GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גדעון בר:
יש לי פה כמה עותקים של מצגת שהכנתי לפגישה הקודמת ביולי, לוועדת הפנים.
<גדעון בר:
אם תרצו, אתן לכם את העותקים הללו.
<גדעון בר:
אנחנו כבר מאז קצת לפני שנת 2000 עוסקים במעקב אחר הבולענים, רואים את ההתפתחות שלהם, מכמה בולענים לשנה למספר שמגיע כבר ל-700 בולענים בשנה.
<גדעון בר:
בהתחלה הניטור היה דרך צילומי אוויר בעיקר.
<גדעון בר:
הניטור כיום נעשה באמצעות לוויינים ובאמצעות שיטות גיאופיזיות מאוד מתקדמות, שמיועדות לזהות קריסות מקדימות באזורים מיושבים או באזורי פעילות תיירותית.
<גדעון בר:
ככה, למשל, בחוף מינרל אנחנו זיהינו באמצעות הדרכים האלה את הבולענים שבסופו של דבר התפתחו בתחומי האתר.
זאב בנימין בגין:
הזיהוי היה כמה זמן מראש?
<גדעון בר:
בחוף מינרל השיטות הסיסמיות זיהו כבר שלוש שנים לפני, שהבולנעים האלה נפתחו, הם זיהו כבר את האירועים הקטנים האלה, וניתנה כמובן התרעה למועצה ולאנשי האתר, קיבלו כל שנה התרעות על זה.
<גדעון בר:
גם מע"צ או נתיבי ישראל.
זאב בנימין בגין:
בשקיעה של כביש 90 כמה זמן קודם היתה התרעה?
<גדעון בר:
שם זו שיטה אחרת – השיטה של הלוויינים.
<גדעון בר:
זיהינו כבר שנתיים וחצי לפני שהבולען התגלה, זיהינו את השקיעה.
<גדעון בר:
ניתנה התרעה למע"צ, ומע"צ היו ערניים לנושא הזה מאותו רגע – יושב פה ליאוניד – מהרגע הראשון, וברגע שזה התחיל להיראות יותר מסוכן, מע"צ עשו את הצעדים הנכונים, סגרו את הכביש ממש ברגע הנכון, ועשו את המעקף.
<גדעון בר:
כך גם התרענו עם מפעלי ים המלח, בהקשר לסוללה – ראינו בשני מקרים שקיעות שהקדימו בולענים, ובשני המקרים הם קיבלו התרעה, ועשו את הצעדים הנכונים.
<גדעון בר:
כלומר ההתרעות הללו הם לחם חוקנו.
<גדעון בר:
יום-יום רואים את הדברים הללו, אנחנו עוקבים אחרי זה, אבל זה לא מסתכם רק בזה – אנחנו מדברים גם על סיכונים אחרים.
<גדעון בר:
אזכיר סיכוני רעידות אדמה, שגם הם קיימים, שאנחנו צריכים לדעת בדיוק איפה עוברים העתקים הפעילים, ואם לבנות עליהם או להתרחק מהם.
<גדעון בר:
יש לנו רשימה שלמה של תחומים שבהם אנחנו עוסקים, בניטור ובמחקר, הבנת התופעה דרך מנגנוני זרימת מי התהום, כי מי התהום הם זורמים בכיוון אזורים מסוימים – האם שם יש סכנה גבוהה יותר לבולענים, איך השיטפונות משפיעים על הבולענים, איך השיטפונות משפיעים על ה- - - לאחור והסכנה לכבישים – גם כאן
<גדעון בר:
יש לנו עבודה יום-יומית עם מע"צ על סיכוני השיטפונות וההשפעה שלהם על הכבישים, ועוד.
<גדעון בר:
לגבי העתיד, נשאלת השאלה, למשל, איפה אנחנו נרצה למקם אולי חוף חלופי לשני האתרים שנסגרו.
<גדעון בר:
גם בזה אנחנו עוסקים, ולחפש אתרים שבהם אין סיכוני בולענים או יש פחות, ושבהם אפשר בדרך כזו או אחרת להימנע מהבולענים על-ידי בנייה או על-ידי תכנון דרכים נכון, שיגיע לחוף ויעקוף את רצועות הבולענים, ואולי בכל זאת לפתח אזורים שהם בסיכון נמוך יותר.
<גדעון בר:
אנחנו כל כמה שנים מעדכנים מפת היתכנות לבולענים.
<גדעון בר:
המפה הזאת לוקחת בחשבון את כל הנתונים שיש בידינו – מקידוחים, מהלווין, מעבודות שדה, ואנחנו תוחמים את האזורים שהם אזורי סיכון לבולענים.
<גדעון בר:
עד עכשיו כל הבולענים החדשים נוצרו בתוך האזורים שתוחמו בעבר כאזורי סיכון, כלומר התיחום הזה מתעדכן כל שנתיים-שלוש, ולמעשה הבסיס נעשה כבר בשנת 2004 והוא רק מתעדכן, ולפעמים הוא מתרחב.
<גדעון בר:
גם זה דבר שאנחנו עושים.
<גדעון בר:
מפות התכנון האלה הן הבסיס, למשל, לאותו צוות שהוזכר קודם, שמשרד התיירות, ששימי הקים, שנתן את ההמלצות לפני כמה חודשים, על התנהלות באזורי בולענים, מפת ההיתכנות של המכון הגיאולוגי למעשה היא הבסיס להתנהלות הזאת, כלומר במקום שהמכון הגיאולוגי קובע שיש אזורים בעלי סיכון, זה אזורים שהתכנון צריך להיות אחר מהאזורים שהמכון קבע.
קארין אלהרר:
תודה רבה.
קארין אלהרר:
בסוף כולנו מסכימים כאן מסביב לשולחן בינינו לבין עצמנו, שהמצב קטסטרופה.
קארין אלהרר:
אין יותר קטסטרופה מזה.
קארין אלהרר:
לא דואגים לאזרחים, המצב הולך ומידרדר.
קארין אלהרר:
אין אבא ואמא, אין אחריות.
<רם אלמוג:
אז אולי צריך להכריז על המקום הזה כאסון.
קארין אלהרר:
רגע.
קארין אלהרר:
אני רוצה לעשות שני דברים, על דעתו של חברי חבר הכנסת אמסלם.
קארין אלהרר:
הדבר הראשון, נציג מבקר המדינה, שאני יודעת שחבר הכנסת אמסלם פנה אליכם – אני מבינה שכל דוח ועניין של זמן.
קארין אלהרר:
נשאלת השאלה, האם בנסיבות הקיימות, מכיוון שמדובר בחיי אדם, דיני נפשות של ממש, האם תוכלו להוציא חוות דעת קצרה, דין וחשבון – לא ברמת חוות הדעת אלא דין וחשבון קצר אפילו, כדי שנוכל לקבל כולנו – אולי זה יאיר את עיניו של מר אלי גרונר, והוא יקום בבוקר וייצא לעבוד – לא רק לעבודה.
קארין אלהרר:
זה הדבר הראשון שהייתי שמחה שתקדמו.
קארין אלהרר:
אני שומעת את הדברים – עוד לא הייתי בסיור, אבל אדוני היושב-ראש, אם תצאו לסיור נוסף, אשמח להצטרף.
קארין אלהרר:
רק מלשמוע אני נחרדת.
קארין אלהרר:
והדבר השני, אדוני היועץ המשפטי של הוועדה.
קארין אלהרר:
אני מבינה – תקן אותי אם אני טועה – בנסיבות העניין, שמשרד התיירות פנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואמר לו: דע לך - אין לנו שום אפשרות לטפל בנושא, בעצם יש פה מעורבות ואחריות לנושא אותה שעה.
קארין אלהרר:
לפיכך אבקשך להסביר לוועדה לביקורת המדינה, איך אנחנו פותחים בהליך צו הבאה ומה הפרוצדורה.
<תומר רוזנר:
כיוון שהאיש הוזמן בזימון פורמלי- - -
קארין אלהרר:
פורמלי לחלוטין וסירב.
<תומר רוזנר:
הוועדה יכולה לקבל החלטה – בין אם היום ובין אם במועד מאוחר יותר, ברוב חבריה, שתזמן אותו בזימון חובה, שהפרתו משמעותה עבירה פלילית.
קארין אלהרר:
נודיע על מועד לקיום דיון.
קארין אלהרר:
אפשר לעשות את ההצבעה עכשיו?
קארין אלהרר:
אני לבד פה.
קארין אלהרר:
אתה יכול לייצג את הליכוד?
<תומר רוזנר:
צריך רוב חברים.
<דב ליטבינוף:
חברת הכנסת אלהרר, זו דרך לא טובה לרתום אותו לנושא, לדעתי.
קארין אלהרר:
אבל הוא לא רתום.
<תומר רוזנר:
לפי החוק, צריך רוב מוחלט של חברי הוועדה.
זאב בנימין בגין:
גברתי היושבת-ראש, לפי הבנתי המוגבלת, ואדוני היועץ המשפטי, נמסר לי, כשניסיתי להעלות נושא לסדר-היום ולהצבעה בוועדת החוקה, חוק ומשפט לפני כשמונה חודשים, הוסבר לי שאי-אפשר להעלות אותו להצבעה, מפני שהנושא לא היה על סדר-היום.
זאב בנימין בגין:
תחשבו גם על זה.
קארין אלהרר:
יש מאפיינים ייחודיים לוועדת לביקורת המדינה על פני ועדות אחרות.
<תומר רוזנר:
הפרשנות שלנו היא שכיוון שהמוזמן אמור היה להתייצב, מן הסתם התגבשות העילה לזמן אותו מתגבשת באותו ישיבה שבה הוא לא מופיע, ולא מתקבל על הדעת שרק בשביל לזמן אותו שוב, צריך לכנס ישיבה נוספת.
דוד אמסלם:
אגב, ברור לו לחלוטין, שאם הבאתי את זה גם לוועדה משותפת עם ועדת הביקורת, הוא הבין שאני מתכוון בדיוק לצו ההבאה.
דוד אמסלם:
אם היה לי צו הבאה, לא הייתי מביא את זה לפה.
קארין אלהרר:
בשבוע הבא.
קארין אלהרר:
אני מודיעה שלמשתתפים אין צורך להגיע, נודיע בצורה מסודרת, זה לא יהיה במחטף.
קארין אלהרר:
אולי אלי גרונר עד אז יתרצה, ויגיע מרצונו החופשי.
קארין אלהרר:
כמובן, נברך על כך.
קארין אלהרר:
לישיבה להצבעה על צו הבאה אין צורך שכולם יטריחו את עצמם – בלאו הכי רק חברי הכנסת יכולים להצביע, והיא פורמלית לחלוטין, אבל נקבע מועד לשבוע הבא – יום בשני בשעה 13:30.
קארין אלהרר:
רוב חבריה – חברי דודי אמסלם ואני.
<תומר רוזנר:
כמה חברים יש?
קארין אלהרר:
יש 13 חברי ועדה.
קארין אלהרר:
7 אנשים – קלי קלות.
<אנה בר-אור:
גברתי היושבת-ראש, שאלה ממש קצרה.
<אנה בר-אור:
אנה בר-אור, פעילה במגמה ירוקה.
<אנה בר-אור:
אני מתגוררת בבאר-שבע.
<אנה בר-אור:
אני רואה פה נחישות מאוד גדולה סביב השולחן, לטפל בבעיות שפוגעות בתושבי המקום.
קארין אלהרר:
אני עוצרת אותך – יושב-ראש הישיבה, חבר הכנסת אמסלם, אמר בצורה מאוד חדה וברורה – ואני מאוד מתחברת לטיעון – הוא אומר: אי-אפשר לנצח תמיד במלחמות הגדולות.
קארין אלהרר:
צריך לבחור נקודות להתחיל מהן, ולהתקדם הלאה.
<אנה בר-אור:
אבל הבעיה תמשיך להחריף.
<אנה בר-אור:
יש פה משאב טבע לאומי.
<אנה בר-אור:
השאלה שלי, מתי ואיפה יתקיים דיון שידבר על טיפול- - -
קארין אלהרר:
דיברה על זה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.
קארין אלהרר:
אני לא אומרת שזה לא חשוב.
קארין אלהרר:
אני רק אומרת שזה לא הדיון עכשיו.
דוד אמסלם:
אתן לך את התשובה.
דוד אמסלם:
ארחיב את מה שאמרה קארין.
דוד אמסלם:
תפנו אליי בתחילת השנה – נגמור את חוק ההסדרים.
דוד אמסלם:
אני מבטיח לכם, בלי נדר – נעשה דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ששם לדעתי המקום.
דוד אמסלם:
זה לא ועדת הביקורת.
דוד אמסלם:
סוגיית ים המלח היא ים המלח.
קארין אלהרר:
תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
דוד אמסלם:
טוב, רבותיי, צהריים טובים.
דוד אמסלם:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא צו המועצות המקומיות (נוהל קבלת עובדים לעבודה) (ועדת בחינה לבחירת רב התיישבות) (תיקון), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם:
לתת רקע: אנחנו כבר עשינו דיון בנושא.
דוד אמסלם:
רצינו להביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם:
חברת הכנסת רחל עזריה ביקשה שיהיה תיקון קטן.
דוד אמסלם:
ביקשתי לסגור את זה עם משרד הפנים.
דוד אמסלם:
נתנו שבוע.
דוד אמסלם:
ולכן אני מביא את זה עכשיו להצבעה לאחר הדיון שעשינו בשבוע שעבר.
<תומר רוזנר:
שיציגו רק את השינוי - - -
יואב בן צור:
לפי מה שמופיע עכשיו אצלנו פה?
<גלעד קרן:
אנחנו - - -
דוד אמסלם:
משרד הפנים, רק תציגו את השינוי ונביא את זה להצבעה.
<תומר רוזנר:
שלושה שינויים.
<מירב אמיר:
בהתאם לבקשה אנחנו הוספנו שבהרכב הוועדה יינתן ביטוי הולם במידת האפשר לייצוגן של נשים.
<תומר רוזנר:
תציגו את כל השינויים.
<מירב אמיר:
- - - זה שינוי אחד.
<מירב אמיר:
ועוד - - -
אלעזר שטרן:
מה זה נקרא?
אלעזר שטרן:
זה אומר שלא תהיינה נשים, לא?
<קריאה:
לא - - -
יואב בן צור:
רגע, שנייה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.
אלעזר שטרן:
ומה שהיא אומרת: בהתאם, תינתן.
דוד אמסלם:
אני אגיד כזה דבר: ההערה של חברת הכנסת רחל עזריה הייתה שבוועדה יהיה ייצוג לנשים באופן מובנה.
דוד אמסלם:
למרות שאין דבר כזה כמעט באף מכרז במדינה.
דוד אמסלם:
נשים, כמו גברים, יכולות להיות.
דוד אמסלם:
דרך אגב, יכולות להיות נשים.
אלעזר שטרן:
יש.
אלעזר שטרן:
בוועדה למינוי דיינים.
אלעזר שטרן:
יש מקומות שיש.
דוד אמסלם:
אמרתי: בגדול, במכרזים.
דוד אמסלם:
זה מכרז.
דוד אמסלם:
כן?
דוד אמסלם:
במכרזים בשירות המדינה אין אבחנה בין גברים לנשים.
דוד אמסלם:
יכולים להיות גברים, יכולות להיות נשים.
דוד אמסלם:
אין רבותא אפילו להדגיש את זה.
דוד אמסלם:
כאן היא ביקשה.
דוד אמסלם:
אמרתי: תשבו איתם.
דוד אמסלם:
אני אדיש לעניין.
דוד אמסלם:
מה שתסכימו מקובל עליי.
דוד אמסלם:
אז זה מה שהם הסכימו.
דוד אמסלם:
הנה, היא פה.
דוד אמסלם:
תמשיכי.
<תומר רוזנר:
שני שינויים נוספים.
<מירב אמיר:
- - - עוד - - -.
<מירב אמיר:
אנחנו סיכמנו שאם יש יותר מרב אזורי אחד, אז מועצת הרבנות הראשית תמנה איזה רב מביניהם.
<מירב אמיר:
ואם אין, זה נשאר אותו דבר.
<תומר רוזנר:
כן.
<מירב אמיר:
ולדעתי, זה השינויים - - -
<תומר רוזנר:
הם אמרו: שלושה שינויים.
דוד אמסלם:
יש עוד שינוי?
דוד אמסלם:
היועץ המשפטי גלעד קרן, יש לנו עוד שינוי?
<תומר רוזנר:
לא, לא, לא, זהו.
<תומר רוזנר:
אלה השינויים.
דוד אמסלם:
טוב, רבותיי, אני רוצה להביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם:
הצו הוקרא בישיבה הקודמת, אז אין טעם להקריא אותו שוב.
דוד אמסלם:
התיקונים עכשיו כבר הוקראו שוב.
דוד אמסלם:
אז אני רוצה להביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם:
מי בעד הצו, כולל התיקונים שהוקראו עכשיו?
דוד אמסלם:
שירים את ידו.
דוד אמסלם:
מי נגד?
דוד אמסלם:
מי נמנע?
דוד אמסלם:
הצבעה בעד – 3 נגד – אין נמנעים – אין צו המועצות המקומיות (נוהל קבלת עובדים לעבודה) (ועדת בחינה לבחירת רב התיישבות) (תיקון), התשע"ו-2016, נתקבל.
דוד אמסלם:
שלושה בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.
דוד אמסלם:
אני קובע שההצעה עברה.
דוד אמסלם:
הצו בעצם אושר.
דוד אמסלם:
בבקשה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.
ישראל אייכלר:
כן.
ישראל אייכלר:
אני רוצה את רשות הדיבור לשני משפטים בעצם.
ישראל אייכלר:
קודם כל, אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דוד אמסלם.
ישראל אייכלר:
זו לא גבורה שאנשי יהדות התורה וש"ס עומדים ומגנים על מסורת ישראל ועל הקדושה של הכותל המערבי ועל שמירת הצביון היהודי, לפחות בנושאי דת.
ישראל אייכלר:
אבל כשעושה את זה חבר הכנסת דוד אמסלם, שהוא יהודי מאמין, מהליכוד, שמייצג את היהודים המאמינים – אני רוצה לשבח את זה, כי זה לא פשוט היום, בימינו, בפוליטיקלי קורקט הקלינטוני להיות בעמדות כל כך - - -
דוד אמסלם:
אתה יודע שזה לא הדיון שלנו.
ישראל אייכלר:
גם לגבי הדיון הזה, אמר נכון יושב ראש הוועדה, כמה שלמדתי פה עכשיו, שאין שום מניעה שאישה תהיה חברה בכל מוסד ממשלתי, מדיני, כמו שאין מניעה שגבר יהיה, אבל נוצרו עיוותים לפעמים.
ישראל אייכלר:
למשל: בוועדה למינוי דיינים, כדי לקדם את העניין של הג'יהאד שהם עשו, שתהיה דווקא אישה, אז עשו שלא יכול להיות גבר ואישה, כמו שהוא היה צריך להיות – שוויוני, אלא יכולות להיות שתי נשים, אבל לא יכולים להיות שני גברים בוועדה.
ישראל אייכלר:
וזה עיוות שמראה שאנחנו עדיין פה בדיס-פרופורציה של כל העניין הזה.
ישראל אייכלר:
מי שמדבר על זכויות האישה – כל הכבוד.
ישראל אייכלר:
זכותו.
ישראל אייכלר:
מי שמדבר על זכויות הגבר – כל הכבוד.
ישראל אייכלר:
אבל לבוא ולהפלות ולעשות דווקא – זה דבר בלתי מקובל.
ישראל אייכלר:
ואני מודה לך על זה שהגעת להסדרה.
דוד אמסלם:
חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.
רחל עזריה:
אז אני רק רוצה לומר תודה רבה.
רחל עזריה:
אני מאוד מעריכה את זה.
רחל עזריה:
לפני שבוע וקצת באתי וביקשתי שנוסיף שגם נשים יהיו חברות בוועדה.
רחל עזריה:
ובאמת, כבוד היושב ראש לקח את זה בחשבון, ובאמת דחית את הדיון בשבוע כדי שנוכל להגיע להסכמות.
רחל עזריה:
ותודה גם למשרד המשפטים וגם למשרד הפנים על ההיענות לנושא הזה.
רחל עזריה:
ואני חושבת שזה מראה שבהרבה מאוד נושאים - - -
רחל עזריה:
סליחה – המשרד לשירותי דת.
רחל עזריה:
אבל אתם מראש הייתם בעד.
רחל עזריה:
ואני חושבת שמה שחשוב זה שגם בנושא יהדות ובנושא הדת, נשים – הנושאים האלה מאוד חשובים לנו.
רחל עזריה:
ואני חושבת שזה מאוד יפה: גם הנושא הזה וגם נושא המקוואות, שבעצם נשים נכנסות להיות בחזית, ויש איזושהי שותפות בהתדיינות, וזה לא משהו של מלחמה בין הצדדים.
רחל עזריה:
ואני חושבת שזה, בין היתר, כבוד היושב ראש, היכולת שלך ללכת בין הטיפות.
רחל עזריה:
גם בנושא המקוואות אתה צלחת אז את הפתרון.
רחל עזריה:
אז תודה רבה.
<קריאה:
כל הכבוד.
דוד אמסלם:
לא כולם חושבים ככה, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם:
אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא בחינת ההשלכות של תקנות הכניסה לישראל, אזורים גיאוגרפיים ונהלי העבודה של הוועדה ההומניטרית לענף הסיעוד במשרד הפנים.
דוד אמסלם:
זו ישיבת מעקב.
דוד אמסלם:
אני לא רוצה לפתוח את הדיון מהתחלה אלא רוצה לומר לפרוטוקול שבסיכום ביקשתי לקיים פגישות עם נציגי הציבור, פגישות עבודה, ולשתף גם את חבר הכנסת מקלב ולחזור לוועדה עם שינויים לגבי הנושא של התקנות.
דוד אמסלם:
אני רוצה להגיד לכם מה קורה לי בוועדות ואחרי כן אתם תחליטו.
דוד אמסלם:
בדרך כלל הדוברים הלא רלוונטיים מדברים וכשאני רוצה לשמוע את הדוברים הרלוונטיים נגמר הזמן ואז אנחנו קמים והולכים.
דוד אמסלם:
זה מה שקרה לנו עכשיו, בדיון הקודם.
דוד אמסלם:
ישבנו שעה וחצי, הגענו לשב"כ, נגמר הזמן, קמנו והלכנו.
דוד אמסלם:
אני עכשיו מודיע לכם שפונקציית המטרה שלי היא משרד הפנים כדי לשמוע.
דוד אמסלם:
את הנושאים הבנו בדיון הקודם.
דוד אמסלם:
אני יותר ממוקד בשמיעת ההצעות שלהם.
דוד אמסלם:
לכן, בקצרה, כדי להכניס אותנו לאווירה.
אורי מקלב:
אפילו שדברים כאלה נכונים, אני הייתי שליח שלך לשבת עם אנשי המקצוע.
דוד אמסלם:
אמרתי, אתה וטלי.
<קריאה:
גם קשישים מוגבלים.
אורי מקלב:
מי שמוגבל, מי שצריך את אותו עובד ואת אותו סיוע.
אורי מקלב:
אדוני היושב ראש, מאז אתה הנחית אותנו, אני חושב שנעשו כמה שיפורים.
אורי מקלב:
התקיימו ישיבות ואני יכול לתת לך דוגמה אחת שהיא מאוד בולטת לפיה עובד שנטש את המוגבל או את החולה, הייתה לו בעיה להביא מישהו אחר ועכשיו תיקנתם את זה כך שאתם יכולים להביא עובד חדש בלי כל הפרוצדורה וההגבלות שהיו לו בעניין הזה, וזה דבר מאוד מאוד חשוב.
אורי מקלב:
אבל אדוני היושב ראש, אנחנו חילקנו את זה לחלוקה גיאוגרפית והתברר שהחלוקה הגיאוגרפית היא חלוקה שלא תמיד עושה את ההיגיון ואת הצדק.
אורי מקלב:
אנחנו גרמנו לכך שאי אפשר לעבור בצורה נכונה, רצינו למנוע מעבר מפריפריה, מאזורים שונים, כי לא יכול להיות שאדם גר בדימונה ועד שהוא משיג לו עובד זר אורך זמן ובסוף לאותו עובד טוב יותר בתל אביב ולא נתנו לו לעבור.
אורי מקלב:
לכן תיקנו תקנה.
אורי מקלב:
אבל היא הייתה קשוחה ואולי גם לא הגיונית ולא נתנו אפשרות לגמישות.
אורי מקלב:
זו הייתה הבעיה.
אורי מקלב:
היום נוצר שדווקא בתל אביב נוצרו בעיות של מחסור.
אורי מקלב:
דווקא במקומות שחשבנו שכולם רוצים לברוח אליהם.
אורי מקלב:
זאת אחת הבעיות שהייתה.
אורי מקלב:
הייתה לנו עוד בעיה.
אורי מקלב:
אנחנו היום חושבים לתקן את הדברים האלה.
אורי מקלב:
איש מוגבל שגר בדימונה והוא נפטר והעובד שלו הגיע לדימונה, אפשר לתת לו לעבור.
אורי מקלב:
אין שום סיבה שנמנע זאת ממנו.
אורי מקלב:
אחד כזה שבא והוא לא עושה את זה כי לא נוח לו ואנחנו חוששים שהוא לא מסתדר אתו כי הוא רוצה לעבור לתל אביב, אלא המטופל שלו נפטר וברגע זה הוא צריך להשתחרר מההגבלה שלו ולעבור למקום אחר.
אורי מקלב:
זה יעשה הרבה יותר סדר וזה יקל גם על אלה שצריכים ויעשה צדק עם אותו עובד זר.
אורי מקלב:
יש מקרים קשים מאוד.
אורי מקלב:
אותו אדם יכול לגור בתל אביב ויכול לעבור עשרה ועשרים עובדים ולהשיג עבורו עובד זה דבר מאוד מאוד קשה.
אורי מקלב:
אנחנו צריכים לדעת שלאנשים האלה, להשיג עובד, זאת קריעת ים סוף ולפעמים דווקא אחד שנמצא בפריפריה ומביאים אותו, הוא מוכן לטפל בו.
אורי מקלב:
לכן אנחנו חושבים שצריך כאן לגלות גמישות בהגדרה ויש אפשרות לפתור את זה.
אורי מקלב:
הדבר האחרון שאני חושב שיש הסכמה בעניין הזה.
אורי מקלב:
אנחנו נתקלים שמוגבלים ביכולת שלהם לבחון בוועדה העברה מאזור לאזור ברגע שאותו עובד עבד אפילו יום אחד.
אורי מקלב:
ברגע שהוא עבד, אתה כותב שהוא עבד אצלי והוא היה נראה לי בסדר.
אורי מקלב:
עבד אצלך?
אורי מקלב:
הוא נפסל.
אורי מקלב:
לא יכולים לדרוש מאנשים להתאים לעצמם עובד, לעשות אתו הסכם בלי שהוא ראה אותו ובלי שהוא עבד אצלו יום אחד.
אורי מקלב:
לכן צריך לתת תקופת ניסיון של שבוע, של עשרה ימים ובתקופה הזאת גם אם הוא עבד, זה לא יפסול אותו מלעבור לאזור אחר.
אורי מקלב:
הדבר הזה, אני חושב שהוא יקל ואני חושב שהוא יעשה סדר.
אורי מקלב:
אני אומר שיש לנו בעיה אחת גדולה.
אורי מקלב:
אדם מוגבל בן תשעים, נחשב מעסיק.
אורי מקלב:
מה אנחנו רוצים ממנו?
אורי מקלב:
הוא מעסיק עם כל ההשלכות.
אורי מקלב:
זה אדם מוגבל והוא מוגבל בכל.
אורי מקלב:
אנחנו מטילים עליו או על הסובבים אותו, ולא תמיד יש סובבים, עול מאוד מאוד גדול שהוא לא יכול לעמוד בו.
אורי מקלב:
זאת אכזריות לקרוא לו מעסיק כשהוא לא יכול לעמוד בתקנות האלה.
אורי מקלב:
תודה רבה אדוני.
<אברהם יוסף סלומה:
אני מבקש להוסיף מילה אחת.
<אברהם יוסף סלומה:
לגבי האזורים הגיאוגרפיים, זה לא רק לעבור מעיר לעיר.
<אברהם יוסף סלומה:
גוש דן שהוא גוש צפוף עם ערים בתוך ערים, כאשר רחוב אחד מפריד בין עיר לעיר.
<אברהם יוסף סלומה:
למשל, אני גר בחולון ובמערב ראשון, זה אותו רחוב.
אורי מקלב:
זה לא אותו אזור?
<אברהם יוסף סלומה:
לא.
אורי מקלב:
אני זוכר שהבאנו את הדוגמה של אשדוד וניר גלים.
<אברהם יוסף סלומה:
גם חולון ומערב ראשון.
אורי מקלב:
המפה צריכה להשתנות.
אורי מקלב:
צריך לעשות שינויים.
אורי מקלב:
זה לא דבר שאי אפשר לעשות אותו.
אורי מקלב:
ניסינו, ראינו, למדנו, ואחרי שלומדים אפשר להשתנות.
אורי מקלב:
זאת לא בעיה לשנות את זה.
אורי מקלב:
אני חושב שגם לא צריך הגבלה בשינוי.
אורי מקלב:
צריכה להיות כאן לוגיקה כדי שלא יברחו מאזור לאזור.
אורי מקלב:
אין הבדל בין אשדוד לחולון כמו שאין הבדל בין אשדוד לניר גלים שזאת אותה מטרה ואותו אזור.
אורי מקלב:
אני מבין שיש הבדל בין דימונה לתל אביב אבל זה עדיין לא גורם לכך שיש מקרים לתת לעבור.
אורי מקלב:
דיברנו על זה.
אורי מקלב:
היום יש מחסור בתל אביב.
דב חנין:
יש עודף בפריפריה.
<טלי יצחקי לפלר:
אני מרגישה שאני העליתי את זה לדיון בעזרתו של חבר הכנסת מקלב.
<טלי יצחקי לפלר:
אני שנה וחצי במאבק הזה ואיבדתי את אימא שלי לפני שבועיים.
אורי מקלב:
המקום ינחם אתכם, שלא תדעו יותר צער.
<טלי יצחקי לפלר:
תודה.
דוד אמסלם:
גם אני משתתף בצערך.
דוד אמסלם:
אני בדרך כלל מאוד מעריך את מה שאת עושה.
<טלי יצחקי לפלר:
ימים אחדים מאז קמתי מהשבעה על אמי, אני מוצאת את עצמי כותבת לכם, כותבת מדם לבי, כשדמעות הצער שוטפות את פני ואת המקלדת.
<טלי יצחקי לפלר:
רשות האוכלוסין ניצחה.
<טלי יצחקי לפלר:
אימא נפטרה.
<טלי יצחקי לפלר:
הצלחתם.
<טלי יצחקי לפלר:
בתוך תוכי אני יודעת שבאמת ובתמים ניסיתי הכול.
אורי מקלב:
אל תאשימי אותם.
<טלי יצחקי לפלר:
לא מתוך רצוני להיות דון קישוט אלא עשיתי מה שראוי שכל אדם יעשה להוריו במצוות כיבוד אב ואם, הדיבר החמישי.
<טלי יצחקי לפלר:
אני מבחינתי זכיתי.
<טלי יצחקי לפלר:
במשך שנה וחצי ניהלתי קרב מול רשות האוכלוסין שהחליטה למנוע מאימא שלי את המינימום המגיע לה.
<טלי יצחקי לפלר:
לאחר ארבעה חודשים שאימא הייתה ללא טיפול ומצבה הידרדר לאחר שבר באגן וניתוח בעין שנכשל, איבדה את הראייה, אחרי פנייה לעשות סוכנויות, לא הייתה אף מטפלת ונאלצתי להפוך לעבריינית.
<טלי יצחקי לפלר:
חשבתי שאני אהיה פחות עבריינית אם אני אקח מישהי ששייכת לאזור אחר שבעצם היא תהיה חוקית, רק שייכת לאזור אחר כי אבא שלי פשוט סירב להעסיק מישהו שהיא לא חוקית לגמרי.
<טלי יצחקי לפלר:
לקחתי מטפלת מהפריפריה פתח תקווה.
<טלי יצחקי לפלר:
חמישה קילומטרים בקו אווירי מבית לבית.
<טלי יצחקי לפלר:
כמובן שנדחיתי בוועדה כי העסקתי אותה לפני.
<טלי יצחקי לפלר:
שבתתי רעב מול הבית של שר הפנים, שלחתי מאות מיילים מנשיא המדינה, מבקר המדינה, היועץ המשפטי לממשלה ועד אחרון חברי הכנסת.
<טלי יצחקי לפלר:
הגעתי לכאן לכל דיון.
<טלי יצחקי לפלר:
התראיינתי בכל מקום אפשרי והעליתי את נושא התקנה האומללה לדיון בזכותו של חבר הכנסת אורי מקלב.
<טלי יצחקי לפלר:
כל זה וכמובן שפניתי גם להליך משפטי.
<טלי יצחקי לפלר:
תתפלאו, אבל אני עדיין ממתינה לפסק דין.
<טלי יצחקי לפלר:
הדיון נערך בנובמבר.
<טלי יצחקי לפלר:
אני עצרתי את החיים בשביל אימא.
<טלי יצחקי לפלר:
ושוב, כל זה כדי להעביר מטפלת.
<טלי יצחקי לפלר:
הפתרון הפשוט והזול היה להעביר את אימא דירה.
<טלי יצחקי לפלר:
כן, לקחת אישה דמנטית בת 83, לעקור אותה מביתה וכל זה למה?
<טלי יצחקי לפלר:
כי אין מטפלות בתל אביב וברשות האוכלוסין החמלה מתה.
<טלי יצחקי לפלר:
כל זה לא הספיק להם.
<טלי יצחקי לפלר:
גזלו לנו את קצבת הסיעוד.
<טלי יצחקי לפלר:
למה?
<טלי יצחקי לפלר:
כי הם יכולים.
<טלי יצחקי לפלר:
זה סעיף שאני לא מבינה.
<טלי יצחקי לפלר:
בן אדם, ברגע שהוא סיעודי, הוא צריך לקבל את קצבת הסיעוד שלו ללא שום קשר.
<טלי יצחקי לפלר:
כשפניתי לוועדת חריגים של רשות האוכלוסין - - -
דוד אמסלם:
טלי, רגע, תני לי הבהרה לגבי זה.
דוד אמסלם:
אני לא מכיר את זה.
<טלי יצחקי לפלר:
ברגע שרשות האוכלוסין לא מאשרת את המטפלת – במקרה שלי, למרות שהמטפלת היא תחת סעד משפטי – הם לא מאשרים לביטוח לאומי לשלם לנו את קצבת הסיעוד.
<טלי יצחקי לפלר:
מבחינתם אין לה מטפלת.
<טלי יצחקי לפלר:
אני לא יכולה לגבות את הכסף הזה אלא אם כן אני משקרת ומצהירה שאין לה מטפלת.
דוד אמסלם:
ברגע שהיא מעסיקה מטפלת שלכאורה היא לא חוקית, מפסיקים לה את קצבת הסיעוד?
<טלי יצחקי לפלר:
כן.
<טלי יצחקי לפלר:
שנה וחצי לא קיבלנו את קצבת הסיעוד.
דוד אמסלם:
מה הקשר בין קצבת הסיעוד למטפלת?
<קריאה:
גמלת סיעוד מביטוח לאומי משולמת למעסיק שמעסיק עובד בעל אשרה או אם אין לך עובד בעל אשרה, יכולים לשלוח לך עובד ישראלי במספר השעות שנקבע לך.
אורי מקלב:
אם לא היית אומרת שאת מעסיקה, היית מקבלת?
<טלי יצחקי לפלר:
אם הייתי משקרת.
<טלי יצחקי לפלר:
יכולתי לשקר בהרבה דברים.
<טלי יצחקי לפלר:
יכולתי לשנות כתובת לפתח תקווה, למצוא איזו דודה או דוד.
<טלי יצחקי לפלר:
יכולתי לחסוך ואלה כבר לא עשרות אלפי שקלים אלא זה כל הטיפול המשפטי והכספים שהוצאתי.
<טלי יצחקי לפלר:
כשפניתי לוועדת חריגים של רשות האוכלוסין, לא שיערתי לאיזו מערבולת וקשיים יובילו אותי רשויות המדינה.
<טלי יצחקי לפלר:
לא הבנתי עד כמה יכולה להיות המערכת נקמנית גם על חשבון גבה של קשישה אחת, אימא שלי.
<טלי יצחקי לפלר:
לא האמנתי שכך ייראו חיי ולא האמנתי שאסחף לעשייה חברתית למען אחרים.
<טלי יצחקי לפלר:
כישלונה של התקנה הגיאוגרפית זועקת לשמים.
<טלי יצחקי לפלר:
גם ברשות האוכלוסין מבינים זאת אך הם מפחדים להודות.
<טלי יצחקי לפלר:
במהלך השבעה נחשפתי לכך שצעקתי לא הייתה פרטית אלא זעקת רבים שקולם לא נשמע.
<טלי יצחקי לפלר:
אנשים מבוהלים שהפכו לעבריינים, קשישים ונכים הסובלים יום יום ושעה שעה מתקנה או חוק שנכשלו.
<טלי יצחקי לפלר:
התקנה הגיאוגרפית היא אחת מהן ועכשיו זה הזמן לשנות זאת.
<טלי יצחקי לפלר:
לאימא שלי זה כבר לא יעזור אבל לפחות אני יודעת שעשיתי הכול ושהיא הייתה גאה בי.
<טלי יצחקי לפלר:
עכשיו זה בידיים שלכם.
<טלי יצחקי לפלר:
כמשפחה הענקנו לאימא טיפול אוהב.
<טלי יצחקי לפלר:
המטפלת המסורה שהייתה האור שלה בשנתה האחרונה ושהחזיקה יחד אתנו את ידה בנשימותיה האחרונות ראויה לכל שבח ולכן נותר לתת לאימא שלי לנוח על משכבה בשלום ולשכמותיה את הזכות להזדקן בכבוד.
<אילנה סוי:
כבוד היושב ראש, אני אשמח מאוד לדבר עכשיו.
<אילנה סוי:
אני באתי לדבר כאן בשם הורי.
<אילנה סוי:
כפי שאתם רואים, אני לא כל כך צעירה כמו טלי ולא היה לי את הכוח להיאבק כמו שטלי נאבקת אבל הסיפור שלנו, של המשפחה שלנו, מייצג כאן את הסיפור של משפחות רבות של קשישים בישראל.
<אילנה סוי:
להשיג אישור לבן אדם קשיש, אתה לא יכול מראש אבל הבן אדם הופך להיות סיעודי ותלותי ברגע אחד.
<אילנה סוי:
ברגע זה, לפני שנה, כשאימא שלי נפלה, אבא שלי בן 87 ניצול שואה, אימא שלי בת 85, הוא טיפל בה עד עכשיו.
<אילנה סוי:
כשהיא הפכה לסיעודית הוא לא יכול היה לטפל בה.
<אילנה סוי:
אנחנו היינו זקוקים למטפלת באופן דחוף.
<אילנה סוי:
חברות כוח האדם לא יכלו לתת לנו כי לא היה להן.
<אילנה סוי:
זה היה ערב ראש השנה.
<אילנה סוי:
עמדו להוציא אותה מבית החולים ולא ידענו מה לעשות.
<אילנה סוי:
הצלחנו להשיג מטפלת בכוחות עצמנו אבל המטפלת הזאת כבר הייתה בארץ מספר שנים, מעל שבע שנים.
<אילנה סוי:
הגשנו בקשה לוועדה ההומניטרית עם כל המסמכים של בית החולים, של הרופאים, של העובדות הסוציאליות, אחרי חודש הוועדה ההומניטרית דחתה אותנו בלי לקרוא שום מילה ממה שכתבנו במכתבים.
<אילנה סוי:
פשוט מאוד קיבלנו דף שהיה רשום בו איקס, המטפלת לא יכולה לקבל אישור כי היא עבדה בראשון לציון ואנחנו גרים ברמת גן.
<אילנה סוי:
האם ראשון לציון היא פריפריה?
<אילנה סוי:
אחרי חודש אני כתבתי מכתב ערעור לוועדה ההומניטרית.
<אילנה סוי:
בחודש דצמבר התקבל המכתב בוועדה ההומניטרית ויש לי את האסמכתא שהמכתב התקבל.
<אילנה סוי:
עד היום לא קיבלנו תשובה.
<אילנה סוי:
עד היום אנחנו משלמים למטפלת שאנחנו מעסיקים שהיא לכאורה לא חוקית מהכיס שלנו ואבא שלי מאוד פחד ואמר לי: אילנה, את הולכת לדבר כאן בוועדה, שלא יבואו לקחת לי את המטפלת כי אם יבואו לקחת את המטפלת, שייקחו אותי לבית כלא.
<אילנה סוי:
עד כדי כך.
<אילנה סוי:
המטפלת הזאת מצילה את החיים של אימא, עוזרת לאבא, הקשר שיש ביניהם הוא קשר שלא יתואר.
<אילנה סוי:
למה?
<אילנה סוי:
למה אנחנו כמו משפחות רבות אחרות צריכים לשבת ולחכות כל כך הרבה חודשים?
דוד אמסלם:
שמחה, אני אתן לך משפט.
דוד אמסלם:
אני מסביר שוב שאני רוצה לשמוע את משרד הפנים.
דוד אמסלם:
זאת כבר ישיבה שנייה.
דוד אמסלם:
בישיבה הראשונה לא שמענו את משרד הפנים אלא שמענו את אותם דברים.
דוד אמסלם:
אני מכיר את הנושא.
דוד אמסלם:
תבינו, אתם לא מחדשים לי כלום.
דוד אמסלם:
אם אתם רוצים לדבר, אהלן וסהלן.
<אברהם יוסף סלומה:
אתה פוסח עלינו.
דוד אמסלם:
לא אפסח אבל בסוף לא תקבל תשובות.
<שמחה בניטה:
כבוד היושב ראש, אני רוצה לצאת בסוף הדיון היום, אחרי שנשמע את משרד הפנים, בהצעה.
<שמחה בניטה:
במשרד השיכון יש להם ועדה עליונה וועדה ציבורית.
<שמחה בניטה:
הוועדה הציבורית מורכבת מאנשי ציבור שבוחנים את התיקים שנדחו בוועדה העליונה.
<שמחה בניטה:
הוועדה העליונה קובעת לחיוב או לשלילה, לפי תקנות.