GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בהלול:
אנחנו משלמים הרבה יותר, לצערי הרב וחבל שמפלחים את המוות ועושים לו התפלגות.
זוהיר בהלול:
צריך להסדיר.
זוהיר בהלול:
המילה היא הסדרה.
זוהיר בהלול:
להסדיר, חלק ממה שאמר חיים.
זוהיר בהלול:
לא שמעתי את איתן, וודאי הוא גם שוחה בחומרים האלה.
זוהיר בהלול:
אבל יש משהו שחורה לי, חברים.
זוהיר בהלול:
הסדרה, כי דיברתם ואני לא רוצה להכביר.
זוהיר בהלול:
יש משהו טרנדיאלי בתקופה האחרונה.
זוהיר בהלול:
למשל ההופעה של האנשים כאן.
זוהיר בהלול:
אני לא רואה מישהו עם גלבייה כאן, או כפייה.
זוהיר בהלול:
הם בעלי הגמלים.
זוהיר בהלול:
למה אי אפשר לשמוע אותם?
זוהיר בהלול:
עם כל הכבוד לכם, חלק מהבעיה היא הם, או הבעיה היא הם ונפקד מקומם.
דוד אמסלם:
קודם כל אנחנו בנינו על טלב, שהוא מבין גם בגלביות וגם במגלים.
זוהיר בהלול:
הוא בא בלי גלבייה ובלי כפייה.
זוהיר בהלול:
ולכן הדבר הטרנדיאלי - - -
דוד אמסלם:
כשבאנו לנחם אותו אז הוא היה עם גלבייה.
זוהיר בהלול:
דודי, הדבר הטרנדיאלי הוא לצאת במתקפת זעם כנגד הבדואים, כנגד ה - - -
דוד אמסלם:
לא, לא, זה לא נגד הבדואים.
זוהיר בהלול:
לא, לא, לא כאן, באופן כללי.
זוהיר בהלול:
אני מדבר על אווירה כללית.
זוהיר בהלול:
גמלים זה בדואים שמפקירים את חיי האנשים וזה.
זוהיר בהלול:
גם הבדואים הם אנשים כמונו וגם הם ראויים לחיים, ואולי דווקא במהלך הדיונים האלה לדבר על זכויות אדם ולדבר על זכויות בסיסיות של הבדואים שהפקיעו מהם ולא נתנו להם לחיות בצלם האנוש והם נתקלים בלא מעט בעיות, וזה מביא את הגמלים לכבישים וזה מביא את האנשים, כמו בנו של חיים, לעמוד בפני סכנת קיפוח החיים.
זוהיר בהלול:
אנחנו לא רוצים את זה, אבל מצד שני אנחנו באמת רוצים לשמר את צלם האנוש ביחס לאוכלוסייה שמשעוות לחיים והיא לא רוצה במזיד ובמתכוון – ואני יודע שהדברים שלי גורמים עכשיו לחלק מהאנשים להתנדנד – אני יודע, אבל מה לעשות, זה ככה.
זוהיר בהלול:
זה טרנדיאלי להאשים את הערבים ואת הבדואים ואת כל העולם האחר, במכאובינו.
זוהיר בהלול:
המכאוב צריך להיות חלק ממכנה משותף.
זוהיר בהלול:
המכאוב הוא שלנו, של כולנו ואם תצא כאן קריאה מהחברה היהודים, שאני מעריך אותם ואת מדינתם שהיא גם מדינתי, אבל חברה, גם תגנו על זכותם של האנשים, כדי שלא תשקף סכנת חיים גם לכם.
זוהיר בהלול:
תודה רבה.
דוד אמסלם:
תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.
דוד אמסלם:
חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי גם הגישה את ההצעה.
דוד אמסלם:
בבקשה.
שולי מועלם-רפאלי:
תודה אדוני.
שולי מועלם-רפאלי:
ב-12 השנים שגרתי בבאר שבע וניהלתי את טיפול נמרץ ילדים, חזינו שוב ושוב במראות קשים של משפחות אשר מתאונות דרכים עם גמלים איבדו חיי חלק מבני המשפחה , ילדים עם פציעות מאד מאד קשות.
שולי מועלם-רפאלי:
אחד הדברים הקשים היה שהבנו שיש תאונה עם גמל ויש דברים שצריך להסדיר והדברים האלה לא קרו ועברו השנים והייתה עוד תאונה ועוד תאונה ועוד תאונה ועוד אנשים איבדו את החיים שלהם.
שולי מועלם-רפאלי:
כאחות אחראית בטיפול נמרץ ילדים, אין לי אלא להסכים איתך.
שולי מועלם-רפאלי:
מספר הילדים הבדואים – כי זאת הפזורה הערבית שאנחנו פוגשים בסורוקה, וכמי שעבדה איתם באופן צמוד מאד מאד בניידת, אני כידוע גם דוברת ערבית לא מעט בזכות המפגש הזה, אז הם באמת נהרגים יותר, אבל בעניין התאונות עם הגמלים, אני דווקא מבקשת לא לעשות את מה – ואני מצרה על זה שזה הולך לשם.
שולי מועלם-רפאלי:
אל תיצרו פה את ההפרדה, שהערבים הם הבעלים של הגמלים והיהודים הם הנהרגים, כי זה לא ככה.
שולי מועלם-רפאלי:
הערבים הבדואים הם הבעלים של הגמלים והנהרגים הם כל מיני אנשים.
טלב אבו עראר:
לא עושים את הדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
בסדר, אז אני שמחה.
שולי מועלם-רפאלי:
אם ככה, אני לוקחת את דברי בחזרה ואין לי אלא לשמוח שלא ניסית לעשות את זה.
שולי מועלם-רפאלי:
יחד עם זה, לבוא לדיון הזה ולהגיד שהבעיה היא רק המרעה, זה בעצם להתעלם ממה שאנחנו יכולים לעשות.
שולי מועלם-רפאלי:
כי ברור לכולנו שהדבר הראשון שצריך להיעשות הוא סימון של הגמלים – למי שייכים הגמלים האלה.
שולי מועלם-רפאלי:
מי בעצם אחראי?
שולי מועלם-רפאלי:
ניתן לו מרעה.
שולי מועלם-רפאלי:
הנה, אני אומרת מגיע לגמלים האלה מרעה, כי אם אנחנו מאפשרים במדינת ישראל, משרד החקלאות מאפשר לבדואים ולאחרים לגדל גמלים, מגיע להם מרעה.
שולי מועלם-רפאלי:
אבל אוקיי, מי מביא אותם למרעה?
שולי מועלם-רפאלי:
איך מבטיחים שהם ירעו במרחק שהוא מספיק גדול מהכביש?
שולי מועלם-רפאלי:
איך מבטיחים שאם יש תאונה, לא מיד נעלם הבעלים של הגמל הזה?
שולי מועלם-רפאלי:
מי משלם את המחיר על התאונה הזאת?
שולי מועלם-רפאלי:
של מי האחריות?
שולי מועלם-רפאלי:
בסוף, כשליטר וחצי של חלב נאקות עולה כמו שאמר חבר הכנסת אבו עראר, אז יש לזה גם את הצד השני, שכשהגמל שלך או הנאקה שלך עולה כך וכך, יש לך גם אחריות להרחיק אותה.
שולי מועלם-רפאלי:
ישנה הצעה חוק ידועה של חבר הכנסת סמוטריץ, שיש לה באמת תמיכה גדולה גם במשרד המשפטים וגם במשרד החקלאות, עם בקשה ברורה של לעכב את זה בשבועיים עד להבאת התקנות, שהן לא מהחודש שעבר, כבר לא מהחודשיים שעברו.
שולי מועלם-רפאלי:
התקנות האלה הן משנת 2008.
שולי מועלם-רפאלי:
לא יכולה להיות יותר מציאות שאנחנו נזדעק לשולחן הזה כי נהרגים אנשים ואנשים ממשיכים להיהרג ולהיפצע והמחיר האישי הוא בלתי נסבל כמובן, של מוות של אנשים והמחיר שמשלמת על זה מערכת הבריאות הוא בלתי נסבל, והמחיר החברתי הוא בלתי נסבל.
שולי מועלם-רפאלי:
אז לא יכולה להיות מציאות שתקנות שקיימות משנת 2008 ואנחנו בחצי 2016 והן לא מובאות לתקינה.
שולי מועלם-רפאלי:
לא יכולה להיות מציאות שלא ברור מי הבעלים של הגמלים.
שולי מועלם-רפאלי:
לא יכולה להיות מציאות שבה לא ברורה מה האחריות של בעל הגמל על הגמל שלו.
שולי מועלם-רפאלי:
איפה הוא רועה?
שולי מועלם-רפאלי:
מתי הוא רועה?
שולי מועלם-רפאלי:
אני מסכימה עם חברי, חיים ילין.
שולי מועלם-רפאלי:
אני חייבת שוב לחלוק את החיים האישיים שלי.
שולי מועלם-רפאלי:
עשינו הרבה מאד עבודות סביב מערכת הבריאות עם האוכלוסייה הבדואית.
שולי מועלם-רפאלי:
מיטב העבודה שלנו נעשתה מבחינתי עם ילדים.
שולי מועלם-רפאלי:
כל הניסיונות להביא לאיזה שהוא זיהוי של גמלים בחשיכה לא צלחו.
שולי מועלם-רפאלי:
לא צלח שום ניסיון בדרך.
שולי מועלם-רפאלי:
לדעתי אנחנו חייבים לצאת מפה עם אמירה ברורה של הבאת התקנות האלה תוך השבועיים שנשארו לבקשת המשרדים הרלבנטיים, ואם לא – לקדם את הצעת החוק, לדבר על סימון ברור של הגמלים, על אחריות הבעלים של הגמלים לרעייה שלהם.
שולי מועלם-רפאלי:
ואני לגמרי איתך, חברי.
שולי מועלם-רפאלי:
אם אנחנו מבינים שיש בעיה עם המרעה, הוועדה הזאת – ואני אומרת את זה בשם בצלאל גם.
שולי מועלם-רפאלי:
אני לא יושבת בדרך כלל בוועדה הזאת.
שולי מועלם-רפאלי:
אם העניין הוא מרעה – כל הוועדה הזאת תתגייס לטובת הדבר הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
דבר אחרון שאני מבקשת להגיד, כל הניסיונות לנסות לדבר על איזו שהיא השוואה בין בעלי החיים של חוות הבודדים לגמלים, הוא ניסיון שאין לו מקום סביב השולחן הזה.
שולי מועלם-רפאלי:
מאד מאד ברור בחוות הבודדים מי שייך למי, מה שאין כך בגמלים.
שולי מועלם-רפאלי:
ולכן אפשר את הויכוח על חוות הבודדים, חבר הכנסת אבו עראר, לעשות או בזמן אחר או במקום אחר, אם בכלל צריך לנהל אותו.
שולי מועלם-רפאלי:
ברוך השם יש פה מדינה ריבונית, היא בוחרת - - -
טלב אבו עראר:
את מסיקה מסקנות.
טלב אבו עראר:
לא צריך לנהל בכלל.
שולי מועלם-רפאלי:
מצוין.
שולי מועלם-רפאלי:
אדרבא ואדרבא, אז לא ננהל.
שולי מועלם-רפאלי:
נמשיך לאפשר לאנשים להקים חוות בודדים - - -
טלב אבו עראר:
להשתלט שם על כל הקרקעות, כי הוא יהודי - - -
שולי מועלם-רפאלי:
כי זאת דרך מצוינת לשגשג את אדמות הנגב, אבל את נושא הגמלים - - -
טלב אבו עראר:
רק עץ נופל כשהוא יהודי, מותר לו.
טלב אבו עראר:
לבדואי אסור לו.
דוד אמסלם:
שנייה, טלב, תפסיק לצעוק.
טלב אבו עראר:
אני רגוע.
שולי מועלם-רפאלי:
את נושא הגמלים, אני מבקשת לפתור, כי ממש דמי אחינו כולנו והפציעות של אחינו כולנו – זועקים אלינו לתיקון של האירוע המתמשך והמאד מאד קשה.
דוד אמסלם:
תודה רבה שולי.
דוד אמסלם:
חברת הכנסת רויטל סויד, את רוצה להתייחס?
רויטל סויד:
קודם כל זו סוגיה שאנחנו באמת מכירים והיא כואבת.
רויטל סויד:
היא כואבת שני הצדדים, כי איך שהוא היא כן נחלקה בין בעלי הגמלים שהם הבדואים, לבין הנפגעים, שהם לא בהכרח יהודים, אבל החלוקה היא כן כזו.
רויטל סויד:
בואי נשים את זה על השולחן.
רויטל סויד:
יש את החלוקה הזו.
שולי מועלם-רפאלי:
לא, רק הנפגעים הם גם יהודים וגם ערבים.
שולי מועלם-רפאלי:
זאת הייתה הכוונה שלי.
רויטל סויד:
נכון, אבל בפועל, כשמעלים את הנושא הזה לדיון, אז הנושא, כשהוא עולה לדיון, הוא כן נחלק בין בדואים ויהודים.
רויטל סויד:
ככה זה נחלק, ובואי נשים את זה על השולחן.
רויטל סויד:
אין מה לעשות.
רויטל סויד:
זה ככה נראה וזה לא כך.
רויטל סויד:
ולכן אני מברכת על הדיון ואני מברכת על הדיון עם השיח כמו שהוא מתבצע פה, כי זה מאד מאד חשוב.
רויטל סויד:
עכשיו, אני חושבת שהפתרון של הסוגיה הזו, של מצד אחד גם לאפשר את הגידול של הגמלים, שאין מה לעשות, זה חלק מהתרבות וזה חלק מההוויה ואנחנו לא יכולים בשום דרך וצורה שהיא וגם לא רוצים למנוע את הגידול, זה באמת את הסימון.
רויטל סויד:
ובסופו של דבר מי שאחראי ייתן את הדין על זה.
רויטל סויד:
וככה זה במדינת ישראל וככה זה במדינה שהיא שומרת חוק, שמי שיש לו איזה שהוא משהו ברשותו והוא זה שגורם לתאונה, הוא יצטרך לתת את הדין.
רויטל סויד:
וכאן צריך למצוא את האיזונים המתאימים ואת הדרך לעשות את זה.
דוד אמסלם:
תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.
דוד אמסלם:
הייתי רוצה להעביר את רשות הדיבור לשמעון בוזגלו, ממשמר הכנסת.
דוד אמסלם:
אח שלו גם נהרג מתאונה עם גמל.
דוד אמסלם:
שמעון, בוא ספר לנו.
<שמעון בוזגלו:
אדוני יושב הראש, לפני בערך שנה וארבעה חודשים, גם כן זה היה ארבע אחרי הצהריים, שמש, אור יום, הכל היה בסדר גמור.
<שמעון בוזגלו:
אחי היה בדרך בין שדרות לנתיבות, וזה לאו דווקא ערבי או יהודי או כל אחד אחר.
<שמעון בוזגלו:
זה לא משנה.
<שמעון בוזגלו:
זה עבריין שצריך לטפל בו.
חיים ילין:
זו הייתה תאונה עם סוס.
<שמעון בוזגלו:
אין קשר יהודי או ערבי או בדואי או לא משנה מי.
זוהיר בהלול:
מה קרה לו?
<שמעון בוזגלו:
הוא התנגש בגמל ולצערנו הבעלים היה יהודי גם וזה לא משנה.
<שמעון בוזגלו:
אנחנו מדברים פה על עבריין, לא מדברים פה על בדואי, יהודי או לא משנה מה.
<שמעון בוזגלו:
יש פה בעל חיים שצריך שיהיה לו מישהו שיהיה אחראי עליו, שידאג שהוא יהיה בסביבה שלו, בשטח שלו ולא משנה איפה.
<שמעון בוזגלו:
ואם יש לו בעיה של מרעה, אז שלא יחזיק אותו בכלל או לא יודע מה יעשה איתו, אבל שלא יהיה שם.
<שמעון בוזגלו:
ואם הוא שם, שייקח את כל האחריות עליו.
<שמעון בוזגלו:
כמו שבמקרה הזה של המשטרה, שהיא סגרה את התיק לגבי הסיפור של אחי, כי אין אפשרות להוכיח, כי הבעלים אמר מכרתי אותו.
<שמעון בוזגלו:
במקרה הוא אמר שהוא מכר אותו לבדואי ואין אפשרות להוכיח את זה ונסגר התיק ובזה זה נגמר ועבר מן העולם.
<שמעון בוזגלו:
ואח שלי השאיר אישה עם שני ילדים בני 5 ו-6 ואחרי ארבעה חודשים נולדה תינוקת ואין לזה עניין וזה לא מעניין אף אחד שהמשפחה נהרסה, שכולם התרסקו.
<שמעון בוזגלו:
זה לא מעניין את אף אחד, כי אין חוק.
<שמעון בוזגלו:
לי יש כלב בבית שיש לו שבב, שאם הוא מחר ייצא ויעשה משהו, כולם יודעים של מי הכלב הזה.
<שמעון בוזגלו:
למה לגמל הזה 20 או 40 שנה אין סימון.
<שמעון בוזגלו:
אין כלום.
<שמעון בוזגלו:
שמישהו יבוא ויטפל בבן אדם הזה, שייקח אחריות.
<שמעון בוזגלו:
אני מחזיק מכונית.
<שמעון בוזגלו:
אני נהג.
<שמעון בוזגלו:
יש לי רישיון, אני עושה משהו, אני אשלם על זה.
<שמעון בוזגלו:
כנ"ל גם לגבי גמל.
<שמעון בוזגלו:
אני רוצה להחזיק גמל, שעל הגמל הזה תהיה אחריות.
<שמעון בוזגלו:
יש לי צילומים שהבן אדם החזיק את הגמל הזה, העלה עליו ילדים, עשה על זה כסף ולא עשו עם זה כלום.
<שמעון בוזגלו:
זה לא מעניין.
<שמעון בוזגלו:
אבל למה?
<שמעון בוזגלו:
למה אחרי אחי נהרגה לפני שבועיים עוד גברת, למה?
<שמעון בוזגלו:
למה לא עוצרים את זה?
<שמעון בוזגלו:
זה לא קשור לבדואי, ערבי או בעל חיים או לא משנה מה.
<שמעון בוזגלו:
יש פה עבריין שצריך לטפל בו.
<שמעון בוזגלו:
שייקח אחריות על מה שהוא עושה.
<שמעון בוזגלו:
עשית משהו – תשלם על זה.
<שמעון בוזגלו:
או לא תשלם על זה, אבל שיהיה חוק לזה.
<שמעון בוזגלו:
לא יכול להיות שכולם מסתובבים, עושים מה שהם רוצים וזה לא מעניין את אף אחד.
<שמעון בוזגלו:
כל יום יש מישהו שניצל מזה או שזה קרה.
<שמעון בוזגלו:
למה שמחר יקרה עוד פעם עוד משהו, כי לא עושים עם זה כלום?
<שמעון בוזגלו:
זה עובר כאילו כלום.
<שמעון בוזגלו:
למשטרה אין שום כלי להשתמש בזה.
<שמעון בוזגלו:
מי שאחראי על החוק הזה זה משרד החקלאות, שיש להם את התקציבים ואת הפקחים שאמורים לאכוף את החוק הזה, לתת קנסות ל - - -
טלב אבו עראר:
האחריות מוטלת על האדם, מכובדי.
<שמעון בוזגלו:
אבל זה לא קשור לשום בדואי, לא קשור לאף אחד.
<שמעון בוזגלו:
זה קשור לזה שיש עבריין שצריך לטפל בו.
<שמעון בוזגלו:
יש לך בעל חיים - - -
טלב אבו עראר:
כן, אז תגיד את זה למדינה שלך, גם למדינה.
טלב אבו עראר:
האחריות נמצאת על המדינה גם.
דוד אמסלם:
טלב.
טלב אבו עראר:
נכון, זה קשה וכואב - - -
שולי מועלם-רפאלי:
די, לא - - -
<שמעון בוזגלו:
טלב אין פה דיון על מי, יש פה דיון על משהו שאתה מחזיק ואתה צריך לקחת עליו אחריות ואין לזה שום אחריות וזה מה שקורה.
דוד אמסלם:
תודה שמעון.
דוד אמסלם:
תודה באמת, אני ואנחנו משתתפים בצערה של המשפחה, כמובן ותודה רבה על כך שהגעת ושיתפת אותנו בחוויה הלא פשוטה.
דוד אמסלם:
אני רוצה לשמוע את מאיר דויטש מתנועת רגבים.
דוד אמסלם:
יש לך סרטון קצר?
<מאיר דויטש:
כן.
<מאיר דויטש:
דבר ראשון תודה.
<מאיר דויטש:
באמת חשוב מאד לציין, הבעלים בתאונה של קובי זיכרונו לברכה, כנראה, אי אפשר להוכיח, אבל כנראה שזה היה יהודי.
<מאיר דויטש:
בעל החווה זה היה יהודי.
<מאיר דויטש:
זה לא קשור באמת לא לבדואים, לא ליהודים, זה בעיה של גמלים שמשוטטים ומסכנים וצריך להבין למה זה כל כך מסוכן מגמל, בניגוד לסוס, אפילו לסוס, לפרה וכו'.
<מאיר דויטש:
הגמל הוא גבוה והוא כבד.
<מאיר דויטש:
כשנוסעים בכבישים החשוכים של הנגב, גם הצבע של הגמל מסתווה עם הדיונות מסביב.
<מאיר דויטש:
קשה לראות אותו ובדרך כלל הוא גם מעל האורות, הגובה של הגמל, וכשרכב פוגע בגמל, במקום שהמנוע יספוג את המכה, כמו שבדרך כלל קורה כשאתה מתנגש ברכב אחר או בחיה אחרת, מה שקורה הגמל קורס על הנהג.
<מאיר דויטש:
לצערי הרב, בשנה וחצי האחרונות, מאז שדוד כהן זיכרונו לברכה, חברי הטוב, נהרג בתאונת גמל, עוד שני אנשים נהרגו וזה דבר שאפשר למנוע.
<מאיר דויטש:
זה לא גזירת גורל הדבר הזה וזה משהו שאפשר למנוע.
<מאיר דויטש:
לכל גמל יש בעלים וכל בעלים יש לו אחריות.
<מאיר דויטש:
הנה סרטון רק כדי להבין את הסכנה.
<מאיר דויטש:
זה צולם על ידי תושבת רתמים.
<מאיר דויטש:
פה מדובר בכביש מואר יחסית, בצומת מואר.
טלב אבו עראר:
איפה זה?
<מאיר דויטש:
ליד עיר הבה"דים.
טלב אבו עראר:
איפה שרמת חובב.
טלב אבו עראר:
(מוצג סרטון)
<מאיר דויטש:
המכונית הזאת עצרה כי היא זיהתה את הגמל, אבל מה קורה כשמכונית עוברת והיא לא רואה?
<מאיר דויטש:
רואים איך מכונית נוסעת מהר, שנייה לפני שעוד גמל חוצה את הכביש.
<מאיר דויטש:
זה פשוט סכנת נפשות וכל מי שגר בנגב, אפילו כמעט כל מי שנוסע בנגב נתקל בתופעה הזאת.
<מאיר דויטש:
באמצע הלילה אתה נוסע ב-80 קמ"ש, גם אם זה לא מהירות מפורזת אתה בולם בשנייה האחרונה במקרה הטוב.
<שמעון בוזגלו:
או לא בולם.
<מאיר דויטש:
כמו שאמרתי, בשנים האחרונות קרו יותר מדי אירועים גם של קובי בוזגלו ז"ל, גם של דוד כהן ז"ל.
<מאיר דויטש:
המקרה הידוע של משפחת תורג'מן - שני הורים ושני ילדים מירוחם שנהרגו, תושב דימונה שנהרג.
<מאיר דויטש:
יותר מדי תאונות בדבר הזה.
<מאיר דויטש:
מההתכתבות שלנו עם המשטרה עולה כי ב-8 השנים האחרונות דווח על למעלה מ-7,000 מקרים.
<מאיר דויטש:
זאת אומרת כ-1,000 פניות בשנה למשטרה.
<מאיר דויטש:
אנשים שרואים גמל בכביש מתקשרים למשטרה, אומרים יש פה גמל.
<מאיר דויטש:
אז כבר המשטרה יודעת שיש פה איזו שהיא תופעה.
<מאיר דויטש:
1,000 פניות בשנה למשטרה על גמלים שנמצאים על הכביש, ואני לא אומר שלמשטרה יש את הכלים להתמודד עם זה, אני רק אומר שהמשטרה יודעת מהתופעה.
<מאיר דויטש:
ב-8 השנים האחרונות ממוצע עולה של כ-10 תאונות בפועל.
<מאיר דויטש:
10 עד 15 מקרים בפועל של תאונות עם פצועים ובמקרה הפחות טוב של הרוגים.
<מאיר דויטש:
מתוך ה-80 תאונות שמכירים, 80 התאונות בפועל, רק במקרה אחד יודעים מי הבעלים של הגמל, וזה במקרה של התאונה עם דוד כהן וזה במקרה תושב רתמים שהיה במקום התאונה ולקח את המספר של הגמל לפני שחתכו לו את האוזן.
<מאיר דויטש:
בדרך כלל מה שקורה - וגם את זה המשטרה אומרת – הבעלים של הגמל מגיע עוד לפני המשטרה, חותך את האוזן עם המספר ואז אין לך הוכחה מי הבעלים.
<מאיר דויטש:
במקרה של דוד כהן לקחו את המספר לפני כן ולכן זה המקרה היחיד שיודעים מי הבעלים, אבל גם פה, הבעלים אמר מכרתי את הגמל לפני חצי שנה, וזהו.
<מאיר דויטש:
ועד היום, שנה וחצי אחרי, לא הגישו כתב אישום.
<מאיר דויטש:
במקרה אנחנו גם מייצגים את המשפחה במקרה הזה ונמסר לנו שעכשיו התיק סיים את החקירה והועבר לפרקליטות בחזרה, אבל יש פה בעיה להראות של מי האחריות השילוחית על החיה.
<מאיר דויטש:
מבחינת הטיפול, איך אנחנו חושבים שאפשר לטפל, זה מתחלק לשניים.
<מאיר דויטש:
אחד זה החקיקה.
<מאיר דויטש:
כמו שדובר פה, אין למדינה מספיק כלים להתמודד עם התופעה.
<מאיר דויטש:
אין חקיקה.
<מאיר דויטש:
פה יש לקונה חקיקתית בנושא של הגמל.
<מאיר דויטש:
יש חובת סימון - - -
דוד אמסלם:
אתה מתכוון שהלקונה החקיקתית היא מבחינת הסימון?
<מאיר דויטש:
יש חובה לסמן, אבל אין חובה לסמן בשבב תת עורי.
<מאיר דויטש:
ואז מה שקורה - - -
דוד אמסלם:
אוקיי, זאת אומרת שאתה מדבר על החקיקה בסוגית הסימון.
<מאיר דויטש:
נכון.
<מאיר דויטש:
גם.
<מאיר דויטש:
חוק הגמלים מדבר גם על שיבוב תת עורי, לחייב את הבעלים בשיבוב תת עורי והסברתי מה החשיבות של זה.
<מאיר דויטש:
חובת רישום בעלות, כמו שקרוב המשפחה של קובי אמר, כמו רכב.
<מאיר דויטש:
אתה מוכר רכב, אין מצב שאני אומר למישהו מכרתי את הרכב לפני חצי שנה, זה לא אחריותי.
<מאיר דויטש:
חובת רישום על העברת הבעלות על הגמל.
<מאיר דויטש:
אחריות הרועה על הגמל, כמובן.
<מאיר דויטש:
איסור רעייה בתחום של 150 מטרים מכביש.
<מאיר דויטש:
בכל מקרה אין אפשרות שגמל נמצא במרחק של פחות מ-150 מטרים מהכביש, ואפשרות לתת קנסות מנהלים.
<מאיר דויטש:
זאת אומרת עכשיו המשטרה מגיעה לשטח, אין לה מה לעשות עם הגמל חוץ מלצפור ובמקרה הטוב, אם השוטר ממש לוקח יוזמה, אז הוא גם מתקשר לסיירת הירוקה.
<מאיר דויטש:
הסיירת הירוקה מגיעה, הוא לא יכול להחרים את הגמל.
<מאיר דויטש:
הוא צריך משאית.
<מאיר דויטש:
הוא צריך מנוף.
דוד אמסלם:
אין לו את האמצעים אתה אומר.
<מאיר דויטש:
אם הוא יוכל לתת קנס, אז הוא מגיע, מאתר את הבעלים של הגמל בעזרת השבב התת-עורי, עם הברקוד, ואז הוא יכול גם לשלוח קנס בדואר לבעלים, קנס גדול וזה יכול להרתיע מאד את הבעלים והקנסות עובדים.
<מאיר דויטש:
אנחנו יודעים את זה מהתחבורה.
<מאיר דויטש:
ומבחינת אכיפה והתרעה: יש מבצע החרמה של הסיירת הירוקה, אבל אנחנו יודעים שכמה וכמה מבצעים בוטלו בגלל חוסר סיוע משטרתי ואנחנו מבקשים מהוועדה לקיים דיון מעקב בעוד כמה חודשים ולשאול את הסיירת כמה מבצעים הם יזמו ובכמה מבצעים הם קיבלו סיוע או לא קיבלו סיוע מהמשטרה.
<מאיר דויטש:
זה בכובע של הוועדה כמבקרת על פעולות הגורם המדיני.
<מאיר דויטש:
במקרה של חקירה, במקרה שכבר הייתה תאונה, או בכלל, יש תלונה על גמל ואיתרתם, אז תחקרו מי הבעלים.
<מאיר דויטש:
אי אפשר שגם במקרה של קובי וגם במקרה של דוד ואני משער שגם במקרה שהיה לפני שבועיים, הבעלים יגיד מכרתי את הגמל למישהו אחר, אני לא זוכר, אני לא יודע.
<מאיר דויטש:
וזהו.
<מאיר דויטש:
מקבלים את זה.
<מאיר דויטש:
אפשר לחקור את הבעלים של הגמלים האחרים באזור.
<מאיר דויטש:
הנה, זה תמונה שעמיחי, רכז הדרום שלנו צילם ביום של התאונה לפני שבועיים ואתם רואים שיש שם גמל אחד מסומן.
<מאיר דויטש:
יש לו מחזיר אור.
<קריאה:
זה גם אחד הגמלים שהיה על הכביש, הרוג.
<קריאה:
לא שזה עזר במשהו.
<מאיר דויטש:
אוקיי, אז זאת אומרת שיש פה בעלים, יש פה מישהו.
<מאיר דויטש:
המשטרה בדקה את הגמל הזה, מי הבעלים.
<מאיר דויטש:
יש דברים שאפשר לעשות וצריך שייעשו, גם בפן של החקיקה ואין לי שום התנגדות ואפילו אני תומך לתת שטחי מרעה, להסדיר את זה - - -
טלב אבו עראר:
תנועת רגבים, כל המדינה, רק להעניש, רק לקחת, רק להרוס.
טלב אבו עראר:
תציע פתרונות.
<מאיר דויטש:
טלב, אני באמצע להגיד.
דוד אמסלם:
רק שנייה, מאיר.
טלב אבו עראר:
אבל אם הוא - - - להעניש.
טלב אבו עראר:
כל הזמן - - -
דוד אמסלם:
טלב, טלב, תירגע.
דוד אמסלם:
לא בכל איזה הפסקה אחרי דובר אתה צריך - - -
טלב אבו עראר:
באמת, אנחנו - - -
דוד אמסלם:
לא, לא, זה לא הנושא.
דוד אמסלם:
אמרתי לך, אל תיקח את זה למקומות האלה.
דוד אמסלם:
זה בסדר.
<מאיר דויטש:
אני אמרתי שאנחנו לא מתנגדים ואנחנו תומכים בלתת שטחי מרעה ולהסדיר את הסיפור הזה כמו שצריך.
דוד אמסלם:
הבנתי.
דוד אמסלם:
משרד החקלאות פה?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
צהריים טובים.
דוד אמסלם:
צהריים טובים.
דוד אמסלם:
מספר שאלות, ברשותכם.
דוד אמסלם:
קודם כל אני רוצה לדעת האם מגדל גמלים - אני לא מבין בתחום, אני רוצה להבין – הוא צריך לקבל אישור או שיש לו רישיון לגידול, או שכל אחד יכול לגדל?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
כעיקרון כל אחד יכול לגדל.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
בעל החיים צריך להיות רשום.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אני פה אתפרץ לדלת פתוחה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אתם דיברתם פה על חוק סימון חובה לגמלים.
דוד אמסלם:
תת עורי אבל.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
תת עורי קיים, אני אסביר.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
עד שנת 2014 למעשה סימנו בתווית אוזן.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
כמו שנאמר פה, אחרי תאונות הם היו מגיעים לפני המשטרה וחותכים את האוזן.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
הבנו שהנושא בעייתי, אבל הרציונל שלנו בסימון בעלי חיים, צריך להבין, הוא מונע מחוק פקודת מחלות בעלי חיים, כשהמטרה שלנו בעצם בתור משרד החקלאות, היא למנוע הפצה של מחלות.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
יש פה בלבול בקהל, בקשר לסמכות שלנו.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אז הסמכות שלנו כמשרד החקלאות, היא לפעול מכוח הפקודה הזאת והמטרה שלנו היא מניעת הפצת מחלות בעלי חיים ולא מניעת - - -
דוד אמסלם:
כן, הבנתי.
דוד אמסלם:
אני רוצה להתקדם עם מספר שאלות, ברשותך.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
רק עניין קטן בקשר לשבב האלקטרוני.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
בשנת 2014 אנחנו התחלנו במבצע ברוצלוזיס בדרום, שהמטרה שלו למזער את מחלת הברוצלוזיס בקרב התושבים הבדואים, שהם בעיקר חולים במחלה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
המחלה מגיעה הן מצאן והן מחלב של נאקות, שנשתה לא מפוסטר ובמסגרת המבצע הזה, אנחנו גם מסמנים גמלים, מסמנים אותם בתג אוזן ובנוסף לזה אנחנו מסמנים בשבב תת עורי.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
הסימון התת עורי כרגע הוא לא סימון חובה והוא נעשה בשיתוף פעולה עם הבעלים.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אני חייבת להגיד שהמבצע בהתחלה נתקל בהתנגדות רבה מצד האוכלוסייה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
פחד שאנחנו נרשום את מספר בעלי החיים, פחד שאנחנו נדווח למס הכנסה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
יש המון בעיות.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
הדברים לא הולכים חלק.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
לא כולם מסכימים, אבל כרגע אנחנו מתקנים תקנה שהוגשה כבר בשנת 2008 לכנסת, תקנה לסימון חובה בשבב אלקטרוני, כמו שציינה חברת הכנסת.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
התקנה נדחתה בזמנו בשל הלובי של מגדלי הגמלים, ואנחנו כרגע, בחודשים הקרובים פועלים שוב לתקן את התקנה הזאת.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
בנוסף לזה יש לנו מאגר שבו קיימים כל הגמלים עם מספרי השבבים, כך שגם רשויות האכיפה יכולות להגיע בקלות לבעלים של הגמלים דרך השבב.
שולי מועלם-רפאלי:
כמה מהם מסומנים וכמה לא?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
כרגע מסומנים עם שבב אלקטרוני כ-500 גמלים.
שולי מועלם-רפאלי:
מתוך?
<מאיר דויטש:
4,000.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
יש לנו בערך 3,500 גמלים.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
נכון, ברגע שזה יהיה חובה אנחנו גם נוכל להתקין תקנות נוספות שיאפשרו לנו לאכוף את זה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
זה מאד בעייתי, זה לא פשוט, אבל אנחנו עושים את זה ואני מאמינה שאנחנו תוך שנה נוכל לסמן כמות גדולה יותר.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו גם מגייסים כוח אדם שיפעל בנגב ויבצע את זה, אבל אני לא חושבת שזה ייתן - - -
דוד אמסלם:
דרך אגב, יש חובה על בעל הגמל, או שאתם באופן וולונטרי מסמנים - - -
<קריאה:
חובה על כל בעל חיים להיות מחוסן.
דוד אמסלם:
לא, לא חיסון, אני מדבר כרגע מבחינת הסימון.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
סימון אוזן הוא סימון חובה כיום על פי חוק.
דוד אמסלם:
רק שנייה, בואי נישאר באוזן.
דוד אמסלם:
אז אתם בעצם מסודרים באוזן עם כל הגמלים.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
לא.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אני שוב מסבירה שבשנת 2014 התחלנו את המבצע הזה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
הייתה לנו אוכלוסייה לא רק של גמלים, אוכלוסייה גדולה בנגב של צאן שלא הייתה מסומנת, של גמלים, של - - -
דוד אמסלם:
אני רוצה להתעסק בגמלים כרגע, עזבי צאן.
דוד אמסלם:
אני שואל שאלה, אניאלה, תתמקדי, כיוון אני רוצה להתקדם בדיון.
דוד אמסלם:
אני רוצה להבין, הסימון באוזן זה על פי החוק היום?
דוד אמסלם:
התקנות?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
שוב אני אומרת, יש תקנה שהוגשה בשנת 2008, היא נדחתה פה בכנסת בשל הלובי של מגדלי הגמלים.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו בחודש-חודשיים הקרובים עושים הכל כדי להעביר את התקנה.
דוד אמסלם:
זאת אומרת אתם בעצם מסמנים רק באופן וולנטרי עכשיו – מי שרוצה - כן, מי שלא רוצה - לא.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו מגיעים ומי שמתנגד – אנחנו לא יכולים כרגע לחייב.
דוד אמסלם:
דרך אגב, זה בתשלום או בלי תשלום?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו מספקים את כל זה בחינם.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו בדרך גם בודקים את הגמל, מחסנים אותו גם נגד כלבת.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אני רק רוצה לציין שבחוק העונשין - - -
זוהיר בהלול:
כמה עולה השבב האלקטרוני?
טלב אבו עראר:
מחסנים אותם בחינם?
שולי מועלם-רפאלי:
בחינם.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו עושים את זה בחינם, כי הרציונל ומהמטרה שלנו הם להוריד את התחלואה של האוכלוסייה הבדואית בראש ובראשונה.
דוד אמסלם:
את זה הבנתי, אניאלה.
דוד אמסלם:
אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם:
הבנתי שלגבי השבב זה וולונטרי ואתם פועלים - - -
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
כרגע.
דוד אמסלם:
כרגע, כן.
דוד אמסלם:
לגבי הנושא של השמירה, יש הנחיות שלכם לבעלי העדרים איך מאחסנים אותם – לילה, יום, יש כללים?
שולי מועלם-רפאלי:
יש לי עוד שאלה.
שולי מועלם-רפאלי:
כשמישהו בא לקבל אישור לגדל גמל - - -
<קריאה:
אין דבר כזה.
שולי מועלם-רפאלי:
אין דבר כזה.
שולי מועלם-רפאלי:
זאת אומרת מה?
שולי מועלם-רפאלי:
מאיפה הוא נולד לו?
שולי מועלם-רפאלי:
מאיפה הוא בא?
דוד אמסלם:
חברה, בואו - - -
שולי מועלם-רפאלי:
לא, רק שנייה.
שולי מועלם-רפאלי:
אז אני אשאל את שאלתי ואז תענה באופן הכי נרחב.
שולי מועלם-רפאלי:
אחד הדברים שמעלה חבר הכנסת זה נושא של שטחי מרעה.
שולי מועלם-רפאלי:
ממה נפשך?
שולי מועלם-רפאלי:
אם אנחנו יודעים שיש למישהו גמל, אנחנו יכולים לתת לו שטחי מרעה, אבל אם הגמל מגיע מאיזה מקום עלום, אז איך אפשר בכלל לדבר על כמה שטחי מרעה צריכים?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אני יכולה לענות לך בשאלה?
שולי מועלם-רפאלי:
בשמחה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
האם אנחנו יודעים איפה נמצאים כל התושבים הבדואים כיום בדרום?
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
האם אנחנו יודעים - - -
טלב אבו עראר:
לכל גמל יש בעלים.
טלב אבו עראר:
אין גמל בלי.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
לא, אנחנו לא יודעים.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
מה שאנחנו כרגע - - -
דוד אמסלם:
אני רוצה לקחת את זה מהמקום הזה.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
לא, כי בעלי החיים - - -
דוד אמסלם:
שנייה, אניאלה - - -
שולי מועלם-רפאלי:
זו לא התשובה שהייתי מצפה לקבל.
חיים ילין:
אני מפחד שעכשיו דרך הגמלים מנסים לפתור את כל הבעיה של הבדואים במדינת ישראל.
חיים ילין:
לא יקרה כלום.
שולי מועלם-רפאלי:
וזה מה שאסור לעשות.
דוד אמסלם:
אניאלה, לא, לא, אני רוצה להתקדם.
טלב אבו עראר:
מה אתה מציע?
דוד אמסלם:
טלב, טלב - - -
שולי מועלם-רפאלי:
לסמן את כל הגמלים בשלב ראשון.
<אניאלה בן יאיר גלבוע:
אנחנו ממפים את ה - - -
דוד אמסלם:
אניאלה, דברי איתי.
דוד אמסלם:
אני רוצה להנחות עם השאלות ואני רוצה להתקדם בדיון.