GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אכרם חסון:
אנחנו מבקשים מנציגת משרד מבקר המדינה, גברת חנה רותם, לנמק.
<חנה רותם:
כבוד היושב ראש, אנחנו מבקשים את האורכה בהגשת דוח מבקר המדינה בגלל סיבה מאוד פשוטה, מכיוון שמרבית נציגי הסיעות מתוך כארבעים הסיעות שהשתתפו בבחירות האלה ביקשו מאתנו אורכה למתן התייחסותן לטיוטת הממצאים שהועברה אליהן בטענה שבתקופת הרמדאן הם עובדים חלקית והם לא מסוגלים בעצם לתת תשובות ותיעוד נוסף שנתבקש עד לסוף תקופת הרמדאן.
<חנה רותם:
אנחנו בימים אלה מקבלים את תשובותיהם.
<חנה רותם:
חשבנו שמן הנכון לאפשר לכולם להתייחס לטיוטת הממצאים על מנת שהדוח של מבקר המדינה והמסקנות שלו יהיו שלמות ונכונות.
<חנה רותם:
לכן אנחנו מבקשים את האורכה.
אכרם חסון:
מניסיונך זה דבר נורמלי ורגיל?
<חנה רותם:
מניסיוני, סיעות רבות אכן מגישות את הדוחות הכספיים שלהן באיחור, וחבל.
<חנה רותם:
אנחנו במשרד מבקר המדינה עושים הכול כדי לעמוד במועדי הדוחות לפי החוק.
<חנה רותם:
אנחנו גם מודעים לנזק שנגרם לסיעות כיוון שהן צפויות לקבל את המימון הממלכתי שמגיע להן רק לאחר שמבקר המדינה ימסור את הדוח.
<חנה רותם:
המקרה הזה נבע שוב מבקשת הסיעות עצמן ולא מאתנו.
<חנה רותם:
לו התשובות שלהן היו מגיעות בזמן, הדוח היה מוגש בזמן לכנסת.
אכרם חסון:
המבקר כתב ב-20 ביולי לוועדה שהוא מבקש לתת אורכה עד 31 באוגוסט השנה.
אכרם חסון:
מאחר ויש לנו חבר כנסת שכיבד את הישיבה, חבר הכנסת זוהיר בהלול, האם יש לך מה להגיד?
אכרם חסון:
בבקשה.
זוהיר בהלול:
אני מאוד מעריך את העמדה החמלתית של משרד מבקר המדינה שמתחשב באילוצי חודש הרמדאן.
זוהיר בהלול:
אני למשל בעיני רוחי, ואפילו גם באופן אופרטיבי, חשבתי שצריך לאפשר לעדה המוסלמית לצאת לחופשה שנתית בחודש הרמדאן לחודש ימים, חופשה שתילקח על חשבון חופשת הקיץ.
זוהיר בהלול:
אני חושב שזה הוגן בהתחשב בחודש הרמדאן, בגלל אילוצי חודש הרמדאן, בגלל שיקולים של חודש רמדאן.
זוהיר בהלול:
קיבלתי פעם תמונה מזעזעת של כיתה אחת ובכיתה היה רק תלמיד אחד בחודש הרמדאן.
זוהיר בהלול:
העובדה שאתם מתחשבים.
זוהיר בהלול:
למרות שאנחנו בעד סדר וחוק כמובן, זו מטרת הישיבה, לא לקבל עיכובים כדי שהשקיפות תתקיים וגם ההחלטות הנגזרות מכך, אבל באמת רק לרשום שאני מאוד מעריך את העמדה המבינה והמתחשבת של משרד מבקר המדינה.
זוהיר בהלול:
תודה.
אכרם חסון:
לייעוץ המשפטי יש הערות?
אכרם חסון:
אין.
אכרם חסון:
אנחנו צריכים להצביע.
אכרם חסון:
מי בעד אישור בקשת מבקר המדינה להארכת המועד להגשת דו"ח של מבקר המדינה בדבר חשבונות הסיעות והרשימות שהשתתפו בבחירות לרשויות מקומיות באקה על גרביה וג'ת עד 31 באוגוסט 2016?
אכרם חסון:
בעד הבקשה – פה אחד
אכרם חסון:
הבקשה אושרה.
אכרם חסון:
קיבלתם את ההארכה.
דוד אמסלם:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – רישיון לישיבת ביקור של אמן במה), התשע"ו-2015 (פ/2240/20) של חבר הכנסת איתן ברושי, חברת הכנסת נורית קורן, חברת הכנסת מירב בן ארי וחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
דוד אמסלם:
אני אעביר את זכות הדיבור לחבר הכנסת איתן ברושי, שיסביר את הנושא של החוק, ואחרי זה אנחנו נצביע עליו.
איתן ברושי:
תודה, חברי, יושב ראש הוועדה והאורחים שהצטרפו.
איתן ברושי:
אני לא רואה עוד חברי כנסת.
איתן ברושי:
מדובר בתיקון לחוק קיים שבא להקל על גורמי התרבות והספורט, הכול כך חשובים לנו.
איתן ברושי:
לאפשר לבעלי תפקידים מיוחדים או יכולות מיוחדות בתחום התרבות והספורט להישאר.
איתן ברושי:
עובדים זרים.
איתן ברושי:
על פי הכללים של עובדים זרים.
איתן ברושי:
להישאר מעבר לתקופת המינימום של חמש שנים ועוד 63 חודשים, על פי כללים שקיימים.
איתן ברושי:
וזה הוסכם עם רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול במשרד הפנים.
איתן ברושי:
על פי הכללים הקיימים.
איתן ברושי:
מצאנו שיש כללים כאלה והוספנו להם רק את המילים "תרבות וספורט".
איתן ברושי:
יש פה, תיכף, איזו בקשה שתשמע, אבל זה כל התיקון.
איתן ברושי:
כפי שסוכם בקריאה טרומית, על דעת הממשלה ובתיאום איתה.
דוד אמסלם:
אתם רוצים להתייחס?
<שושנה שטראוס:
- - - עובדים זרים - - - חוק הכניסה לישראל, מגיעים לתקופות זמניות - - -
דוד אמסלם:
אני הייתי מבקש שכל אחד שמדבר, שיציג את עצמו.
דוד אמסלם:
אז תגידו את השם ואת התפקיד.
<שושנה שטראוס:
עורכת הדין שושנה שטראוס.
<שושנה שטראוס:
אני מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<שושנה שטראוס:
מה שבאתי להגיד: עובדים זרים, לפי חוק הכניסה לישראל, מגיעים לישראל לתקופות קצרות, ועליהם לצאת מישראל בסוף התקופה.
<שושנה שטראוס:
הגעה לישראל כעובד זר אינה מסלול לתושבות.
<שושנה שטראוס:
והעובדה שעובד זר, כמו כל עובד, לומד את העבודה תוך הזמן שהוא נמצא פה ויודע את זה טוב, זאת לא סיבה להאריך לו את - - -.
<שושנה שטראוס:
אבל החוק כן מכיר בזה שבמקרים מיוחדים - - - של תרומה מיוחדת למדינה, יש מקום להאריך שהות של עובד זר מעבר למקסימום של 63 חודשים.
<שושנה שטראוס:
ועד היום, החוק הכיר בזה בקשר לתרומה מיוחדת למשק, לכלכלה ולחברה.
<שושנה שטראוס:
ובעקבות ההצעה של חבר הכנסת איתן ברושי, - - - הסכימה להוסיף לנסיבות החריגות, להבהיר שגם תרבות וספורט נחשבים כתרומה לחברה.
<שושנה שטראוס:
וזאת בעצם כל ההצעה שאנחנו הסכמנו - - -.
<שושנה שטראוס:
זו רק הבהרה שבמקרים מיוחדים וחריגים, יהיה אפשר להאריך את השהות של הספורטאים והאומנים.
<גלעד קרן:
עורכת הדין שושנה שטראוס, תסבירי לגבי התיקון השני של התקנות שם.
<שושנה שטראוס:
כן.
<שושנה שטראוס:
גם רצינו להבהיר – הייתה איזו אי הבנה – שהשר רשאי; השרים.
<שושנה שטראוס:
זה בעצם שלושה שרים: שר הפנים בהתייעצות עם שר האוצר ובהסכמת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים – רשאים להיתקל במקרים פרטניים, לפי בקשות פרטניות.
<שושנה שטראוס:
והם גם רשאים בתקנות, להתקין תקנה לגבי סוגי נסיבות מיוחדות וחריגות, שאלה יהוו תמונה - - -
דוד אמסלם:
דרך אגב, מה זה קשור לשר האוצר?
דוד אמסלם:
הבנתי למה שר הפנים.
דוד אמסלם:
הבנתי למה השר הרלוונטי.
דוד אמסלם:
לא הצלחתי להבין למה שר האוצר.
דוד אמסלם:
זה היה חוק מאז ומתמיד?
<שושנה שטראוס:
- - -
מירב כהן:
אני עורכת הדין מירב כהן, מהלשכה המשפטית במשרד התרבות והספורט.
מירב כהן:
לצערי, הנוסח לא תואם איתנו.
מירב כהן:
כמובן, אני יודעת שיש עמדת ממשלה לתמוך.
מירב כהן:
אנחנו יודעים גם כמו כולם, אבל אני אשמח בהקראה אם יהיו אי אלו דיונים או משהו שנזכור שראוי - - -
דוד אמסלם:
תגידי לנו עכשיו.
דוד אמסלם:
אוקיי?
דוד אמסלם:
את יודעת מה, אנחנו נקריא - - -
מירב כהן:
אין לי את הנוסח שהופץ למשרדים.
מירב כהן:
אז - - -
דוד אמסלם:
קודם כל, אנחנו ניתן לך את הנוסח כפי שהוא מופיע אצלי.
דוד אמסלם:
נביא לך.
דוד אמסלם:
ותוך כדי ההקראה, אז הייתי מבקש שתעירי את ההערות שלך ונתקן אותן בהתאם.
מירב כהן:
- - -
דוד אמסלם:
יש עוד איזה מישהו שרוצה לומר משהו?
<דינה אלדור:
כן.
<גלעד קרן:
רק חשוב לציין שהנוסח תואם עם נציגי הממשלה: נציגי משרד הפנים, משרד המשפטים.
<גלעד קרן:
וראוי היה שהממשלה בתוך תוכה תעשה את התיאומים בין - - -
איתן ברושי:
אבל גם אין פה בעיות.
איתן ברושי:
אוקיי.
<גלעד קרן:
- - - נדבר עם כל המשרדים.
<דינה אלדור:
שמי דינה אלדור.
<דינה אלדור:
אני מנהלת להקת המחול בת שבע, ואני מייצגת את הפורום במוסדות התרבות.
<דינה אלדור:
אני רוצה פשוט להודות לחבר הכנסת איתן ברושי שלקח את הנושא לתשומת ליבו.
<דינה אלדור:
זה דבר שנראה פעוט, אבל לנו ולעוסקים בתחום התרבות זה משהו מאוד-מאוד משמעותי.
<דינה אלדור:
תרבות היא דבר בינלאומי.
<דינה אלדור:
ואומנים זרים שנמצאים בקרבנו, בקרב להקות המחול, התזמורות, האופרה, שמארחים אנשים מארצות אחרות – זה טבע העבודה שלנו.
<דינה אלדור:
טבע התרבות.
<דינה אלדור:
זה מאוד-מאוד משמעותי לעבודה שלנו.
<דינה אלדור:
ואנחנו באמת מאמינים ויודעים שהם תורמים ומעשירים את עולם התרבות, כאן, בארץ.
<דינה אלדור:
אני גם אקדים ואגיד - - - הם מהווים שגרירים בלתי רגילים עבורנו ברחבי העולם, כשהם מסיימים את תקופת העסקתם אצלנו.
<דינה אלדור:
זהו.
דוד אמסלם:
אני מסכים עם כל מילה שאמרת.
<רחל ניר:
שמי רחל ניר ואני מייצגת את משרד החוץ באגף לקשרי תרבות - - - אני מצטרפת לדעתה של הגברת דינה אלדור - - -.
<רחל ניר:
אנחנו במשרד החוץ - - - תרומה אדירה של מוסדות התרבות - - - התרבות השונות שיצרו - - - על ישראל, הם יצרו - - - מאוד-מאוד - - - למדינת ישראל.
<רחל ניר:
מאוד מקובל שבתחום הזה יש אנשים שאינם מקומיים, שמגיעים - - - לתקופות מסוימות - - -.
<רחל ניר:
וגם מתברר שהישראלים שיוצאים לחוץ לארץ, חווים את החוויה.
<רחל ניר:
מצליחים בחוץ לארץ, חוזרים לארץ, ומפרים ומעשירים את - - - אז אני בהחלט מצטרפת לתת את האפשרות המתבקשת, לאפשרות הזו, שאומנים זרים יוכלו - - -, כפי שגם במדינות זרות - - -
דוד אמסלם:
מאה אחוז.
דוד אמסלם:
מישהו עוד רוצה לומר משהו?
<הילה קפלן רענן:
הילה רענן, משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
<הילה קפלן רענן:
רציתי רק את הנוסח.
<הילה קפלן רענן:
אני מקווה שבנוסח זה נשאר: שר העבודה והרווחה.
<הילה קפלן רענן:
זאת אומרת, זה שונה ממשרד הכלכלה.
<גלעד קרן:
- - - כן.
<גלעד קרן:
- - - שאנחנו נקריא עכשיו.
<הילה קפלן רענן:
זה - - -?
<הילה קפלן רענן:
בסדר.
<גלעד קרן:
- - - שנקריא את מה שיצביעו - - -
דוד אמסלם:
יש עוד מישהו שרוצה להעיר?
דוד אמסלם:
טוב, אז אנחנו נתחיל בהקראה, ומי שתהיה לו הערה לגבי ההקראה, אז שיעצור אותנו ואנחנו נשמע וננסה לתקן.
<גלעד קרן:
הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הארכת רישיון לישיבת ביקור), התשע"ז-2016.
<גלעד קרן:
תיקון סעיף 3א: 1.
<גלעד קרן:
"בחוק הכניסה לישראל, התשי"ב-1952, בסעיף 3א(ג1), אחרי "אם" יבוא "מצא כי", אחרי "למשק" יבוא "לתרבות, לספורט", ובמקום הסיפא החל במילים "שקבע שר הפנים" יבוא "לאחר התייעצות עם שר האוצר ובהסכמת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.
<גלעד קרן:
כן רשאי שר הפנים, לאחר התייעצות עם שר האוצר, בהסכמת שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, לקבוע בתקנות נסיבות שייראו אותן כנסיבות מיוחדות וחריגות של תרומת עובד זר כאמור".
דוד אמסלם:
יש שאלות לסעיף?
דוד אמסלם:
אז בואו נתחיל משם ונראה.
מירב כהן:
יש לי שאלה: אני רואה פה, אבל גם הוספנו את משרד התרבות והספורט - - - בנסיבות - - - כדי להצדיק - - -.
<גלעד קרן:
זה לא משרד.
מירב כהן:
אני לא רואה ששרת התרבות והספורט מופיעה - - -
איתן ברושי:
הם לא ביקשו את זה.
איתן ברושי:
אני טיפלתי בזה.
איתן ברושי:
הם לא ביקשו ולא צריך את זה.
איתן ברושי:
להיפך.
איתן ברושי:
אנחנו חושבים שצריך להקטין את מספר הגורמים שעוסקים באישור לרקדן להישאר פה עוד שנה.
איתן ברושי:
זו לא הכרעה לאומית בסדר גודל שחייב חצי ממשלה.
איתן ברושי:
משרד התרבות והספורט ויתר על העניין הזה.
איתן ברושי:
עכשיו, לא הכניסו לפה את המשרדים, אדוני היושב ראש.
איתן ברושי:
הכניסו את התחומים.
איתן ברושי:
מה שמופיע פה זה תחום התרבות והספורט, לא תחום משרד התרבות והספורט, עם כל הכבוד.
איתן ברושי:
הייתי שם מנכ"ל שנה.
איתן ברושי:
ולכן נראה לי שאין פה בעיה.
איתן ברושי:
ולהיפך.
איתן ברושי:
אדוני היושב ראש, אם אפשר להקטין את נפח ההתייעצויות, זה היה מקצר.
איתן ברושי:
אני חושב שמדובר פה על בודדים, לא על קבוצות.
דוד אמסלם:
אני בעד.
איתן ברושי:
בוא נקטין את זה.
<גלעד קרן:
ההתייעצות שקיימת היום היא לא אם השר שממונה על התחום שבו נותנים לאדם ספציפי את ההארכה, אלא אם שר האוצר ושר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, במובן הזה של המשק הישראלי.
איתן ברושי:
פה אין השפעות כאלה.
איתן ברושי:
מספיק שר הפנים.
איתן ברושי:
כשמדובר, אדוני היושב ראש, על סדר גודל של 40-30 איש בכל הפעילויות שנמצאות בתוכנו.
דוד אמסלם:
הבנו, חבר הכנסת איתן ברושי.
איתן ברושי:
זה פשוט, כן.
מירב כהן:
כלומר - - -
דוד אמסלם:
מה שהם אומרים, יש את התקנות הכלליות.
דוד אמסלם:
כרגע, חבר הכנסת איתן ברושי הדגיש את הנושא של האומנים, אבל יש עוד אנשים.
דוד אמסלם:
למשל: אתה רוצה להביא רופא.
דוד אמסלם:
אז אתה צריך לרוץ גם לשר הבריאות.
דוד אמסלם:
ומחר תרצה להביא, אני יודע מה – לא עולה לי בראש משהו אחר.
דוד אמסלם:
אז הוא אומר: עזוב.
דוד אמסלם:
אנחנו לא רוצים עכשיו לכנס את הממשלה כדי להביא איזה זמר.
<גלעד קרן:
- - - לאנשים ספציפיים.
דוד אמסלם:
סך הכול, זה ההרכב שנקבע.
דוד אמסלם:
לא מדובר במסות.
דוד אמסלם:
לא מדובר בזה.
דוד אמסלם:
אני חושב שבואו נתקדם.
מירב כהן:
- - - על דעת המשרד.
איתן ברושי:
אילולא הם, לא היינו מעבירים את זה בוועדת השרים לחקיקה.
דוד אמסלם:
השרה יושבת, כידוע לך, בוועדת השרים.
איתן ברושי:
השרה תמכה.
איתן ברושי:
כולם תמכו.
<חן קדם:
כן, השרה תמכה - - -.
<חן קדם:
השרה אכן תמכה בהצעה הזאת והיא קיבלה - - - תמיכה ממשלתית.
<חן קדם:
אבל מה שקורה היום, ובאמת לא מדובר באלפים – כל אמן או ספורטאי שמבקש הארכה, מקבל את המלצת השרה, וגורמי המקצוע במשרד גם עושים בדיקה מקצועית של אותו אמן ואת התרומה שלו.
דוד אמסלם:
זה לא סותר.
<חן קדם:
לא מדובר כאן בבירוקרטיות מסובכות שלוקחות המון-המון-המון זמן.
דוד אמסלם:
לא, לא סותר.
<חן קדם:
בסופו של דבר, והיו גם מקרים כאלה, שנוצרו כל מיני בעיות כאלה ואחרות.
<חן קדם:
ואם המשרד שלנו מעורב בתוך התהליך הזה, ואנחנו רוצים שאנחנו ניקח אחריות על הדבר הזה, אנחנו חייבים לתת את דעתנו המקצועית.
איתן ברושי:
אני לא מתנגד.
<חן קדם:
לא מדובר באלפים וגם לא במאות.
<חן קדם:
יחד עם זאת, כן היינו רוצים שהשרה תהיה בתוך העניין.
איתן ברושי:
אז אולי תחליט שבתרבות וספורט יתייעצו רק עם השרה ולא עם שר האוצר.
איתן ברושי:
ככה זה - - -
דוד אמסלם:
תראו, רבותיי, אני רוצה לקדם את העניין ככה: כפי שאומר היועץ המשפטי גלעד קרן - - -
<שושנה שטראוס:
להסביר שיש ועדה מייעצת, ששם יושבים נציגים שהואצלו בסמכויות השרים למקרים פרטניים.
<שושנה שטראוס:
ואם יש להם שאלות, אז הם מתייעצים עם הגורמים הרלוונטיים - - - יושב הראש - - - במשרד הרלוונטי של הגוף הרלוונטי.
<שושנה שטראוס:
אין צורך - - -
דוד אמסלם:
הגברת חן קדם, שמעת את התשובה שלה?
דוד אמסלם:
היא אומרת שבכל מקרה יש ועדה מקצועית.
דוד אמסלם:
שבכל מקרה, הוועדה הזאת פונה למשרדים הרלוונטיים ומתייעצת איתם.
דוד אמסלם:
בכל מקרה.
דוד אמסלם:
אבל אני רוצה להתקדם.
<חן קדם:
- - - על זה דיון.
דוד אמסלם:
שנייה.
דוד אמסלם:
אני אפתור את זה.
דוד אמסלם:
זה כבר עבר ועדת שרים.
דוד אמסלם:
היות ובעצם אנחנו רק בקריאה טרומית.
דוד אמסלם:
אז מה שאני מציע.
דוד אמסלם:
אנחנו בקריאה טרומית.
איתן ברושי:
קריאה טרומית הייתה במליאה.
<קריאה:
הכנה לקריאה ראשונה.
דוד אמסלם:
הכוונה הכנה לקריאה ראשונה.
איתן ברושי:
קריאה ראשונה.
דוד אמסלם:
אנחנו נצביע עבור הקריאה הראשונה.
דוד אמסלם:
אנחנו נבקש ממך ללכת ולתאם את זה עם - - -
איתן ברושי:
אני מוכן לצרף אותם עכשיו אם זה תלוי בי.
איתן ברושי:
רק שנקדם את החוק.
איתן ברושי:
החוק - - -
דוד אמסלם:
אני לא רוצה להיכנס לשם.
דוד אמסלם:
זה החוק שלך.
דוד אמסלם:
שב עם המשרד ותבדקו.
דוד אמסלם:
אני לא מתחייב.
דוד אמסלם:
אני אומר רק: תבדקו אם אפשר להגיע להבנה והסכמה.
דוד אמסלם:
צריך להבין שחוץ מהספורטאים, יש הרבה מאוד אנשים אחרים שהם לא פה, במסגרת התכולה.
דוד אמסלם:
אולי הם מביאים – אני יודע מה – 15 ספורטאים בשנה ועוד 10 אמנים.
דוד אמסלם:
אבל מביאים מאות עובדים זרים ומביאים מלא אנשים אחרים בכלל, שהם בכמויות אדירות.
דוד אמסלם:
ולא מתייעצים, כמו שאמרתי קודם, עם שר הבריאות לגבי הרופאים ועם שר פלוני אלמוני לגבי אנשים - - -.
דוד אמסלם:
בגלל שבסוף, מה תצטרך לעשות?
דוד אמסלם:
כמו שאמר חבר הכנסת איתן ברושי: לבוא ולעשות ממשלה שלמה, שכולם בוועדה, ואז כל אחד.
דוד אמסלם:
עד שנצטרך לאסוף אותם, בכלל ייקח שנתיים.
דוד אמסלם:
לכן, תשבו, תלטשו את זה שם.
דוד אמסלם:
זה לא כאן.
דוד אמסלם:
תלטשו, תגיעו להבנה.
דוד אמסלם:
אני חושב שבשתי שיחות אתם גומרים את העניין.
דוד אמסלם:
יש עוד מישהו?
דוד אמסלם:
גמרנו את ההקראה?
<גלעד קרן:
כן.
דוד אמסלם:
טוב, רבותיי, אני רוצה להביא את זה להצבעה, כפי שבעצם היועץ המשפטי גלעד קרן הקריא את ההצעה.
דוד אמסלם:
אז מי בעד הצעת החוק כפי שהוקראה, ירים את ידו.
דוד אמסלם:
נמנעים?
דוד אמסלם:
הצבעה בעד – 2 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – רישיון לישיבת ביקור של אמן במה) התשע"ו-2015 (פ/2240/20) נתקבלה.
דוד אמסלם:
אני קובע שההצעה עברה בהכנה לקריאה ראשונה.
דוד אמסלם:
אני רק מבקש, כפי שאמרתי לפרוטוקול: שמגיש ההצעה, חבר הכנסת איתן ברושי, יישב עם משרד התרבות והספורט - -
<גלעד קרן:
- - -
דוד אמסלם:
משרדי הפנים והתרבות והספורט.
דוד אמסלם:
- - ויתאמו את מה שעלה כאן בהיבט הזה של התיאום.
דוד אמסלם:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תיקון אכרזה על חלק מגן לאומי הר הכרמל לפי תכנית מס' חפ/1020/י - 304-0095497, לחילופי שטחים אוניברסיטת חיפה לרשות הטבע והגנים.
דוד אמסלם:
מנכ"ל אוניברסיטת חיפה, אני אתן לך להציג את הנושא.
<תומר רוזנר:
משרד האוצר מגיש את הבקשה.
<תומר רוזנר:
מי שמציג את הבקשה, עם כל הכבוד, זה לא הוא אלא האוצר.
<ברוך מרזן:
בקצרה.
<ברוך מרזן:
חתמנו על הסכם עם רשות הטבע והגנים להחלפת ייעודי קרקע.
<ברוך מרזן:
ההסכם הזה הוא קריטי מבחינתנו להשלמת התב"ע.
<ברוך מרזן:
השלמת התב"ע היא קריטית מבחינתנו לבניית מעונות לסטודנטים.
<ברוך מרזן:
באוניברסיטת חיפה לומדים 18 אלף סטודנטים ויש לנו אלף מיטות ביחס של אחד ל-18 שזה היחס הגרוע ביותר מבין כל האוניברסיטאות.
<ברוך מרזן:
במוסד לידינו, הטכניון, היחס הוא שונה.
דוד אמסלם:
אני מבין שקודם כל הולכים להסדיר מצב קיים.
דוד אמסלם:
בחלק מהמקומות כבר יש שם בינוי.
<ברוך מרזן:
נכון.
דוד אמסלם:
דרך אגב, למה עושים את זה רק היום?
<ברוך מרזן:
זה מה שנדרשנו והתבקשנו לעשות.
<ברוך מרזן:
זאת שאלה טובה, למה בנינו כבר על שטח ירוק.
<ברוך מרזן:
לא הייתי בתפקיד.
<ברוך מרזן:
זה היה בשנת 1965.
אכרם חסון:
בשנת 1965 לא היה פארק.
אכרם חסון:
הפארק הוכרז נדמה לי ב-1 ביולי.
<תומר רוזנר:
זה ב-1972, אבל לא חשוב.
אכרם חסון:
הפארק הושלם ב-1971.
<יסמין טלמון:
משרד האוצר הגיש את הבקשה.
<יסמין טלמון:
מינהל התכנון מלווה את התהליך.
<יסמין טלמון:
אנחנו מגיעים לכאן אחרי שקיבלנו את הסכמת השר להגנת הסביבה הקודם וגם הנכנס, נכון לאתמול בערב.
דוד אמסלם:
חוות הדעת שקיבלנו מהיועץ המשפטי שלנו.
יעל גרמן:
המעולה.
דוד אמסלם:
הוא ניסה להיות כמה שיותר גמיש.
<יסמין טלמון:
מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע, גם היא נתנה את הסכמתה לחילופי השטחים שמוצעים כאן.
<יסמין טלמון:
ראש עיריית חיפה וראש עיריית נשר.
<יסמין טלמון:
אנחנו מגיעים לכאן כדי לקבל את אישור הוועדה ואחר כך יהיה אפשר לתקן את האכרזה המקורית של הר הכרמל.
<תומר רוזנר:
תציגי את הבקשה.
<יסמין טלמון:
חילופי שטחים של 115 דונם, אחד מול אחד.
<יסמין טלמון:
השטח שהאוניברסיטה תקבל אליה היה מוכרז כגן לאומי וחלקו אכן בנוי.
<יסמין טלמון:
יש שם בנייה של מעונות סטודנטים, על חלק מהשטח.
יעל גרמן:
על איזה שטח יש בנייה?
<יסמין טלמון:
אולי דפנה, האדריכלית, תוכל לומר.
דוד אמסלם:
את רוצה את ה-נ.צ?
יעל גרמן:
על כמה מתוך ה-115 דונם בנו.
יעל גרמן:
על דונם, על שניים, על עשרה, על עשרים.
<דפנה שחר:
מרבית השטח בנוי.
יעל גרמן:
את מעריכה שמאה דונם מתוך ה-115 דונם בנוי?
<דפנה שחר:
לפחות.
<תומר רוזנר:
אם יש לכם, תראו להם.
<דפנה שחר:
אין לי שטח מדויק, אבל גם אם הוא לא בנוי, יש שם כבישים, יש שם תחנת כיבוי אש שהוקמה.
<דפנה שחר:
הוא בנוי בניגוד לחוק.
<יסמין טלמון:
לא.
<יסמין טלמון:
הכול בהיתרים, הכול בחוק, על פי תכנית שאישרה את הבנייה של המעונות האלה ועל פי זה הוצאו היתרים.
<יסמין טלמון:
כל ההיתרים נשלחו גם לכאן.
<יסמין טלמון:
הכול בנוי כחוק.
<יסמין טלמון:
השאלה איך הסכימו לזה שייבנה בתוך גן לאומי, זאת שאלה שאף אחד מאתנו הנוכחים כאן היום לא יכול לתת את התשובה לכך.
<מנחם זלוצקי:
זה נבנה על פי היתר אבל ההיתר לא חוקי.
<יסמין טלמון:
זה לא נכון.
דוד אמסלם:
ברשותכם, נשאלתם שאלה, נתתם תשובה.
<ענת יציב:
אני יכולה לענות.
<ענת יציב:
התכנית של גן לאומי, שמורת טבע הר כרמל, אושרה ב-1969 ובאמת השטח הוכרז ב-1971.
<ענת יציב:
בשנת 1972 אושרה התכנית בתחום גן לאומי של מעונות סטודנטים של אוניברסיטת חיפה כאשר אתה רואה בתסריט שכל הרקע הוא גן לאומי וזה גם מה שכתוב.
<ענת יציב:
יש התייחסות לגן לאומי.
<ענת יציב:
השטח מסווג כגן לאומי בהתאם לתכנית המאושרת ויהיה מותר להקים בשטח תכנית זו מעונות סטודנטים ומגרשי חניה.
דוד אמסלם:
זאת אומרת, במסגרת הגן הלאומי מותר להקים.
<ענת יציב:
התכנית שאישרה את זה.
דוד אמסלם:
הבנתי שמדובר על משהו שהוא אי שם בשנות ה-60.
דוד אמסלם:
אני מבין שבעצם הגן הלאומי כנראה הוכרז אחרי שהיו שם בתים וגם כשהוא הוכרז, הופשרו שם שטחים לבניית בתים וחניה.
דוד אמסלם:
אנחנו כרגע רוצים לעשות הסדרה של המצב הקיים, לעשות חילופים אחד תמורת אחד.
יעל גרמן:
אני לא כל כך הבנתי את זה מהר כמו שאתה מבין ואני כן מבקשת לברר קצת יותר את המצב הסטטוטורי.
יעל גרמן:
האם באמת המבנים שנבנו בשנת 1965 – אני מניחה שלא כולם נבנו ב-1965 ומניחה שהם נבנו לאורך כל השנים –
<ענת יציב:
גם בשנות ה-70.
יעל גרמן:
המבנים שנבנו, האם הם נבנו באמת על תב"ע מאושרת?
<ענת יציב:
כן.
יעל גרמן:
התב"ע אישרה לבנות?
יעל גרמן:
אני שואלת את היועץ המשפטי שלנו.
<תומר רוזנר:
זאת שאלה שהעלינו לפני הדיון.
<תומר רוזנר:
בהחלט הוצגו בפנינו היתרי הבנייה.
יעל גרמן:
היתר בנייה יכול גם להיות לא חוקי.
יעל גרמן:
כבר היינו בדברים האלה.
<קריאה:
הוצגה גם תב"ע.
דוד אמסלם:
אני רוצה לומר שני דברים בהיבט הזה.
דוד אמסלם:
ראשית, הם אומרים שהתכנית עצמה, גם באכרזה, הייתה אפשרות לבנות במסגרת האכרזה.
דוד אמסלם:
אני לא יודע איך, אבל אז הכריזו וכנראה אז חשבו שבמסגרת גן לאומי יכולים להיות מעונות סטודנטים ומגרשי חניה.
יעל גרמן:
האם במסגרת התב"ע היה כתוב שניתן.
דוד אמסלם:
החסם הוא לא התב"ע אלא החסם הוא הגן הלאומי.
דוד אמסלם:
תב"ע, אתה יכול לשנו ת אותה פה ושם.
דוד אמסלם:
הגן הלאומי הוא הבעיה.
דוד אמסלם:
היא אומרת שבעצם באותה אכרזה אפשרו את זה, אבל אני לא שם, אני כרגע לא פקח עירייה שבא לבדוק את היתר הבנייה.
דוד אמסלם:
אנחנו באים להסדיר את המצב הסטטוטורי של הקרקע גם אם כל הסיפור שם הוא בלי היתרים.
דוד אמסלם:
זה לא חשוב כרגע לדיון.
דוד אמסלם:
מה שחשוב הוא שבעצם הרת"ג תומך בנושא, ושנית, הם הולכים להסדיר את המצב הקיים במקום להמשיך להיות בחלם וכולי, ושלישית, הם בעצם גורעים אחד תמורת אחד.
דוד אמסלם:
זאת אומרת, הם נותנים כאן והם מקבלים שם.
דוד אמסלם:
זה מה שחשוב כאן.
דוד אמסלם:
זה לא שאנחנו גורעים ולא מקבלים כלום.
יעל גרמן:
אני בכל זאת רוצה להעיר.
יעל גרמן:
אני חושבת שיש חשיבות רבה האם באמת הבנייה הייתה חוקית או לא חוקית כי שער בנפשך שכל רשות כזאת כמו אוניברסיטה או אפילו רשות ממלכתית תחליט שהיא רוצה לנכס לעצמה איזשהו שטח ציבורי שאסור בו לבנות שטחים אפילו לבנייני ציבור.
יעל גרמן:
קודם היא תעשה ולאחר מכן היא תבוא אלינו כדי להכשיר את זה.
יעל גרמן:
אני לא חושבת שאתה רוצה את זה ובוודאי שאנחנו לא רוצים את זה.
יעל גרמן:
לכן אני חושבת שיש חשיבות רבה לדעת האם הדברים האלה נעשו כחוק או לא כחוק.
יעל גרמן:
אם הם נעשו באמת כחוק ואם באמת החוק אפשר להם לבנות, זה סיפור אחד.
יעל גרמן:
אם החוק לא אפשר להם לבנות והם בנו בצורה פירטית ובניגוד לחוק, אני חושבת שיש לזה משמעות רבה כי ברגע שאנחנו מכשירים את השרץ, אנחנו למעשה אומרים לבאים אחריכם, יאללה, תעשו מה שאתם רוצים כי בסוף יכשירו את זה.
דוד אמסלם:
אני אענה לך בשני היבטים.
דוד אמסלם:
האחד, כמו שאמרתי, ועדת הפנים היא לא פקח של עיריית חיפה.
דוד אמסלם:
שנית, אנחנו באים מבחינת שימושי הקרקע.
דוד אמסלם:
גם אם יש שם בניין אחד, זה לא רלוונטי.
דוד אמסלם:
אנחנו באים כרגע מבחינת שימושי הקרקע.
דוד אמסלם:
אנחנו לא עושים את זה כיוון שיש שם בניינים.
דוד אמסלם:
אני רק שמח שהם מסדירים מצב קיים כי הרבה פעמים אנחנו ממשיכים להתנהל בתכניות כאילו אנחנו לא מבינים מה קורה שם, כאילו אנחנו באוויר.
דוד אמסלם:
כאן זאת גם הסדרת מצב קיים, גם ברמה העניינית.
דוד אמסלם:
בואי נגיד שמשתלם להם, לרת"ג.
דוד אמסלם:
אני לא בא מזווית האוניברסיטה.
דוד אמסלם:
הם מקבלים עכשיו שטחים שהם יותר פתוחים והם לא בנויים.
יעל גרמן:
בוא נראה אותם.
דוד אמסלם:
אני מסביר לך.
דוד אמסלם:
לכן, הם עושים אחד תמורת אחד.
דוד אמסלם:
הם נותנים כאן דונם ומקבלים שם דונם.
יעל גרמן:
והאכרזה היא אחד מול השני.
יעל גרמן:
אולי באמת נראה איזה שטח נגרע ואיזה שטח הוסף.
דוד אמסלם:
בבקשה תראו לה.
יעל גרמן:
ממה שאני הבנתי, לא בטוח שכל מה שנבנה אכן נבנה לפני שהוכרז הגן הלאומי.
דוד אמסלם:
אמרתי לך ואת לא הקשבת.
דוד אמסלם:
הגן הלאומי אפשר את הבנייה.
דוד אמסלם:
האכרזה באותה תקופה אפשרה לבנות מעונות וחניות.
דוד אמסלם:
התפיסה המשפטית אז אפשרה.
דוד אמסלם:
היום אני מניח שאף אחד לא היה עושה את זה אבל אז אפשרו את זה.
דוד אמסלם:
אבל זה לא משנה כי אני לא בא מההיבט הזה.
דוד אמסלם:
(מראים את התרשים).
<תומר רוזנר:
זה צריך להיות לפרוטוקול.
יעל גרמן:
איך אפשר להראות לפרוטוקול?
דוד אמסלם:
תראי להם את התצ"א השנייה.
<דפנה שחר:
את רואה, זה חלק מהתכנית של מבני הציבור של האוניברסיטה.
יעל גרמן:
זה הקו הכחול.
<דפנה שחר:
זה חלק מהתכניות של האוניברסיטה.
<דפנה שחר:
יש כמה.
יעל גרמן:
איפה הקו הכחול של האוניברסיטה?
יעל גרמן:
איפה היום לאוניברסיטה מותר לבנות?
יעל גרמן:
אני רוצה לראות שאתם לא נותנים משהו שהוא ממילא לא שלכם.
יעל גרמן:
אני רוצה לראות את הקו הכחול של האוניברסיטה, איפה לאוניברסיטה מותר היום לבנות.
<דפנה שחר:
עד עכשיו לאוניברסיטה היו שטחים עד לכאן.
<דפנה שחר:
זה הקו הכחול המלא של האוניברסיטה.
יעל גרמן:
בכל האזור הזה מותר לאוניברסיטה לבנות.
<דפנה שחר:
נכון.
<תומר רוזנר:
לא מותר להם לבנות.
<תומר רוזנר:
זה השטח על שמם.
<תומר רוזנר:
זה לא שמותר להם לבנות.
יעל גרמן:
זאת אומרת, זה סטטוטורי.
יעל גרמן:
החלק הזה באמת שייך לכם ואתם נותנים אותו עכשיו ומעבירים אותו לרת"ג.
יעל כהן-פארן:
הגן הלאומי הוא בצד הזה.
יעל גרמן:
אדוני היושב ראש, השתכנעתי.
דוד אמסלם:
אני שמח.
דוד אמסלם:
זה הישג גדול.
אכרם חסון:
אני תושב האזור.
אכרם חסון:
בעברי, עת הייתי ראש עיר, הייתי חבר ועד הנאמנים של אוניברסיטת חיפה.
אכרם חסון:
קודם כל, זה צורך חיוני מאוד.
אכרם חסון:
חסרים אלפי מעונות לסטודנטים.
אכרם חסון:
יש סטודנטים שבאים מהגליל העליון, באים ממקומות מרוחקים ואין להם מקומות וצריכים להגיע לשכור דירה בעוספייה וכל בוקר לנסוע לאוניברסיטה.
אכרם חסון:
אני אומר שזה צורך חיוני מאוד.
אכרם חסון:
גברתי היקרה, אני רוצה לומר לך שאני כראש עיר נלחמתי נגד הפארק, ומדוע?
אכרם חסון:
הפארק לקח אדמות מדלית אל כרמל ומעוספייה, יותר מ-35 אלף דונם ולא נתן להם במקביל אפילו דונם אחד.
אכרם חסון:
אנחנו חיים שם 360 שנים.
אכרם חסון:
גם קיבוץ בית אורן קיים שם, גם ניר עציון קיים שם ועוד כמה מקומות, כך שהם היו לפני הכרזת הפארק.
אכרם חסון:
ברגע שהפארק הוכרז ולקח מאה אלף דונם והאכרזה הסופית הייתה ב-1 ביולי 1971, לא לקחו בחשבון את צורכי האוכלוסייה שחיה במקום.
אכרם חסון:
בין האוכלוסייה הזאת הייתה אוניברסיטת חיפה ולכן לעניות דעתי הדבר הזה מוצדק.
אכרם חסון:
אנחנו חיים בטבע.
אכרם חסון:
תמיד אמרנו לאנשי הפארק שכאשר הם לא היו שם, אנחנו שמרנו על הפארק.
אכרם חסון:
הרי הפארק נמצא בזכות האנשים שגרים שם שנים רבות ולכן חשוב שיהיה פארק אבל חשוב גם לחיות ביחד.
אכרם חסון:
הפארק צריך לשרת את האוכלוסייה.
אכרם חסון:
כשבאנו ודיברנו אתם, אמרו שיש בתוך התב"ע דברים שמותר לעשות.
אכרם חסון:
הנה, עובדה, יערות הכרמל, הסנטוריום, יש שם בית מלון מפואר מהכי טובים שכולם מכירים אותו, לשם באים אנשים כי הוא חלק מהתב"ע המאושרת.
אכרם חסון:
אותו דבר האוניברסיטה.
אכרם חסון:
לכן חשוב שתמיד נוכל לחיות ביחד עם הטבע ועם רשות הטבע והגנים אבל מצד שני צריך לקחת בחשבון את הצרכים של האוכלוסייה כי אם כל המקום הוא פארק, לאן ילכו האנשים?
אכרם חסון:
בואו נגיד, דלית אל כרמל ועוספייה, לאן יתרחבו?
אכרם חסון:
נעבור משם לגליל?
אכרם חסון:
נעבור למרכז הארץ?
דוד אמסלם:
תלוי את מי אתה שואל.
אכרם חסון:
כשהייתי ראש עיר, הפארק בא לקראתי וגרע 2,200 דונם כדי לתת לדלית אל כרמל ועוספייה קצת להתרחב, למרות שזה לא מספיק.
אכרם חסון:
אבל הם באו כי הבינו שיש צרכים.
אכרם חסון:
אני תומך בתכנית הזאת.
אכרם חסון:
אני בדקתי את התכניות האלה.