GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי מלכה: שלום, בוקר טוב, אני כמובן מאוד שמח על הדיון, ואני לא אתייחס לדברים שנאמרו כאן, שחלקם הגדול שגוי בהבנה ובתפיסה של מה זה אשכול, ואני מרשה לעצמי להגיד, כמי שעומד בראש אשכול כבר כמעט ארבע שנים, אשכול גליל מזרחי.
<אלי מלכה: כדי לסבר את האוזן ולהכניס אותנו לדיון עצמו, אז בגליל המזרחי יש 18 רשויות מאוגדות באשכול הזה, בסך הכול 170,000 תושבים, זאת אומרת שהממוצע הוא פחות מ-10,000 תושבים לרשות אחת.
<אלי מלכה: השטח יותר מ-2 מיליון דונם, זאת אומרת, שיש פה גם פריסה ענקית עם יישובים קטנים, עם אתגרים מורכבים לכל אחת מהרשויות, וכל 18 ראשי הרשויות חשבו עוד טרם האוצר ומשרד הפנים באו עם רעיון ההתאגדות לאשכולות – חשבו שזה נכון שאנחנו נתאגד בינינו ונייצר לנו את היכולות לתת פתרונות ומענים שאחרים יכולים לתת, כמו אולי בהרצליה, בבני ברק, בתל אביב, אבל אנחנו שם בקצה של הפריפריה לא יכולים כל אחד בנפרד לתת, ואני מתכוון בגדול בשני צירים מרכזיים של פעילות שנעשית באשכול.
<אלי מלכה: הנושא הראשון זה כל מה שהוא תרומה לאיכות החיים של התושבים, באמצעות זה שאנחנו מייצרים יתרון לגודל, באמצעות זה שאנחנו מתאחדים ביחד ומעלים את הצרכים המשותפים שלנו, למשל כדי שנדע על מה אני מדבר, בעלי צרכים מיוחדים.
<אלי מלכה: בכל אחת מהרשויות יש בעלי צרכים מיוחדים, אבל ברשות קטנה יש מעטים, לא מצליחים למצוא פתרון.
<אלי מלכה: כשעשינו מיפוי מה קורה עם בעלי צרכים מיוחדים באזור שלנו, ראינו שכאשר אנחנו אומרים שהפריפריה מופלית לרעה, אצלם זה פי אלף יותר מופלה לרעה, לכן יצרנו תוכנית מאוד גדולה של מתן פתרונות לבעלי צרכים מיוחדים ברמה אזורית.
<אלי מלכה: המשרדים הרלוונטיים התחברו לעניין הזה, זה נכנס לעבודה, וכבר היום הקמנו מרכזי תעסוקה לבעלי צרכים מיוחדים.
<אלי מלכה: הנושא השני, למשל בדברים הרגילים, של איכות חיים, זה כל נושא הווטרינריה.
<אלי מלכה: אנחנו עכשיו מתאגדים ביחד ועושים את זה, ובלי חוק האשכולות אי-אפשר לעשות את זה.
<אלי מלכה: כל אחד עם הרבע וטרינר שלו לא נותן שירותי וטרינריה.
יעקב אשר: איגוד ערים.
יעקב אשר: קיים איגוד ערים.
<אלי מלכה: אין איגוד ערים אצלנו שנותן שירותי וטרינריה, לכן אנחנו - - -
יעקב אשר: לדברים האלה זה בסדר.
דוד אמסלם: חבר'ה, בואו נשמע את אלי.
<אלי מלכה: תנסו להכניס את הראש שלכם לשטח מאוד-מאוד גדול עם נקודות קטנות של יישובים קטנים, עם ראשי רשויות שרוצים להתאגד, שרוצים לפעול ביחד, שרוצים לתת פתרונות באזור בהרבה מאוד נושאים, כמו למשל בבלתי פורמלי שעלה כאן, בנושא המדעים, המוזיקה, החינוך והתרבות.
<אלי מלכה: לא אפשרי, אני אומר לכם, אם אנחנו לא עושים את זה ביחד.
<אלי מלכה: ויש היום דוגמאות שעובדות, שעשינו את זה.
<אלי מלכה: זה נקודה אחת.
<אלי מלכה: ואני יכול לתת לכם עוד דוגמאות, כי אנחנו בין האשכולות הראשונים, והספקנו ברוך השם לעשות הרבה דברים ביחד, אבל אני מוכרח להעלות עוד שתי נקודות, ואני חושב שחוק האשכולות מדבר בעיקר על זה, ופחות אם יהיה מכרז כזה או אחר ואם הממשלה יודעת או לא יודעת לתת כסף, למרות שבזמן האחרון היא באופן כללי לא יודעת לתת כסף.
<חיים ביבס: עזוב לא יודעת לתת, היא לוקחת, זה הכי גרוע.
<אלי מלכה: יישר כוח על הטור שלך בעניין.
<אלי מלכה: הדבר המשמעותי שקורה שראשי רשויות באזור, בפעם הראשונה, לפחות בפריפריה, לוקחים אחריות על האזור שלהם, מקבלים ביניהם הסכמות על שיתוף פעולה, מקבלים ביניהם הסכמות שמעבר לעניינים של איכות החיים.
<אלי מלכה: הם מקיימים תוכנית לפיתוח אזורי תחת ראייה אזורית, זאת אומרת שאנחנו עכשיו בעיצומו של תהליך מול האוצר אחרי ששנתיים גיבשנו תוכנית אזורית איפה יהיה אזור התעשייה המשותף, איפה תהיה האקדמיה המשותפת, איך אנחנו נעשה שינויים בהרבה מאוד נושאים, מבלי להסתכל על הגבולות המוניציפליים, אלא בסך-הכול על האזור, ולא תאמינו, זה עובד.
<אלי מלכה: זה פשוט עובד, וכך גם תהיה חלוקת ההכנסות.
<אלי מלכה: מכאן אני הולך לדבר הבא, שהוא לא, לכפות או לא לכפות את היכולת לעשות איחוד רשויות, אלא בעצם זה שאתה נותן אפשרות להצטרף וולונטרית, זה בסיס הכוח של זה בשונה ממה שנאמר כאן.
<אלי מלכה: למה זה בסיס הכוח של זה?
<אלי מלכה: א', העובדה שאצלנו כולם הצטרפו, אין אפילו רשות אחת שלא רוצה.
<אלי מלכה: ב', ברצותו הוא נכנס לדיל הזה, ברצותו הוא לא נכנס לדיל הזה.
<אלי מלכה: אם הוא נכנס, הוא מבין שהוא חלק מדבר גדול.
<אלי מלכה: זכינו באשכול עכשיו במכרז גדול של פינוי אשפה ביחד, בהיקף של 35 מיליון שקל.
<אלי מלכה: מישהו מכם היה מאמין שבאזור שלנו, שיש שתי ערים חלשות, צפת וקריית שמונה, מועצות מקומיות חלשות כמו טובא, כמו חצור וכמו אחרות, מועצות אזוריות שחלקן כאלה וחלקן כאלה, יש לנו גם בדואים, גם נוצרים, גם דרוזים וגם יהודים, שיושבים ביחד, מייצרים תוכניות פיתוח משותפות, מייצרים תוכניות לנהל את האזור ביחד, לפנות אשפה ביחד, לתקן תאורה ביחד, ובסוף אנחנו מתווכחים האם זה מתאים או לא מתאים לתוכנית העסקית של החשכ"ל או המשכ"ל או איך שזה נקרא?
<אלי מלכה: כמו שיש לי היום כראש מועצה - - -
דוד אמסלם: אבל היום אתה עושה את זה.
דוד אמסלם: למה אתה צריך את החוק?
<אלי מלכה: היום אני לא יכול, חלק מהדברים אני לא יכול.
<חיים ביבס: המדינה לא יכולה להתקשר עם הרשויות שלה?
דוד אמסלם: עזוב מדינה.
<אלי מלכה: אני היום כמועצה - - -
דוד אמסלם: כל המועצות עשיתם דברים מאוד יפים.
דוד אמסלם: למה אתם צריכים את החוק?
<אלי מלכה: אני חייב את זה בחלק גדול.
<אלי מלכה: בכל הנושאים הסטטוטוריים, כמו וטרינריה וכן הלאה, אני לא יכול אם אין לי חוק.
<אלי מלכה: כי אני לא יכול.
<חיים ביבס: יושב-ראש ועדת הפנים צודק במה שהוא אומר, זה תירוצים של אלה שרוצים להעביר.
דוד אמסלם: לא אמרתי כלום.
<אלי מלכה: הוא שאל, הוא לא אמר.
<אלי מלכה: חיים, החוק לא מאפשר היום.
דוד אמסלם: אני מסיים את הדיון ב-11:20, יש לי חוק אחר אחרי זה, לכן אני מבקש להצטמצם, ובלי ההערות האלה למה זה רק מבזבז את הזמן ואנחנו לא מגיעים לשום מקום.
<אלי מלכה: בקיצור, חברים, אני חושב שיש יתרון גדול באזורים שלנו, בנגב, בגליל ובצפון – יש יתרונות עצומים בהתאגדות, החוק הזה נעשה בתיאום אתנו, עבדנו עליו גם עם משרד הפנים.
<אלי מלכה: בעיקר עם משרד הפנים, אבל גם בתיאום עם האוצר.
<אלי מלכה: חשוב לנו מאוד לקדם את זה, כי זה נותן לנו יתרונות גדולים ועצומים כאזור.
<אלי מלכה: תודה רבה לכם.
דוד אמסלם: אריאל יוצר, בבקשה.
יעל גרמן: אמרת שזה יהיה וולונטרי, בחוק זה לא וולונטרי.
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, לא עונים.
<אריאל יוצר: ממש בקצרה - - -
דוד אמסלם: בקצרה ביותר, למה כולם כבר חוזרים על עצמם.
דוד אמסלם: אנחנו חוזרים על עצמנו כמעט מתחילת הדיון.
<אריאל יוצר: לא לחזור, רק לנסות לענות על השאלה שמרחפת כאן, למה החוק הזה נדרש.
<אריאל יוצר: בסופו של דבר כבר במשך חמש שנים האשכולות עובדים בצורה של חברה עירונית משותפת.
<אריאל יוצר: החיה הזאת או ההתאגדות הזאת היא התאגדות מוגבלת, והגענו לשלב שבו אפשר וצריך לשדרג את המעמד של האשכולות כדי לאפשר להם לבצע פעולות סטטוטוריות שאי-אפשר היה להעביר אליהם בלי לייצר חוק, לתת להם סמכויות אכיפה, לאפשר להעביר להם תקציבים ממשלתיים בצורה חלקה יותר, ובצורה הנוכחית זה בלתי אפשרי, ולכן החוק הזה נדרש.
דוד אמסלם: גיא סמט.
<גיא סמט: אני סמנכ"ל במשרד להגנת הסביבה, אחראי על הפסולת.
<גיא סמט: השקענו באשכולות 100 מיליון שקל בשנה האחרונה.
<גיא סמט: היתה ישיבה בוועדה הזאת - - -
<חיים ביבס: איך השקעת אם אין חוק?
<גיא סמט: - - - הוחלט שאנחנו צריכים לקדם את הדברים האלה.
דוד אמסלם: אל תעזרו לי, אף אחד שלא יעזור לי עכשיו.
<חיים ביבס: איך הוא השקיע אם אין חוק?
<גיא סמט: השקענו 100 מיליון שקל באשכולות.
<גיא סמט: אנחנו רוצים לצאת בקול קורא עכשיו ל-150 מיליון שקל נוספים, כדי להכניס עוד אשכולות פנימה ולהשלים את הכספים.
<גיא סמט: ה-25 מיליון שקל שדיבר עליהם ראש המועצה עדיין לא מספיקים, אנחנו רוצים לתת יותר.
<גיא סמט: אנחנו רוצים להוריד את המחירים ועשינו את זה.
<גיא סמט: בנגב המזרחי ובאשכול נגב מזרחי הורדנו את מחירי הפינוי מ-600 ל-180 שקל במצפה רמון, ויש עוד מקומות אחרים שאפשר.
<גיא סמט: אחת המכשלות מבחינתנו, הבעיות שכרגע עומדות על השולחן, זה היכולת של מישהו להיכנס לאשכול, ליהנות ממנו, ולא לברוח ממנו אחר-כך.
<גיא סמט: השקעתי ברשויות, נתתי להן כסף, הן קיבלו את התשתיות המתקדמות ביותר, ואחרי זה הן אומרות:
<גיא סמט: אנחנו לא רוצות להיות חלק מהאשכול, אנחנו בורחות החוצה.
<גיא סמט: זה מבחינתנו משהו שצריך לשמור עליו ביחד.
<גיא סמט: החוק הזה מבחינתי גם נותן סמכויות אכיפה, שזה גם משהו שאנחנו צריכים להגיע אליו, במיוחד באזורים האלה שיש השלכות של פסולת בניין גדולות.
<גיא סמט: צריך לזכור שבמרכז, בבני ברק או בערים אחרות, יש להם למשל איגוד ערים דן, שהוא מפנה 4,000 טון פסולת מתוך 16,000, הוא איגוד ערים מאוד חזק, עשיר, עם יכולת הקמה של מתקנים, הוא לא צריך את התמיכה שלי, ושם זה קורה וולונטרית, לא צריך את החקיקה.
דוד אמסלם: תודה, גיא.
דוד אמסלם: סיגל מורן, בבקשה.
<סיגל מורן: אחרי הדברים של אלי אני לא אאריך.
<סיגל מורן: קודם כול אני רוצה לומר שאני יו"ר אשכול נגב מערבי, שכולל תשע רשויות, בתוכן שדרות, נתיבות ואופקים, חמש מועצות אזוריות והעיר רהט, ביחד כ-200,000 תושבים.
<סיגל מורן: אני רוצה לומר שלוש נקודות: האחת, צר לי שהדיון בוועדת הפנים של הכנסת מתכנס לנושא האשפה או התחרות עם משכ"ל, מכיוון שבעיני יש פה דבר שהוא הרבה מעבר לזה.
<סיגל מורן: אם אנחנו מדברים על שיתוף פעולה, על חיבור, על ראייה אזורית, על צדק חלוקתי, מוזר בעיני כשהמועצות האזוריות באות ואומרות שזה הדבר הנכון, אני חושבת שזה מעלה סימני שאלה.
<סיגל מורן: השנייה, פנינו, אלה שנמצאים בתוך האשכולות, וביקשנו להסדיר בחוק את הדברים שאנחנו לא יכולים לעשות.
<סיגל מורן: הגענו למקום שאי-אפשר.
<סיגל מורן: אנחנו לא יכולים להפעיל מערך וטרינריה, מכיוון שהחוק לא מאפשר לנו לפעול כאשכול בתוך רשות אחרת.
<סיגל מורן: מה לעשות, זאת מגבלת החוק.
<סיגל מורן: אנחנו לא יכולים לצאת למכרזים משותפים, אנחנו לא יכולים עוד הרבה מאוד דברים.
<סיגל מורן: ההערה היחידה שיש לי לחוק, שמאוד מטרידה אותי, בכל מקום שכתוב "אלא אם" – במילים משפטיות – "רצה השר אחרת".
<סיגל מורן: אני חושבת שאת החלק הזה צריך לשפר בחוק - -
<אלי מלכה: אני מצטרף.
<סיגל מורן: - - מעבר לזה הוא מצוין.
<סיגל מורן: צריך לזכור שיש 50 רשויות שנמצאות היום באשכולות ומאוד מרוצות.
<סיגל מורן: זה מספר לא קטן.
דוד אמסלם: אנחנו לא נפרק אותם.
יעל גרמן: הסתייגויות – אני רוצה להגיש.
דוד אמסלם: אני אחליט עוד מעט.
דוד אמסלם: בבקשה, יושב-ראש השלטון המקומי, חיים ביבס.
<חיים ביבס: חברים בוקר טוב, כמה דברים להעמיד על דיוקם, מכיוון שבסוף אני צריך להיות האיש הרע.
<חיים ביבס: את תאגידי המים אתה מכיר?
<חיים ביבס: אתה מכיר מצוין.
<חיים ביבס: שנינו רוצים לסגור אותם.
<חיים ביבס: אלה שלא רוצים לסגור אותם, אתה יודע בדיוק מי הם, אלה שבסוף מרוויחים מזה.
<חיים ביבס: אותו דבר כאן.
<חיים ביבס: ככה התחילו תאגידי המים, התחילו בזה שהסבירו לכולם כמה זה בסדר.
<חיים ביבס: הרי בהרצליה ובמודיעין לא היה צריך תאגיד מים, יכולנו לנהל את המערכת מלכתחילה כמו שצריך, והכול בסדר גמור.
<חיים ביבס: איפה שהיה צריך תאגידי מים, ברשויות – באמת שם נכשלו כישלון חרוץ, ושלא תטעה, עד לרגע זה עוד לא נכנסו תחת שום תאגוד, משום שגם האוצר, גם הפנים, אף אחד לא רוצה אותן היום, הן עולות כסף למדינה.
<חיים ביבס: המדינה רוצה רק מה שמכניס לה כסף, לא מה שעולה לה כסף.
<חיים ביבס: בנושא האשכולות ישבתי עם פולקמן.
<חיים ביבס: איפה הוא?
<חיים ביבס: ברח?
דוד אמסלם: יש לו ישיבה אחרת.
<חיים ביבס: ישבנו על הנושא, זה היה רעיון טוב כמו שהציג את זה אלי מלכה, כמו שהציגו אחרים, ובתנאי כמובן שזה וולונטרי.
<חיים ביבס: יש לנו את הסיפור של הדוגמה שבתוך תאגיד שכפו עליו, האוצר, משרד הפנים והתשתיות – כפו עליו להיות בתוך תאגיד, כשהוא רוצה לצאת ממנו.
<חיים ביבס: הוא רוצה לעבור לתאגיד אחר בכלל, ולא נותנים לו.
<חיים ביבס: והוא ניהל הכול מצוין, והכול התהפך עליו, אבל אף אחד לא נותן לו.
<חיים ביבס: בכוח מחזיקים אותו.
<חיים ביבס: כי בסוף הרעיון הוא רעיון אחד, ואני אומר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה - - -
<מרדכי כהן: מה כופים עליו?
<חיים ביבס: לא הפרעתי לך.
<מרדכי כהן: אני רק רוצה להבין.
<חיים ביבס: וולונטרי – בן-אדם שרוצה לצאת ממקום לא חייב להיות בו.
<מרדכי כהן: כפו עליו להיות באשכול?
<חיים ביבס: כפו עליו.
<חיים ביבס: מה שקורה היום זה דבר אחד, ואמרתי את זה מלכתחילה.
<חיים ביבס: מדובר באיחוד רשויות, רבותי, לא מדובר בשום דבר אחר.
<חיים ביבס: הכול בלוף.
<חיים ביבס: אני אומר לכם כרשות מאוחדת, מודיעין אוחדה עם מכבים-רעות, מדינת ישראל ומשרד הפנים לא שם שקל באיחוד הזה, העיר מודיעין הביאה יותר מ-95 מיליון שקלים לאיחוד.
<חיים ביבס: מדינת ישראל לא שמה שום דבר, וזה רצונו של האוצר, רבותי.
<חיים ביבס: אני חוזר, אדוני היושב-ראש – אני חוזר מכנס ערים חכמות בברצלונה.
<חיים ביבס: נפגשנו עם יושב-ראש השלטון המקומי של ברצלונה, קטלוניה, למעלה מ-7 מיליון תושבים, 947 רשויות.
<חיים ביבס: אנחנו על 203 רשויות ועוד 54 מועצות אזוריות, וכל הזמן הפנים והאוצר רוצים לצמצם בגלל דבר אחד, משום שבסוף הם רוצים לבטל את השלטון המקומי ולנהל את העסק בעצמם.
<חיים ביבס: בואו נשים את הדברים על השולחן מלכתחילה.
<חיים ביבס: ניתן לכם, חבר'ה, את האפשרות, בואו תנהלו את זה.
<חיים ביבס: ראינו איך נכשלתם כישלון חרוץ במענקי איזון, בהרבה מאוד דברים שנתנו לכם לנהל, עד שלא התאחדנו לשלטון מקומי אחד מלוכד ומאוחד והצלחנו מ-1.9 מיליארד לעלות ל-3.1 מיליארד.
<חיים ביבס: זה לא אף אחד אחר, זה השלטון המקומי המאוחד.
<חיים ביבס: עכשיו מספרים סיפורים.
<חיים ביבס: אומרים "החברה למשק", בסדר – החברה למשק.
<חיים ביבס: אני אספר לך סוד, אדוני היושב-ראש, קודם כול, החברה למשק עובדת אזורית, זה דבר אחד.
<חיים ביבס: דבר שני, 70% מהפעילות של החברה למשק זה לא החבר'ה מהאשכולות, זה בעיקר רשויות כמו מודיעין, ירושלים, תל-אביב, חיפה – הרשויות הגדולות שעובדות בהיקפים הגדולים.
<חיים ביבס: בסוף היתרון לגודל הוא של הפריפריה.
<חיים ביבס: תזכרו מה שאני אומר, כשזה יקרה, יחזרו כולם אלי, והם יודעים את זה.
<חיים ביבס: כשאני אמרתי: רבותי, נסגור את החברה למשק, הם הראשונים שקפצו.
<חיים ביבס: יש היום סדר גודל של 150 רשויות שבלי החברה למשק המחירים אצלם רק עולים כל הזמן, אבל זה בסדר גמור.
<חיים ביבס: אני אומר בצורה מאוד-מאוד ברורה.
<חיים ביבס: רבותי, החוק הוא חוק טוב.
<חיים ביבס: דרך אגב, אין עליו חובת חוק, כי היום הכול קורה.
<חיים ביבס: המשרד להגנת הסביבה עובד ב-100 מיליון שקל בלי החוק, זה בסדר גמור.
<חיים ביבס: זאת אומרת, כל הסיפורים של החוק זה כדי לקחת את הסמכות ואת האחריות, כאשר האחריות מוטלת על השלטון המקומי, על ראשי רשויות, הסמכות נמצאת אצל אותם פקידים שלאט-לאט מצמצמים.
<חיים ביבס: רבותי, תזכרו את מה שאני אומר.
<חיים ביבס: מקרי תאגידי המים – אנחנו נלחמים בזה על מנת לטפל בכישלון הצורב של המשרדים שהעלו את מחירי המים בעשרות אחוזים, אנחנו הורדנו אותם.
<חיים ביבס: מה שיקרה בהכרח שאנחנו מביאים לכך שאם זה לא יהיה וולונטרי, המשמעות בסופו של דבר היא ביטול הסמכויות של אותן הרשויות ואיחוד רשויות.
<מרדכי כהן: ממש-ממש בקצרה.
<מרדכי כהן: מה שתמוה בדיון הזה, בניגוד לתאגידי המים, שפה מדובר על יוזמה שצמחה מקרב הרשויות המקומיות.
<מרדכי כהן: ראשי הרשויות מהפריפריה - - -
<חיים ביבס: מה ראשי רשויות?
<חיים ביבס: אתה ובוחבוט, זה היה במלחמה שפנו לחברה למשק.
<חיים ביבס: ראשי רשויות?
דוד אמסלם: חיים, אתה רוצה להפריע?
<חיים ביבס: צריך לשים את הדברים על השולחן.
<חיים ביבס: הערת ביניים.
דוד אמסלם: אין הערות ביניים.
<מרדכי כהן: מתוך 255 רשויות 50 רשויות כבר נמצאות תחת אשכולות.
<מרדכי כהן: הם אלה שדורשים – ראשי הרשויות, דורשים להמשיך ולהעצים את האשכולות - -
<חיים ביבס: תשאיר את זה וולונטרי.
<מרדכי כהן: - - ויש לנו רשימה ארוכה של עשרות ראשי רשויות שרק מצפים לאותה תמיכה, כדי להיות באשכולות חדשים.
<מרדכי כהן: אני מסכים שיש פה נקודה אחת לליבון, אחת בלבד, לא האינטרסים של משכ"ל, כי זה לא הדיון פה, ולא התחרות ולא האפשרויות שיש לראש רשות.
<מרדכי כהן: יש רק נקודה אחת לליבון, כשאנחנו אומרים וולונטרי, למה בכל זאת יצרנו מציאות בתיקון חקיקה שבמקרים מאוד מסוימים וחריגים רשות אחת לא יכולה לצאת או להיכנס באופן וולונטרי.
<מרדכי כהן: ואולי ההערה שלך במקום שזה לא מנוסח בצורה הזאת, אלא בנוסח יותר עדין.
<מרדכי כהן: זאת ההערה היחידה שאני לוקח מהדיון הזה.
<מרדכי כהן: ומכיוון שזאת היתה הכוונה שלנו, שזה רק יהיה במקרים מאוד חריגים - - -
<חיים ביבס: זאת אותה הערה שהיתה בתאגידי המים ב-2003.
דוד אמסלם: חיים, תן לי לסכם.
<חיים ביבס: צריך להעמיד את הדברים על דיוקם.
<חיים ביבס: זו אותה הערה בדיוק.
<מרדכי כהן: הערה אחרונה.
<מרדכי כהן: הרי משרד האוצר עשה כל-כך הרבה ניסיונות בעבר לאיחוד רשויות.
<מרדכי כהן: הדיון פה, לא רק שהוא לא איחוד רשויות, אלא זאת יוזמה שצמחה מלמטה ומבקשת להעצים את השלטון המקומי.
<מרדכי כהן: ומה אומר עכשיו המנכ"ל לשלטון מקומי?
<מרדכי כהן: לא להעצים אותו?
<חיים ביבס: זה לא נכון מה שאתה אומר.
<מרדכי כהן: לא להעצים?
דוד אמסלם: מרדכי, זה לא הדיון.
<חיים ביבס: זה סיפורים של משרד הפנים.
<מרדכי כהן: אלה יוזמות של משרד הפנים והצלחות של משרד הפנים.
<חיים ביבס: לא, זה סיפורים שלהם.
<חיים ביבס: במשך שנים משרד הפנים היה כישלון חרוץ, מה לעשות.
<מרדכי כהן: ובשנים האחרונות - - -
<חיים ביבס: עד 1.9 מיליארד.
<חיים ביבס: זה לא אתם, זה השלטון המקומי.
<חיים ביבס: הפקידות היא אותה פקידות, מה שהשתנה זה השלטון המקומי.
דוד אמסלם: תנו לי לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: חיים, אתה לא מתפרץ כל פעם שאתה רוצה, זה לא עובד כך.
<חיים ביבס: לא מתפרץ רק הערות ביניים.
דוד אמסלם: התפרצת עכשיו שלוש פעמים.
<חיים ביבס: הערות ביניים.
דוד אמסלם: אין הערות ביניים, כל הערה זו התפרצות.
יעקב אשר: הוא עושה את זה וולונטרית.
דוד אמסלם: אני מבקש לסכם את הדיון כלדקמן.
דוד אמסלם: אני בא מהשלטון המקומי וברמה השירותית זה נכון שיש שירות ארצי, שירות מקומי וחסרה הפלטפורמה האמצעית.
דוד אמסלם: אני גם חושב שצריך לאפיין בדיוק על מה.
דוד אמסלם: בהתחלה חשבתי שזה הרבה יותר פשוט, אבל כשהבנתי את פולקמן זה נראה לי הרבה יותר מורכב, הוא כמעט דיבר על איחוד רשויות.
דוד אמסלם: אני כעיקרון חושב שזה נכון.
דוד אמסלם: כמו שאמר אלי, יש שירותים שנכון לתת ברמה האזורית, בוודאי.
דוד אמסלם: כשאנחנו מדברים למשל, כמו שהוא אמר, באמת זה נושא שאני מכיר ממש מקרוב – הסעות לילדים מוגבלים.
דוד אמסלם: לפעמים אתה מוציא טרנזיט עם שני ילדים, כשהוא יכול לקחת ביישוב ליד.
דוד אמסלם: זה נכון, זה עושה שכל.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו רוצים לתת משהו עם שכל, עזבו עכשיו סמכויות.
דוד אמסלם: בסוף יש פה איזה שכל בכל ההתנהלות.
דוד אמסלם: אני מרגיש שהחוק הזה לא מבושל - - -
יעקב אשר: אגב את משרד החינוך זה לא מחייב.
דוד אמסלם: החוק לא מבושל, לכן מה שאני מבקש - - -
יעקב אשר: גם הצעת החוק הזאת לא מחייבת את משרד - - -
יעקב אשר: אז מה עשית?
<מרדכי כהן: נכון, כי הכוח הוא אצל ראשי הרשויות.
דוד אמסלם: אני חושב שזה לא מבושל במובן זה, א', שצריך להגדיר בדיוק איזה שירותים האשכול הזה יכול לתת ברמה שלא וולונטרית, אלא מחייבים אותו – מה וולונטרי ומה בכלל לא שייך.
<נורית צור-רבינו: פה אתה מגביל אותו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא חושב שהעסק צריך להתנהל כמו שהוא מתנהל עד היום.
דוד אמסלם: הם יעילים, יש יישובים פה שלא יעילים.
דוד אמסלם: מוציאים, כמו שאמרתי, טרנזיט לכל מקום.
דוד אמסלם: זה כספי מדינה.
דוד אמסלם: בסוף זה כספי ציבור.
דוד אמסלם: לכן יש מקום לנתח ולפרק את זה ולא לבוא לכאן לדיון של שעה וחצי ולהקים אשכולות שאנחנו לא יודעים מה התוצאה שלהם תהיה מחר.
דוד אמסלם: לכן מה שאני מבקש, מרדכי, שתשב עם יושב-ראש השלטון המקומי.
דוד אמסלם: תשב ברמה הזאת, לא ברמה של איזה פקיד במשרד הפנים, חשוב ככל שיהיה.
דוד אמסלם: זה לא יעבוד בלי שזה יבוא ביחד.
דוד אמסלם: לכן אני מציע שתשבו השבוע, בשבוע הבא נקיים דיון נוסף בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני מאמין שיש הסכמה ביניכם, כי בסך-הכול ההיגיון מכתיב את זה.
דוד אמסלם: אין פה ויכוח - - -
<מרדכי כהן: בפגישה שהתקיימה בין חיים לשר הפנים - - -
דוד אמסלם: אתה מפריע לי עכשיו בסיכום.
<חיים ביבס: על הרעיון המקורי, לא על מה שהוצאתם.
<חיים ביבס: מה לעשות?
דוד אמסלם: תאמין לי, מה שאני מבין זה מה שאלי הסביר בפרוטרוט, ובאמת הוא המחיש את זה הלכה למעשה בכמה דברים שבאמת חשובים, גם חיים הבין.
דוד אמסלם: הרי אף אחד לא רוצה להתנהל בצורה לא הגיונית.
יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, הצעה לסדר.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים שלפעמים אתה בונה משהו ופתאום הגולם קם על יוצרו, כשאתה לא מחדד את הדברים ומשאיר אותם.
דוד אמסלם: אנחנו כבר לא נהיה פה, בעוד חמש שנים, פתאום יהיה "לא התכוונתי", פתאום יש איזה משהו, מתפתח איזה גולם, איזה מוטציה שלא התכוונת אליה בכלל.
דוד אמסלם: לכן אני מאמין שהדברים חייבים להיות חד-חד ערכיים, ברורים.
דוד אמסלם: כשאנחנו מביאים חקיקה, היא חייבת להיות ברורה.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה זה וולונטרי.
דוד אמסלם: החקיקה צריכה להיות מאוד-מאוד ברורה בכל ההיבטים שלה.
דוד אמסלם: לכן אני מציע שתשבו ברמות האלה.
דוד אמסלם: לא ברמה העקרונית, אלא תחדדו בדיוק.
דוד אמסלם: תביאו לנו בשבוע הבא את החוק מבושל, ואנחנו נקדם את זה.
<חיים ביבס: רבותי, הערה קצרה.
<חיים ביבס: קודם כול צריך לצרף את אריאל יוצר לדבר הזה, בלי משרד האוצר אי-אפשר.
<חיים ביבס: הדבר השני, בהערה קצרה אני אומר, רשמתי את זה וזה אחד הדברים הכי חשובים, מה שקורה בדרך שבה היום הולך משרד הפנים, בדרך של הצעת החוק יחד עם השינויים, המשמעות היא אחת, יהיה שלטון מקומי לרשויות יהודיות חזקות בינוניות נטולות מענק, יהיה שלטון מקומי לערבים - - -
דוד אמסלם: אתה פותח בדיון אחר.
<חיים ביבס: זה מה שקורה.
<חיים ביבס: זו הדרך.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר עוד דבר.
<חיים ביבס: תזכור, הקול הייחודי במגזר הערבי - - -
דוד אמסלם: אני רוצה עוד דבר.
<חיים ביבס: מרדכי, אני אסביר לך, אתה תבין.
דוד אמסלם: אריאל יוצר, אתם חלק אינטגרלי מהדיון, כמובן גם משרד המשפטים וכו'.
דוד אמסלם: במסגרת כל הסדרת החבילה של ההתקשרות, בסוף צריך להיות אינסנטיב כלכלי של הממשלה.
דוד אמסלם: זה אומר שאתם לא מהאו"ם.
דוד אמסלם: אחרי שהסדרנו הכול, כאן הממשלה גם באה ומתקצבת את האשכול אקסטרה.
<אריאל יוצר: היא עושה את זה גם היום, דרך אגב.
דוד אמסלם: מה שהיא עושה היום זה לא טוב.
דוד אמסלם: אקסטרה, ואז יש אינסנטיב להמשיך, אנחנו גם מרוויחים משהו.
דוד אמסלם: שבוע הבא תבואו אלי.
דוד אמסלם: אני מבקש לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: תקנות הקרינה הבלתי מייננת (תיקון), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם: מי רוצה להציג?
דוד אמסלם: בבקשה, הדס.
<הדס פיקסלר: התיקון המוצע עוסק בשני עניינים: האחד, צורך שעלה ועכשיו אנחנו מבקשים להוסיף, אפשרות להעברת היתר מגורם אחד לגורם אחר.
<הדס פיקסלר: והשני, התאמה באופן חישוב האגרות לגבי שני סוגי מתקנים, מתקנים לייצור חשמל ומתקני תקשורת שמשדרים בתדרים בין 10 ל-400 מגה הרץ.
<הדס פיקסלר: זה תיקון לתקנות קיימות.
דוד אמסלם: במספר משפטים, על מה מדובר?
<הדס פיקסלר: העניין הראשון הוא העברת היתר.
<הדס פיקסלר: היום גורם שפונה למשרד מבקש היתר, למשל להפעיל אנטנת סלולר, אותו גורם עובר את כל הבדיקות שהאנטנה בטוחה, שעומדים ברמות הקרינה המותרות, מקבל היתר מאת הממונה במשרד להגנת הסביבה.
<הדס פיקסלר: כרגע יש מקרה של שתי חברות שהתאגדו, עושות שיתוף ברשת והקימו חברה חדשה שאותה חברה תפעיל עבורן את המתקנים.
<הדס פיקסלר: אין לנו היום הסדר שמאפשר לקחת את ההיתר הקיים, שהוא בתוקף, וששולם עבורו כסף ולהעביר אותו לחברה החדשה.
דוד אמסלם: ההיתר הוא לא פר אנטנה?
<הדס פיקסלר: הוא פר מתקן.
דוד אמסלם: ההיתר הוא למתקן, הוא לא לחברה.
<הדס פיקסלר: הוא למתקן, אבל הוא יוצא על שם של החברה שמפעילה.
דוד אמסלם: זה כמו אוטו.
דוד אמסלם: אם הטסט לאוטו רשום על שמי והעברתי אותו למישהו אחר, אז הוא עובר עם הטסט.
<הדס פיקסלר: העברת בעלות.
<הדס פיקסלר: אנחנו רוצים הסדר דומה שמאפשר להעביר - - -
דוד אמסלם: היום החוק לא מסדיר את זה?
<הדס פיקסלר: לא.
<הדס פיקסלר: העניין השני הוא שכאשר התקנו את התקנות המקוריות בשנת 2009 מתקנים לייצור חשמל היו מתקנים של חברת החשמל, תחנות כוח מאוד-מאוד גדולות, בהספקים גבוהים מאוד, עם השפעה סביבתית גדולה מאוד-מאוד.
<הדס פיקסלר: הסכומים שנקבעו הותאמו להספקים של הצרכים של התחנות הגדולות.
דוד אמסלם: סכומים של מה?
<הדס פיקסלר: זה סכום של מאות אלפי שקלים.
דוד אמסלם: הבדיקות שלכם?
<הדס פיקסלר: גם לבדיקות ברישוי וגם הפיקוח למשך כל תקופת ההיתר.
<הדס פיקסלר: זה היתרים שניתנים ל-25 שנה.
דוד אמסלם: ההיתר הוא ל-25 שנה?
<הדס פיקסלר: כן.
דוד אמסלם: והאגרה היא שנתית?
דוד אמסלם: חד-פעמית?
דוד אמסלם: מה הסכומים של האגרה?
<הדס פיקסלר: כמה מאות אלפי שקלים.
דוד אמסלם: זה לתחנת כוח?
דוד אמסלם: למה זה?
<סטיליאן גלברג: זה תחנות כוח.
<סטיליאן גלברג: זה 300,000 להיתר הקמה, שהוא תקף לחמש שנים, שזה כל הבדיקות - - -
דוד אמסלם: אני לא נכנס לבדיקות.
<סטיליאן גלברג: ו-600,000 להיתר הפעלה, שזה 25 שנה.
דוד אמסלם: סך-הכול אנחנו מדברים על כמיליון שקל?
<סטיליאן גלברג: בסך-הכול מיליון.
<סטיליאן גלברג: מה שמפריע ליצרנים הפרטיים שאנחנו רוצים לעודד אותם, זה שה-300,000 שקל האלה, שזה היתר ההקמה, שהם צריכים לשלם לפני שיש להם היתר בנייה, לפני שהם יכולים לקבל הלוואה.
דוד אמסלם: זה בשביל הבדיקות שלכם.
דוד אמסלם: כמה בדיקות אתם עושים?
<סטיליאן גלברג: זו בדיקה אחת וחוץ מזה - - -
דוד אמסלם: שהיא עולה 300,000?
<ג'ייד רגבים: 600,000.
<ג'ייד רגבים: סליחה, אני רק מתקנת.
דוד אמסלם: זה 300,000 ו-600,000, הבנתי.
<סטיליאן גלברג: אנחנו מדברים על היתר הקמה.
דוד אמסלם: בהיתר ההקמה אתה עובר על התוכניות?
<סטיליאן גלברג: מכיוון שההשפעה היא באזור רחב מאוד, צריך לעבור על כל האזור, ובתוך התחנה יש הרבה מתקנים, שכל אחד מהם צריך לבדוק.
דוד אמסלם: עכשיו אנג'ל רוצה להקים עוד איזה מפעל, גם הוא משלם את זה או רק תחנות כוח?
<הדס פיקסלר: אם יש לו מקור קרינה.
<סטיליאן גלברג: אם הוא לא מייצר חשמל, אז לא.
דוד אמסלם: זה רק בנושא של קרינה?
<סטיליאן גלברג: אנחנו רוצים להתאים את האגרות.
<סטיליאן גלברג: התחנות החדשות הן תחנות בהספקים הרבה יותר נמוכים - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, מה אתם עושים עם ההכנסות האלה?
<סטיליאן גלברג: זה הולך לאוצר.
<הדס פיקסלר: זה לא הולך אלינו.
דוד אמסלם: למה יש לכם מוטיבציה להעלות את האגרות האלה?
<סטיליאן גלברג: להוריד.
דוד אמסלם: אתם רוצים להעלות.
<סטיליאן גלברג: לא.
<הדס פיקסלר: להוריד.
<סטיליאן גלברג: אנחנו רוצים להוריד, לא להעלות.
<סטיליאן גלברג: זה נטל לא סביר על יצרנים אחרים.
דוד אמסלם: בכמה אתם רוצים להוריד לקטנים?
<סטיליאן גלברג: זה מותאם להספק התחנה, כך שאם מגיעים להספקים מאוד גבוהים כמו התחנות הגדולות - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, לקחתם את התעריף הגבוה וחילקתם - - -
<הדס פיקסלר: נכון.
דוד אמסלם: מישהו עוד רוצה להתייחס לעניין?
<ג'ייד רגבים: אני מייצגת את פורום יצרני החשמל הפרטיים בגז טבעי.
<ג'ייד רגבים: ברור שאנחנו מברכים על עצם המהלך להפחית את האגרות, אבל ראשית, אנחנו בכלל חושבים שמלכתחילה יש מקום לבטל אותן, כי כמו שהחברים פה אמרו, ממילא הכסף הוא לא כסף שנכנס למשרד להגנת הסביבה, הוא לא באמת מממש את הרציונל שמאחורי זה.
דוד אמסלם: מדינת ישראל צריכה מזומנים, את יודעת.
<ג'ייד רגבים: אני יודעת.
דוד אמסלם: אל תדאגי, בסוף זה מתגלגל לתעריף החשמל, אתם לא מפסידים על זה, זה בסדר.
<ג'ייד רגבים: חברת החשמל מרוויחה מזה, היצרנים הפרטיים לא כל-כך מרוויחים מזה.
דוד אמסלם: גם אתם לא גמ"ח.
דוד אמסלם: אתם לא גמילות חסדים, זה בסדר.
<ג'ייד רגבים: הדבר הנוסף שאנחנו מבקשים מאוד שהתיקון הזה יחול באופן רטרואקטיבי, כי יש לא מעט תחנות כוח שהן בשלבי הקמה.
<ג'ייד רגבים: נכון שביחד המצטבר הוא מיליון שקל, אבל דווקא את הסכום הגדול משלמים בתור היתר הקמה, את ה-600,000.
<ג'ייד רגבים: יש חברות שכבר שילמו את זה, שהן בשלבי הקמה, וזה מקשה עליהן מאוד.
<סטיליאן גלברג: אנחנו בעד.
דוד אמסלם: אני לא מכיר חקיקה רטרואקטיבית, לא נראה לי הגיוני.
<ג'ייד רגבים: במקרה הזה פשוט מדובר במספר חברות קטן.