GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יאיר יששכר וולף:
כי בעקבות השאלה שנשאל מר גרונר על-ידי חבר הכנסת אמסלם, הנושא נדון אצל מר גרונר.
<יאיר יששכר וולף:
מר גרונר קבע פגישה בין שני השרים - שר התשתיות ושר התיירות בשבוע הבא כדי לבחון את הנושא.
קארין אלהרר:
עצם העובדה שהוא קובע אצלו פגישה- - -
<יאיר יששכר וולף:
לא אצלו- - -
דוד אמסלם:
למה הוא קבע את זה בשבוע הבא?
דוד אמסלם:
יכול היה לפני חצי שנה.
דוד אמסלם:
כי הוא ידע שאנחנו הולכים לעשות את הפגישה?
<יאיר יששכר וולף:
אני לא מנהל את זה.
דוד אמסלם:
אגב, אראה לך מכתב שכתב לו מנכ"ל משרד התיירות ב-10 באוגוסט, והוא מבקש ממנו לקיים פגישה דחופה בנדון, והבחור עונה לו: לא רוצה.
דוד אמסלם:
ואני רואה עוד מכתב, שהוא מאשים אותו, וההוא כותב לו: אני מופתע ממכתבך, שאנחנו בורחים מאחריות.
דוד אמסלם:
הוא מאשים את משרד התיירות.
דוד אמסלם:
הממשלה אגב, קיבלה פה החלטה, בלי להבין מה היא קיבלה.
דוד אמסלם:
משרד התיירות יודע לסלול כבישים, משרד התיירות יודע לטפל בבולענים או מביא תיירים?
דוד אמסלם:
לכן ניסיתי לעשות סדר.
דוד אמסלם:
אני בא מעולם העשייה, אז אני מבין שיש פה בעיה בהחלטה.
דוד אמסלם:
אני מנסה לכוון.
דוד אמסלם:
בוא, תהיה רמזור, אני אספר לך איך עושים את זה.
דוד אמסלם:
האדם לא בא.
דוד אמסלם:
אוכל בורקס במשרד – לא בא.
קארין אלהרר:
יאיר, אני מבינה שכוונתך טובה, אבל חבל להגן על משהו שאין מה להגן עליו.
<יאיר יששכר וולף:
אנחנו ניקח את הנושא הזה לתשומת לבנו.
קארין אלהרר:
מי שצריך לקחת לתשומת לבו זה המנכ"ל.
<יאיר יששכר וולף:
מחר יש ישיבה - נעלה את הנושא.
דוד אמסלם:
אגב, יש עוד דבר.
דוד אמסלם:
אני פניתי למבקר המדינה בנושא – שלחתי לו מכתב ב-25.9 – זה היה לפני כחודש וחצי, כדי שייכנס לעניין בנושא הבולענים.
דוד אמסלם:
יש פה שתיים או שלוש סוגיות.
דוד אמסלם:
יש בולענים, יש תושבים ויש התנהלות של פקיד.
איתן ברושי:
יש מכתב של יריב לוין, שהוא פונה לגרונר, ומבקש ממנו לשחרר את משרד התיירות מאחריות.
איתן ברושי:
המכתב הזה יצא באוגוסט 2015, וזו השורה התחתונה שלו.
דוד אמסלם:
אני מסביר.
דוד אמסלם:
אני לא רוצה להלאות את כולם – עשיתי חמישה-ששה דיונים.
דוד אמסלם:
דיברתי עם השרים, דיברתי עם המנכ"לים של המשרדים.
דוד אמסלם:
הבנתי את הבעייתיות.
דוד אמסלם:
אני יודע לאן דברם צריכים ללכת, ואיך מתנהלים.
קארין אלהרר:
יאיר, הוועדות מבקשות לקבל את הפרוטוקולים של הישיבות שהתקיימו אצל מר גרונר.
קארין אלהרר:
אדוני היועץ המשפטי, רק כדי לסכם את הנקודה – אשמח שייצא מכתב משותף של הוועדות לנציבות שירות המדינה, להתחיל במסלול הזה.
קארין אלהרר:
בבקשה, נציגי הרשויות.
דוד אמסלם:
דב, תאר לנו מה קורה שם.
<דב ליטבינוף:
לפני שאתאר מה קורה, אספר לחברת הכנסת אלהרר, היושבת-ראש הוועדה.
<דב ליטבינוף:
אני ראש מועצה 13 שנה, והייתי בעשרות דיונים כאלה בכנסת.
<דב ליטבינוף:
לצערי, הבעיה נשארת, ורק החברים משתנים.
<דב ליטבינוף:
יושבי-ראש וחברי הכנסת משתנים והשרים משתנים והמנכ"לים משתנים.
יעל כהן-פארן:
ראשי המועצות לא.
<דב ליטבינוף:
כן, וטוב שכך, כי לפחות אנחנו עושים את העבודה ומה שאנחנו יכולים לעשות.
<דב ליטבינוף:
כל פעם אנחנו באים לפה, וכל פעם מספרים את אותו סיפור.
<דב ליטבינוף:
והטרגדיה שלנו היא שאנחנו כמו הסיפור של הצפרדע, ששמים צפרדע במים קרים, ומתחילים לחמם את המים, ולאט-לאט הצפרדע מתרגלת, עד שהמים רותחים, ומתה.
<דב ליטבינוף:
אם הסיפור היה קורה בבת אחת, כמו רעידת אדמה, היינו בסיפור אחר, אבל אנחנו בדיוק במקום הזה.
<דב ליטבינוף:
אנחנו רעידת אדמה.
<דב ליטבינוף:
ראיתם את זה.
<דב ליטבינוף:
המקום נראה כמו רעידת אדמה, ואם זה היה קורה בבת אחת, היו מתייחסים אלינו אחרת.
<דב ליטבינוף:
אם היתה קורית, לא עלינו, שריפה כמו שהיתה בכרמל, ופיצו את קיבוץ בית אורן ואת התושבים שם באזור, היינו במקום אחר, אבל אנחנו כמו הסיפור של הצפרדע.
<דב ליטבינוף:
עוד בולען ועוד בולען, 5,000 בולעים בשנה וכן הלאה.
<דב ליטבינוף:
כל שנה הים יורד, ואנחנו בסיפור הזה.
<דב ליטבינוף:
זה לא מפריע לאף אחד.
<דב ליטבינוף:
יש זמן לעשות דיונים, יש זמן לעשות תוכניות, אבל אם זה היה קורה בבת אחת, הינו במקום אחר לחלוטין.
<דב ליטבינוף:
אבל קחו בחשבון, שזה לא שונה מרעידת אדמה.
<דב ליטבינוף:
זה לא שונה משריפה.
<דב ליטבינוף:
אנחנו נמצאים בקריסה, והישובים שנמצאים בסכנה.
<דב ליטבינוף:
הישובים שנמצאים סמוך לבולענים, שזה קיבוץ עין גדי וקיבוץ מצפה, נמצאים בסכנה קיומית ממש.
דוד אמסלם:
דב, תאר לנו בדיוק את המצב, למי שלא היה – אילו ענפים נפגעו?
דוד אמסלם:
מה קורה לתושבים שם?
דוד אמסלם:
מה קורה לפרנסה?
<דב ליטבינוף:
נמצאת פה גם החברה שאתה עשינו עבודה, BDO.
<דב ליטבינוף:
אנחנו הגענו לסכומים של נזקים ישירים ועקיפים שנמצאים במקום מאז סגירת הכביש, של 150 מיליון שקל.
<דב ליטבינוף:
נסגרה תחנת הדלק וחוף עין גדי ואזורי תעשייה וכביש 90, גשר נחל ערוגות, פגיעה בחיים, במרקם החיים.
<דב ליטבינוף:
אם יש שיטפון היום, ומישהי צריכה ללדת, אנחנו צריכים להזמין מסוק.
<דב ליטבינוף:
אתם מבינים בכלל איפה אנחנו נמצאים?
<דב ליטבינוף:
שנת 2016 – אנחנו צריכים להזמין מסוק.
<דב ליטבינוף:
אם מישהו מקבל התקף לב ויש שיטפון, אנחנו צריכים להזמין מסוק, כי אין גשר לעבור.
<דב ליטבינוף:
תבינו באיזה מצב האזור הזה נמצא.
<דב ליטבינוף:
זה הרי לא ייאמן.
<דב ליטבינוף:
וזה לא גשר אחד; זה כמה גשרים.
<דב ליטבינוף:
אנחנו במצב קטסטרופלי.
<דב ליטבינוף:
אני רוצה לומר לחבר הכנסת דודי אמסלם – פעם ראשונה אני רואה אדם עם נחישות ועם הכוח ועם העוצמה שיש לו כדי לנסות להזיז פה משהו, אבל עובדה - לא נענים כדי אפילו להגיע לפה לישיבה.
קארין אלהרר:
הבן אדם יגיע.
<דב ליטבינוף:
אני 13 שנה מגיע לאותם דיונים, אומר את אותם דברים, מנסים לעשות דברים.
<דב ליטבינוף:
ב-15 בחודש אנחנו עושים אירוע של חציית ים המלח בשחייה, עם 24 שחיינים מהעולם, שזו פעם ראשונה בעולם שנעשה דבר כזה, רק כדי להעלות את המודעות למצב שאנחנו נמצאים בו.
<דב ליטבינוף:
אולי מהעולם תבוא הישועה, כי מהדיונים פה לא קורה כלום.
דוד אמסלם:
אל תתייאש.
דוד אמסלם:
תמתין.
דוד אמסלם:
אריה כהן, בבקשה.
<אריה כהן:
אל"ף, אני רוצה להודות על קיום הישיבה הזאת ובמיוחד לחבר הכנסת אמסלם, שמקדיש הרבה מאוד מזמנו ומרצו.
<אריה כהן:
אתקן אתכם – גם ראשי המועצות מתחלפים.
<אריה כהן:
אני פחות משנה, למרות שאני 40 שנה כבר תושב האזור, וכבר סובל מהעניין הזה.
<אריה כהן:
יש להבין – אנחנו נמצאים במצב שקודם כל, מדרומית לעין פשחא, עינות צוקים, עד מצדה אין כמעט גישה לים המלח, כלומר המדינה מאבדת את ים המלח, ואנשים שבנו את פרנסתם על ים המלח לא יכולים להתפרנס יותר.
<אריה כהן:
גם אם יש ישוב חדש כמו אבנת, הוא לא יכול לגשת לים ולהקים איזה משהו תיירותי שיהיה איזשהו פיתוח מינימלי.
<אריה כהן:
אני לא מדבר על בתי מלון גדולים ויוקרתיים; פיתוח מינימלי - הכול בסכנת בולענים.
<אריה כהן:
ואני מדבר על ישוב שהוא חדש – 35 משפחות, ובאמת רוצה איזשהו קיום.
<אריה כהן:
שלא לדבר על עין גדי ומצפה שלם, ואני אדבר יותר על מצפה שלם שבתחומנו.
<אריה כהן:
חוף מינרל נסגר, שהיה מעסיק 20 עובדים – כולם הלכו הביתה.
<אריה כהן:
זה המצב.
<אריה כהן:
דב דיבר על הכבישים.
<אריה כהן:
יש כביש – כל שיטפון הכי קטן, וחבר הכנסת אמסלם ראה, וכל הנוכחים כאן ראו – היה גשר נחל ערוגות, שנבנה פעמיים בעשרות או מאות-מיליוני שקלים – כל גשם הכי קטן, הילדים שלנו לא יכולים ללכת לתיכון ולחטיבת הביניים.
<אריה כהן:
חושבים שבים המלח אין גשם?
<אריה כהן:
עדיין יש מספיק ימי גשם כדי שהלימודים יהיו מושבתים, והילדים לא ילכו לבית הספר.
<אריה כהן:
זה דבר שהוא באמת לא נתפש, אחרי שהשקיעו כבר עשרות ומאות-מיליונים.
<אריה כהן:
זה לא שלא השקיעו שום דבר.
<אריה כהן:
לכן, לדעתי, צריך להסתכל על זה ברמה הלאומית.
<אריה כהן:
יש פה בעיה ברמה הלאומית – פעם אחת, מבחינת ים המלח והתשתיות והפיתוח, ולשאול את עצמנו האם אנחנו רוצים לזנוח את האזור הזה; הדבר השני, לדאוג לאנשים שכרגע חיים שם, ומטה לחמם וחיי היום-יום שלהם בסכנה מדי יום.
<אריה כהן:
תודה.
קארין אלהרר:
תודה.
קארין אלהרר:
חבר הכנסת ברושי, בבקשה.
איתן ברושי:
גברתי היושבת-ראש וחברי יושב-ראש ועדת הפנים וכל השותפים.
איתן ברושי:
אני מפה הלך לישיבת ועדת הכספים עם שר החקלאות על תקציב משרדו.
איתן ברושי:
הבוקר ב-07:45 ישבנו עם מנכ"ל המשרד ויואב, שנמצא פה, וחברי, נציגי, מועצה אזורית מגילות, תמר, הקיבוצים מצפה שלם ועין גדי .
איתן ברושי:
יושב פה גיאולוג מוסמך, חבר הכנסת בגין.
איתן ברושי:
אני חושב שההפרדה היא נכונה, בין שאלה לאומית של עתיד ים המלח – שאלה חשובה, ויש פה הרבה אנשים שחוקרים בזה ועוסקים בזה, לבין השאלה של מחר בבוקר, גורלם של שני ישובים, בוגרי תנועות הנוער בתקופות שונות – מצפה שלם זה אחרי ששת הימים, שיצאו ליישב את האזור שפעם נחשב השליחות הגדולה ביותר, ועכשיו הפכו אותם לפראיירים הבולטים ביותר על המפה.
איתן ברושי:
משליחים לפראיירים אנחנו, ממשלת ישראל והכנסת, לא יכולים להמשיך לשאת את הבושה הזאת.
איתן ברושי:
אני אומר למבקר – יש רגעים שהמבקר צריך להיות הרבה יותר - לא להגיש דוח אלא לפעול למימוש ההחלטות באותו זמן שהן מתרחשות.
איתן ברושי:
הבעיה היא לא איזה כרך ייכתב אלא מה יהיה גורל התושבים, שחלקם מיואשים, וזו לא רק שאלה של כסף; זו שאלה של סדר עדיפות, של התייחסות.
איתן ברושי:
ומה שבולט, שלא נמצא פה – ולכן ביקשתי מהמנכ"ל – הוא הסכים בשלב זה, שתהיה כתובת, עם מי לדבר.
איתן ברושי:
אדוני וחברתי יושבי-הראש, תקציב המדינה מאושר היום בקריאה ראשונה.
איתן ברושי:
היום אי-אפשר הרבה לעשות אלא להצביע בעד - הקואליציה.
איתן ברושי:
האופוזיציה תצביע בעד.
איתן ברושי:
אבל הם נופלים כמו זבובים.
דוד אמסלם:
אגב, אתה יכול להצביע בעד.
איתן ברושי:
אני מוכן להצביע בעד, אם תאשרו את הבולענים.
איתן ברושי:
ראיתי את הפטנט הזה שבסוף עושים כמה עסקאות.
איתן ברושי:
אל תתחייב.
איתן ברושי:
אחרי התאגיד ועמונה נראה אם יישאר כסף לבולענים.
איתן ברושי:
אני רוצה לומר, שבעיניי, ואני באמת מעריך את המאמץ- - -
דוד אמסלם:
אתה יודע מה האבסורד?
דוד אמסלם:
אם אתה מביא את האופוזיציה כולה, אני מביא את הכסף מהאוצר, בוודאות.
דוד אמסלם:
זה רק מראה שהסיפור הוא לא הבולענים אלא משהו אחר.
דוד אמסלם:
זאת הבעיה.
איתן ברושי:
אני יודע.
איתן ברושי:
לכן הבעיה שלנו היא כל סדר העדיפויות.
איתן ברושי:
ההערכה התקציבית היא כ-250 מיליון שקלים, מה ששמעתם פה ולא שמעתם.
איתן ברושי:
ואני רוצה לומר לך, חברי דודי – יושב פה יואב מורג.
איתן ברושי:
הוא אמר פה הבוקר בישיבה שאין להם כסף לשלם את ההתחייבויות של העבר – לא מה יהיה מחר.
איתן ברושי:
כל משרד החקלאות לא יכול להביא מיליון ו-900 שקל, להשלים את המטעים, שראית שנפלו ונטעו אחרים.
איתן ברושי:
משהו פה לא מובן, וזה לא סכומים בשמיים, אבל האנשים האלה, זה כל חייהם.
איתן ברושי:
לפרק עכשיו שני ישובים, שהוקמו אדיר, לפרק אותם בגלל אזלת יד – זה לא בגלל ים המלח; ים המלח זו בעיה.
איתן ברושי:
זה בגלל הממשלה.
איתן ברושי:
בגללנו.
איתן ברושי:
בגלל חברי הכנסת.
איתן ברושי:
עכשיו זה לא ים המלח אלא עכשיו זה אנחנו.
איתן ברושי:
לכן אני מציע, שההחלטה פה תהיה משותפת, כמה שיכולים, שבתקציב של 18-17 תהיה שורה, סעיף, תקציב ייעודי, שהכותרת שלו: בולענים, תושבים, ים המלח – מה שיחליטו, באיזו אריזה, כדי שיהיה ביטוי כספי לכוונות האלה.
איתן ברושי:
אם לא נשים כסף בשורה שכתוב: ים המלח, בולענים, עין גדי, מצפה שלם – זה לא יהיה.
איתן ברושי:
עם כל הכבוד לאוצר – דודי, קראתי בלילה, קמתי מוקדם, אחרי שהיה אתמול יום החקלאות, קראתי את דברי ההסבר של ממשלת ישראל, תקציב משרד החקלאות.
איתן ברושי:
הרי מי שכתב את זה רוצה לחסל את החקלאות, לפי דברי ההסבר.
איתן ברושי:
לכן, עם כל הכבוד לאוצר, דודי, זה ראש הממשלה.
דוד אמסלם:
איתן, בוא תתקדם.
דוד אמסלם:
זה כסף קטן שאנחנו יכולים להביא אותו.
דוד אמסלם:
זה לא במסגרת התקציב.
דוד אמסלם:
זאת לא הבעיה.
דוד אמסלם:
אגב, יש כסף.
דוד אמסלם:
הוא לא מנוצל עד עכשיו.
דוד אמסלם:
זה לא הכסף.
איתן ברושי:
אם זה לא הכסף, אז אין בעיה, אבל הכסף שאתם מתכוונים, הוא הופקד בידי רשות הטבע והגנים.
איתן ברושי:
הוא הלך לטיפול בדברים אחרים.
איתן ברושי:
לסיכום, דודי, אני חושב שזאת הישיבה האחרונה שבה מדברים על כוונות.
איתן ברושי:
אני מציע בישיבה הבאה, שתהיה בתחילת 2017, שידווחו על תוצאות.
איתן ברושי:
דבר אחד ברור – המצב הזה לא יכול להימשך.
דוד אמסלם:
אגב, אני רוצה לחדד את האבסורד בהחלטת הממשלה – שמו כסף במשרד הגנת הסביבה, והטילו את האחריות על משרד התיירות.
דוד אמסלם:
מבין?
דוד אמסלם:
הכסף שם, והם מבזבזים את הכסף – מוציאים את זה לפרויקטים.
דוד אמסלם:
בסדר.
קארין אלהרר:
נמצאים כאן נציגים של משרד התיירות והמשרד להגנת הסביבה?
קארין אלהרר:
משרד התיירות, אני רוצה לשאול - מה התקציב שקיבלתם לטיפול בתופעה?
<סיגל גבאי:
סיגל גבאי, משרד התיירות.
<סיגל גבאי:
לא לתופעת הבולענים; לטיפול במפגעים סביבתיים 120 מיליון.
קארין אלהרר:
מה הניצול?
<סיגל גבאי:
הסעיף הזה תוקצב ב-122 מיליון שקל, שלא נמצאים במשרד התיירות אלא נמצאים במשרד להגנת הסביבה.
קארין אלהרר:
חלם.
<סיגל גבאי:
המשרד להגנת הסביבה ייתן פירוט, כמה תוקצב מאצלו וכמה נוצל.
קארין אלהרר:
בבקשה, משרד התיירות.
דוד אמסלם:
שניה, אני רוצה להאיר את עיניה של קארין – לא מדובר בטיפול בתושבים אלא בהחלטה.
דוד אמסלם:
זו הבעיה.
<סיגל גבאי:
לא מדובר בטיפול בתושבים.
<סיגל גבאי:
ההחלטה מגדירה מה ייעשה בכסף הזה.
דוד אמסלם:
רם, בבקשה, תן לקארין תקציב.
<רם אלמוג:
רם אלמוג, המשרד להגנת הסביבה.
<רם אלמוג:
אחראי על תכנון וניהול פרויקטים לאומיים, ולמעשה גם אחראי על כל מה שמתנהל במרחב ים המלח, מתעשייה, למשל, בהיבט הסביבתי.
קארין אלהרר:
אין היבט סביבתי בתושבים?
<רם אלמוג:
המשרד להגנת הסביבה דואג לבריאות התושבים כשהדבר באמת עולה על סדר-היום כדוגמת מפרץ חיפה.
קארין אלהרר:
אדוני, אני מבינה.
קארין אלהרר:
אני רק רוצה לפרוטוקול - קיבלתם לביצוע כסף שאמור להיות לשימוש של טיפול בתושבים?
<רם אלמוג:
לא.
<רם אלמוג:
אסביר.
<רם אלמוג:
החלטת הממשלה קבעה – ודודי אמסלם בקי בפרטים לפנים ולפני - מדובר ב-122 מיליון שקל שנועדו לטפל בתשתיות סביבה, קרי שמורות טבע, נחלים וכדומה.
<רם אלמוג:
זה מה שהוחלט בהחלטת הממשלה.
<רם אלמוג:
רובו של הכסף כבר הוצא.
<רם אלמוג:
בנוסף, לא דרך המשרד להגנת הסביבה הוקצו 12 מיליון שקל לעבודה במהלך חומש של המכון הגיאולוגי לצורך ניתוב והקמת מערכות התרעה, והדבר הזה גם מסתיים השנה.
<רם אלמוג:
החלטת הממשלה פגה ב-1 בינואר.
<רם אלמוג:
כל הכסף הזה הועבר למכון הגיאולוגי, שעשה עבודתו נאמנה.
דוד אמסלם:
אגב, החמור הוא, בני, שכרגע להמשך אין כסף לניטור, שזה הכי חשוב עכשיו.
זאב בנימין בגין:
אתה לא חושב שעמדתי להחמיץ את הנקודה הזאת.
זאב בנימין בגין:
זה גם לא כסף.
<רם אלמוג:
אני רק מזכיר, חבר הכנסת אמסלם, שנתת הנחיה בישיבה הקודמת לאגף התקציבים במשרד האוצר, לדאוג בחוק ההסדרים, לפחות לשנתיים הקרובות תקציב לניטור ולדאוג לתקציב ארוך טווח, כדי שהמכון יוכל למלא את ייעודו, כי הוא בעצם הגורם הממלכתי המרכזי שאחראי לדבר, ועל-פיו יישק דבר, כלומר כל מערכת התכנון במרחב הזה – ללא ניתוב של הבולענים - לא תתאפשר שם שום פעילות, מתשתיות ועד חיים שם.
קארין אלהרר:
איזה משרד ממשלתי קיבל את הכסף לטיפול בתושבים?
<רם אלמוג:
אין כזה דבר.
<רם אלמוג:
אין החלטה כזו.
דוד אמסלם:
שימי, ספר לקארין מה עשיתם.
<שמעון דניאל:
דניאל שמעון, מנכ"ל החברה הממשלתית להגנות ים המלח.
<שמעון דניאל:
החברה להגנת ים המלח – היא חברת מטרה, שלמעשה היא עוסקת בעיקר באגן הדרומי, ואפרופו האחריות של משרד התיירות, והתפעול – זה נובע מזה.
<שמעון דניאל:
זה ממוקד בגלל העיסוק הספציפי שנעשה בבעיות, ושם המשרד תוקצב, ויש פרויקט ענק שמתנהל, ויגידו גם ראשי המועצות.
<שמעון דניאל:
ניתן מענה לכל הבעיות - בגזרה שלנו הנושא הזה מתוקצב במסגרת תוכנית נפרדת.
<שמעון דניאל:
לאור הידע והמומחיות שצברנו, ו-וועדת השלושה כחלק מהחלטת הממשלה, הטילה עלינו לעשות עבודה – איך ניתן להתקדם בעניין הזה כדי לפתור את זה ברמה הלאומית.
<שמעון דניאל:
הכנו עבודה, שנותנת כיוונים טובים למענה במגוון רחב של נושאים, כולל התושבים - איך מטפלים בתושבים.
זאב בנימין בגין:
אמרתם שזה בהכנה?
יעל כהן-פארן:
העבודה שלהם הוצגה בכנסת?
דוד אמסלם:
אני ביקשתי משימי – באופן אישי ישבתי אתו וביקשתי שיכין תוכנית כדי שאני אבין מה הכיוונים שם כדי- - -
<דב ליטבינוף:
חבר הכנסת אמסלם, הערה לפרוטוקול - העבודה הזאת מדברת רק על בינוי ועל אפשרויות בינוי.
<דב ליטבינוף:
היא לא מדברת על התושבים.
דוד אמסלם:
אסביר.
דוד אמסלם:
הרחבתי אתו את העניין.
דוד אמסלם:
ביקשתי ממנו גם להיכנס לסיפור של החלופות בנושא תעסוקה לתושבים.
דוד אמסלם:
דיברנו - חבל להרחיב כאן.
דוד אמסלם:
היו לנו גם כיוונים.
דוד אמסלם:
זה פתיר.
דוד אמסלם:
שימי נכנס ברמה האישית, והכין לי מסמך כזה.
<שמעון דניאל:
- - -
דוד אמסלם:
זה עוד לא שם.
יעל כהן-פארן:
הוא מציג את זה כאילו יש תוצאות.
דוד אמסלם:
היתה ועדת שלושה, שהוא הכין עבודה בנושא התשתיתי פר אקסלנס.
דוד אמסלם:
אני ביקשתי ממנו במסגרת היחסים האישיים שלנו, שייכנס גם לעוד נושא, שיישב עם התושבים.
דוד אמסלם:
ישב עם ראשי המועצה, כדי לתת כיוון כללי.
דוד אמסלם:
יש לו הרבה ידע, גם הנדסי וגם הוא נמצא שם, ולי קשה ללכת לשם וליזום את זה באופן אישי.
דוד אמסלם:
אז הוא הכין לי מסמך כזה, שזה בסיס לדיון.
דוד אמסלם:
אבל כרגע מר גרונר לא בקטע שנדון.
דוד אמסלם:
אני בכוונה מושך את הדיון כאן, כדי שתראו מה גודל הבעיה, איך זה מתפזר, ולמה מר גרונר לא מבין שזו העבודה שלו.
דוד אמסלם:
הרי אני לא מנכ"ל משרד ראש הממשלה לסנכרן את העסק הזה.
דוד אמסלם:
לא אכפת לי לעשות את העובדה, כי זה מה שאני עושה כמעט כל ועדה, אבל בסופו של דבר הפקיד, שהוא פקיד ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא צריך לסנכרן את המשרדים, וזה מה שקורה פה.
דוד אמסלם:
כולם כאן בכוונות טובות, רק אין מי שיכוון את הספינה הזאת.
דוד אמסלם:
אגב, הדבר הכי חמור שקורה כאן זה סיפור הניטור.
דוד אמסלם:
יש ניטור כבר חמש שנים, בין המתקדמים בעולם.
דוד אמסלם:
עוד מעט ד"ר בגין ידבר עליו.
דוד אמסלם:
ברגע שאנחנו עוצרים אותו, זה הופך להיות סכנת חיים אמתית, והוא יספר גם לאן מדינת ישראל הגיעה בטכנולוגיה של הניטור.
דוד אמסלם:
אם נפסיק אותו, אין לנו דאטא בייס להתקדם, ואי-אפשר לקבל החלטות, אפילו אם בונים גשר, איפה ולמה.
<שמעון דניאל:
עבודה יום-יומית.
דוד אמסלם:
ודאי.
דוד אמסלם:
זה כלי עבודה יומי.
דוד אמסלם:
אגב, זה כסף קטן.
יעל כהן-פארן:
סליחה, אני פשוט צריכה לצאת לוועדה אחרת.
יעל כהן-פארן:
קודם כל, אני מברכת על הדיון של שתי הוועדות יחד.
יעל כהן-פארן:
כל הכבוד גם לך, היושבת-ראש, וגם לך דודי על הנחישות.
יעל כהן-פארן:
אני חייבת לציין שיש שדולה בכנסת, שאני עומדת בראשה, בנושא ים המלח, ואני מזמינה את כל מי שעדיין לא עמדתי אתו בקשר, להיות אתי בקשר.
יעל כהן-פארן:
גם לעצמי, הייתי בסיור ונפגשתי וראיתי.
יעל כהן-פארן:
יש כאן תופעה שהיא באמת אסון הטבע הגדול ביותר בישראל שאנחנו ייצרנו.
יעל כהן-פארן:
אי-אפשר להתעלם מזה.
יעל כהן-פארן:
תופעת הבולענים היא תוצאה של ירידת מפלס ים המלח.
יעל כהן-פארן:
אנחנו יצרנו את זה.
יעל כהן-פארן:
זה אסון, והוא לא ייפסק.
יעל כהן-פארן:
אני מפרידה כאן – כפי שאמר חברי, חבר הכנסת ברושי, יש להפריד בין התופעה היום-יומית שיש להתמודד אתה, ולמצוא את הפתרונות ואת הדרך לדאוג לכך שהתושבים לא ייפגעו, לבין תופעה גדולה ואדירה שאנחנו חייבים לא להפריד את הדיון לאיך להתמודד אתה.
יעל כהן-פארן:
נכון, יש פה עוצמות אדירות.
יעל כהן-פארן:
יש פה מפעלי ים המלח, ששואבים וגורמים לחלק מהירידה באופן ברור ומוחלט, ואין על זה ויכוח, ויש פה מהצד השני, שעצרנו את כניסת המים, והיום אנחנו במצב אחר לגמרי של משק המים הישראלי, ואולי צריך לחשוב גם על זה מחדש.
יעל כהן-פארן:
אנחנו לא תלויים, כפי שהיינו לפני חמישים שנה, במי הכינרת.
יעל כהן-פארן:
יש לנו כל כך- - -
דוד אמסלם:
אבל חברת הכנסת פארן, זה לא הדיון.
יעל כהן-פארן:
אי-אפשר להפריד את הדיונים.
דוד אמסלם:
אני הפרדתי.
דוד אמסלם:
אני למדתי בחיים שלי שאם אתה מעמיס עוד כמה בעיות, אתה לא פותר כלום.
דוד אמסלם:
את מעלה שאלה אחרת.
דוד אמסלם:
את רוצה – נעשה על זה דיון.
יעל כהן-פארן:
אני מסכימה אתך שהדיון עכשיו הוא על הפתרונות המיידים.
יעל כהן-פארן:
אני אתך.
יעל כהן-פארן:
אבל אני אומרת שזה דיון בפלסטר, כשיש לנו פה פריצת עורק, וצריך לדבר על חסם העורקים.
יעל כהן-פארן:
תודה רבה.
קארין אלהרר:
יש פה נציג אוצר?
<עמרי בן חורין:
כן.
<עמרי בן חורין:
עמרי בן חורין, רפרנט תיירות.
קארין אלהרר:
ב-2017 יהיה תקציב לניטור?
<עמרי בן חורין:
אני לא מכיר שהאגף- - -
דוד אמסלם:
אומר מה התשובה - התקציב לניטור זה במסגרת אותו תקציב של החלטת ממשלה.
דוד אמסלם:
אין תקציב לניטור.
<עמרי בן חורין:
נכון.
דוד אמסלם:
היה תקציב, ומשם הם גזרו 12 מיליון שקל, רב-שנתי.
דוד אמסלם:
המכון הגיאולוגי.
דוד אמסלם:
אני אדאג לזה.
דוד אמסלם:
תגיד לערן לשבת אתי ביום ראשון.
<תומר רוזנר:
איזה משרד התקציב הזה?
דוד אמסלם:
המכון הגיאולוגי באיזה משרד יושב?
דוד אמסלם:
אז נביא אותו לתשתיות.
דוד אמסלם:
הרי בסוף הכול עקום.
דוד אמסלם:
זה מתוקצב פה, ההוא צריך להעביר את זה.
דוד אמסלם:
ארבעה פקידים לא חותמים – זה לא מגיע.
דוד אמסלם:
אתה מכיר את זה.
קריאות:
תשתיות.
דוד אמסלם:
אני אדאג לשבת עם ערן – ביום ראשון אשב אתו, גם לפתור את הנושא הזה.
קארין אלהרר:
שאלה פרוצדורלית, רק לצורכי גרונר – משרד התיירות פנה לגרונר כדי לומר לו שהוא צריך לטפל?
<סיגל גבאי:
ב-2010, ב-2012, ב-2015- - -
<רם אלמוג:
חבר הכנסת ארדן בהיותו השר להגנת הסביבה ב-2009 פנה במכתב אישי לראש הממשלה.
<רם אלמוג:
הוא התריע בדיוק על מה שחבר הכנסת אמסלם אומר.
<רם אלמוג:
מ-2009 לא נעשה דבר.
<תומר רוזנר:
אני רוצה לשאול את הגברת ממשרד התיירות – מה עושים, שהתוכנית שהכינו עבורכם- - -
<סיגל גבאי:
התוכנית שהוכנה על-פי מה שכתוב בהחלטת ממשלה.
<תומר רוזנר:
למה לקח כל כך הרבה זמן להכין אותה?
<תומר רוזנר:
מ-2012.
<סיגל גבאי:
נכון, ב-2012 היתה החלטת ממשלה.
<סיגל גבאי:
גם אז סברנו שלמשרד התיירות אין הכלים.
<תומר רוזנר:
אבל החלטות ממשלה צריך לקיים.
<סיגל גבאי:
פנינו למשרד ראש הממשלה, ואמרנו שאין לנו הכלים, אין לנו היכולת.
<סיגל גבאי:
אמרו לנו: החלטת ממשלה צריך לקיים כל זמן שאין החלטה אחר.
<סיגל גבאי:
הפעלנו את החברה להגנות ים המלח, השגנו תקציב מתקציב משרד התיירות והגנת הסביבה.
<סיגל גבאי:
החברה להגנות ים המלח הכינה תוכנית מאוד מורכבת, כמה מומחים, לקח זמן להקים את הצוות הזה, והתוכנית הוגשה לפני חודשיים למשרד ראש הממשלה.
<תומר רוזנר:
למי?
<תומר רוזנר:
אדם אישי.
קארין אלהרר:
מי ממוען?
דוד אמסלם:
מר גרונר לא כעס עליכם שהטרדתם אותו בזה ששלחתם לו את התוכנית?
<רם אלמוג:
לא קיבלנו שום התייחסות.
<רם אלמוג:
גם לא בכעס.
דוד אמסלם:
הוא גם לא התאמץ לענות לכם שהוא כועס.
<רם אלמוג:
למיטב ידיעתי.
דוד אמסלם:
בני בגין, תן לנו קצת תיאור מצב לגבי השטח בקטע המקצועי אפילו שלך.
זאב בנימין בגין:
את השדה המקצועי, את ההישגים ואת התוכניות - חשובות לעתיד - אדוני היושב-ראש, אני מציע שיסביר בקצרה ד"ר גידי בר, שהוא במכון הגיאולוגי אחראי על תוכנית המחקר לגבי אי-יציבות התשתית באזור ים המלח, שכולל את הבולענים, אבל גם סיכונים נוספים.
זאב בנימין בגין:
אקדים ואומר ברשותך את הדברים הבאים.
זאב בנימין בגין:
אנחנו רואים פה רצף החלטות נדרשות בטווחי זמן שונים.
זאב בנימין בגין:
אומר ליעל, עם כל הרצון הטוב – אם בכלל, מדובר לתוכנית ייצוב לים המלח, שתמנע המשך תופעת הבולענים.
זאב בנימין בגין:
קנה המידה הוא של כמאה שנים מינימום, ומי יודע אם בכלל זה אפשרי.
זאב בנימין בגין:
נפח המים הדרוש כדי רק לייצב את המפלס, למנוע המשך ירידתו עקב ההתאדות, הוא תוספת למים למצב דהיום הקרובה - מספר עגול למיליארד מטר קוב בשנה.
זאב בנימין בגין:
עכשיו צא וחשב.
זאב בנימין בגין:
זה רק כדי לייצב את המפלס.
זאב בנימין בגין:
כבר חסרים לנו יותר מ-30 מטר.
זאב בנימין בגין:
עד שלא נתחיל לזוז עם תוכנית יהיו חסרים 40 מטר.
זאב בנימין בגין:
זה קנה מידה אחד.
זאב בנימין בגין:
טווח הזמן השני הוא- - -
יעל כהן-פארן:
אנחנו לא עוצרים את ההידרדרות המואצת בגלל המפעלים.
זאב בנימין בגין:
כן, אבל במידה רבה – אני מצטער לומר - זה כבר מאחורינו.
זאב בנימין בגין:
לגבי הכנסת ה-30, אני חושב, זה בבחינת מים שנשפכו.
זאב בנימין בגין:
ואנחנו בכנסת ה-20, להזכיר לחברים.
זאב בנימין בגין:
נכון שמתחלפות בקצב...
זאב בנימין בגין:
טווח הזמן השני שמדובר בו הוא של שנים אחדות, הוא הגדרה, פיתוח והשלמת פיתוח מקורות תעסוקה חליפיים עבור התושבים.
זאב בנימין בגין:
טווח הזמן היותר קצר הוא דאגה לתשתיות.
זאב בנימין בגין:
כפי שאריה הסביר, וכפי שהסביר דובי, יש דברים דחופים.
זאב בנימין בגין:
לא פשוט לתכנן מחדש את הגשר, להבין למה כבר קרס פעמיים.
זאב בנימין בגין:
זה עניין לזמן.
זאב בנימין בגין:
אז נתיבי ישראל אמורים לטפל בזאת, משרד התחבורה.
זאב בנימין בגין:
זו רק דוגמה.
זאב בנימין בגין:
זה טווח זמן כמעט במיידי.
זאב בנימין בגין:
לפי הבנתי, כיוון שאמרת, אדוני היושב-ראש, שמשרד התיירות לא סולל כבישים – זה נכון גם למשרד ראש הממשלה.
זאב בנימין בגין:
משרד ראש הממשלה, להבנתי, לא יכול להיות הגורם שביום-יום עוסק בקידום התוכנית.
זאב בנימין בגין:
תפקידו לרכז את התוכנית, לקדם את התוכנית, לראות תמונה כוללת, לתמרץ את המשרדים.
דוד אמסלם:
לא התכווננו שמר גרונר יפעיל את השופל.
זאב בנימין בגין:
לפי הבנתי, אכן תפקיד המשרד, לאחר שהתקבלו פעמיים או שלוש מכתבים ממשרד התיירות, שמבקש להוריד ממנו את העול הזה, תפקיד משרד ראש הממשלה הוא לדאוג לכך – או בהסכמה, או בהיעדר הסכמה, בהכרעה, להכין הצעת מחליטים לוועדת השרים לחברה או לכלכלה כדי לפחות את הנושא הזה לסגור ולראות הלאה.
זאב בנימין בגין:
לפי הבנתי, ישיבה כזו, גם של ועדת השרים לחברה וכלכלה וגם ישיבת תיאום מוקדמת אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה היתה מיועדת כבר לפני החגים, או תוכננה לפני החגים – אני חושב שלזמן הזה, ולכן אני לא בטוח שזה קשור דווקא בישיבה שלפנינו, אם כי משתתפים בה, אם כי ייתכן שהיא גורם ממריץ חשוב.
זאב בנימין בגין:
זה מה שאנחנו צריכים לצפות מהמשרד – תכינו מחליטים, אם אפשר בהסכמה, אבל לפעמים החיים קשים, ונדרשים גם להכרעות.
זאב בנימין בגין:
בטווח הקצר והדחוף ביותר, שהוא של שבועות, וקשה לי עוד למלא אחר הדברים של רם ושל שימי, צריך לתקצב שוב תוכנית חומש למחקר הבולענים ומרכיבים אחרים ליציבות התשתית.
<סיגל גבאי:
למה חומש?
<שמעון דניאל:
למה חומש?
זאב בנימין בגין:
בסדר.
זאב בנימין בגין:
אני לא דוחה זאת, אבל אני חושב, כדי להיות מעשיים, שייתכן שזה יותר קל בשבועות שלפנינו.
זאב בנימין בגין:
הסכום הדרוש, עם כל מה שמדברים עליו, הוא בשנה כפול חמש שנים – 2, 3 מיליון שקלים.
זאב בנימין בגין:
המשרדים הנוגעים בדבר, כלומר המשרדים שהעבודה הזאת נוגעת להם הם תחבורה, חקלאות, תיירות, פנים – עקב המועצות, תעשייה ומסחר, הגנת הסביבה, ואני חושב שגם משרד התשתיות, שבמסגרתו המכון הגיאולוגי פועל.
זאב בנימין בגין:
אני סופר כאן שבעה משרדים.
זאב בנימין בגין:
זה לשנה באיגום תקציבים ממוצע - לא חשוב גודל המשרדים - זה 500-400 אלף שקל לשנה למשרד.
זאב בנימין בגין:
כמובן, משרד האוצר, אם יואיל להשלים, יהיה טוב.
זאב בנימין בגין:
אלה לא סכומים בשמיים.
זאב בנימין בגין:
זה דורש תיאום.
זאב בנימין בגין:
זה מה שדרוש - החשב.
זאב בנימין בגין:
אבקש מד"ר גידי בר, לבקשתך, להסביר מה היו ההישגים עד עתה, ולמה הולכים.
דוד אמסלם:
לפני כן אני רוצה להעיר לחבר הכנסת בגין – אני לא מקבל בשום פנים ואופן שום סנגור על שום פקיד שמתנהל באופן שערורייתי כזה.
דוד אמסלם:
יש פה אנשים.
דוד אמסלם:
מחכים לקבל פתרונות.
דוד אמסלם:
אני מתווכח אתו כמעט חצי שנה.
דוד אמסלם:
אתה עכשיו מסביר לנו שהוא קבע, ושבוע הבא.
דוד אמסלם:
אדוני, האדם הזה היה צריך לפתור את הבעיה מהרגע שהדלקתי לו את הפנס.
דוד אמסלם:
זה התפקיד שלו וזאת העבודה שלו.
דוד אמסלם:
אף אחד לא מצפה שהוא יפעיל את השופל.
דוד אמסלם:
אנחנו כבר מכירים איך עושים עבודת מטה.
דוד אמסלם:
עשינו כמה דברים בחיים.
דוד אמסלם:
לכן לא יעלה על הדעת שפקיד מתנהל ככה.
דוד אמסלם:
אתה מספר לנו שהוא קבע פגישה בעוד שבוע?
קארין אלהרר:
הוא אמור לשמש דוגמה ומופת למנכ"לים האחרים.
<גדעון בר:
בוקר טוב.
<גדעון בר:
בקצרה, אומר כמה מילים על מה שהמכון הגיאולוגי עשה ועל מה שהוא מתכנן לעשות.