GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם:
הרי לכאורה, אם לא נאפשר את התקן, אז מה יקרה בבתי הסוהר?
דוד אמסלם:
תיכנסו לבעיה, נכון?
דוד אמסלם:
בצפיפות?
דוד אמסלם:
אז אולי זה מה שאנחנו צריכים לעשות?
אוסאמה סעדי:
זה מה שאמרתי.
דוד אמסלם:
אבל אז אנחנו דופקים את האסירים.
דוד אמסלם:
אבל מה לעשות, אתה מבין, אתם צריכים לאחוז את המקל – אתה יודע מה קורה פה?
<שמעון בר גור:
כן.
<שמעון בר גור:
אז זה מתחבר לנושא הראשון.
<שמעון בר גור:
קודם כול, אני מתנצל שאיחרתי, אבל זה מתחבר לנושא שנכנסתי אליו, לשאלה של הצפיפות ושל הבנייה, של ההרחבה.
<שמעון בר גור:
כי הרי כל עוד לא יהיו 4.5 מטר לאסיר, בהנחה שזה מה שקובע חוק המעצרים או התקנות של השר, אז יבואו מפה אמירות - - -
דוד אמסלם:
אז אם נאשר את התקן, אז מה שיקרה זה שאתם תמשיכו באותו קו.
דוד אמסלם:
למה שבעצם המדינה תמשיך ותחשוב בכלל על הנושא הזה של הבנייה?
<מתי שולץ:
אני חושב שהמדינה תחשוב על סוגיית הבנייה בלי שום קשר, כי הלחצים, או מה שהזכירו פה חברי הכנסת לגבי הצפיפות הקיימת בפועל, גם היא מספיקה כדי לשדר את המסר כשלעצמה.
דוד אמסלם:
מתי, כמה בתי כלא בניתם עד היום?
אוסאמה סעדי:
אין.
דוד אמסלם:
חוץ מההוא שבניתם אותו בטעות, כי ההוא בנה אותו כדי לתת את השירות, ובג"ץ פסל, אז מכר את זה למדינה.
זוהיר בהלול:
איזה, בצפון?
<מתי שולץ:
לא, בבאר-שבע.
דוד אמסלם:
הפרטי.
דוד אמסלם:
הרי אם לא היו - - - גם זה לא היה.
דוד אמסלם:
אז על מה אתה מדבר אתי שבלי קשר?
דוד אמסלם:
הרי יש קשר.
דוד אמסלם:
אף אחד לא חושב על זה ואף אחד לא בונה, בגלל שאף אחד לא רוצה לבנות.
דוד אמסלם:
זה לא מעניין אף אחד חוץ מאתכם.
דוד אמסלם:
הרי באמת הגורם היחיד שזה מעניין אותו זה אתם.
<מתי שולץ:
כל יום.
דוד אמסלם:
כן, בוודאי, בגלל - - - להתמודד עם הבעיה.
דוד אמסלם:
אבל מהרגע שאתה יוצא מבית הסוהר או מהשב"ס זה לא מעניין כבר אף אחד, בגלל שזה לא מכניס כסף.
<סיגל שהב:
אפשר להוסיף בבקשה לנקודה הזו?
דוד אמסלם:
רק תגידי את השם, בבקשה.
<סיגל שהב:
סיגל שהב מהמרכז האקדמי למשפט ולעסקים, מהקליניקה הפלילית.
<סיגל שהב:
בשנה האחרונה פורסם תזכיר חוק לתיקון בתי הסוהר (שחרור מנהלי) לפני מספר חודשים, ושלחנו לגביו הערות.
<סיגל שהב:
התזכיר הזה מבקש להוריד את המספר של תקן כליאה, כדי שלא יגיע שוב פעם הדיון הזה לכאן.
<סיגל שהב:
ויותר מזה, הוא נותן סמכות לגורמים שונים בשב"ס, לקבוע בחוות דעת מסוימת אם אסיר הוא מסוכן.
<סיגל שהב:
זאת אומרת, עוד דיון אם לשחרר אותו בכלל או לא.
<סיגל שהב:
זאת אומרת, המגמה הזו לצמצם את השחרור המנהלי הולכת וקיימת ומתרחבת, מתבססת בשירות בתי הסוהר.
<סיגל שהב:
ראינו את זה בעבר עם כל מיני רעיונות למגבלות נוספות על שחרור מנהלי, ואנחנו רואים זה גם בתזכיר הנוכחי כרגע.
<שמעון בר גור:
את נותנת פרשנות הפוכה - - -
<מתי שולץ:
לכוונתנו.
<סיגל שהב:
אנחנו מקווים שהתזכיר הזה יתוקן באיזשהו אופן, כדי שיובהר - - -
דוד אמסלם:
סיגל, רק שנייה.
דוד אמסלם:
אני רוצה להסביר משהו עקרוני, איך אני רואה את הדברים.
דוד אמסלם:
השחרור המנהלי לא בא לתת צ'ופר לאסיר.
דוד אמסלם:
אסיר – במדינת ישראל יש בית-משפט, גזר את דינו.
דוד אמסלם:
יש לו במסגרת החוק שליש, רוצים להעלות את זה ל-50%, לא משנה מה – יש מסלול, הכול בסדר.
דוד אמסלם:
רוצים לתקן את המסלול הזה – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם:
התקן המנהלי נועד בגלל שיש בעיה.
דוד אמסלם:
המדינה, במקום לתקן את הבעיה בזה שתבנה עוד בתי כלא, החליטה לשחרר אסירים, כי זה יותר זול.
<סיגל שהב:
אני מסכימה אתך.
דוד אמסלם:
אני לא בטוח שזה יותר זול, דרך אגב, בקצה.
דוד אמסלם:
אבל במיידי, בוודאי.
דוד אמסלם:
עכשיו, אנחנו מדברים על הצפיפות.
דוד אמסלם:
אני מתחיל להבין, שככל שנשחרר יותר, פחות מישהו יטפל בצפיפות.
דוד אמסלם:
אז יכול להיות שאתה מקריב את הטווח הקצר של החודש, חודש וחצי, לאותו אסיר, אבל אתה יכול להרוויח את כל מה שנקרא שהמדינה תיכנס ותטפל בכל הנושא של מרחב המחיה של כל האסירים במדינת ישראל באופן אנושי.
זוהיר בהלול:
אני באופן אישי - - -
דוד אמסלם:
רק שנייה.
דוד אמסלם:
חבר הכנסת בגין.
זאב בנימין בגין:
בהבנתי את תכלית המנגנון של שחרור מנהלי איננה להרבות בשחרורים אלא לשמור על תקן הצפיפות.
זאב בנימין בגין:
שאלתי מעט יותר פרטנית: אנחנו מדברים על ממוצעים כוללים בכל בתי הסוהר, אם אני מבין נכון, כלל השטח חלקי כלל מספר האסירים.
זאב בנימין בגין:
שאלתי נוגעת לחלוקה הפנימית.
<מתי שולץ:
מספר המיטות, רק בשביל לדייק.
זאב בנימין בגין:
מספר המיטות.
זאב בנימין בגין:
מה קורה כאשר בבית סוהר מסוים, שיש בו 2,000 אסירים, שם מגיעים לצפיפות שהיא מעל התקן, אם כי עומדים – כי במקום אחר, מרווח יותר – אם כי עומדים בתקן הכולל.
זאב בנימין בגין:
אז איך אתם מתייחסים בשירות בתי הסוהר לצפיפות יתר בבית סוהר מסוים?
<שמעון בר גור:
לעניין השחרור בפועל או - - -
<מתי שולץ:
לעניין הצפיפות גם אולי.
<שמעון בר גור:
סליחה, לעניין השחרור אתה מדבר?
<שמעון בר גור:
מה המשמעות של הדברים?
זאב בנימין בגין:
אני מדבר עכשיו על הצפיפות.
<סיגל שהב:
מבחינה כללית בכל המתקנים.
<סיגל שהב:
לא לפי מתקן.
זאב בנימין בגין:
15,500 מיטות – לא 15,500 אסירים לאיקס מיטות.
זאב בנימין בגין:
אני אומר: המספר הזה יכול, עלול – לכן אני שואל – להסתיר בחובו מצב, שבו בכלא אחד, שיש בו 1,000 אסירים הצפיפות היא עוד יותר גבוהה, ושמה אתם – אנחנו כחברה – לא עומדים בתקן.
זאב בנימין בגין:
האם אתם מניידים לא רוצה להגיד היום משנעים לפעמים, כי - - -
<שמעון בר גור:
אז אנחנו עושים במושג שבעינינו הוא נקי: ויסות של תנועות של אסירים.
<שמעון בר גור:
אבל צריך לקחת בחשבון, שהפאזל הוא מורכב: יש אוכלוסיות של עצורים שצריכות להיות בבתי מעצר בקרבה לבתי-המשפט, יש אגפים שהם ייחודיים, יש אגפים שהם כלליים, יש אגפים שהם למתקדמים, יש אגפים שהם למתחילים.
<שמעון בר גור:
בסך הכול אנחנו ערים לצפיפות הזו, אין לנו מצב שיש לנו 100% תפוסה בבתי סוהר.
<שמעון בר גור:
בבתי סוהר שבהם רמת האכלוס היא יחסית גבוהה, כרגע אנחנו עומדים היום על סדר גודל 90%, ומבחינתנו זה סביר.
<שמעון בר גור:
באותם בתי סוהר, אם תיקח למשל את "צלמון", "דקל", וגם ב"מעשיהו", ששם התנאים יותר טובים.
<שמעון בר גור:
בעיקרון אנחנו עושים את הוויסותים האלה, אבל כמו שאמרתי: אנחנו כפופים למגבלות לגורמים שציינתי כרגע.
זאב בנימין בגין:
אז יכולה להיות – כמובן לא יחידה מסוימת, שהיא מקום מעצר ל-40, 50 או 10 אסירים, אבל אם לוקחים יחידה יותר גדולה, אנחנו עלולים להגיע למצב, שבו בניגוד לממוצע או למרות הממוצע המניח את הדעת, יש צפיפות מקומית מעל הממוצע.
<שמעון בר גור:
לא בהכרח כשיש לי 90% אכלוס זה אומר שזה צפוף.
<שמעון בר גור:
זאת אומרת, שאם "אלה", ניקח לדוגמה את הבית הסוהר שציין היושב-ראש, זה בית סוהר "אלה" שנבנה לצורך ההפרטה מה שאנחנו קוראים, בסופו של דבר בהחלטת בג"ץ נשאר אצלנו, שמה המטר המרובע, עד כמה שאני זוכר, זה 5.4 או 5.6 לאסיר.
<שמעון בר גור:
ואם יש לי שמה תפוסה של גם 100% אז זה מצוין.
<מתי שולץ:
חבר הכנסת, מה שאנחנו מנסים להגיד: אנחנו עושים ויסותים.
<עידו בן יצחק:
אם אשלים את השאלה שלו.
<שמעון בר גור:
אנחנו עושים ויסותים.
<שמעון בר גור:
אנחנו לוקחים בחשבון את הצפיפות, עושים ויסותים, עושים ריווחים.
<עידו בן יצחק:
ממוצע אומר שאם יש לך משהו שהוא פחות מהממוצע ויש כאלה שהם מעל הממוצע, אם ב"אלה" יש לך 5.4, כנראה שבבית-סוהר אחר יש לך הרבה פחות מ-3.1.
<מתי שולץ:
מה שאנחנו עושים, אנחנו מווסתים.
<מתי שולץ:
זאת אומרת, לא ניצור מצב שבבית סוהר אחד יהיו 110%, בבית סוהר אחד 60%, שזה מצב טוב.
<מתי שולץ:
במגבלות שהזכירו פה, אנחנו משתדלים שהממוצע יהיה בסך הכול - - -
<סיגל שהב:
אפשר רק להסביר את המדיניות החדשה?
<סיגל שהב:
כן, תודה.
דוד אמסלם:
זו פעם שנייה.
דוד אמסלם:
בבקשה, חבר הכנסת סעדי.
אוסאמה סעדי:
אדוני היושב-ראש, אני זוכר את הדיון הזה בשנה שעברה.
דוד אמסלם:
גזור הדבק.
אוסאמה סעדי:
אנחנו מעתיקים – אפשר להעתיק את הפרוטוקול.
דוד אמסלם:
אותו דבר.
אוסאמה סעדי:
אותו דבר.
דוד אמסלם:
אני מניח שגם שנה הבאה הם יגידו אותם דברים.
אוסאמה סעדי:
כן.
אוסאמה סעדי:
רק אז הם ביקשו, ואני מזכיר לחברי פה, שביקשו תקן של 16,500, והורדנו את זה.
דוד אמסלם:
15,500, אבל זה כנראה לא משנה.
אוסאמה סעדי:
כנראה זה לא משנה.
אוסאמה סעדי:
אז רציתי לשאול אם באמת יש את ההבדל הזה בין שאז ביקשתם את 16,500, ואנחנו כוועדה אישרנו 15,500.
דוד אמסלם:
לכן שאלתי: מה בעצם המספר שהוא בר שחרור?
דוד אמסלם:
בהנחת עבודה שאין תקן, כל מי שבר שחרור ועומד בקריטריונים אתם משחררים, איזה מספר אנשים זה?
אוסאמה סעדי:
על איזה אחוז אולי?
דוד אמסלם:
לא אחוז.
דוד אמסלם:
בערכים אבסולוטיים על מה אנחנו מדברים.
<שמעון בר גור:
זה מספרים שמשתחררים מדי שנה.
דוד אמסלם:
תגידו כמה בשנה.
דוד אמסלם:
נניח עכשיו, השנה.
<שמעון בר גור:
2015 – 2016 עוד אין לי נתונים, אני מניח שהנתונים יהיו פחות או יותר אותם נתונים.
דוד אמסלם:
על כמה אנשים מדובר?
<שמעון בר גור:
אני מזכיר שיש את ההבחנה הזו בין עד ארבע שנים ומעל ארבע שנים.
<שמעון בר גור:
אז בשחרור מנהלי השתחררו סדר גודל של 7,500 אסירים עד ארבע שנים.
אוסאמה סעדי:
ועד ארבע שנים, אני שואל אותך: האם כל מי שהיה בר שחרור - - -
דוד אמסלם:
אני רוצה לשמוע קודם כול את כל הנתונים.
אוסאמה סעדי:
מעל ארבע שנים?
דוד אמסלם:
בגדול כמה היו ברי שחרור?
זאב בנימין בגין:
אם הוא בר שחרור, הסתיימה תקופת מעצרו, אז הוא יוצא.
זאב בנימין בגין:
לא - - - התנאי הוא מצטבר, אז מה זה מועיל.
דוד אמסלם:
יש פה לכאורה שני תנאים מצטברים.
זאב בנימין בגין:
אני אומר.
דוד אמסלם:
אחד שהוא בר שחרור, שתיים שזה מגיע עד התקן.
דוד אמסלם:
ברגע שזה יורד אז מפסיקים לשחרר.
דוד אמסלם:
אז אני שואל - - -
אוסאמה סעדי:
האם כל ברי השחרור שוחררו?
<שמעון בר גור:
כן, ברור.
דוד אמסלם:
לא, לא ברור.
דוד אמסלם:
האם היו כאלה שלא שוחררו בגלל שבעצם אז הייתם מתחת לתקן?
<שמעון בר גור:
לא, אין מצב כזה.
<שמעון בר גור:
אין מצב, רבותי.
דוד אמסלם:
אתה מבין את השאלה שלי?
<שמעון בר גור:
2015?
דוד אמסלם:
כן, במהלך השנה.
<מתי שולץ:
16'.
<מתי שולץ:
לא היינו במצב כזה.
<שמעון בר גור:
מהרגע שאשרתם את ה-15,500, כל יום באופן סדיר יש שחרור מנהלי, וכל מי שהוא בר שחרור משוחרר.
<שמעון בר גור:
אין כזה דבר שמישהו לא שוחרר בשחרור מנהלי.
דוד אמסלם:
זאת אומרת, מה שאתה אומר, שהמגבלה של התקן היא המגבלה התחתונה.
דוד אמסלם:
זה אומר שיש עוד עודפים, אבל שלא שוחררו בגלל שהם לא עומדים כרגע - - -
<שמעון בר גור:
הבר שחרור מה שאני קורא.
<שמעון בר גור:
ה-15,500 נועד להבטיח רשת ביטחון, שמי שהוא בר שחרור ישוחרר.
דוד אמסלם:
עכשיו, אז יכול להיות שיש בבתי הסוהר מעל 15,500 בגלל שיש חלק שהם לא ברי שחרור, מה לעשות.
<שמעון בר גור:
ברור.
דוד אמסלם:
אז כמה אסירים יש בבתי הסוהר היום?
דוד אמסלם:
שאז נדע מה הדלתא.
<שמעון בר גור:
היום יש לנו - - -
זוהיר בהלול:
יש לי תחושה מעל ל-16.
<שמעון בר גור:
כן, כן.
<שמעון בר גור:
בוא נאמר ככה: סדר גודל של אסירים ביטחוניים יש לנו 6,300.
דוד אמסלם:
תן את המצטברים.
דוד אמסלם:
התקן מתייחס לכולם, נכון?
<מתי שולץ:
כן.
<שמעון בר גור:
מעל 17,000.
דוד אמסלם:
זאת אומרת, כשהורדנו ב-1,000 שנה שעברה, רק פחות או יותר הרגשנו טוב עם עצמנו, אבל הלכה למעשה לא היה בזה שום שינוי.
<שמעון בר גור:
- - - on the safe side.
<שמעון בר גור:
ברור שלא גרמתם, בגלל שהמושג המרכזי פה זה הבר שחרור.
<שמעון בר גור:
מי ששפוט לחצי שנה והוא שבועיים ויום לפני, לא יעזור לך אם תוריד את זה לאפס, הוא לא ישתחרר.
<שמעון בר גור:
הוא יחכה עוד יום, יש לו שבועיים, ואז הוא משתחרר.
אוסאמה סעדי:
לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שמכיוון שבכל זאת אנחנו רוצים - - -
זוהיר בהלול:
רק שבועיים?
<שמעון בר גור:
זה מדורג.
<שמעון בר גור:
זה הולך חצי שנה – שבועיים, כל חצי שנה במאסר זה עוד שבוע.
<שמעון בר גור:
עד לתקרה של מקסימום של חצי שנה.
<סיגל שהב:
רגע, ומה הנתון לגבי הצפיפות של ה-17,000 האלה?
<סיגל שהב:
רק סליחה אם איחרתי.
דוד אמסלם:
אני עוד לא שם.
אוסאמה סעדי:
לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, שמכיוון שאנחנו רוצים להבטיח בכל זאת רמה סבירה של צפיפות שאנחנו לא מגיעים אליה, למרות שיש בג"ץ ויש את כל הדברים האלה, ואנחנו לא בונים בתי כלא חדשים, כנראה שיש לנו את הכלי היחיד הזה של התקן כליאה.
דוד אמסלם:
מה אתה מציע?
אוסאמה סעדי:
אני מציע להוריד ל-15.
דוד אמסלם:
אבל לא הבנת מה הוא אמר.
אוסאמה סעדי:
הבנתי.
דוד אמסלם:
גם אם תוריד את זה לאפס זה לא יעזור כלום.
אוסאמה סעדי:
בכל זאת.
<סיגל שהב:
צריך לשנות את החוק.
דוד אמסלם:
הלכה למעשה אין לזה שום – להיפך.
זאב בנימין בגין:
אין לו מועמדים.
אורי מקלב:
בוא נגדיל לשלושה שבועות או שבועיים וחצי.
דוד אמסלם:
אני חושב שאם לא נאשר את התקן, אז הם יהיו בבעיה, בגלל שאז יש יותר מדי ואז הם יצטרכו לבנות בתי כלא.
<קריאה:
אין להם כסף לזה.
דוד אמסלם:
ימצאו.
אורי מקלב:
לא יבנו שום דבר.
זוהיר בהלול:
אני חושב שזו הנקודה המרכזית.
<גיל שפירא:
מי שישלם את המחיר זה האסירים.
דוד אמסלם:
בטווח הקצר.
זאב בנימין בגין:
אם זו הבעיה, אדוני היושב-ראש, אז לא כל הנוגעים בדבר יושבים כאן, אם אני מבין נכון.
דוד אמסלם:
אף פעם הם לא יושבים, כל הנוגעים בדבר, רק השב"ס.
דוד אמסלם:
בדרך כלל.
<יפעת רווה:
לא, משרד המשפטים - - - הצ'קים לא אצלנו.
<סיגל שהב:
האפשרות בידי המחוקק לשנות את התנאים למי הוא בר שחרור.
<סיגל שהב:
התנאים של הארבע שנים - - -
דוד אמסלם:
תאמין לי שאם זה היה מעניין את האוצר אז הם היו מביאים לנו את זה גם במסגרת חוק ההסדרים, הם היו מביאים חקיקה לבנות בתי כלא ולתקצב אותם.
דוד אמסלם:
לא הייתה בעיה בכלל.
דוד אמסלם:
כמו שהם עושים בדברים אחרים.
<עמיחי דוד:
קודם כול במסגרת תקציב 17'-18' הקמנו קרן לבינוי של בתי סוהר.
דוד אמסלם:
קרן?
דוד אמסלם:
מאיפה באה הקרן?
<עמיחי דוד:
מדיוני התקציב.
דוד אמסלם:
לא, המקורות של הקרן מה הם?
דוד אמסלם:
בוא תספר לנו.
<עמיחי דוד:
חלק ממקורות משרד האוצר וחלק ממקורות שירות בתי הסוהר.
דוד אמסלם:
תספר לנו על זה קצת.
<עמיחי דוד:
הגידול צפוי להיות בשנת 18' - - -
דוד אמסלם:
לא, מה הקרן אומרת?
דוד אמסלם:
בוא תגיד לנו מה הקרן אומרת.
<עמיחי דוד:
בגדול זה יהיה 30,000,000 האוצר, 30,000,000 בכפוף להתייעלות של שירות בתי הסוהר.
דוד אמסלם:
לשנה?
דוד אמסלם:
ב-60,000,000 בונים בית סוהר.
דוד אמסלם:
שואל.
<עמיחי דוד:
אני עוד שואף שזה יגדל.
דוד אמסלם:
שאלתי אם ב-30,000,000 בונים בית סוהר.
<עמיחי דוד:
קודם כול, כרגע אנחנו עוד בשלבי תכנון ראשוניים.
<עמיחי דוד:
זאת אומרת שהסכום הזה נכון ל-17' ול-18' אמור להספיק לפחות לחלקים הראשונים.
<עמיחי דוד:
התשובה היא כן.
<עמיחי דוד:
חוץ מזה, אני רוצה לציין שבחוק ההסדרים, בשיתוף עם שירות בתי הסוהר ובשיתוף עם משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים, קידמנו את יישום מסקנות ועדת דורנר בעצם.
<עמיחי דוד:
המטרה שלנו הייתה גם להשפיע על הזרם של האסירים שנכנסים, לתת יותר שיקום, להפחית את הפשיעה.
דוד אמסלם:
עמיחי, אני רוצה להגיד לך משהו.
דוד אמסלם:
תראה, עמיחי, בוא תשמע, הסיפור הזה הוא סיפור עצוב.
דוד אמסלם:
מדובר פה בפגיעה בזכויות האדם הכי בסיסיות שיש.
דוד אמסלם:
לדעתי, כך אני מבין את זה.
דוד אמסלם:
וכמו שאני אומר, האסירים – אין להם פוליטיקה בכנסת, והם לא מעניינים כמעט את הציבור, בגלל שהציבור חושב שצריך להעניש אותם, אז למה לדאוג להם?
דוד אמסלם:
עכשיו, מה עושה המדינה?
דוד אמסלם:
היא משחררת אותם.
דוד אמסלם:
כל הדיון כאן כרגע זה לשחרר אותם יותר מוקדם.
דוד אמסלם:
אז עכשיו תבין את האבסורד שאנחנו נקלעים אליו.
דוד אמסלם:
דרך אגב, יכול להיות שבקצב הזה גם נסגור בכלל את כל בתי הסוהר – הם עולים כסף – ובכלל נשחרר אותם מהיום הראשון.
דוד אמסלם:
אז לכן אני חושב שכאן באוצר אתה צריך להציף את זה למעלה, ובאמת אחת ולתמיד לקבל החלטה אסטרטגית שצריך לבנות עוד בתי סוהר.
דוד אמסלם:
אז אני לא אומר שצריך לבנות 20, אבל בוא נתחיל עם משהו, בוא נתחיל אחד.
דוד אמסלם:
בית סוהר לא עולה 30,000,000 שקל, נשמה.
<עמיחי דוד:
60.
<עמיחי דוד:
אבל השאיפה - - -
דוד אמסלם:
גם לא 60.
דוד אמסלם:
לדעתי הוא מתקרב ל-300,000,000 אולי.
<עמיחי דוד:
נכון.
<עמיחי דוד:
אבל הכסף נמצא בבסיס, זאת אומרת שבכל שנה - - -
דוד אמסלם:
תקשיב, נשמה.
דוד אמסלם:
אז בואו תחליטו שיש מה שנקרא תוכנית רב-שנתית.
דוד אמסלם:
פרויקט מהסוג הזה של בית סוהר לא בונים בשנה, זה בסדר, כמו פרויקט של הרכבת הקלה בירושלים.
דוד אמסלם:
אבל בוא נתחיל.
דוד אמסלם:
נחליט עליו – בונים.
דוד אמסלם:
עכשיו כל שנה נתקצב את מה שאותה שנה צריך.
דוד אמסלם:
תכנון – יופי, נתחיל בתכנון.
דוד אמסלם:
תנו להם קודם כול קידום תכנון.
זאב בנימין בגין:
היושב-ראש, שאלה מקדמית.
דוד אמסלם:
אחרי זה תלך אתו בראש, תגיד לו: רק שנייה, בוא נתכנן.
זאב בנימין בגין:
יש תוכנית?
דוד אמסלם:
אין כלום.
זאב בנימין בגין:
איך יכול להיות?
דוד אמסלם:
יש איתור קרקע?
<מתי שולץ:
יש.
דוד אמסלם:
איפה?
<מתי שולץ:
בשירות בתי הסוהר?
דוד אמסלם:
איפה אתם רוצים לבנות?
<מתי שולץ:
איפה היינו רוצים לבנות?
<מתי שולץ:
יש באזור באר-שבע שטח קרקע מתאים.
דוד אמסלם:
הוא כולל גם תעסוקה בתוך בית הכלא?
<מתי שולץ:
כשנבנה בתי סוהר יהיה בו הכול.
דוד אמסלם:
יפה.