GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים דדון: הייתה איזושהי תאונת דרכים ויצאתי כצוות ראשון.
<חיים דדון: הייתי אולי שנה בעבודה.
<חיים דדון: הגעתי למקום וראיתי שברכב אחד יש הרוג, איש מג"ב שהיה נהג של סא"ל בצבא.
<חיים דדון: הגעתי לרכב השני וזיהיתי מישהי שלמדה אתי 12 שנים בבית הספר והיא הבת דודה של החבר הכי טוב שלי.
<חיים דדון: שני הילדים שלה יושבים מאחור, אחד הרוג ואחד מחוץ לרכב.
<חיים דדון: חילצנו אותם.
<חיים דדון: כשהגעתי לתחנה, אמרתי לעצמי איך אני מספר לחבר שלי ואיך אני מודיע לו שבת הדודה שלו הכי קרובה והחברה הכי טובה שלנו נפטרה עם הילד שלה.
<חיים דדון: זה דבר שייקח אותי עד הפנסיה, המראה הזה, איך ראיתי אותה באותו רגע.
<חיים דדון: אני לא רוצה להרבות בדברים אבל יש דברים מזעזעים שכבאים רואים.
<חיים דדון: אני אתן לכם עוד דוגמה.
<חיים דדון: חבר שלי במשמרת, כל יום שהוא קם בבוקר, הוא חושב על זה.
<חיים דדון: הייתה לו תאונת דרכים עם שמונה הרוגים בתוך רכב שנשרפו, משפחת אטיאס.
<חיים דדון: זה היה מראה שאי אפשר לתאר.
<חיים דדון: להוציא מהרכב ילדה בת ארבע כשהיא שרופה, אני לא יודע אם יש מישהו מכם שהוא לא בחילוץ והצלה שמסוגל להרים אותה.
<חיים דדון: אלה מראות מאוד מאוד קשים ואני מקווה שיעשו עם זה משהו.
<חיים דדון: לכן אני מברך על קיום הדיון הזה ולברך אותך, נאוה, על כל מה שאת עושה.
נאוה בוקר: חיים, קיבלת איזשהו טיפול לאחר מכן?
<חיים דדון: אף פעם לא.
<חיים דדון: אני יכול לתת עוד דוגמה.
<חיים דדון: בזכות מפקד טוב אני ניצלתי ממוות.
<חיים דדון: הייתה שריפה במחסן תמרים, מחסן ענק, מקרר של תמרים, והמפקד אמר לי שאקח שלושה צעדים אחורה, והיו שם דבלים שכל אחד שוקל טון שאחד מונח על השני, שמונה קומות, ופשוט שניים צנחו למטה במקום בו עמדתי.
<חיים דדון: אלה דברים שאתה זוכר אותם ולעולם אתה לא יכול לשכוח אותם.
נאוה בוקר: דברים שהופכים להיות סיוט.
<חיים דדון: אף אחד לא יכול לתאר את זה עד שהוא לא חווה את זה.
<חיים דדון: אף אחד לא יכול להבין את זה.
<שבתאי פרץ: שירותי כבאות טבריה.
<שבתאי פרץ: אני רוצה להוסיף לגבי האירוע של משפחת אטיאס.
<שבתאי פרץ: אני במקרה הייתי שם.
<שבתאי פרץ: רק לתאר לכם בקצרה.
<שבתאי פרץ: זה היה באמצע חודש מאי, חודש שאנחנו כבר עובדים קשה בשירותי הכבאות כי מדובר בתקופת הקיץ.
<שבתאי פרץ: אני לא יכול לשכוח את זה.
<שבתאי פרץ: זה היה בשעה 1:50 לפנות בוקר, אחרי שכל היום עבדנו.
<שבתאי פרץ: אתה מגיע לשעת המנוחה שלך ופתאום אתה מקבל תאונת דרכים.
<שבתאי פרץ: אתה יוצא למקום והמראה המזעזע הזה בוודאי ייקח אותנו עד לקבר.
נאוה בוקר: מה קרה שם?
נאוה בוקר: הרכב עלה באש?
<שבתאי פרץ: הרכב ירד בסיבובים של טבריה, לא היו לו בלמים והוא איבד שליטה, עלה על מעקה בטון והתהפך למדרון והרכב עלה באש.
<שבתאי פרץ: כשהתחלנו להוציא את הלכודים, אתה רואה לכוד ועוד לכוד ועוד לכוד, שמונה בני משפחה.
<שבתאי פרץ: חשוב לציין שגם הייתה בת משפחה שעפה מהרכב וכך ניצלו חייה והיא היחידה שנשארה.
<שבתאי פרץ: דרך אגב, כל הטיפול של האירוע הזה הסתכם בכך שחזרנו לתחנה, קצין המשמרת אסף את כולם, דיברנו ובזה נגמר הטיפול.
<שבתאי פרץ: כמובן שהוא לא איש מקצוע.
<שבתאי פרץ: רציתי לציין עוד מקרה שלא קשור להצלה.
<שבתאי פרץ: בשנת 2006 או 2007 חבר שלנו לעבודה החליט לשים קץ לחייו בתוך תחנת הכיבוי בזמן שאנחנו היינו בשריפות.
<שבתאי פרץ: אז היינו עוד איגוד ערים ומפקד השירות דאז ראה שיש בעיה עם הכבאים והביאו לנו פסיכולוג.
נאוה בוקר: פסיכולוג קבוצתי או באופן אישי לכל אחד?
<שבתאי פרץ: הפסיכולוג הזה ישב בחדר בין חמש לעשר דקות עם כל עובד ובזה נגמר הטיפול.
<שבתאי פרץ: זה מספיק לאנשים שאיבדו חבר שלהם בתוך התחנה.
<שבתאי פרץ: חלקם גם ראו כי אנחנו פרצנו את המחסן וראינו אותו וזה לא היה מראה קל.
<שבתאי פרץ: אני חושב שהגיע הזמן שיעשו משהו בנושא הזה.
נאוה בוקר: שיהיה טיפול מסודר.
נאוה בוקר: איציק שישיצקי לוחם אש ותיק, קצין, מפקד משמרת, בבקשה.
<יצחק שישיצקי: דובר כאן הרבה על עבודת המניעה.
<יצחק שישיצקי: אני מביא את זה למחוזות שלנו, לכבאות.
<יצחק שישיצקי: לא מזמן השתחרר מהשירות נציב כבאות והצלה שחר אילון שדגל בזה, ובצדק – ואתמול גם צפיתי בו בערוץ 1 – במניעה.
<יצחק שישיצקי: שמעתי ממנו דברים נפלאים.
<יצחק שישיצקי: כשאנחנו מגיעים לרמת הפרט של הכבאים, של לוחמי האש, לילך תתקן אותי או יתקן אותי מישהו אחר, אני לא ראיתי כל טיפול, כל עבודת מניעה, זה לא מעניין אף אחד.
<יצחק שישיצקי: אני מדבר בהתרגשות מכיוון שלפני שבוע נאלץ לעזוב את השירות – לא לעזוב אלא נשלח הביתה – אחד החברים הטובים ביותר שלי בגלל פוסט טראומה שאם היו מטפלים בו קודם, זה לא היה קורה.
<יצחק שישיצקי: הוא נשלח הביתה בגלל שהוא הגיש תביעה.
נאוה בוקר: הוא ניסה לקבל סיוע.
<יצחק שישיצקי: הוא ניסה לקבל סיוע.
<אבי אנקורי: לא פיטורים.
<אבי אנקורי: גם לא יהיו פיטורים.
<יצחק שישיצקי: בזה אני סומך עליך.
<אבי אנקורי: חד משמעית.
<אבי אנקורי: לא יהיו פיטורים.
<יצחק שישיצקי: הוא כבר לא נמצא במסגרת העבודה.
<יצחק שישיצקי: הוא כרגע לא נמצא בעבודה.
<יצחק שישיצקי: זה חבר שאני מלווה אותו.
<יצחק שישיצקי: התגייסנו ביחד.
<יצחק שישיצקי: ראינו את התופעות.
נאוה בוקר: אתה אומר שלא הייתה לו ברירה.
<יצחק שישיצקי: הוא פשוט תבע את המערכת והמערכת אמרה לו שיפנה את מקום העבודה.
<יצחק שישיצקי: לפני שנה אני עברתי אירוע לבבי בעת שריפה.
<יצחק שישיצקי: לא שלא באו לבקר אותי בבית החולים, אבל יום אחרי כן אף אחד לא ראה אותי.
<יצחק שישיצקי: זה היחס.
<יצחק שישיצקי: לצערי אני נאלץ להגיד את זה במקום הזה פעם ראשונה.
<יצחק שישיצקי: אין עם מי לדבר וחייבים לקחת את זה לידיים.
נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, תודה שהצטרפת אלינו.
נאוה בוקר: אתה רוצה לומר כמה מלים?
דב חנין: קודם כל, תודה גברתי, אני מתנצל שלא השתתפתי בדיון מתחילתו.
דב חנין: זה דיון מאוד חשוב ואני מברך אותך על קיומו.
דב חנין: אני מאחל לכולנו שאנחנו נעשה שינוי ביחס שבו אנחנו מתנהלים כלפי אנשים שבאים להציל, לעזור ולסייע אבל משלמים בדרך מחיר מאוד מאוד כבד שלא תמיד רואים אותו אבל הוא בהחלט משפיע וניכר, ויכול אפילו ללוות הרבה שנים.
דב חנין: אני אומר את זה גם מתוך ניסיון אישי.
דב חנין: בעברי הצבאי, גם אני הייתי, לא ביחידה כזאת של הצלה אבל ביחידה שגם בה נתקלים בדברים קשים ומסובכים, ואני זוכר גם את עמיתיי שהיו יחד אתי, כמה ששבועות ואפילו חודשים אחרי אירוע אתה לא מסוגל להשתחרר מהדברים שחווית.
דב חנין: אני אומר שוב שאלה לא אירועים כל כך דרמטיים וקיצוניים כמו אירועים של חס וחלילה פיגועים, שריפות והצלת אנשים מתוך להבות.
דב חנין: אני חושב שהמערכת חייבת להבין שזה חלק אינטגרלי מהטיפול.
דב חנין: כמו שאנחנו מטפלים בשריפה, אנחנו מטפלים גם באנשים שהצילו את האנשים בשריפה.
דב חנין: כמו שאנחנו מנסים למנוע פיגוע וננסה לעשות את הכול כדי לשקם את הפצועים של הפיגוע, אנחנו צריכים להבין שהאנשים שנתקלים בפיגוע הזה צריכים אחר כך לקבל באופן מסודר גיבוי, ליווי וטיפול.
דב חנין: אני מאוד מברך על הדיון הזה ואני מקווה שהוא יסייע לנו לעשות שינוי בהתייחסות שלנו המערכתית.
נאוה בוקר: אנחנו נשמע את נציג המשטרה, יעקב בינה.
<יעקב בינה: צהרים טובים.
<יעקב בינה: אני עובד סוציאלי קליני.
<יעקב בינה: אני היום קצין מע"ן, מענה נפשי במחוז ירושלים, ונמצא כאן במקום עידית שהיא ראש המערך שלנו.
נאוה בוקר: ספר לנו בקצרה איך זה עובד אצלכם.
<יעקב בינה: משטרת ישראל, סביב אירועי שנות ה-2000, הבינה שכדי להחזיק את המשטרה גם בהיבט הנפשי צריך להקים מערך בתוך המשטרה.
<יעקב בינה: עד אז המערך היה בעיקר במשמר הגבול והיום יש מערך בריאות נפש מפואר בתוך משטרת ישראל בו יש מעל עשרים אנשי מקצוע ולכל מחוז יש איש מקצוע.
<יעקב בינה: אני קצין מע"ן, קצין המענה הנפשי, של מחוז ירושלים.
<יעקב בינה: כל שוטר במשטרת מחוז ירושלים יכול לבוא אלי ולקבל טיפול פרטני, אישי, דיסקרטי.
<יעקב בינה: מעבר לזה, היחידות המיוחדות שלנו, האגפים הייחודיים כגון אט"ל, מז"פ, יש להם אנשי מקצוע ייחודיים שלהם.
<יעקב בינה: העבודה שלנו מתמקדת, כמו שאמרו כאן אחרים, גם בשלב המניעה והדרכת המפקדים, לימוד המפקדים בבריאות הנפש, בחוסן ובמניעה כמו שאמר פרופסור חיים קנובלר.
<יעקב בינה: המניעה מתחילה במפקדים ובהדרכות תוך כדי הכשרה.
<יעקב בינה: במכללה הלאומית לשוטרים יש איש מקצוע שקשור למכללה שהוא מתעסק בבריאות הנפש של החניכים וגם בהכשרה בבריאות הנפש של המפקדים בכל רמות הפיקוד.
<יעקב בינה: אין קורס במשטרה שעובר איזשהו מפקד ואין בו הדרכה בתחום בריאות הנפש.
<יעקב בינה: מעבר לזה, אנחנו נמצאים בשיתופי פעולה עם נט"ל, עם הצבא ועם משאבים ועושים סדנאות חוסן בהן לוקחים שוטרים ומנתקים אותם.
<יעקב בינה: אני אתמול הייתי בסדנא כזאת עם שוטרי הר הבית.
<יעקב בינה: צריך להבין שהדברים האלה עולים כסף.
<יעקב בינה: כן, הם עולים כסף וזה לא בחינם.
<יעקב בינה: אנחנו בחוזה עם נט"ל וזה לא בהתנדבות.
<יעקב בינה: משטרת ישראל משקיעה בזה הרבה כסף כי היא מבינה שאין דרך אחרת לדרוש מאנשים את תעצומות הנפש ולא לתת להם את העזרה הנפשית.
<יעקב בינה: אם אני יכול לתת איזושהי עצה לאחיי מארגון כבאות והצלה.
<יעקב בינה: צריך להקים מערך בתוך כבאות והצלה שיכלול אנשי מקצוע שהם חלק מהארגון ולא להסתמך על כל הארגונים מסביב.
<יעקב בינה: להיעזר בארגונים מסביב אבל צריכה להיות תקינה בתוך הארגונים של אנשי מקצוע שיהיו מחוברים למפקדים וללוחמים ויעשו את המקסימום שאפשר.
נאוה בוקר: אני רוצה לפנות ללילך יחזקאל, רמ"ד פרט של כבאות והצלה.
<אבי אנקורי: לנו אין בכל מחוז.
נאוה בוקר: יש אחת בלבד.
<אבי אנקורי: עם 2,700 עובדים.
נאוה בוקר: והכול נופל עליה.
נאוה בוקר: לילך, שמענו כאן טענות מאוד קשות של לוחמי אש שעברו חוויות מזעזעות ואין להם למי לפנות.
נאוה בוקר: תסבירי לנו מה בדיוק קורה.
<לילך יחזקאל: אני אסביר.
<לילך יחזקאל: אני יושבת בתפקיד משנת 2012.
<לילך יחזקאל: אני כן יכולה להגיד שמשנת 2012, מאז אני בתפקיד, אני מנסה לתת מענה לשטח, גם אם זה בפסיכולוגים אחד על אחד לעובדים שמבקשים.
נאוה בוקר: כמה אנשים יש לך?
<לילך יחזקאל: בין ארבעה לחמישה פסיכולוגים שהם מיקור חוץ כשאנחנו מעניקים לעובדים שלנו תמיכה.
<לילך יחזקאל: כמובן שהכול מתבצע בצורה מאוד דיסקרטית.
<לילך יחזקאל: זה משהו שהוא מאוד מאוד חשוב בטיפול בפרט.
<לילך יחזקאל: מי שמרגיש צורך, פונה ומקבל.
<לילך יחזקאל: זה ברמה הפרטנית של אחד על אחד.
<לילך יחזקאל: כל אחד מרגיש את הדרך שלו לפנות, אם זה באמצעות מפקדים, אם זה באמצעות הטלפון שלו שזמין לכל אחד.
נאוה בוקר: אין איזושהי הכשרה?
נאוה בוקר: אין פעולות מניעה?
<לילך יחזקאל: רגע.
<לילך יחזקאל: זה בפן הפסיכולוגי של אחד על אחד.
<לילך יחזקאל: מעבר לזה, אחרי אירוע מאוד מאוד קשה וגדול, בדרך כלל המפקדים פונים אלי ואני שולחת לתחנה פסיכולוגים שמכנסים את כל אנשי המשמרת ומבצעים טיפול למי שנמצא שם.
דב חנין: גם הפסיכולוגים האלה הם לא חלק מהיחידה?
<לילך יחזקאל: נכון.
דב חנין: הם מבחוץ.
<לילך יחזקאל: כל הפסיכולוגים שנותנים מענה לשירות, נמצאים במיקור חוץ.
דב חנין: מקצועית אתם לא חושבים שעדיף היה להכשיר פסיכולוגים שיעבדו אצלכם?
<לילך יחזקאל: כמובן שאנחנו חושבים כך.
דב חנין: הבעיה היא רק כסף.
נאוה בוקר: תראה איך זה עובד במשטרה.
נאוה בוקר: עובד מצוין.
<לילך יחזקאל: אחרי הכול אנחנו שירות אזרחי.
<לילך יחזקאל: זה אחד הדברים שאני רוצה לשים אותו על השולחן.
<לילך יחזקאל: הבוקר הגיעה אלי בחורה שביצעה מחקר על כל עולם השכול.
<לילך יחזקאל: סיפרתי לה איך אנחנו מטפלים בשכול, מה הדרכים שלנו ובין היתר גם הגענו לנושא עבודה.
<לילך יחזקאל: היא הייתה בשירות בתי הסוהר, היא הייתה במשטרה, כאשר שלושתנו יושבים תחת אותו גוף – המשרד לביטחון פנים.
<לילך יחזקאל: שוטר שנפצע או סוהר שנפצע משויך ישר למשרד הביטחון.
<לילך יחזקאל: נכון?
<לילך יחזקאל: מערך הכבאות לא.
<לילך יחזקאל: אין לנו שיקום.
<לילך יחזקאל: זה גם איזשהו משהו שאולי צריך מבלי שאר הדברים לבוא ולקבל אותו.
נאוה בוקר: בואי נתמקד בטיפול הנפשי.
<אבי אנקורי: ברשותך, אני רוצה להגיב על מה שאמרה לילך בנושא של משרד הביטחון וביטוח לאומי.
<אבי אנקורי: באחת השיחות עם השר לשעבר איציק אהרונוביץ', ישבתי אתו כאן בירושלים, ושאלתי אותו, אם יש מלחמה, נופל טיל לידי ולידך, למה הוא הולך למשרד הביטחון ואני לביטוח לאומי?
<אבי אנקורי: הוא לקח פתק, רשם משהו, קיפל ונתן לי ביד.
<אבי אנקורי: פתחתי והבן אדם, שיהיה בריא, הוא חי וקיים ויכולים לאמת את זה, כתב: מברוק, קיבלת.
<אבי אנקורי: הפכתי את הצד השני, זה הזוי אבל הוא כתב לי: ויתור על זכות ההתארגנות וזכות השביתה.
<אבי אנקורי: אמרתי לו: איציק אהרונוביץ', אתה תרוץ למשרד הביטחון ואני לביטוח לאומי, אתם שמים את החיים של הכבאים על זכות התארגנות וזכות שביתה.
<אבי אנקורי: זה לא יקום ולא יהיה ואנחנו נעשה את המלחמה שלנו בעזרת נאוה ובעזרת הממשלה ונקבל עבור הכבאים את מה שמגיע להם.
<לילך יחזקאל: כאשר כבאי נכנס לדירה בוערת, שאר האנשים בורחים.
<לילך יחזקאל: אף בן אדם נורמלי לא נשאר בדירה.
נאוה בוקר: לוחם אש מסכן את החיים שלו כדי להציל חיים של אחרים.
נאוה בוקר: זה נכון.
<לילך יחזקאל: אחר כך הם חוזרים לעבודה.
<לילך יחזקאל: זאת שגרת היום שלהם ואת זה צריך להבין.
<לילך יחזקאל: איך שולחים כבאי לביטוח לאומי?
<לילך יחזקאל: את מבינה את המצוקה בה אנחנו נמצאים?
נאוה בוקר: אגב, אני חושבת שבמשטרה יש מודל מצוין שאפשר ללמוד ממנו.
נאוה בוקר: אפשר לקחת את המודל הזה וליישם אותו.
נאוה בוקר: לשלב איזושהי תכנית למניעה של הפרעות פוסט טראומתיות.
<לילך יחזקאל: אנחנו כרגע עושים מיזם משותף.
נאוה בוקר: אני לא רואה שזה קיים.
נאוה בוקר: מתי זה אמור להתחיל?
<לילך יחזקאל: זה נמצא כרגע במנוף.
<אורן אושרי: מיקור החוץ הוא לא הפתרון.
<אורן אושרי: אנחנו רואים את הפתרון הזה במשרד בו אנחנו נמצאים, במשרד לביטחון פנים בו פועלת המשטרה ויש לזה הצלחה מעולה.
<לילך יחזקאל: צריך משאבים.
<אורן אושרי: אמר נציג המשטרה שיש להם אגף פנימי שמטפל בכל הבעיות האלה והוא מחולק למחוזות, כמו שאמרה לילך היא בתפקיד משנת 2012 והיא לא יכולה להגיע לכל אוזן או לכל מפקד או שיש כאלה שגם מתביישים לבוא ולהביע את זה.
<אורן אושרי: אבל ברגע שזה נמצא בסביבה הטבעית שלהם, הרבה יותר קל להם להגיע, להיפתח ולספר את הסיפור שלהם.
<אורן אושרי: אני חושב שאם אנחנו כבר נמצאים במשרד כזה, אנחנו צריכים לקבל את אותו שירות.
נאוה בוקר: בהחלט צודק.
נאוה בוקר: חברים, יש לנו עוד קצת פחות מרבע שעה לסיום הדיון.
נאוה בוקר: בואו ניתן כמה דקות גם לנציגת רכבת ישראל.
<ענבל המבורגר: אני עובדת סוציאלית ברכבת ישראל.
<ענבל המבורגר: אני רוצה לדבר על טראומה כחלק משגרת עבודה.
<ענבל המבורגר: אנחנו מדברים עכשיו על מסילת הרכבת שמזמינה הרבה מתאבדים והרבה אנשים רוצים לסיים את חייהם ועל רכבת שהיא כלי הריגה ועל הרבה נהגים שסובלים מטראומה, מפוסט טראומה וגם מלכתחילה מפחדים לחזור לעבודה גם אם הם עדיין לא חוו את הטראומה.
<ענבל המבורגר: אני רוצה לומר שהשירותים בקהילה לדעתי לא מספקים.
<ענבל המבורגר: אני לא יודעת מי מתקצב את העזרה הנפשית בארגונים אחרים אבל אצלנו זה נתון לשיקול ההנהלה.
<ענבל המבורגר: אני יכולה להגיד שיש תקן אחד של עובדת סוציאלית ואנחנו שתיים שמתחלקות בו כאשר מדובר ב-3,300 עובדים.
נאוה בוקר: נשמע איום ונורא.
נאוה בוקר: יותר טוב מהכבאות, להם יש עובדת אחת.
<ענבל המבורגר: גם אנחנו כמעט אחת.
<ענבל המבורגר: גם אנחנו עובדים עם מיקור חוץ.
<ענבל המבורגר: אנחנו גם עובדים על חוסן ארגוני ועובדים עם ארגונים שונים.
<ענבל המבורגר: עבדנו עם נט"ל ועובדים עם עוד ארגונים שקשורים לשירותים פסיכולוגיים אבל זה ממש שלא מספק ואני מאוד מקווה שמישהו כאן ישמע את הקול של העובדים שמסכנים את בריאותם הנפשית יום יום.
<ענבל המבורגר: דרך אגב, אלה לא רק הנהגים אלא כל צוות הרכבת שמחויב לרדת עת קורית תאונה כדי לראות מה קרה והמראות הם מזעזעים ואחר כך יש במוסך את הטכנאים והמכונאים שצריכים לבוא ולחלץ את מה שנשאר.
<ענבל המבורגר: זה סיפור קשה מאוד.
<לילך יחזקאל: אני רוצה להזמין את משרד הבריאות יחד עם ביטוח לאומי להקים לנו סל של שעות של פסיכולוגים שיהיה במיוחד עבור מערך הכבאות שלנו.
<מירי כהן: אנחנו נעשה דיון.
נאוה בוקר: אנחנו נקים צוות שיטפל בכך.
נאוה בוקר: נגיע לזה בסיכום הדיון.
<אליעזר היימן: אני סמנכ"ל איחוד הצלה ואחראי על המתנדבים.
<אליעזר היימן: כמו שהיושב ראש הזכיר קודם, איחוד הצלה, מי שמכיר את המערך שלנו, הוא בנוי לפי מחוזות, סניפים וצוותים.
<אליעזר היימן: אחת המטרות היא שיהיה לנו מגע ישיר עם כל מתנדב ומתנדב.
<אליעזר היימן: כמובן שאנחנו מקבלים את המתנדבים רק לאחר ראיונות וועדות קבלה, אבל בכל זאת, למרות זאת, אנחנו נתקלים – כמו שהזכירו כאן – בכל סוגי המראות, החל מתאונות דרכים והתאבדויות שלא פעם קורות מול העיניים.
<אליעזר היימן: כמו שיותם דגן הזכיר קודם, יחד עם נט"ל ובהדרכת נט"ל עשינו קורסים לראשי הסניפים.
<אליעזר היימן: אנחנו יודעים לזהות ואחרי כל אירוע הם פונים ביוזמתם.
<אליעזר היימן: אם ראש הסניף לא היה בשטח, האדם פונה ביוזמתו – או באופן אישי או דרך ראש הצוות - למתנדב שנפגע ואנחנו יודעים לפנות ואנחנו פונים הרבה מאוד לנט"ל ומקבלים את המענה המקצועי.
<אליעזר היימן: כמו שאמרנו, זה מענה בהתנדבות, זה לא בפרוטוקול הרשמי אבל הם עושים את זה באמת בצורה מדהימה ומגיעה לנט"ל תודה רבה.
<אליעזר היימן: כמו שאנחנו יודעים, המתנדבים שלנו יוצאים מהבית באמצע הטיפול בילדים שלהם או מהעבודה או כשהם ישנים.
<אליעזר היימן: האנשים האלה הם מתוך הקהילה.
<אליעזר היימן: האזרח הזה שנפגע רואה במתנדב כמי שכבר ראה אירועים.
<אליעזר היימן: זאת אומרת, לא רק שהמתנדב הזה לפעמים צריך את הטיפול אלא הוא צריך גם לתת את המענה לאנשים האחרים, לאלה שנפגעו.
<אליעזר היימן: לכן הצורך הוא הרבה יותר.
<אליעזר היימן: אנחנו כאיחוד הצלה הקמנו לאחרונה, ועשינו פיילוט באזור ירושלים, יחידת חוסן.
<אליעזר היימן: לקחנו פסיכולוגים מתנדבים של הארגון שכשהם יכולים להגיע לשטח, הם מגיעים לשטח ומנסים לתת את המענה גם למתנדבים וגם לאזרחים שנפגעו.
<אליעזר היימן: כמו שאמרנו, זה בהתנדבות וזה לא ממוסד אבל נשמח למסד את זה.
נאוה בוקר: גבי גניש, קצין כבאות לשעבר.
<גבי גניש: אני בכבאות 35 שנים, קצין מבצעי ומפקד משמרת.
<גבי גניש: חשוב להעביר כאן מסר שאף אחד לא יכול למנוע מאותו לוחם אש את המחזות שהוא רואה במקום האירוע.
<גבי גניש: אף אחד.
<גבי גניש: זק"א לא מכבים שריפות עם כל הכבוד ולא נכנסים לבית עם להבות או מצילים לכודים במקומות גבוהים או שיורדים לבורות כדי לחלץ לכודים.
<גבי גניש: מי שעושה את זה, אלה לוחמי האש.
<גבי גניש: אותם לוחמי אש שעוברים את המחזות ואת המראות האלה, הם עוברים תהליכים מאוד מאוד קשים ואני באמת מבין לליבם וטוב שנאוה, את מדברת על הדבר הזה.
<גבי גניש: בתקופה שלי בשנת 1969 האירוע הראשון שלי היה מכונית תופת שהתפוצצה במחנה יהודה עם שלושים הרוגים וגופות פזורים לכל עבר ולא היה למי לפנות ולא היה עם מי לדבר.
<גבי גניש: עוד לא נרגענו ממחנה יהודה, אירע פיצוץ של מקרר התופת בכיכר ציון בירושלים.
<גבי גניש: אחר כך פרצה האינתיפאדה הראשונה ואחר כך השנייה ונאוה, אני מודיע לך שכל זה בלי זק"א.
<גבי גניש: זק"א לא היו קיימים בכלל.
<גבי גניש: אנחנו חילצנו, אנחנו פינינו את האנשים האלה עם שפכטלים.
<גבי גניש: הבעיה שלנו היא שלא היה לנו למי לפנות.
<גבי גניש: לכן אני מברך על המפגש הזה.
נאוה בוקר: לילך, את רוצה לומר כמה מלים לפני שאני מסכמת?
נאוה בוקר: מה צפוי להתבצע אצלכם?
<לילך יחזקאל: נכון לעכשיו אנחנו עדיין ממשיכים את הטיפולים שלנו אחד על אחד לכל מי שצריך.
<לילך יחזקאל: מעל במה זו אני קוראת לכל מי שהוא מתוך הרשות שלנו וצריך סיוע ואומרת לו שאנחנו שם.
<לילך יחזקאל: במקביל אנחנו נמשיך את השיח הקבוצתי שלנו אחרי כל אירוע מבצעי שיהיה קשה.
<לילך יחזקאל: כמובן באוקטובר אנחנו עתידים להתחיל את הקורס המקדים הראשון במחוזות.
<אבי אנקורי: מה עם רופא שהיה צריך להגיע לכבאות לפני חמש שנים?
<לילך יחזקאל: אם תמצא לנו רופא שיגיע - - -
<אבי אנקורי: בשכר שהכבאות מציעה.
<אבי אנקורי: הבטיחו לנו שיהיה רופא במערך הכבאות.
נאוה בוקר: אתה רוצה להגיד לי שאין רופא?
<אבי אנקורי: בשביל 6,000 שקלים או 7,000 שקלים או 5,000 שקלים אף אחד לא יבוא.
<שמעון לייני: זה הרבה יותר.
<אבי אנקורי: בסדר.
<אבי אנקורי: 8,000 שקלים.
<שמעון לייני: מזמן יש לנו תקן לרופא.
<שמעון לייני: ניסינו לאייש אותו כבר כמה פעמים ובפעם האחרונה נפגשנו עם הרופאה של שירות המדינה שעזרה לנו לתקן את זה ואולי בעקבות התיקון יהיו לנו יותר רופאים גם ברמת המשרה וגם בתכנים של המשרה.
<שמעון לייני: אנחנו מחכים.
<שמעון לייני: זה עבר לנציבות שירות המדינה, למי שאחראית על משרד הבריאות שצריכה לאשר את זה ואז נוכל להפיץ את זה שוב.
<שמעון לייני: אנחנו מדברים על רופא תעסוקתי.
<שמעון לייני: אני מקווה שבעקבות השינוי הזה, נוכל למצוא.
<אורן אושרי: רופא תעסוקתי כדי להוציא אנשים מהמערך?
<לילך יחזקאל: זה להחזיר אותם למסלול.
נאוה בוקר: החשש שלנו הוא שזה לא יפגע באותם אלה שפונים בבקשת עזרה.
<אורן אושרי: אני מנסה להבין.
<אורן אושרי: אנחנו רואים את כל הטלאים ואיך בנוי המערך שלנו.
<אורן אושרי: יש כאן מודלים כל כך טובים ולמה לא להיכנס לאותו מודל?
<אורן אושרי: למה אנחנו צריכים לחפש את הטלאים האלה?
נאוה בוקר: אני חושבת שכבאות והצלה לא בנים חורגים של המשרד לביטחון פנים, עם כל הכבוד.
נאוה בוקר: יש כאן מודל משטרתי מצוין שעובד במשך שנים ואפשר לקחת את המודל הזה וליישם אותו במערך הכבאות וההצלה.
נאוה בוקר: יש תקציב ויש סדרי עדיפויות ואם צריך, נילחם על התקציב הזה.
<גבי גניש: כל הפקידים האלה לא הריחו ריח של עשן.
<גבי גניש: הם לא ראו גופה.
<גבי גניש: הם לא ראו כלום.
<גבי גניש: הם לא אנשי שטח.
<גבי גניש: הבעיה בנציבות היא שאני לא יכול להיעזר באנשים האלה.
<גבי גניש: הם לא יודעים כלום.
<גבי גניש: הם לא עושים כלום, עם כל הכבוד.
<גבי גניש: אני לא יכול להיעזר בהם.
נאוה בוקר: אני מבינה שאתה מדבר מדם לבך.
<גבי גניש: כן.
נאוה בוקר: עברת חוויות לא פשוטות.
נאוה בוקר: אתם עושים עבודת קודש.
נאוה בוקר: הציבור לא מבין את זה ואני חושבת שאתם גם לא זוכים להערכה לה אתם ראויים.
נאוה בוקר: אני מבינה מאיזה מקום זה מגיע.
נאוה בוקר: עכשיו תשתה מים ותירגע.
נאוה בוקר: חברים, בואו נסכם.
נאוה בוקר: משרד הבריאות, יושבת כאן נציגת משרד הבריאות.
נאוה בוקר: אני כבר מודיעה לכם שאני עושה ישיבת המשך בחודש ספטמבר, בעת הפגרה.
נאוה בוקר: אנחנו נזמן את כל הנציגים שוב.
נאוה בוקר: אני רוצה לשמוע מה התקדם.
נאוה בוקר: נציגת משרד הבריאות תזמן את כל ראשי הארגונים או הגורמים הרלוונטיים.
נאוה בוקר: תקימי צוות מסודר, תראי איך אפשר לדאוג לכל ארגון כזה כולל כבאות והצלה.
נאוה בוקר: באמת, העדויות ששמעתי היום, יהיה לי קשה מאוד להשתחרר מהן.
נאוה בוקר: אני מבקשת ממך, קחי את זה לתשומת ליבך.
נאוה בוקר: בישיבה הבאה תבואו עם תשובות ותאמרו איזה דברים מתבצעים.
נאוה בוקר: כבאות והצלה, לילך, קחו את המודל של משטרת ישראל.
נאוה בוקר: אני אפנה במכתב רשמי לנציבות בנושא הזה.
נאוה בוקר: אני אעקוב אחרי הדברים האלה.
נאוה בוקר: אני מקווה שלישיבה הבאה כבר תגיעו עם מועדים לתכנית שהפסיכולוג מנט"ל דיבר עליה, תכנית למניעה של הפרעות פוסט טראומתיות, גם טיפול אחרי כי יש כאן לוחמי אש שכבר כל כך הרבה שנים חווים את החוויות האיומות האלה ואני חושבת שצריך לתת את הדעת על כך ולתת את תשומת הלב המגיעה, את הטיפול ואת הסיוע הראוי.
נאוה בוקר: אני מקווה שבחודש הקרוב תעדכני אותי.
נאוה בוקר: אני אשלח לך מכתב רשמי מהוועדה.
נאוה בוקר: אדוני יושב ראש הארגון, אני סומכת עליך שתיקח את הדברים לידיים ותנהל מעקב אחרי ההתקדמות.
נאוה בוקר: בחודש ספטמבר אנחנו ניפגש כאן שוב בעזרת השם ואני מקווה שתהיה התקדמות.
נאוה בוקר: הישיבה נעולה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 229) (פטור ממס לרשות מקומית על הכנסה מדיבידנד או מריבית והפרשי הצמדה מאת תאגיד מים וביוב), התשע"ז-2016, מ/1101.
דוד אמסלם: תומר, אתה רוצה להגיד כמה מילים?
<תומר רוזנר: אני אציג את התיקון המקורי בקצרה מאוד ואחר-כך נדבר על תיקון נוסף שרשות המסים מבקשת להכניס.
<תומר רוזנר: התיקון המקורי מתייחס לסעיף פטור שקיים בפקודת מס הכנסה, ועניינו בפטור לרשות מקומית מדיבידנד שהיא קיבלה מתאגיד המים והביוב.
<תומר רוזנר: הפטור הזה נכנס בשנת 2013, רטרואקטיבית משנת 2011, ותוקפו יסתיים בסוף 2015.
<תומר רוזנר: מבקשים כרגע להאריך את הפטור מהכנסה מדיבידנד עד סוף 2018 ולהבהיר שיהיה גם פטור על הכנסה מריבית והפרשי הצמדה על הלוואות שנותנת הרשות המקומית לתאגיד המים.
<תומר רוזנר: תיקון נוסף בהקשר הזה הוא בעקבות תיקון שעשינו לאחרונה בחוק תאגידי מים וביוב במסגרת חוק ההסדרים, שיבהיר שהדבר הזה יחול גם על חברות הביוב החדשות.
<תומר רוזנר: אני אזכיר שבמסגרת התיקון שנעשה כבר שם ניתנה הארכה לפטור ממס חברות שיש לתאגידי מים וביוב והוא יחול גם על חברות הביוב החדשות.
<תומר רוזנר: תיקון שני שעליו מדובר כאן, שהוא לא מופיע בהצעת החוק הממשלתית, הוא איזה יוזמה של רשות המסים שמבקשת לתקן את ההסדר שהוועדה או הכנסת אימצה במסגרת חוק ההסדרים לגבי המיסוי שיחול על העברת נכסים מתאגיד מים או מספק שירותי ביוב לחברות הביוב החדשות.
<תומר רוזנר: ההסדר שאומץ היה הסדר כללי שאומר שההעברות האלה יהיו למעשה, אחת, פטורות ממס, ושתיים, במסגרתן יהיה שערוך נכסים במובן הזה שהמחיר המקורי של העסקה ייחשב מחיר שווי הנכס במועד העברתו – אני אומר בגדול כמובן – מועד חתימת ההסכם ליתר דיוק.
<תומר רוזנר: רשות המסים פנתה אלינו וביקשה לעשות הסדר שונה לגבי העברות שהן לא מהרשות המקומית ישירות, אלא מתאגידים אחרים, כמו תאגיד המים והביוב ואגודות מים או דברים כאלה.
<תומר רוזנר: במסגרת הזאת פורסם בשבוע שעבר נוסח מוסכם שמבטא את השינוי הזה.
<תומר רוזנר: עם זאת, הבוקר נמסר לי שהנוסח הזה לא מניח את דעתה של רשות המסים והם מבקשים להציג לוועדה נוסח מעודכן יותר בנושא הזה.
<תומר רוזנר: אני מציע שנקרא את הנוסח כפי שהוא לגבי הדברים כפי שהם.
יעל גרמן: תסביר מה רשות המסים מבקשת.
דוד ביטן: מה זה "מתאגידים אחרים"?
דוד ביטן: למשל אם יש תאגיד - - -
<תומר רוזנר: אם יש תאגיד מים וביוב שרוצה - - -
דוד ביטן: מעבירים אחד לאחד?
<תומר רוזנר: הם רוצים הסדר שונה לגבי זה.
<תומר רוזנר: הם יסבירו מה הם רוצים.
<תומר רוזנר: תיכף נשמע כולנו יחד.
<תומר רוזנר: שמעתי פחות או יותר לפני הדיון, על רגל אחת, אז אני לא יודע בדיוק.
דוד אמסלם: רשות המסים, יש לי שתי שאלות.
דוד אמסלם: דבר אחד, לא כל-כך הצלחתי להבין בשיחה עם תומר אתמול מה הסיפור.
דוד אמסלם: דבר שני, ברמת ההתנהלות, אני מניח שאם היו שני משרדי ממשלה שונים הייתי שואל אותם למה הם לא מדברים.
דוד אמסלם: משרד אחד כבר לא יודע לדבר עם עצמו, יכול להיות שעוד מעט האגף עצמו לא יידע לדבר עם עצמו.
דוד אמסלם: זה לא מקובל עלינו, בפעם הבאה אני לא אדון על החוק אם אתם לא סגורים.
דוד אמסלם: תספר לנו לגבי הנושא של פחת נצבר.
דוד אמסלם: מה הכוונה שם?
<ישי פרלמן: ככלל על-פי עקרונות דיני המס ברגע שאנחנו נותנים העברה בפטור - - -
דוד אמסלם: שלב ראשון הבנו.
דוד אמסלם: הבנו את הקטע של פטור ממה שנקרא "דיבידנד והכנסות מריבית והפרשי הצמדה", הכול בסדר.
<ישי פרלמן: ברגע שיש העברת נכס מגוף בפטור, שזה נכון גם לשינוי מבנה, גם להעברות לקרובים וגם להעברות שונות שיש בהן פטור, מה שקורה שמקבל הנכס נכנס לנעלי המעביר לעניין מחיר מקורי ולעניין מחיר הרכישה.
<ישי פרלמן: מה שנקבע, כבר בחוק הקיים, בסעיף 13(ב), לגבי רשות מקומית, שלא תהיה כניסה לנעלי הרשות המקומית אלא שיהיה מחיר חדש.
דוד אמסלם: מה המחיר החדש?
<ישי פרלמן: המחיר החדש הוא המחיר ביום ההעברה.
דוד אמסלם: כשאתה רוכש את המערכת, הרי אנחנו מדברים כרגע על השקעות הוניות.
דוד אמסלם: הרי ההשקעות ההוניות ובספרים מופחתות על ציר הזמן.
דוד אמסלם: תלוי, כל דבר יש לו הפחת שלו.
דוד אמסלם: לכן הפחת הנצבר בסופו של דבר יורד מעלות הנכס, לכן יש נכס נטו.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את הפואנטה.
דוד אמסלם: עכשיו אני אתן המחשה.
דוד אמסלם: נניח ש-100 שקלים עולה כל הצנרת, נניח שאורך הצנרת היא עשר שנים, אחרי עשר שנים המחיר בספרים הוא אפס.
דוד אמסלם: נגיד שהעברנו ממקום א' למקום ב', נניח העברנו עכשיו מהתאגיד לחברה, לא הצלחתי להבין, אחד, למה זה חשוב.
דוד אמסלם: ערך הנכס – איך אנחנו רוצים להעביר אותו.
דוד אמסלם: ושתיים, אם כבר פטרנו אותו - - -
<תומר רוזנר: הפחתנו אותו.