תחנות שיש בהן היגיון.
דוד אמסלם: אני רוצה לבנות עסק, ואם זה מזון אני רוצה כל מיני דברים, שיהיו מקררים וכו', כדי לדאוג לכל מיני דברים – ריח, רעש, תקנות כיבוי אש.
דוד אמסלם: יש סדרה של דברים, אני לא נכנס לזה, אבל יש בהם היגיון.
דוד אמסלם: צינור מתחת לקרקע – אני יכול לתת לו הנחיות תכנוניות.
דוד אמסלם: למשל, אל תשים את זה מתחת לצינור אחר; על תעביר את זה מתחת - - -
<ארנון גלעדי: דרך אגב, זה קורה.
דוד אמסלם: זה בהנחיות תכנון ובנייה רגילות.
דוד אמסלם: כשאני מכניס אותו לאיזושהי מעטפת של כללים, איך שמים תשתיות תת-קרקעיות, למשל אל תניח אותו בעומק פחות מזה וזה.
דוד אמסלם: למה אני שואל את השאלה?
דוד אמסלם: משום שכל צינור וכל תחנת סניקה וכו' שונים בגודל.
<אודי אדירי: לגבי תשתיות מהסוג הזה - אם אתה שואל על הולכת הגז בישראל, הולכת חשמל, הולכת דלק, כל אלה בעלי רישיונות.
<אודי אדירי: ל הולכה, וביוב הוא בוודאי רגיש.
<אודי אדירי: בכל השווקים האלה, בכל המוצרים האלה, תמיד מי שמחלק זה בעל רישיון.
<אודי אדירי: אין פה כוונה להפוך את המצב הקיים, הרי אמרנו שכל מי שכבר פועל יקבל רישיון, כי אנחנו לא רוצים ליצור בירוקרטיה שכולם רצים לקבל רישיונות – זו הערה שהעיר השלטון המקומי וקיבלנו את זה – ומי שפועל יראו בו כבעל רישיון.
דוד אמסלם: אתה לא אתי, ואני אסביר.
דוד אמסלם: אני רואה את הכל כמכלול.
דוד אמסלם: בסך הכל, יש לנו מערכת אחת שלמה.
דוד אמסלם: כשאתה נותן רישיון, הרישיון הוא למפעל, לא למשאיות שמובילות, אבל הן חלק מהמפעל.
דוד אמסלם: אבל, בא ארנון ואומר שעד היום זה לא היה כך.
דוד אמסלם: זאת אומרת, עד היום היה רישיון למט"ש והולכה - - -
<אודי אדירי: היה רישיון עסק.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על רישיון עסק.
<אודי אדירי: לא, פה מדברים על רישיון מרשות המים.
<ארנון גלעדי: אבל בסופו של דבר אתה מתגלגל גם לרישיון עסק.
<דודי קופל: לא, אין קשר.
דוד אמסלם: הבנתי, זה לא רישיון עסק.
<רעיה עדני: זה רישיון על פעילות הביוב.
דוד אמסלם: נניח שמחר הוא רוצה לעשות איזשהו קו ביוב, הוא צריך לאשר אותו אצל הממונה?
<אודי אדירי: זה גם היום.
דוד אמסלם: נניח שהוא אישר אותו אצל הממונה, הממונה כבר נתן לו רישיון על זה?
<תומר רוזנר: לא, הוא נותן רישיון כללי.
<שירה ברגמן: הוא לא צריך רישיון פר קו, הוא צריך רישיון על הפעילות שלו.
<שירה ברגמן: הפעילות שלו כוללת גם טיפול וגם הולכה.
דוד אמסלם: הבנתי, זה רישיון על הפעילות.
<ארנון גלעדי: זה לא רישיון פעילות, הרי הרגולטור מאשר לי את תוכנית העבודה.
דוד אמסלם: לא, לא, תקשיב מה הם אומרים.
דוד אמסלם: יש שני דברים, כאילו אתה מקבל רישיון עסק למט"ש ואתה מקבל רישיון לפעילות שלך.
דוד אמסלם: אני מבין שזה חד-פעמי.
דוד אמסלם: אבל זה בילד-אין, המט"ש והרישיון זה כמעט אותו הדבר.
<רעיה עדני: אנחנו רואים את זה כמערכת אחת.
דוד אמסלם: זה כמו שאתה מקבל רישיון לאוטובוסים.
דוד אמסלם: אם נעשה את ההקבלה לעולם התחבורה - נניח שיש לנו חברה שנותנת שירותים – נגיד "דן" בתל-אביב – אז היא מקבלת רישיון של האוטובוסים והיא מקבלת רישיון לפעול במסגרת האוטובוסים האלה גם ב"דן".
<רעיה עדני: כן, זה רישיון פעילות.
<ארנון גלעדי: אני לא מבין את זה כך.
<ארנון גלעדי: מבלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), לא יעסוק ספק שירותי ביוב בשירותי הולכה וטיפול, אלא אם כן ניתן לו רישיון - מה זה רישיון?
<ארנון גלעדי: מה הרישיון שאתם הולכים לתת לו?
דוד אמסלם: לתת לו את השירות.
<רעיה עדני: הרישיון הולך לקבוע את האופן שבו צריך לטפל בביוב בכל מיני מובנים, למשל איך צריך להניח קווים.
<ארנון גלעדי: אבל זה לא במסגרת חוק.
<ארנון גלעדי: ריבונו של עולם, מה הקשר של החוק עם הנושא הזה?
<רעיה עדני: החוק נותן את הסמכות בסוף לרשות המים לתת הוראות ברישיון לגבי איך עושים פעילות של ביוב באופן רוחבי ותוך הסתכלות ארצית, מרכזית.
דוד אמסלם: רעיה, אם תעני לי, אולי נבין.
דוד אמסלם: איך זה היה עד היום?
<רעיה עדני: עד היום לא היה רישיון.
דוד אמסלם: איך הם הניחו קווים, כל אחד מה שרצה?
<רעיה עדני: כל אחד עשה מה שהוא רוצה.
<ארנון גלעדי: לא נכון, ממש לא.
<רעיה עדני: במקרה של "איגודן" זה ממש לא נכון, כי הוא גוף גדול.
<ארנון גלעדי: לא רק ה"איגודן".
דוד אמסלם: אוקיי, הבנתי את העניין.
<ניר וילנר: לגבי ה"איגודן" אני מתפלא, כי בעצם אנחנו משכפלים – קוראים לזה רישיון, אבל כלפי ה"איגודן" אנחנו עושים את זה כבר היום.
<ניר וילנר: רק לפני מספר ימים אישרנו ל"איגודן" תוכנית השקעות עשר שנתית בתעריף, שהוא יודע גם בתפעול וגם בהון מה הוא משקיע.
<ניר וילנר: דרך אגב, נדמה לי ששני-שלישים מהתוכנית הם בכלל תוכנית הבראה.
<ארנון גלעדי: אמרתי, אישרתם את תוכנית העבודה, כולל הפריסה.
<ניר וילנר: ולכן מה שיגדיר הרישוי כלפי ה"איגודן" זה את רישיון הפעילות שלו, מה תחומי האחריות שלו, איפה הוא פועל.
דוד אמסלם: מה שאני מבין מרעיה שיש רישיון עסק ויש רישיון הפעלה כללי.
<ניר וילנר: בדיוק.
דוד אמסלם: כלומר, אתה נותן לו את גבולות הגזרה של הפעילות שלו, אמנת שירות שהוא רוצה לעשות.
<תומר רוזנר: צריך לראות את כל המשמעויות.
<תומר רוזנר: המשמעות של רישוי היא משמעות שיש לה מספר השלכות.
<תומר רוזנר: ראשית, יש פה את הנושא של עצם הרגולציה – צריכה להיות מוגשת בקשה לרישיון; צריך להינתן רישיון; מן הסתם אני מניח שהוא יהיה מוגבל בתקופה, הוא לא יהיה לצמיתות וכל תקופה מסוימת יצטרכו לחדש אותו.
<ארנון גלעדי: ומה אז, הם ינתקו את תל-אביב מהשפד"ן?
<תומר רוזנר: משמעות נוספת שצריך לקחת בחשבון היא כלי הפיקוח, שכרגע לא נמצאים בידי רשות המים ויהיו בידיה לגבי הדבר הזה.
<תומר רוזנר: למשל, אפשרות לתת צו לתיקון פגמים ואם הוא לא מתבצע רשות המים יכולה לבוא ולבצע אותו בעצמה, דבר שהיא לא יכולה לעשות היום.
<תומר רוזנר: מציעים כאן גם עיצומים כספיים.
<תומר רוזנר: צריך להגיד את כל הדברים על השולחן.
דוד אמסלם: זאת אומרת, יש רישיון עסק – שנעזוב אותו בצד – שקשור בעיקר לנושא של המט"ש עצמו, ויש רישיון הפעלה כרישיון הפעלה.
דוד אמסלם: זה לא משהו פיזי, אלא אני נותן לך את האישור לפעול.
<אלון זקס: כמו תחנת דלק.
דוד אמסלם: מה שאומר תומר זה שכתוצאה מזה אנחנו לוקחים כאילו עוד סמכויות, שהן בסדר מבחינתי, במקומות שלא היו מוסדרים עד היום, נניח ברשות מקומית – ב"איגודן" אנחנו מבינים – שאין לה פלטפורמה.
דוד אמסלם: התאגיד לא יכול להגיד לה: קיבלתי תלונה באיזה ביוב ואת לא מתקנת אותו, למה את לא עושה את זה.
דוד אמסלם: כאילו שהוא לא צד בעניין.
דוד אמסלם: חוץ מלהגיד לה מה התעריף, הוא לא אומר לה כלום.
דוד אמסלם: במסגרת הזאת אתם רוצים להכניס את זה?
<רעיה עדני: הרעיון הוא שרשות המים תוכל להורות על תיקון ליקויים.
<ארנון גלעדי: אבל את זה עשיתם כבר בחוק הקודם.
<ארנון גלעדי: בחקיקה הקודמת רשות המים לקחה את הסמכויות כדי להיכנס בנעלי הרשויות המקומיות ובנעלי התאגידים - - -
<אודי אדירי: זה לגבי העברת קווי ביוב של אחת לשנייה.
דוד אמסלם: שם זה היה כאשר יש סכסוך בין רשויות.
דוד אמסלם: אם הכל בסדר וכולם מסכימים, לא היתה בעיה.
דוד אמסלם: איפה הוא מתערב - - -
<אודי אדירי: צריך להגיד שהשפד"ן הוא לא הבעיה.
דוד אמסלם: תאמין לי, הבנתי.
דוד אמסלם: הבנתי את הכל ואני חושב שזה גם נכון.
דוד אמסלם: צריך רק להחריג שאת הרישיון ולהסביר שזה רישיון הפעלה.
דוד אמסלם: אז תכניסו את זה, כי גם אני לא הבנתי בהתחלה מה זה הרישיון.
<ארנון גלעדי: אבל יש לך בהמשך רישיון עסק.
<ארנון גלעדי: רישיון הפעלה ורישיון עסק זה אותו הדבר.
<ארנון גלעדי: זה היינו הך.
דוד אמסלם: יש רישיון הפעלה ויש את רישיון.
דוד אמסלם: ברור שאי אפשר לתת רישיון הפעלה - - -
<ארנון גלעדי: כשאתה מפעיל קיוסק, אתה מקבל רישיון עסק.
דוד אמסלם: עדיין אתה נותן לו רישיון עסק ואתה אומר לו: עכשיו מותר לך למכור בטווח הזה.
<תומר רוזנר: זה לא חידוש.
<תומר רוזנר: גם חברת החשמל צריכה רישיון מהרגולטור שלה - - -
דוד אמסלם: אני דווקא רואה את זה כדבר יותר חיובי.
דוד אמסלם: אתם מסודרים חבל על הזמן.
דוד אמסלם: זה בא יותר לקטע של הרשויות הלא מאורגנות.
<ארנון גלעדי: מה שמטריד אותי זה הרישיון עסק.
דוד אמסלם: בואו נמשיך, רק תדגישו שהכוונה היא לרישיון הפעלה.
<תומר רוזנר: זאת בעצם ההבהרה.
<דודי קופל: זאת ההבהרה – מה מהות הרישיון הזה, מה צריך לעשות.
<רעיה עדני: שים לב שכתוב "שירותי הולכה וטיפול".
דוד אמסלם: דרך אגב, למה הגבלתם את זה לשני ספקים?
<דודי קופל: לא הגבלנו את זה בכלל.
<דודי קופל: פה אנחנו מדברים רק על מי רשאי.
<דודי קופל: יש חברת ביוב אחת שיכולה לתת שירותים לשאר הספקים במרחב.
דוד אמסלם: אני ב-(ג) – "חברה שהתאגדה בישראל לפי חוק החברות וכל אמצעי השליטה בה הם בידי שני ספקי שירות ביוב או יותר".
דוד אמסלם: ואם יש ספק אחד?
<תומר רוזנר: אז זה (א).
דוד אמסלם: הרי בחוק מגדירים מה זה חברה, אז למה לך להגדיר אותה עכשיו שוב?
<דודי קופל: אנחנו מדברים פה על הפורמטים האפשריים של אותה חברת ביוב, אותה חברה מרחבית שנותנת שירותים לכולם.
<דודי קופל: אופציה אחת זה חברה-בת של תאגיד קיים.
<דודי קופל: חברה קיימת.
דוד אמסלם: אמרת.
דוד אמסלם: פעם אחת זו חברה קיימת; פעם שנייה זה איגוד ערים; ופעם שלישית זה חברה רגילה, שהיא חדשה ויש לה רק בעלים אחד.
דוד אמסלם: פעם שנייה, עוד חברה חדשה שיש לה יותר מבעלים אחד.
<דודי קופל: אבל היא חברה שונה מאוד מבחינת אופי ההסדרה שחל עליה, מכיוון שאליה אפשר להצטרף.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין - אני אתקדם אתך, אבל בגדול, אני חושב שהיה נכון לכתוב חברה לדעתו של הממונה ויש לה את הכלים לטפל בנושא ברמה המקצועית.
דוד אמסלם: אכפת לך אם זה תאגיד וכד'?
<דודי קופל: החשיבות פה היא לעניין זה שמדובר בגוף חדש.
דוד אמסלם: בגדול, התאגיד אם תקרא לו מחר חברה, זה לא משנה.
דוד אמסלם: תקרא לו איך שאתה רוצה.
<תומר רוזנר: חברה קבילה צריך.
דוד אמסלם: כן, תגדיר, זה לא משנה.
דוד אמסלם: אתה רוצה לייצר פלטפורמה נוספת להתקשרות.
דוד אמסלם: זו תמיד תהיה חברה חדשה.
דוד אמסלם: אם היא קיימת – היא קיימת, ואין בעיה.
דוד אמסלם: אתה רוצה לייצר משהו חדש.
דוד אמסלם: אם יצרת אותו, מה זה משנה לך?
דוד אמסלם: מה זה משנה לך או הוא חברה-בת של התאגיד או חברה.
דוד אמסלם: -בת של העירייה או חברה פרטית עם בעלים אחד או חברה פרטית עם שני בעלים.
דוד אמסלם: אתה רוצה שהחברה הזאת יהיו לה כלים כדי שתדע לטפל בביוב ושלא יבוא לי מחר נהג משאית ויגיד: הקמתי את החברה הזאת, אני רוצה לטפל בביוב.
<דודי קופל: העניין היחידי הוא שיש כאן יותר מבעלים אחד.
<דודי קופל: אם זה בעלים אחד, זה - - -
דוד אמסלם: תמשיך, נשמה.
<דודי קופל: פה אנחנו רוצים לוודא שמדובר בגוף שהוא גוף משמעותי שייתן את השירותים האלה.
<רוני טיסר: היה לנו תיקון נוסח ברגע האחרון.
<רוני טיסר: אני אסביר את המהות: מכיוון שניתן רישיון לחברת ביוב אחת, ואחת בלבד במרחב, ביקשנו שיהיה איזשהו הליך שהוא יותר רחב מבחינת האפשרות לשמוע את הצדדים, הן את ספקי הביוב במרחב, הן את מבקש הרישיון עצמו והן את הערות הציבור.
<רוני טיסר: לכן אני מציעה את הנוסח הבא:
<דודי קופל: כלומר, ההעדפה היא כעיקרון לתת לגוף קיים ולא לתת לגוף חדש.
דוד אמסלם: אתם מגדירים גם מהי פעילות נוספת?
<תומר רוזנר: זה לבקשת השלטון המקומי.
<דודי קופל: זה מוגדר בחוק.
<דודי קופל: זה מה שדובר עם מרכז השלטון המקומי.
<תומר רוזנר: זה טיפול בבוצה, מחזור וכו'.
דוד אמסלם: אני מניח שהם לא ימכרו עגבניות, אלא משהו שקשור למוצרי לוואי.
: בישיבה הקודמת אמרו שחנות פלאפל לא.
<ציון נקאש: הסעיף הזה שקראו קודם משמעותו הוא העדפה של שותפויות שהפיבוט שלהן הוא ספק קיים על פני התארגנויות וולונטריות חדשות.
דוד אמסלם: כן, כן, הבנו את זה.
<ציון נקאש: הסיכום הזה מקובל עלינו, השלטון המקומי, בתנאי שבמקביל לא תיחסם הדרך בפני שותפויות מקומיות מצומצמות יותר שהן לא נכנסות להגדרה של חברת ביוב.
<שירה ברגמן: יפה, אז בואו נגיד את זה לפרוטוקול - - -
<ציון נקאש: לכן אנחנו רוצים לראות היכן המענה הזה מתקבל בכדי להסכים לנוסח שמונח פה.
<שירה ברגמן: אני מציעה שנגיד את זה לפרוטוקול, כי אכן דיברנו על זה.
<שירה ברגמן: אין בכלל, בשום דבר שכתוב כאן בחוק הזה, מניעה בשיתופי פעולה קיימים שלא במסגרת חברת ביוב אזורית.
<שירה ברגמן: אנחנו חושבים שזו פלטפורמה מוצלחת יותר, אבל אם שני ספקים או יותר מעוניינים לשתף פעולה שלא בעולם של חברת ביוב אזורית, אז יוכלו.
<שירה ברגמן: זה יעבוד על הוולונטרי.
<ציון נקאש: רק חשוב לזכור שהפרק הזה מבוסס על החלטת הממשלה שבמסגרתה כבר יש הגבלה על קבלת תמיכה מהמדינה במסגרת שותפויות לצורך הקמת תשתיות ביוב מרחביות.
<ציון נקאש: כלומר, זו הפלטפורמה הראשונה שאמרנו שדרוש תיקון של החלטת הממשלה.
<ציון נקאש: מעבר לזה, כל החוק הזה מטרתו לתעדף, ולדעתי זה גם צריך לבוא לידי ביטוי מפורש בחוק, שאין במלל של החוק הזה בכדי לפסול או להעניק עדיפות נמוכה יותר להתארגנויות וולונטריות מצומצמות יותר, ככל שהן משרתות את מטרת החוק.
דוד אמסלם: אני אעשה לך את הסדר ואני רוצה להתקדם בעניין.
דוד אמסלם: א', תדברו ביניכם.
<ציון נקאש: דיברנו, סגרנו את זה.
דוד אמסלם: בגדול, הרי מה כל המטרה פה?
דוד אמסלם: המטרה היא להקים גופים גדולים שיטפלו בביוב על בסיס טכנולוגיה מתקדמת וגם על בסיס של יתרון הגודל.
דוד אמסלם: הנחת העבודה אומרת שאם היו לנו שלושה שפדנים במדינת ישראל או ארבעה, כנראה שהבעיה היתה פתירה, לא היה חוק.
דוד אמסלם: לכן המדינה רוצה לבנות פלטפורמות גדולות.
דוד אמסלם: היות שיש איזשהו אילוץ למטה, של הפלטפורמות הקטנות שאומרות: אתם רוצים עכשיו להלאים אותנו?
דוד אמסלם: אז אומרים: חבר'ה, אתם רוצים תתחברו, אתם לא רוצים – לא צריך.
דוד אמסלם: אבל בוודאי ובוודאי המדינה יכולה לנתב לשם כל מיני גזרים לפלטפורמות הגדולות, לעודד את זה.
<תומר רוזנר: אחרת זה לא יקרה.
דוד אמסלם: אחרת זה לא יקרה.
דוד אמסלם: זו המהות של תפיסת העולם.
דוד אמסלם: עכשיו, כל אחד לפי התנאים האלה יחליט.
דוד אמסלם: מדינת ישראל נותנת סובסידיה בגליל, אתה רוצה – תקנה שם בית; לא – אל תקנה.
דוד אמסלם: אבל אם אתה הולך לשם, תקבל הנחה.
<שלמה דולברג: אבל יש בעיה, אדוני היושב-ראש.
<שלמה דולברג: אני לא מדבר על גזר.
: יש לך מקל.