GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<צור גלין: כמו שהסברתי קודם, בגלל שהם לא מצליחים לעמוד בזה, הורדנו במקום אחר.
<צור גלין: בסך הכול המפרץ לא יקבל יותר.
יעל כהן-פארן: כמה פעמים הם לא עמדו ב-150 ובדקתם אותם?
<צור גלין: אין לי כאן את הנתון.
יעל כהן-פארן: בדקת אותם וראית שהם לא עומדים ב-150?
יעל כהן-פארן: כמה פעמים הם הפרו את זה?
<צור גלין: פעמים רבות.
יעל כהן-פארן: האם תבעת אותם?
יעל כהן-פארן: הם קיבלו כתבי אישום על ההפרות האלה?
יעל כהן-פארן: זאת הפרה של צו אישי.
יעל כהן-פארן: אני מאוד אשמח שתחזור אלי עם תשובה על כך בתוך 48 שעות.
יעל כהן-פארן: האם הבעתם את הדרישה הזאת להישאר ב-150 לפני בז"ן או שזה בכלל לא עלה?
<צור גלין: כן, אבל שוב, בסופו של דבר, לאחר הדיונים, מה שהוסכם זה לאפשר להם חמישים יותר תמורת הורדה במקום אחר.
<קריאה: מה זה השוק הזה?
יעל כהן-פארן: איפה זה הוסכם?
יעל כהן-פארן: הם העבירו לכם הודעה שהם מבקשים להעלות כאן ולהוריד כאן?
<צור גלין: הם לא הסכימו לא לזה ולא לזה.
אכרם חסון: לעצור כאן.
אכרם חסון: אל תענה בבקשה.
אכרם חסון: אנחנו לא יכולים לנהל את כל הישיבה כשמתקיים דיאלוג בין שני אנשים.
אכרם חסון: יש עוד אנשים שבאו במיוחד ומרחוק ורוצים להתייחס.
אכרם חסון: גברת קרן גבאי.
<קרן רוז גבאי: הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
<קרן רוז גבאי: מרחיבים את בתי הזיקוק.
<קרן רוז גבאי: אתם עדיין סומכים על יונה יהב.
<קרן רוז גבאי: הגברת הזאת שהיא הסגנית שלו, האיש הזה, דוקטור עופר דרסלר, שהוא יושב ראש איגוד ערים, הנה, הוא בורח, הסגנית שלו בלה בן-דוד, לבעלה יש פרויקטים בבתי זיקוק.
<קריאה: במאות מיליונים.
<קרן רוז גבאי: את כל הדוחות שאתם רואים כאן, שיש בהם סתירות, היא זו שמספקת אותם וזה מפורסם.
<קרן רוז גבאי: אתם יכולים לקבל את זה.
<קרן רוז גבאי: לבעלה יש פרויקטים בבז"ן והיא הייתה אחראית לתת.
<קרן רוז גבאי: תתבעי אותי.
<קרן רוז גבאי: אני ראיתי אותה בשנה שעברה בערר הרחבת בתי זיקוק.
<קרן רוז גבאי: היא ישבה ואמרה שאין בעיות של זיהום אוויר.
<קרן רוז גבאי: היא מציגה נתונים לגבי גופרית.
<קרן רוז גבאי: גופרית הוא לא חומר מסרטן, גופרית הוא באמת חומר שהוא יורד בגלל שמשתמשים בגז.
<קרן רוז גבאי: יש עשרות חומרים שצריך לנטר בחוק אוויר נקי.
<קרן רוז גבאי: יונה יהב אומר שזאת העיר הכי מנוטרת בעולם.
<קרן רוז גבאי: כמה חומרים מנטרים?
<קרן רוז גבאי: בחוק אוויר נקי יש עשרות חומרים וכאן הם מנטרים תשעה חומרים.
<קרן רוז גבאי: צריך להעיף את כל האנשים האלה כדי לעשות הבראה.
<קרן רוז גבאי: אתם עדיין סומכים על יונה יהב?
<קרן רוז גבאי: בן אדם ששם אנשים מושחתים כדי לקדם נתונים שקריים?
אכרם חסון: תודה רבה לך.
אכרם חסון: אביהו האן, בבקשה.
אכרם חסון: דקה.
<אביהו האן: חבר מועצת עיריית חיפה, מהירוקים של חיפה ואחד העוררים כנגד בז"ן.
<אביהו האן: אני נדה
<אביהו האן: מתי מקבלת ההחלטה של ועדת הערר והסיבה היא איך הוועדה הזאת לא חיכתה ליציאה של הדוח האפידמיולוגי שהיה אמור לתת לנו מידע לגבי מה שקורה במפרץ חיפה.
<אביהו האן: הדוח הזה כבר מעוכב על ידי כל המשרדים, על ידי ליצמן והמשרד להגנת הסביבה במשך יותר משלושה חודשים והוועדה קיבלה החלטה בלי להבין מה קורה במפרץ חיפה.
<אביהו האן: זה דבר חמור ביותר.
<אביהו האן: אני חושב כבוד יושב ראש הוועדה שחייבים לצאת בתכנית לאומית חדשה למפרץ חיפה.
<אביהו האן: התכנית הלאומית של גבאי היא למעשה לא פעלה כפי שהוא ציפה שהיא תפעל ולא קורה אתה כלום.
<אביהו האן: אין שום השקעה בהורדת הפליטות במפרץ חיפה ושמעת את הדברים גם כאן.
<אביהו האן: חייבים לצאת בתכנית חדשה מתוקצבת כדי להביא לשינוי בנושא הזה וחייבים לצאת בתכנית ולהתחיל לפעול בפנים.
<אביהו האן: כך לא נוכל להמשיך.
אכרם חסון: רן, בבקשה.
<רן מינרבי: אני רוצה להגיב ממש בקצרה למה שנאמר כאן עד עכשיו.
<רן מינרבי: עיריית חיפה תמכה בהפקדת התכנית הזאת פעמיים, כאשר התכנית הייתה 300 אחוזים ולא על עשרים אחוזים כמו שקורה היום.
<רן מינרבי: שנייה לאחר מכן הם הגישו התנגדות בדיוק לאותה תכנית אותה הם אישרו.
<רן מינרבי: הנה, חדווה יושבת כאן והיא תוכל לאשר את זה.
<רן מינרבי: אחרי כן הם איחרו בהגשת הערר.
אכרם חסון: אל תחזרו על הדברים.
אכרם חסון: אמרתי שאני מכיר את המטריה.
אכרם חסון: תגיד לנו דברים חדשים.
<רן מינרבי: נדבר קצת על המשרד להגנת הסביבה.
<רן מינרבי: המשרד להגנת הסביבה הבטיח מעל כל במה שמאשרים את תכניות ההרחבה האלו בתנאי שהזיהום לא יגדל מעבר למצב הקיים.
<רן מינרבי: גם ועדת התכנון הארצית שדנה בנושא הזה אישרה את התכניות האלה תחת המגבלה הזאת, שהזיהום לא יגדל מעבר למצב הקיים.
<רן מינרבי: עכשיו בא המשרד להגנת הסביבה ומחלק לבז"ן היתרי פליטה שלא מגבילים בשום צורה את הפליטות למצב הקיים.
אכרם חסון: חברת הכנסת יעל התייחסה לזה.
אכרם חסון: חבל שאתה חוזר על הדברים.
אכרם חסון: אני הארכתי את הדיון בחצי שעה כדי לכבד אתכם, אז בבקשה, אם אין להם משהו חדש, נתקדם.
<רן מינרבי: יש לי משהו חדש להגיד.
אכרם חסון: בבקשה, תתמקד בזה.
<רן מינרבי: אני נותן דוגמה קונקרטית עכשיו.
<רן מינרבי: אם הייתה הגבלה ל-800 טון לשנה, בהיתר הפליטה אין שום הגבלה.
<רן מינרבי: או שיד אחת של המשרד להגנת הסביבה לא יודעת מה עושה היד השנייה או ששתי הידיים האלה עובדות עלינו ביחד.
<רן מינרבי: בוא נאמר מילה אחת על דיווח של נתונים.
אכרם חסון: אין לנו זמן.
אכרם חסון: אני מציע שתעביר לנו את הדיווח.
אכרם חסון: אנחנו נכבד אותך ונכבד את הנתונים שלך.
אכרם חסון: אני מתנצל.
אכרם חסון: האחרונה שתדבר גם במשך דקה אחת, אלה נווה.
<אלה נווה: אני מארגון אימהות ואבות מצילים את חיפה והקריות.
<אלה נווה: אנחנו מייצגים 10,000 תושבים מהאזור.
<אלה נווה: הבאנו אתמול מאות אנשים להפגנה והסיבה להפגנה היא כי לפני חודש יצאה החלטה עגומה של ועדת ערר.
<אלה נווה: ההחלטה בעצם מאשרת גם את ההרחבה של בית הזיקוק בנפח של מתקנים של 8.5 מיליון מ"ק וגם מקימה בית זיקוק חדש לידו.
<אלה נווה: ועדת הערר שנקראה לאזן בין הציבור לבין היזמים אומרת על הגדר תזהמו כמה שבא לכם, אני פ\
<אלה נווה: וטרת אתכם מאחריות.
<אלה נווה: זה מצב שהוא בלתי מקובל.
<אלה נווה: לכן קודם כל, אנחנו אומרים שהמשרד להגנת הסביבה, איגוד ערים חיפה, כל מי שיצר מצג שווא של זיהום שיורד, כאשר הזיהום לא יורד, זה לא מקובל עלינו.
<אלה נווה: אנחנו קוראים לוועדה הזאת להוציא הודעה רשמית בה היא מבקשת מוועדת הערר לבטל את האישור של שתי התכניות כפי שאמרו הדוברים הקודמים.
<אלה נווה: בנוסף, לכבד את ההחלטה של הוועדה הקודמת ולהסתכל על הזיהום המצרפי שקיים בכלל התכניות כבר היום.
<אלה נווה: הדבר השלישי הוא לאסור על תעשיית הקוננסט להיכנס אל חיפה ולישראל.
אכרם חסון: שרון נסים.
<שרון נסים: ברכות לאדוני היושב ראש ולחברי הכנסת שגם ביקרו בקישון.
<שרון נסים: אני רוצה לומר שבהיבט של הקישון, ככל שיש יותר שטח פתוח איכותי שמהווה ריאה ירוקה, יש גם פחות מתקנים מזהמים או פוטנציאל זיהום.
<שרון נסים: אחד הדברים, כדי לתת איזשהו אופק לעשיית צדק סביבתי וחברתי, הוא לעשות את פארק הקישון.
<שרון נסים: רשות נחל הקישון הגישה תכנית והיא כרגע עומדת להפקדה בתנאים.
<שרון נסים: אנחנו צריכים להסתכל קדימה.
<שרון נסים: יש עוד הרבה דברים לפתור על מנת שהתכנית גם תאושר ושגם נקבל תקציב לתכנית.
<שרון נסים: אני אשמח אם חברי הוועדה יפעלו יחד אתנו כדי שתהיה החלטת ממשלה מתוקנת לגבי הפארק כמו שיש בבאר שבע וכמו שיש בפאר אריאל שרון.
יעקב אשר: אני מבקש מעיריית חיפה שיעבירו כמה דוחות ניתנו בהפרות של רישוי עסקים באזור הזה בשנים האחרונות וכמה דוחות של תכנון ובנייה ניתנו בהפרות כאלה ואחרות, ליקויים של תכנון ובנייה באזור הזה.
יעל כהן-פארן: אין להם תכניות.
אכרם חסון: חברים, הוויכוחים האלה לא עוזרים לנו.
אכרם חסון: לפני שהמשרד להגנת הסביבה יסכם את הדברים אחרי שהוא שמע את הדוברים, אני רוצה לעדכן אתכם בכמה דברים.
אכרם חסון: קודם כל, ב-14 באוגוסט אנחנו הולכים לסייר באזור.
אכרם חסון: אנחנו ניכנס למפעלים אותם נבחר ונשב עם התושבים.
אכרם חסון: נשמח אם כל אחד שלא הצליח לדבר היום, יפגוש אותנו.
אכרם חסון: מי שאחרי הישיבה רוצה לבוא אלי ללשכה, אני אשמח לקבל אותו.
אכרם חסון: הארכתי את הדיון הזה בחצי שעה.
יעקב אשר: ה-14 באוגוסט יוצא ב-ט' באב.
יעקב אשר: תבדוק.
אכרם חסון: נבדוק את התאריך.
אכרם חסון: אמרתי לכם שבשבוע האחרון נפגשתי פעמיים עם מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ונפגשתי עם השר הקודם וגם עם השר כחלון.
אכרם חסון: השר משה כחלון נתן השנה 300 מיליון שקלים לטפל במפרץ חיפה והמפעלים קיבלו הרבה תמיכה כדי להקטין את הזיהומים.
אכרם חסון: ישבתי גם עם ראש התאחדות התעשיינים שטען שזיהום מהתחבורה הוא 37 אחוזים לעומת 24 אחוזים מהמפעלים והם משלמים מיליארדים כדי להקטין את הזיהום ולהעלים אותו.
אכרם חסון: אני כמובן שומע את כולם מתוך כבוד והערכה, ואתם ראיתם שאני מנהל את השיחה הזאת מתוך כבוד.
אכרם חסון: לא באנו לעשות כותרות ולא מחפשים להתפרסם.
אכרם חסון: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה הזאת מהשורש ולא נבחל בשום אמצעי אלא נילחם בכל אחד שיעמוד בדרכנו ונעשה זאת בצורה הכי ישרה והגונה כי אנחנו באנו בניקיון כפיים, ביושר ובהגינות כדי לעזור לאוכלוסייה ולצעירים.
אכרם חסון: אנחנו האזרחים שחיים שם.
אכרם חסון: לכן חשוב לכם לדעת שהמשרד להגנת הסביבה, המנכ"ל סיפר לי, מה שהוא עשה השנה, לא עשו במשך שלושים או ארבעים שנים במפרץ.
אכרם חסון: אני נוטה להאמין שכולם רוצים לעשות.
אכרם חסון: חלק טוען שאי אפשר לקבל תוצאות בפחות משבע-שמונה שנים ורק אז אנחנו נדע כי התוצאות כפי שאנחנו רואים היום בשטח בבתי החולים, בזיהום ובמחלות, זה קורה כתוצאה מכך שהנושא הזה לא טופל במשך שנים רבות.
אכרם חסון: השר כחלון נתן מאתיים מיליון שקלים להעתקת מכל האמוניה והמכרז יצא אבל יש כאלה שבאים ואומרים שאולי לא צריך להעתיק את מתקן האמוניה אלא אולי בכלל לא צריך אמוניה בארץ.
אכרם חסון: הדעות חלוקות.
אכרם חסון: כל אחד אומר משהו אחר ולכן החלטנו לקחת את המומחים הכי טובים, אנשים הכי הגונים והכי ישרים שאי אפשר לקנות אותם, שלא שייכים לא לטייקונים ולא שייכים למשרד א' ולא למשרד ב'.
אכרם חסון: אנחנו מכבדים כל אחד ואני התרשמתי שהמשרד להגנת הסביבה מנסה כי בסופו של דבר הוא גם רוצה לשרת את האוכלוסייה.
אכרם חסון: יכול להיות שהמשרד הזה ישן הרבה שנים ולא טיפל בצורה חוקית ואחראית ולא עשה את עבודתו נאמנה, אבל אני רואה שבשנה האחרונה יש תזוזה ויש אור בקצה המנהרה.
אכרם חסון: אנחנו ניתן לנציג המשרד לסכם ואחרי כן כל מי שלא השמיע את דבריו ורוצה להשמיע אותם, אני אזמין אותו לכוס קפה אצלי במשרד.
<קריאה: עוד היום?
אכרם חסון: עוד היום.
<צור גלין: תודה רבה אדוני.
<צור גלין: אני מבקש לחזור ולהדגיש.
<צור גלין: נאמר כאן שלא מתייחסים לנושא הבריאות וכי יש ערכים שנמדדים ויש ערכי בריאות והם לא עומדים באותו מישור.
<צור גלין: נכון, לפעמים הם לא עומדים באותו מישור ולכן המשרד הלך למחמיר ואומר שבלי שום קשר לגבי נתוני הניטור שלנו, אנחנו מבחינתנו בדרישות הכי מחמירות שאנחנו מכירים ולו רק כדי לא להימצא טועים בעוד עשר שנים ולבוא ולהסביר לכם למה טעינו.
<צור גלין: לכן אנחנו הולכים לדרישות המחמירות ביותר.
<צור גלין: כל האמירה הזאת שהמשרד לא מתייחס לנושא הבריאות, היא אמירה לא נכונה כי המשרד מתייחס בכל הפעילות שלו במפרץ חיפה ומה שעומד לנגד עיניו אלה הפרסומים של משרד הבריאות.
<צור גלין: אנחנו לא אומרים שבגלל שהריכוז נראה סביר בגלאים, לכן לא עושים שום דבר.
<צור גלין: להפך.
<צור גלין: לטעמנו וגם לטעם גורמים מאירופה ומארצות הברית שהיו אצלנו, הם אומרים שאנחנו קשוחים מדי לתעשייה.
<צור גלין: אם כן, אני לא מרגיש שאני משרת מישהו אחר למעט את הצרכים של תושבי האזור.
<קריאה: אתה לא נשמע כך.
<צור גלין: לגבי בסיס הנתונים.
<צור גלין: מישהו אמר שיש כאן שני נתונים.
<צור גלין: יש את אותו בסיס נתונים.
<צור גלין: מה שמגמה ירוקה לוקחת, היא לוקחת את הנתונים שלנו.
<צור גלין: היא לא ממציאה נתונים משלה.
<צור גלין: יש להם פרשנות אחרת לנתונים האלו.
<צור גלין: היא לוקחת את אותם נתונים.
<קריאה: אמרת שאתם עושים ארבעים דגימות בכל המדינה - - -
אכרם חסון: קיבלת רשות לדבר?
<צור גלין: יש מוצר שהיא רוצה לקדם.
<קריאה: אל תספרו סיפורים.
אכרם חסון: אני אשמע אותך אחר כך.
אכרם חסון: תבואי אלי ותגידי מה שאת רוצה.
<צור גלין: דיברו על צמצום הזיהום.
<צור גלין: מי שעיין בגרף שרעות הציגה קודם לכן ראה שבסך הכול הצפי שלנו להקטין בחמישים אחוזים את הזיהום של החומרים האורגנים.
<צור גלין: זאת תכנית הפעולה שלנו.
<צור גלין: על זה נישפט לטוב ולרע.
<צור גלין: כמו שהשנה אתם שופטים אותנו לרע לגבי הארבעה אחוזים בגלל כאול, ויוצא שהמשרד כאילו לא קיים את דבריו, אנחנו בטוחים שבשנה הבאה נוכל לבוא עם אחוזים גבוהים יותר כי כאול ייאלץ לקיים את הדרישות שלנו.
<קריאה: חלק מאתנו לא יחיו עד שנה הבאה.
אכרם חסון: חברים, תודה רבה.
אכרם חסון: הישיבה נעולה.
אכרם חסון: אני מודה לכם מאוד.
אכרם חסון: כפי שאמרתי, מי שלא יכול היה לדבר, מי שיש לו מסר חשוב להעביר, אני מזמין אותו אלי.
נאוה בוקר: צהרים טובים לכולם.
נאוה בוקר: אני פותחת את הדיון שעוסק באחת המצוקות הגדולות ביותר שכוחות החירום וההצלה נאלצים להתמודד אתה.
נאוה בוקר: אני מדברת על היעדר תמיכה מספקת מצד המדינה בכל מה שקשור למתן טיפולים פסיכולוגיים ונפשיים לאותם לוחמים, ובמקרה של זק"א או מד"א וגופים נוספים, אותם מתנדבים שנאלצים במהלך עבודתם לחזות במראות מאוד קשים.
נאוה בוקר: מצד אחד יש להם את אותה חוויה עוצמתית ומרגשת של חילוץ אזרחים שנמצאים בסכנה, ולהבדיל לחלץ גופות, אבל החוויה הזאת הופכת להיות טראומה שמלווה אותם בכל החיים.
נאוה בוקר: אותם לוחמים או מתנדבים שיצא לי לא אחת לפגוש לא מעט מהם, יש להם אומץ לב ורצון לסייע לזולת ברגעים הכי קשים אבל אתם יודעים, האש מתפרצת וקשה לעצור אותה והם מגיעים לזירה ונתקלים במראות שלהגיד עליהם מזעזעים זה קטן מדי.
נאוה בוקר: אני מדברת על בתים שרופים, על גופות חרוכות, לעתים גם של תינוקות וילדים קטנים, ריח של אדם שרוף, ובאמת זאת סיטואציה ומראות שקשה להם לשאת וההשפעה של המראות האלה עליהם היא הרסנית.
נאוה בוקר: נתקלתי בלוחמים שמספרים לי שהמראות האלה חוזרים אליהם שוב ושוב בסיוטים ובכל מקום ולא עוזבים אותם.
נאוה בוקר: לוחמים שמתקשים לאכול בשר או שיש כל מיני השלכות אחרות.
נאוה בוקר: את מרביתם הטראומה הזאת מלווה כל החיים.
נאוה בוקר: האבסורד הגדול בכל הסיפור הזה הוא שעד כה מדינת ישראל לא העניקה לכל לוחם את הטיפול הנפשי והפסיכולוגי לו הוא זקוק ורק בודדים זוכים לקבל מספר טיפולים וגם הם לא מספקים.
נאוה בוקר: אני יכולה לספר לכם באופן אישי שאחרי אסון הכרמל, בעלי נספה בשריפה בכרמל, חודשיים לאחר האסון, שלחו לי – לא יודעת למה עשו זאת – תמונות בפייסבוק של אותן גופות חרוכות.
נאוה בוקר: אני רוצה להגיד לכם שאני עד היום לא השתחררתי מהסיוט הזה.
נאוה בוקר: כל שכן זה קורה לאותו לוחם אש או מתנדב שמגיע לזירה, זה פשוט לידו.
נאוה בוקר: אני חושבת שמחובתנו כחברה וכגוף מחוקק להבטיח שהלוחמים והמתנדבים האלה יקבלו אזרה כדי שהם יוכלו לחזור למסלול חיים ולפעילות תקינה ככל האפשר כי אסור לנו להפקיר אותם.
נאוה בוקר: בדיון היום אנחנו נשמע לוחמים ומתנדבים שיספרו את הסיפורים האישיים שלהם ונבין עד כמה זה חשוב והכרחי לאפשר להם באמצעות חקיקה טיפול שיאפשר להם להשתקם.
נאוה בוקר: אגב, נמצאים אתנו היום גם נציגי זק"א שהיו בין אלה שפנו אלי והתעקשו לקיים את הדיון.
נאוה בוקר: אני באמת אשמח לשמוע מהם איך הם שורדים ומתמודדים כי גם הם, גם אנשי כבאות והצלה, גם אנשי מד"א ויתר הארגונים שנמצאים כאן היום, עושים עבודת קודש.
נאוה בוקר: אני מקווה שמהדיון היום נבין את החשיבות שבהגדלת היקף הסיוע הנפשי והפסיכולוגי לאותם לוחמים ומתנדבים ושכאן נתחיל בתהליך כאשר בסופו הם יהיו זכאים לקבל גם טיפול וגם סיוע.
נאוה בוקר: יש לנו רשימת דוברים ארוכה ולכן אני מציעה שניתן שלוש דקות לכל דובר.
נאוה בוקר: נתחיל עם כבאות והצלה.
נאוה בוקר: נמצא אתנו לוחם האש אמיר בניאס.
נאוה בוקר: אתה עובד כל כך הרבה שנים ברשות הכבאות הארצית.
<אמיר בניאס: 23 שנים.
נאוה בוקר: מההיכרות האישית שלי אתך, אתה לוחם אש אמיתי.
נאוה בוקר: שאפו.
נאוה בוקר: אני רוצה לשמוע ממך על החוויות שעברת.
<אמיר בניאס: אני אומר פתיח.
<אמיר בניאס: הקטע של גופות, זה דבר שכיח מאוד בכבאות.
<אמיר בניאס: צריך להבין שזה לא טריביאלי.
<אמיר בניאס: למערך רופאים יש מערך פסיכולוגי.
<אמיר בניאס: בן אדם שמגיע לזירה – אחר כך נדבר על אסון הכרמל שמבחינתי הוא יום כיפור של הכבאות – הוא חדור מוטיבציה ומבחינתו הוא אמור לעשות את המעשה וזה מה שאנחנו כמפקדים וכלוחמים מצפים מהלוחמים שלנו, להגיע ולא להפעיל רגשות אישיות אלא נטו פרופר להיות חדורי מוטיבציה ולחלץ את האנשים.
<אמיר בניאס: המראות שאנשים נתקלים בהם, אין כאן שום הכנה של המערך לזה, אין כאן שום טיפול במערך, ואם אני מגיע לאסון הכרמל - קודם כל, מי שלא יודע, מתו 42 אנשים זיכרונם לברכה.
נאוה בוקר: 44 אנשים.
<אמיר בניאס: שניים לוחמי אש ומתנדב אחד זכרונו לברכה.
<אמיר בניאס: סך הכול קיפחו את חייהם 44 אנשים.
נאוה בוקר: נשרפו למוות.
<אמיר בניאס: במשך שעה וחצי, אני הגעתי והתפקיד שהיה בשלב הראשון היה להתחיל לפנות את כל גוש הגופות יחד עם חדרה ועוד כמה אנשים.
נאוה בוקר: אתה מדבר על אותו גוש של 28 גופות שנמצאו מחובקות.
<אמיר בניאס: מחובקות.
נאוה בוקר: בוואדי.
<אמיר בניאס: הייתה יד אחת שתמיד עמדה כך מהגופה ולהתחיל להפריד, אתה עובד עם לום ואף אחד לא הכין אותי במשך 23 שנים – ואני עדיין משרת ביחידה מובחרת במילואים ובמלחמת לבנון 13 חברים שלי נהרגו – אבל פתאום להפריד עם לום, ומסבירים לי ששקית ביד ימין היא לידיים ובצד שמאל שקית גדולה היא לרגליים, ומי שמחובר, לשים לו סרט והכול מתפרק ואחרי כן לחפש לוחם אש שלי שחסר לי, שזה אורי סמנדה שכל המערך עמד על הרגליים וחיפשנו ביערות שם, ולמחרת למצוא אותו.
<אמיר בניאס: אני מקווה שמה שאנחנו אומרים כאן לא יוצא, אבל המשפחה בטוחה שהבחור היה שלם אבל הבן אדם, חצי מהגוף, עם בוץ אני ממלא לו את החלקים החסרים.
נאוה בוקר: אתה בשידור.
נאוה בוקר: תזכור.
נאוה בוקר: אגב, בעלי היה בגוש הזה, במעגל החיצוני.
<אמיר בניאס: אתה כל פעם מחפש לדעת ואחרי כן לחפש את הלוחם שלך במשך יום וחצי ולחבר אותו לאלונקה כשכל הצלמים שם רוצים לצלם אותו כשאנחנו הולכים עם האלונקה ולכן להשתדל לחבר עם בוץ חלקים כדי שזה ייראה שלם.
<אמיר בניאס: אחרי כן להגיע לצוות שלך ושבוע אחרי שבוע, הפרש של 16 ימים, להוביל ארונות של שני פקודים שלך.
<אמיר בניאס: זה מזל שבאמת הכבאים חושבים שמשפחה היא משפחה כי אם אין את התמיכה של האחד בשני, המערכת לא תומכת.
<אמיר בניאס: אני בכיר במערכת הזאת ואני אומר שאנחנו שולחים את האנשים, אתם שולחים אותנו, אני עובד אצל כל אחד מכם כאן ואני אמור לתת לכם שירות.
<אמיר בניאס: אשתי יודעת שהיא לבד בנישואים שלה כי זה חשוב לי יותר מכל, כי שני לוחמים שלי מהמשמרת מתו ומתו אזרחים.
<אמיר בניאס: בסוף אנחנו רוצים שכל אחד מאתנו יחזור למשפחה שלו.
<אמיר בניאס: כשאני חזרתי אחרי שלושה ימים שלא ישנתי, אשתי הכינה סיר מרק, נפל על הבן שלי שהיה מאושפז חודש וחצי בדרגה שלוש-ארבע.
<אמיר בניאס: ביום שחזרתי הביתה מהכרמל, אחרי ארבעים דקות החלקתי כי נרדמתי בעמידה, הורדתי סיר מרק והבן שלי נכווה.
<אמיר בניאס: הצעקה הראשונה שלו, הוא צעק אני כמו דני חייט.
<אמיר בניאס: עד היום הצעקה של הבן שלי, זאת הצעקה.
<אמיר בניאס: הבן שלי היה עם כל הגב שרוף ועם כוויות.
<אמיר בניאס: לוחם אש מהמשמרת שלי פשוט קרס אחרי ההלוויה השנייה של דני חייט, קרע את הבגדים שלו בתחנה.
<אמיר בניאס: לא עמד בזה.
<אמיר בניאס: מביאים לנו עובדת סוציאלית לארבעים דקות.
<אמיר בניאס: זה נראה לכם רציני?
<אמיר בניאס: אשתי פקידת סעד לחוק נוער, כמה שהיא עובדת עם ילדים וכמה שהיא מתעסקת באלימות ובאונס, זה לא התפקיד שלה להיות פסיכולוג.
<אמיר בניאס: סיפרתי ליושבת ראש שהייתה לנו מצגת השבוע ואני אומר שזאת לא הנחת העבודה של המערכת אבל לא יכול להיות שמביאים עובדת סוציאלית לארבעים דקות.
<אמיר בניאס: אני אחרי מלחמת לבנון השנייה, שלוש הדקות הראשונות שהייתי מתקלח, זרם המים היה הדם מהאלונקה של החברים שלי.
<אמיר בניאס: בסדר, היו לי שיחות עם אשתי ויש לנו חברים ועשינו קבוצות ביחד.
נאוה בוקר: היית כל הזמן נזכר.
<אמיר בניאס: כן.
<אמיר בניאס: מאז אסון הכרמל הייתי בכרמל שלוש פעמים וגם זה בגלל שהמשפחות ביקשו.
<אמיר בניאס: עד עכשיו לא הייתי בכרמל.
<אמיר בניאס: יש לי בעיה להגיע לשם.
<אמיר בניאס: האוטובוס השרוף, האנשים מהמשטרה ועד הסוהרים.
<אמיר בניאס: אנשים עבדו שם, איבדו את החברים שלהם, איבדו את המשפחות שלהם.
<אמיר בניאס: אני מדבר על אסון הכרמל, אבל זה יום יום.
<אמיר בניאס: אם עכשיו אנחנו נתקשר ונעשה סטטיסטיקה, קרוב לאחוז נכבד מהלוחמים שחדרו לשריפות בתים ראו מראות קשים.
<אמיר בניאס: חבר'ה, לראות בית שרוף זה לא דבר קל.
נאוה בוקר: אני חושבת שכל לוחמי האש.
<אמיר בניאס: לא רק גופות, לא רק אנשים פצועים.
<אמיר בניאס: אתם צריכים להבין שזה לא רק אנחנו מול הגופה אלא אנחנו מול הקהל שמסביב.
נאוה בוקר: גם מול המשפחות.
<אמיר בניאס: גם מול המשפחות.
<אמיר בניאס: האזור שלי, תוואי השטח, הוא אזור כפרי, אוכלוסייה מעורבת ואתם צריכים להבין שבאוכלוסיות המעורבות אתה מגיע לשריפת בית, קודם כל, כולם מצפים לנס.
<אמיר בניאס: יש תקיפות, יש טענות.
<אמיר בניאס: גם באסון הכרמל.
<אמיר בניאס: משפחת סמנדה, אבא שלו תופס אותי בכרמל ושואל אותי איפה הגופה של הבן שלו ולך תסביר לו שאתה עוד לא מוצא את הבן שלו, ואני אומר לו, לא, הוא בצד השני.
נאוה בוקר: עלי המפכ"ל פשוט אסר ללכת לראות את הגופה באבו כביר.
נאוה בוקר: אני לא הבנתי למה.
נאוה בוקר: באמת, בתמימות.
נאוה בוקר: התעקשתי שאני רוצה ללכת לאבו כביר.
נאוה בוקר: לצערי עדיף שכך.
נאוה בוקר: לימים הבנתי מדוע כי לא נשאר מהם שריד, כפי שאתה אומר והוא לא רצה שאני אראה דבר כזה.
נאוה בוקר: באמת, הוא חסך ממני את המראה הנורא הזה אבל אתם עוברים את זה כל יום.
<אמיר בניאס: אני חזרתי לעשן בכרמל.
<אמיר בניאס: הריח שם והדם, כל מה שהיינו מפרידים, הכול עף על האנשים.
<אמיר בניאס: לקחתי מאיש זק"א משחה וחזרתי לעשן.
<אמיר בניאס: מאז אסון הכרמל אני מעשן.
<אמיר בניאס: צריך להבין שצריכים לתת לנו, ללוחמי האש, ולתקצב את הדברים האלה, רשת יותר רחבה להיות יותר טובים בשבילכם.
<אמיר בניאס: לא בשבילנו אלא בשבילכם.
נאוה בוקר: איך נשארים שפויים אחרי מראות כאלה?
<אמיר בניאס: אני לא חושב שיש כבאי שהוא שפוי.
נאוה בוקר: אני מחייכת אבל אני מבינה בדיוק למה אתה מתכוון.
נאוה בוקר: זה נושא כל כך כאוב.
נאוה בוקר: אתה אומר שמשהו בנפש נפגע.
<אמיר בניאס: אני מדבר מהפן החיובי.
<אמיר בניאס: כשאנחנו מדברים על שפויים, לבחור עבודה שמסכנת את החיים – גם לוחם בסיירת מטכ"ל ובשייטת – הרצון שלו לתרום מעבר לבן אדם הטריביאלי, זה לא דבר שפוי.
<אמיר בניאס: לא כל בן אדם רוצה לסכן את עצמו עבור הכלל, במיוחד כשהיום אנחנו חברה יותר חומרית.
<אבי אנקורי: אמיר, אולי לא הבינו אותך.
נאוה בוקר: יושב ראש ארגון לוחמי האש.
<אבי אנקורי: מה שאמיר התכוון זה באמת כבאי לא שפוי כי אני רוצה לראות מי שיושב כאן והוא לא כבאי שהוא מסיים לחלץ גופה שלצערי החלקים מפוזרים ברכב או מחוץ לרכב ואחר כך הוא גם הולך לאכול ארוחת בוקר או ארוחת צהרים.
<אבי אנקורי: לי היה אירוע, הייתי אולי חצי שנה בכבאות ובאתי לתאונת דרכים בין כפר חסידים לקריית אתא וזה באמת היה האירוע הראשון שלי בו חוויתי מוות.
<אבי אנקורי: זוג מבוגרים שהיו ברכב, האישה לי נראתה כמחוסרת הכרה, כל הראש שלה היה דם, ורק אחרי שהתחלנו לפעול הראש שלה נשמט ונפל.
<אבי אנקורי: אני קיבלתי סטירה, זזתי אחורה, מפקד הצוות שהיה במקום והוותיקים יותר המשיכו בפעולה.
<אבי אנקורי: כשחזרנו לתחנה, זה היה בערך בשעה 9:00-10:00 בבוקר, יושבים לאכול.
<אבי אנקורי: אני לא אכלתי כל יום.
<אבי אנקורי: אמרתי לראש הצוות, דאבח, איך אתה יושב לאכול?
<אבי אנקורי: אמר לי, מה אתה רוצה?
<אבי אנקורי: זאת השגרה שלנו.
<אבי אנקורי: כשאמיר אומר לא שפוי, זה באמת אומר להיות לא שפוי.
<אבי אנקורי: יש דבר אחד שחייבים להבין.
<אבי אנקורי: מערך הכבאות, המהות שלו היא הצלת חיים ורכוש אבל לפעמים שוכחים שגם אותנו צריכים להציל.
<אבי אנקורי: גם אותנו צריכים להציל כי כשאתה עובד 23 שנים – ואני עובד קצת יותר מ-23 שנים – ואתה רואה חלקים בתפזורת, ואתה רואה שריפות, ואתה רואה ילדים, ואתה הולך חדור מוטיבציה כי אתה יודע שיש ילד או מישהו לכוד בבית וכבר לא מעניין אותך - אירוע שהיה לי בטיפשותי אבל לא עניין אותי לא לשים מנוף ולחדור למקום שריפה כי אמרו לי שילד בן חמש מת, בסוף אותי פינו לבית החולים ואני יודע שהילד הזה ניצל – כך שאני אומר שברוב עוונותיי אני מתאר לעצמי שאני אהיה בגן עדן, או מקווה.
<אבי אנקורי: ארבעה-חמישה טיפולים, שישה טיפולים, זה בטל בשישים.
<אבי אנקורי: זה כלום.
<אבי אנקורי: החמור מכך הוא שגם התפקיד שלי – ואני מקבל עשרות טלפונים ביום ואני עומד מול לילך יחזקאל שהיא רמ"ד פרט ורווחה ואני מבין את המצוקה שהיא נמצאת בה כי היא עושה בגבולות היכולת שלה, אבל אני בא בטענות אליה להנהלה שלי כי אני לא רוצה למצוא שמחר יבואו לאבי אנקורי ויאמרו לו שעכשיו אתה נראה לנו דפוק, אתה נראה לנו לא שפוי, כנראה יש אי התאמה ואתה לא יכול להיות כבאי כך שאנחנו גם נפטר אותך.
עבדאללה אבו מערוף: אחרי אירוע כזה קשה יש לכם כמה ימי חופש?
<אבי אנקורי: אחרי אירוע כזה אין כמה שעות של חופש.
<אבי אנקורי: אחרי אירוע כזה אתה יכול להמשיך לעוד אירוע כזה ועוד אירוע כזה ועוד אירוע.
<אבי אנקורי: אם עכשיו יש אירוע במשמרת והתחלתי את המשמרת בשעה 9:00 בבוקר עם שלושה הרוגים, נגמרה המשמרת, אתה מן הסתם יוצא ל-48 שעות חופש, שזאת שיטת עבודה, אבל אתה תחזור אחרי יומיים לעוד 24 שעות.
<אבי אנקורי: העניין הוא שגבולות היכולת של ההנהלה שלנו הם ארבעה, חמישה, שישה מפגשים.
<אבי אנקורי: לילך כאן.
<אבי אנקורי: אין ספור פעמים, לצערי, בגלל התפקיד שלי, אני פוגע בה.
נאוה בוקר: מה הגדרת התפקיד של לילך?
<אבי אנקורי: רמ"ד פרט ורווחה ארצית.
<אבי אנקורי: אני בא ושואל אותה מה עושים עם זה וזה, הוא ילך הביתה אם הוא לא יקבל טיפול.
<אבי אנקורי: תכף תוכלו לשמוע את לילך אבל באמת חשוב שמישהו גם יבוא להציל את הכבאים שמצילים את האנשים במדינה הזאת.
<יעקב דדון: אמנם לילך מטפלת בזה אבל יש את האנשים מעליה שכל דבר שעושים, זה חשבון של כסף.
<יעקב דדון: כל מה שעובד אצלנו במדינה, הכול הוא נגזרת של כסף.
<יעקב דדון: לא יתכן שאנשים כאן נפגעים ברמה כזו וכל הזמן יעשו לנו את החשבון הכלכלי.
<יעקב דדון: החשבון הכלכלי לא יכול לבוא על חשבון הנפש של האנשים, לוחמי האש, שצריכים להמשיך לתפקד.
<יעקב דדון: אני אומר לכם שכל היום יושבים ועושים חשבון של כסף.
<יעקב דדון: אם צריכים לקנות סבון כלום – חשבון של כסף, תקנה את הזול.
<יעקב דדון: אותו דבר לגבי הנפש שלנו.
<יעקב דדון: הם משווים אותנו לזה.
נאוה בוקר: אנחנו ניתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת שהצטרפו אלינו ולאחר מכן נשמע גם את הארגונים האחרים.
נאוה בוקר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת ראש, זה דיון חשוב מאוד ולצערי הרב אני שומע שזאת פעם ראשונה שהוא מתקיים.
עבדאללה אבו מערוף: כל הכבוד לך וגם ליוזמי הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו כאן, לדון בעניין.
עבדאללה אבו מערוף: נשמע אתכם.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין את העניין הזה גם מהיבט לא רק אישי אלא גם רפואי.
עבדאללה אבו מערוף: צריך למצוא את הכלים הנכונים ולא לחכות לאירוע שיקרה חס וחלילה ולוחם האש ייכנס למצב נפשי קשה או למצב בעייתי אלא לחשוב על הדרכים לעשות מניעה, הדרכות, ישיבות, ימי עיון איך להתמודד עם התופעה.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן אחרי שזה קורה, הטיפול המידי בעניין.
עבדאללה אבו מערוף: אני עכשיו לא אתן הרצאות אלא נשמע את האנשים.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן צריך לעשות תכנית גם לפני, גם הדרכות וגם ימי עיון, וגם אחרי האירוע ולעשות זאת בצורה הנכונה לא רק עם עובד סוציאלי אלא גם עם פסיכולוג שיוכל לטפל בהתאם, גם בלוחם עצמו וגם בבני משפחתו ולעשות זאת במסגרת הנכונה.
נאוה בוקר: חבר הכנסת יעקב אשר.
יעקב אשר: קודם כל, אני באמת רוצה להודות לך על הדיון החשוב הזה.
יעקב אשר: אני רוצה לומר שבאמת לאחרונה נחשפתי לארגון שראיתי כאן את המנכ"לית שלו, ארגון נט"ל, הייתי בו כחלק מוועדה מייעצת יחד עם עוד אישי ציבור ובאמת נחשפנו לנקודה הזאת.
יעקב אשר: אני חושב שכמו שיש שגרת אימונים שנמצאת כל הזמן בתהליך קבוע, חייבת להיות נגישות מוחלטת לאימוני הנפש כי בסופו של דבר כוחות הגוף מונעים מכוחות הנפש.