GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף ג'בארין: אני חושב שמה שאנחנו שומעים כאן ומה שאני כמובן מכיר מקרוב, זאת פשוט מציאות של מערב פרוע.
יוסף ג'בארין: כבוד היושב ראש, זאת מציאות של אין דין ואין דיין.
יוסף ג'בארין: אני בא מאום אל פאחם ואני חושב שכולם יודעים וכל יום אתה שומע יריות בלילה וכל יום יש לך מקרה אלימות וכולם מכירים.
יוסף ג'בארין: יש לנו נתונים ממערכת החינוך לפיהם מרבית התלמידים באום אל פאחם כבר בגיל שש ושבע רואים נשק ורואים מישהו שהשתמש בנשק.
יוסף ג'בארין: אנחנו כהנהגת הציבור הערבי, אנחנו לא יכולים לאסוף נשק אבל אני פשוט מתפלא על המשטרה שכל השנים הללו, כמעט חוסר מעש חוץ ממבצע פה ומבצע שם בעניין הזה.
יוסף ג'בארין: הערה אחרונה.
יוסף ג'בארין: כולם יודעים עכשיו שבחברה הערבית הולכת ומתפשטת תופעת הפשע המאורגן.
יוסף ג'בארין: תופעת הפשע המאורגן עד כדי כך שחוקרים בחברה הערבית מדברים על מלחמת אזרחים בתוך החברה הערבית בתוך תקופה קצרה, אם התופעה הזאת לא תיבלם.
יוסף ג'בארין: הפשע המאורגן מביא לכך שאנשים חוששים לשתף פעולה בסוגיה הזאת כי זה מסוכן להם.
יוסף ג'בארין: הם חוששים למסור מצלמות למשטרה.
דוד אמסלם: על זה כבר דיברנו.
דוד אמסלם: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: תודה ליושב ראש על הדיון ועל ההיענות לקיים אותו.
עבדאללה אבו מערוף: תודה לחברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי שהגיש את הבקשה לדיון.
עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה לציין את המסירות של ראשי המועצות לחברה שלנו ואת האחריות שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: מה שיש לחברה הערבית אצל האזרחים, ייקח הרבה זמן ולא שנה ולא שנתיים עד שנתקן מנהגים, את התרבות, את המנטליות.
עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שזה גורם שישלוט.
עבדאללה אבו מערוף: הגורם הוא התפיסה המכוונת שיש אצל הממשלות בכלל כלפי האלימות והרצח במגזר הערבי.
עבדאללה אבו מערוף: המרכיב שצריך לטפל בו מהשורש וזה היחס וההתייחסות של המשטרה.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שחשוב.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נטפל בתרבות, במנהגים, במנטליות, זה לא ייקח לא שנה ולא שנתיים, לכן יש שיתוף פעולה , אבל צריכה להיות התייחסות רצינית לאזרח כאזרח ולא התפיסה האידיאולוגית הלא נכונה של המשטרה ושל כל המדיניות.
דוד אמסלם: עאידה, את הדוברת האחרונה.
דוד אמסלם: כשאנחנו עושים דיון, אתם יכולים להחליט.
דוד אמסלם: אתם יכולים להגיד לי מראש.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים שרק חברי הכנסת ידברו, לא נזמין את האנשים וזה בסדר.
דוד אמסלם: תגידו לי שאתם רוצים שעתיים לדבר, בסדר.
דוד אמסלם: אם הדיון הוא כדי לשמוע את האנשים ולשמוע תשובות, הדיון הוא שעה 11:00 וכרגע מדברים חברי הכנסת שעה ועוד מעט נשמע את האנשים שצריכים לתת תשובות.
<קריאה: אני מוותר.
אמיר אוחנה: גם אני מוותר.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטרפת לכל מה שנאמר עד עכשיו על ידי חברי הכנסת.
עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי אפשר לקשור את זה לא לתרבות ולא לכלום אלא זה עניין של פשע מאורגן.
עאידה תומא סלימאן: כן, אי אפשר לקשור את זה לתרבות כי כל הזמן החברה שלנו בעבר, עד לפני עשר או 15 שנים, הייתה אחת החברות הבטוחות והיום – ואני אשתמש במושגים שאולי יחדרו ללב של מישהו, מושגים מוכרים כמו ביטחון וטרור.
עאידה תומא סלימאן: - מה שקיים בחברה שלנו הוא חוסר ביטחון טוטאלי וזה מוגדר באופן הכי ברור על ידי אנשים וטרור שמשתולל ברחובות.
עאידה תומא סלימאן: זה נכון, כנראה אנחנו החצר האחורית של המדינה לשם זרקו את ארגוני הפשע אחרי שניקו את הרחובות במקומות האחרים אבל זה לא יישאר בחצר האחורית.
עאידה תומא סלימאן: מי שיש לו אשליה שזה יישאר בחצר האחורית, זה לא יישאר שם אלא זה יחזור ויגלוש אם המשטרה לא תעשה את העבודה כמו שצריך.
עאידה תומא סלימאן: כאן אנחנו לא נדבר איזה מאמצים אנחנו עושים בתוך החברה שלנו אבל אי אפשר למלא את התפקיד.
עאידה תומא סלימאן: אני מצטרפת לבקשה להקים ועדת חקירה בנושא הזה.
עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לומר לכם שאנחנו מבליטים כאן את העניין של רציחות שזה הסוף של הסקאלה של האלימות אבל אנשים ממש חיים בפחד ואם לא יעשו משהו, האנשים ילכו ויאבדו יותר ויותר - אני לא יודעת אם נשאר איזשהו אמון לאבד אותו – את האמון במשטרה.
דוד אמסלם: אני מעביר את רשות הדיבור לביאן קבלאן, ראש מועצת בית ג'אן.
<ביאן קבלאן: בוקר טוב לכולם.
<ביאן קבלאן: אני רוצה לברך על הכנס החשוב הזה.
<ביאן קבלאן: אני אומר דברים קשים.
<ביאן קבלאן: אני איש משטרה, שירתי 22 שנים במשטרה, מיקי לוי היה המפקד שלי, היה לי הכבוד הגדול.
<ביאן קבלאן: יש לי הערכה רבה למשטרה אבל במקרה של הפשע במגזר הערבי, המשטרה נכשלה לכל אורך הדרך.
<ביאן קבלאן: אני ראש מועצה קדנציה שנייה.
<ביאן קבלאן: עם אהרונוביץ' לפני שבע שנים ישבנו ולפני שש שנים ולפני חמש שנים ולפני ארבע שנים וכך גם לפני חצי שנה.
<ביאן קבלאן: תמיד יושבים ומדברים וטוחנים ומעלים רעיונות, אבל שושם דבר לא מתקדם.
חנין זועבי: תחזק יחסים עם המשטרה.
דוד אמסלם: לא להפריע לו.
<ביאן קבלאן: למשטרה קיימים כלים רבים להילחם בתופעה.
<ביאן קבלאן: גם החמישה אחוזים עליהם דיברו כאן מבחינה תקציבית, הם יכולים להספיק אם רוצים לעשות.
<ביאן קבלאן: אבל מה לעשות, וזה עולה ברחוב, וזה עולה בכל מקום, שהמשטרה בשירות הפשיעה.
<ביאן קבלאן: שוטרים מפחדים מהפושעים כי הפושע יש לו צבא שלם, יש להם שומרים אישיים, יש להם צבא שמרפדים אותו בכל האמצעים, עם נשק, עם רכב, עם כסף שלא נגמר והמשטרה לא יודעת.
<ביאן קבלאן: המשטרה יכולה לטעון שאין שיתוף פעולה.
<ביאן קבלאן: יכולים לספר את זה למי שהיא רוצה, אבל לא לאנשי הציבור ולא לתושבים.
<ביאן קבלאן: זאת בכלל לא תשובה.
<ביאן קבלאן: הטלת האימה על ציבור רחב, על ציבור שלם בכל מקום, 13 מקרי רצח במקום אחד תוך כמה שנים, תוך מספר שנים, למשטרה אין שום שיטה איך למנוע או לגלות.
<ביאן קבלאן: אין.
<ביאן קבלאן: 33 מקרי רצח שאף אחד לא אחראי להם וזה באזור אחד, באזור שהוא ידוע.
<ביאן קבלאן: הפושעים ידועים ומוכרים והם ביחסים טובים, כפי שעלה כאן, עם השוטרים.
<ביאן קבלאן: הם יושבים, הם נפגשים, הם מדברים בטלפון, הם בקשר מצוין.
<ביאן קבלאן: אני לא רוצה להתבטא ולומר דברים יותר קשים אבל המצב הוא בלתי נסבל.
<ביאן קבלאן: בסוף זה יופנה אליכם, לראש הממשלה, לשר לביטחון הפנים ולחברי הכנסת ואם לא תעשו משהו, אתם תסבלו כמו שהמגזר סובל.
<אמין קבלאן: אני פניתי במכתב לראש הממשלה, לשר לביטחון פנים ולכולם.
<אמין קבלאן: אדוני, מילה אחת.
<אמין קבלאן: אני אבא של חוסיין קבלאן, המקרה האחרון שקרה לאור היום, בשעה 6:15, 6:30.
<אמין קבלאן: המשטרה לא הגיעה למקום אלא אחרי עשרים דקות ולא נכנסה למקום.
<אמין קבלאן: עצרו בצד עד שכולם הלכו הביתה.
<אמין קבלאן: 13 מקרים שקרו בעשרים מטרים, באותו מקום.
<אמין קבלאן: צריך לשים תחנת משטרה שם ולא לעשות תחנה בה נרצחים אנשים.
דוד אמסלם: מאזן גנאים.
מאזן גנאים: אדוני היושב ראש, אני רוצה להודות ליוזמי המפגש הזה.
מאזן גנאים: ללא ספק זה אחד המפגשים הכי חשובים לא רק לחברה הערבית בכלל אלא למדינה.
מאזן גנאים: למען האמת, אני רוצה לתת לך נתון שיש בידי והוא משנת 2000 עד היום – 1,165 נרצחים.
מאזן גנאים: בכל זאת הרבה אנשים אומרים כאילו ראשי הרשויות לא רוצים לשתף פעולה ואני אומר לך בשם חבריי ראשי הרשויות שידנו מושטת לשיתוף פעולה על מנת לאסוף את כל הנשק הבלתי חוקי שנמצא בתוך הישובים הערבים.
מאזן גנאים: ישבנו לפני פחות משנה בעיריית מודיעין.
מאזן גנאים: נכחה שם צמרת המשטרה.
מאזן גנאים: אחד מצמרת המשטרה אמר שבישוב ערבי אחד יש מעל עשרים אלף כלי נשק.
מאזן גנאים: הוא אמר זאת ולא אני.
ג'מאל זחאלקה: תחזור על זה כדי שהיושב ראש ישמע טוב.
מאזן גנאים: אדוני היושב ראש, אחד מצמרת המשטרה שהיה נוכח באותה ישיבה שהתקיימה בעיריית מודיעין אמר שבישוב ערבי אחד יש מעל עשרים אלף כלי נשק.
עיסאווי פריג': יותר מישוב אחד.
מאזן גנאים: חברי עיסאווי פריג', חבר הכנסת, אני מאוד מכבד, אמר שאנחנו לא מצפים מהמשטרה.
מאזן גנאים: להפך, אנחנו גאים בזהות שלנו אבל מצד שני אנחנו אזרחי המדינה ואנחנו כן מצפים מהמשטרה שתתייחס אלינו כאל אזרחים.
מאזן גנאים: לכן אנחנו לא מטילים ספק בכוונתו של מר חכרוש אבל מצד שני חכרוש הוא לא יכול לפתור את כל הבעיות.
מאזן גנאים: אני רוצה להגיד לך שעובדת סוציאלית, אימא מודאגת מראמי, אמרה לי שאחרי שעה 4:00 היא לא מרשה לבן שלה לצאת החוצה.
מאזן גנאים: שמענו את אבו ביאן, צעקה של אב שכול וכאלו יש מאות ואני רוצה לקוות שלא יהיו בעתיד אלפים.
מאזן גנאים: לכן הכתובת היא על הקיר ואם אנחנו ביחד לא נמנע את הרצח הבא, לצערי המספרים האלה ילכו ויגדלו.
מאזן גנאים: לכן, אדוני היושב ראש, צריכה לצאת מהאולם הזה צעקה, מראש הממשלה ועד אחרון חברי הכנסת.
מאזן גנאים: אני חושב שבמדינות אחרות, בממשלה אחרת, יכול להיות ששרים היו מתפטרים, אפילו ראש ממשלה היה מתפטר.
מאזן גנאים: תאמין לי שבמקומות אחרים, אם זה היה קורה בצרפת או בכל מקום אחר, יכול להיות שראש הממשלה היה מתפטר.
מסעוד גנאים: זה נכון אבל אם היו יהודים ולא ערבים.
מאזן גנאים: אני רוצה לבקש מכבודך שהזעקה הזו של האב השכול והזעקה של 1,165 נרצחים תצא מהאולם הזה ובסופו של דבר תשים קץ לאלימות הזאת.
דוד אמסלם: כאמל ריאן, בבקשה.
<כאמל ריאן: אני רוצה להיכנס ישירות ולא רוצה להיכנס למספרים.
<כאמל ריאן: אמנם יש לי שני ספרים שמדברים על הנושא הזה שאנחנו ערכנו במרכז ויש לי תכנית עבודה שמבוססת על עבודה שוטפת של כל הגורמים שנמצאים כאן – משטרה, ראשי רשויות, חברי כנסת, עמותות וכולי.
<כאמל ריאן: אני לא רוצה להיכנס לזה.
<כאמל ריאן: אמרה חברת הכנסת חנין זועבי איזו אמירה לגבי המשטרה.
<כאמל ריאן: קודם כל, אני אבא שאיבד את הבן שלו ב-1 לפברואר 2009 ואני על הקבר של הבן שלי אמרתי שאני מפקיד את התיק בידי משטרת ישראל.
<כאמל ריאן: אני לא אוותר כל עוד אני בחיים שידעו מי רצח את הבן שלי ואם לא ידעו מי רצח את הבן שלי, יהיו עוד רציחות.
<כאמל ריאן: דרך אגב, מסתובבים בינינו, בתוך הישובים שלנו, כמעט 300 רוצחים ומסתובבים בין הישובים שלנו מעל למאה אלף כלי נשק.
<כאמל ריאן: אתם לא ראיתם, אולי חלק מכם לא ראה, את ההתפלגויות ואת המספרים.
<כאמל ריאן: בהתפלגויות של הגילאים יש שנים שנרצחו ילדים בגיל 13.
<כאמל ריאן: אני חשבתי שהמדינה תעשה אינתיפאדה כשיש ילדים שנרצחים.
<כאמל ריאן: הייתי מצפה שהמדינה תרעד כשבא קצין משטרה – והוא לא חנין זועבי – לפני שנה וחצי בערוץ ראשון ואמר משפט שאני חשבתי שהעולם ייפול.
<כאמל ריאן: הוא אמר שבכל תחנת משטרה במדינת ישראל יש קצין עם קשר למשפחת פשע.
<כאמל ריאן: לכו, חפשו את האמירה הזאת.
<כאמל ריאן: אם זה נכון, אנחנו מדינת בננות.
<כאמל ריאן: אם זה לא נכון, הקצין הזה צריך לתת את הדין.
אמיר אוחנה: אבל זה התפקיד שלהם.
אמיר אוחנה: זה התפקיד של המשטרה להיות בקשר עם ארגוני הפשיעה כמו שזה התפקיד של השב"כ להיות בקשר עם ארגוני טרור.
רויטל סויד: מה אתה משווה קשר מודיעיני לפענוח תיקי רצח ופשיעה?
רויטל סויד: מה אתה בכלל משווה?
חנין זועבי: הוא לא רוצה לא להבין.
אמיר אוחנה: רק רויטל יודעת.
חנין זועבי: אנחנו מבינים.
חנין זועבי: הוא לא רוצה להבין.
אמיר אוחנה: שיגידו קשר אסור.
<כאמל ריאן: דיברו על אמון.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לאמיר.
דוד אמסלם: החבר כאמל ריאן, יש לו את הסיפור האישי עליו שמעת.
דוד אמסלם: דרך אגב, הוא מקדיש את כל חייו לנושא הזה.
אמיר אוחנה: אין לי ספק.
דוד אמסלם: הוא בא עכשיו ומדבר ממר לבו והוא נותן נתונים שהוא חקר אותם.
דוד אמסלם: הוא לא קרא את זה בעיתון.
<כאמל ריאן: אני ישירות הולך למשטרה.
<כאמל ריאן: אני לא רוצה להיכנס לכל מיני תכניות.
<כאמל ריאן: נושא האמון הוא חשוב.
<כאמל ריאן: אני מתווכח עם שוטרים.
<כאמל ריאן: גם אני מדבר עם שוטרים.
<כאמל ריאן: אתה יודע מה אמר לי בסוף?
<כאמל ריאן: הוא אמר לי: כאמל, אני יהודי לפני שאני שוטר.
<כאמל ריאן: זה אומר הכול.
<כאמל ריאן: כאשר שוטר בא למלא את התפקיד שלו קודם כל כיהודי - - -
דוד אמסלם: אבל כאמל, מה אמר השוטר הפרטני, לא חשוב לנו.
דוד אמסלם: בכל מקום יש אנשים שהמתבטאים לא נכון או אנשים שרואים את התפקיד שלהם אחרת.
<כאמל ריאן: נכון אדוני, אתה צודק.
<כאמל ריאן: אבל נגזר מזה העניין של כל השיטור.
<כאמל ריאן: האם השיטור הוא שיטור לאומי או אזרחי?
<כאמל ריאן: מזה זה נגזר.
<כאמל ריאן: האם המשטרה ניטרלית בסכסוך הזה?
<כאמל ריאן: היא באה לכפר בארה, באה לטירה, על מנת למלא את התפקיד שלה או היא באה במסגרת שליחות או במסגרת לאומית?
<כאמל ריאן: הכול נגזר מהמשפט הזה, מההגדרה הזאת.
<כאמל ריאן: הכול נגזר מזה.
<כאמל ריאן: דבר שני.
<כאמל ריאן: אין דבר כזה שלא תהיה נשיאת אחריות.
<כאמל ריאן: הייתכן ש-12 נרצחים בישוב ומפקד התחנה יישאר?
<כאמל ריאן: זה בלתי נסבל.
<כאמל ריאן: זאת אומרת, הכול עובר ונרצחים עוד אנשים ואף אחד לא משלם את המחיר.
<כאמל ריאן: מי צריך לשלם?
<כאמל ריאן: מי צריך לתת את הדין?
<כאמל ריאן: 12 אנשים נרצחו בישוב אחד במשך חודש ואף אחד לא משלם?
באסל גטאס: תגיד איפה.
<כאמל ריאן: בטירה.
<כאמל ריאן: אני מדבר על טירה, על שנת 2012.
<כאמל ריאן: פענוח רציחות.
<כאמל ריאן: אמרתי שמסתובבים בינינו 300 רוצחים.
<כאמל ריאן: אתה יודע מה זה רוצח שלא נכנס לבית סוהר?
<כאמל ריאן: הוא למחרת אבו עלי בישוב.
<כאמל ריאן: הוא הגיבור.
<כאמל ריאן: הוא הגיבור והוא גם הדמות שהנוער רוצה להידמות לה.
<כאמל ריאן: אני אגיד לכם ששכן ביקש ממני יום אחד שאני אפגיש אותו עם ראש כנופיית פשע.
<כאמל ריאן: השאיפה שלו לא להיפגש עם אחמד טיבי ולא עם חנין זועבי ולא עם עיסאווי פריג' אלא הוא רוצה להיפגש עם ראש כנופיית פשע וראש משפחת פשע.
ג'מאל זחאלקה: גיבורי תרבות.
<כאמל ריאן: כן.
ג'מאל זחאלקה: מי שיש לו בעיה, הולך אליהם כדי לפתור אותה במקום לפנות אלינו.
<כאמל ריאן: איסוף הנשק.
<כאמל ריאן: יש לנו כאן מקרה מקרה.
דוד אמסלם: כאמל, בוא נתכנס.
דוד אמסלם: תאמר עוד כמה משפטים כי אני רוצה לעבור למשטרה.
<כאמל ריאן: תפסיק אותי כשאעבור את הזמן.
דוד אמסלם: קח לך דקה לסיום.
<כאמל ריאן: אני אומר לך ש-85 אחוזים ממקרי הרצח אצלנו הם בוצעו בירי.
<כאמל ריאן: זאת אומרת, הנשק קיים.
דוד אמסלם: דיברנו על זה בדיון הקודם.
<כאמל ריאן: תכנית עיר ללא אלימות נכשלה בגדול.
<כאמל ריאן: צריך לחשוב מחדש ולהביא תכנית חדשה.
עיסאווי פריג': זו נקודה חשובה.
עיסאווי פריג': כבוד היושב ראש, עיר ללא אלימות זאת נקודה מאוד מאוד חשובה.
<כאמל ריאן: יש לי עוד עשרים בקשות מהמשטרה אבל אני אעביר אותן.
דוד אמסלם: אחרי כן בסיכום אני אתייחס לזה.
דוד אמסלם: תאופיק.
אחמד טיבי: הדוד של הילד, הקורבן האחרון.
<רפאעי תאופיק: שלום לכולם.
<רפאעי תאופיק: אני מכפר סאלם, חבר מועצת מעלה עירון, קבלן בעבודתי.
<רפאעי תאופיק: אחיין שלי נהרג בערב יום חמישי והוא בן 16.
<רפאעי תאופיק: היום אני מאשים את המשטרה.
<רפאעי תאופיק: כל מה שאמרו כאן, מילה במילה.
<רפאעי תאופיק: אני מאשים את המשטרה ולא מתבייש להגיד את זה ואני אתן דוגמה למה שקורה אצלנו בכפר.
<רפאעי תאופיק: אני לא אדבר על טירה ולא על טייבה ולא על נצרת.
<קריאה: כפר קטן.
<רפאעי תאופיק: כפר קטן עם 1,500 נפשות, שיש בו שלוש משפחות גדולות ויש עוד כמה משפחות קטנות.
<רפאעי תאופיק: בכפר שלנו יש את משפחת ...
<רפאעי תאופיק: שהיא משפחה שהדודים שלה קשורים למשפחת חריר ויש להם כוח והם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
<רפאעי תאופיק: אנחנו משפחה פשוטה, 500 נפשות שמחפשים לחיות.
<רפאעי תאופיק: אני אספר את הסיפור כדי שתבינו בדיוק מה אני רוצה להגיד ואז תבינו בדיוק למה האשמתי את המשטרה.
<רפאעי תאופיק: ב-22 לאפריל 2015, בגלל שהבן שלי עם שלושה ילדים עלו על טרקטורון אחד ועברו בשדה, עשו אבק על אחד מהמשפחה ההיא, שלח את שבעת הילדים שלו ושל האחים שלו שירביצו לילדים.
<רפאעי תאופיק: נתנו לילד אקדח בראש, עם האקדח ולא כדור, ושברו לו רגל ולילד אחד יד.
<רפאעי תאופיק: ישבתי בתחנת המשטרה יום ולילה כדי לעזור לה להביא את העניין הזה כדי שיקבלו את העונש אבל שום דבר לא קרה.
<רפאעי תאופיק: נעצרו והלכו הביתה ואין שום דבר.
ענת ברקו: אין כתבי אישום?
<רפאעי תאופיק: לא הגישו כתבי אישום.
<רפאעי תאופיק: פניתי לחוקרים ושאלתי מה קרה.
<רפאעי תאופיק: היום הם באילת.
<קריאה: אפילו לא הייתה חקירה.
<רפאעי תאופיק: השופט נתן להם יומיים לחקור ואחרי כן לא חקרו.
<רפאעי תאופיק: מה קרה?
<רפאעי תאופיק: נסעו לאילת ליום עיון.
<רפאעי תאופיק: אני כמובן כעסתי ובתפקידי כחבר מועצה ישבתי עם מפקד התחנה כמה פעמים וכל פעם דיברנו על זה.
<רפאעי תאופיק: ב-24 למאי, חודש אחרי כן, האחיין שלי, אח של המנוח, נפגש עם אותו בן אדם שירה וששבר את היד בכניסה לסלמה, רב אתו, נתן לו סכין בגב, שבר לו את האוטו, התקשר אלי ואני נסעתי לבד.
<רפאעי תאופיק: הגעתי לשם וקיבלתי סכין בבטן וסכין בגב, עם כל המשפחה שהייתה שם.
<רפאעי תאופיק: מכות.
<רפאעי תאופיק: אלוהים יודע כמה קיבלתי.
<רפאעי תאופיק: ברחתי לבית ליד.
<רפאעי תאופיק: שברו לי את האוטו.
<רפאעי תאופיק: יש לי צילומים מצלם, סרטון שלם, כל הקטע שהרביצו לי הוא קיים בסרטון ויש לי אותו כאן.
<רפאעי תאופיק: איך הרביצו ואיך ברחתי ואיך שברו את הרכב, הכול בסרטון.
<רפאעי תאופיק: אחרי כן אחי הגדול הגיע, קוראים לו איאד, העמיד את האוטו ותוך כדי – זה מצולם בסרטון – איך ששברו את האוטו ועלו לרכבים שלהם, אף אחד לא הפריע להם ממשפחת רפאעי, דרס אותו והוא היה שישה חודשים בבית חולים, חודשיים וחצי בטיפול נמרץ עד שמאלוהים יצא בנס מזה.
<רפאעי תאופיק: זה אותו בן אדם והבן אדם חופשי.
<רפאעי תאופיק: קיבל כתב אישום.
<רפאעי תאופיק: הוא מורחק.
<רפאעי תאופיק: היה מורחק למשך ארבעה חודשים, במעצר בית מורחק, עם אזיק ואחרי כן בלי אזיק ואחרי כן הוא מסתובב חופשי בכפר.
<רפאעי תאופיק: לפני ארבעה חודשים עשינו סולחה.
<רפאעי תאופיק: ויתרנו על הכול.
<רפאעי תאופיק: לא רוצים נקמה ולא רוצים כלום.
<רפאעי תאופיק: עשינו סולחה במסגד בו היו כ-700 אנשים.
<רפאעי תאופיק: ארבעה חודשים הכול היה שקט.
<רפאעי תאופיק: ביום חמישי בערב שלושה ילדים הלכו להביא מעטפות מתיבות הדואר ליד המועצה.
<רפאעי תאופיק: אומרים להם, למה שברתם שלט, שלט פרסום של אחד מהמשפחה ההיא.
<רפאעי תאופיק: אמרו, איזה שלט?
<רפאעי תאופיק: לא שברנו כלום.
<רפאעי תאופיק: בקיצור, נתנו להם מכות, ירו באוויר.
<רפאעי תאופיק: אחד הילדים שלנו לקח אבן וזרק ושבר לו את השמשה.
<רפאעי תאופיק: אני אומר לו, בוא נלך למשטרה.
<רפאעי תאופיק: תוך כדי הוויכוח.
<רפאעי תאופיק: מה המשטרה יכולה לעזור לנו?
<רפאעי תאופיק: אנחנו הרי מכירים את המשטרה.
<רפאעי תאופיק: אמרתי, בכל זאת, בגלל שאלה ילדים, יטרטרו אותם.
<רפאעי תאופיק: אם הוא ילך ויגיד ששברו לו שמשה, הוא יקבל את העונש.
<רפאעי תאופיק: שיגיד שירו עלי ובגלל שירו עלו שברתי את השמשה.
<רפאעי תאופיק: בקיצור, תוך כדי זה שאנחנו מדברים, שומעים ירי על הבית של אחותי.
<רפאעי תאופיק: לא ידענו שמדובר בבית שלה.
<רפאעי תאופיק: אני אומר, איזה חוצפנים, עוד כשהרביצו לילדים ושברו את השמשה, הם עוד יורים?
<רפאעי תאופיק: דקה או שתיים, אחותי מתקשרת לבן שלה שירו על הבית והרגו את הילד.
<רפאעי תאופיק: כל זה על כלום, על שלט שנשבר ובלי סיבה.
<רפאעי תאופיק: זה אותו בן אדם והאחים שלו שעשו את הבלגן וזה כבר מתמשך שנתיים-שלוש.
עיסאווי פריג': הם עצורים?
<רפאעי תאופיק: הם עצורים.
<רפאעי תאופיק: סליחה, האבא עצור.
<רפאעי תאופיק: הבן שדרס את אחי עצור, האבא שלו עצור וזה שהרג עוד לא עצור.
<רפאעי תאופיק: הוא מסתובב חופשי ואין מענה.
<רפאעי תאופיק: עוד מילה.
<רפאעי תאופיק: מפקד התחנה תמיד טוען שאנחנו לא משתפים פעולה אבל זה לא נכון.
<רפאעי תאופיק: אנחנו באמת משתפים פעולה ונאמנים ורוצים שהאמת תצא לאור.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לשמוע את המשטרה.
דוד אמסלם: יש לנו את ניצב חכרוש ג'מאל.
דוד אמסלם: אתה שמעת את הדברים.
דוד אמסלם: עזוב, הפרטים הם לא חשובים.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לכל האמירות, חלק לא נכון, חלק הגזימו, אבל יש תחושת תסכול מסוימת שבוודאי היא חוצה כמעט את כל האנשים.
דוד אמסלם: תתייחס ברמה העקרונית.
<חכרוש ג'מאל: ראשית, אני מסכים עם כל מה שנאמר.
<חכרוש ג'מאל: טענו שהמשטרה חלשה במגזר הערבי ואני אומר שהיא אכן חלשה וכמעט לא נמצאת.
<חכרוש ג'מאל: טענו שהמשטרה מגיעה באיחור לאירועים וזה נכון, היא מגיעה מרחוק באיחור לאירועים והאירוע הקטן יכול להתפתח כאשר מגיעים באיחור.
<חכרוש ג'מאל: טענו שהמשטרה מפלה, השוטר שאמר שהוא קודם כל יהודי, יכול להיות שיש אמירות כאלה, אבל זה לא מייצג את הכלל.
<חכרוש ג'מאל: זה יכול להיות אדם בודד.
<חכרוש ג'מאל: נתחיל באמירה הראשונה שהמשטרה חלשה.
חנין זועבי: יש אמירה שהיא משתפת פעולה.
חנין זועבי: לא, אבל שיתייחס.
אמיר אוחנה: אמרו שהמשטרה עבריינית.
דוד אמסלם: חברת הכנסת חנין זועבי, אל תעזרי לנו.
דוד אמסלם: יש לך תמיד את היציאות האלה כל הזמן.
דוד אמסלם: כיבדנו אותך ונתנו לך לדבר.
דוד אמסלם: הוא לא בחקירה נגדית.
<חכרוש ג'מאל: אמרו שהמשטרה חלשה ואמרתי שהמשטרה כמעט ולא נמצאת בישובים הערבים.
<חכרוש ג'מאל: יש לנו תכנית.
<חכרוש ג'מאל: ראשית, הנתונים, כל בר דעת שרואה את הנתונים האלה, 1,160 נרצחים משנת 2000 עד היום, זה נתון מזעזע כל בן אדם ולא משנה אם הוא שוטר או אזרח או חבר כנסת.
<חכרוש ג'מאל: כולם בני אדם וזה פוגע ומי שלא מסכים עם זה, לדעתי מקומו לא אתנו.
<חכרוש ג'מאל: זה נתון מזעזע.
<חכרוש ג'מאל: אנחנו כמשטרת ישראל באנו ועשינו את העבודה, עשינו את בדק הבית ואמרנו שאנחנו צריכים לבוא ולתת לאוכלוסייה הזאת בעלת הנתונים המזעזעים.
<חכרוש ג'מאל: לא יתכן שנמשיך ונשלים עם זה.
<חכרוש ג'מאל: 59 אחוזים ממקרי הרצח במדינה הם בישובים הערביים ואני גר שם.
<חכרוש ג'מאל: כל מה שאמרו, אני מאוד מצטער שאני לא הופתעתי.
<חכרוש ג'מאל: אני שומע את הירי כל יום, אני שומע את האלימות, מספרים לי על האלימות ברחוב והמשטרה לא נמצאת.
<חכרוש ג'מאל: באנו בתכנית מוסדרת ומסודרת לפיה אנחנו רוצים לחזק את המשטרה בישובים הערביים כדי לתת את השירות לאזרח הרגיל שמגיע לו על פי דין.
<חכרוש ג'מאל: מגיע לו על פי דין שירות כמו שמגיע לכל אזרח במדינה.
<חכרוש ג'מאל: באנו, ויש תכנית לתת 1,350 שוטרים.
<חכרוש ג'מאל: אלה לא דיבורים אלא מעשים.
<חכרוש ג'מאל: אנחנו התחלנו בעבודה.
<חכרוש ג'מאל: רוצים להקים תחנות משטרה במגזר הערבי ואני כאן מכריז על כך שאנחנו לבד לא נוכל.
<חכרוש ג'מאל: אני צריך את העזרה של חבריי.
<חכרוש ג'מאל: בואו ניקח את זה כבעיה משותפת של כולנו.
<חכרוש ג'מאל: בואו נסכים שאלימות היא בעיה משותפת לכולנו.
<חכרוש ג'מאל: אם נכריז שאלימות היא בעיה משותפת לכולנו וזו הדרך שנעשה, אנחנו נצליח.
<חכרוש ג'מאל: אבל אם נמשיך ואחד יאשים את השני, לי יש מה להאשים כמה אנשים אבל אני פתחתי ואמרתי שאנחנו אחראים.
<חכרוש ג'מאל: מי שאחראי על בלימת הפשיעה זאת משטרת ישראל ולא יעזור שום דבר.
<חכרוש ג'מאל: הסמכות היא בידי משטרת ישראל ומשטרת ישראל אחראית לבלום את הפשיעה אבל בואו נעשה שלא תהיה פשיעה.
<חכרוש ג'מאל: לזה אני מתכוון.
<חכרוש ג'מאל: רוצים להקים תחנות משטרה בישובים הערביים כדי שניתן יהיה להגיב מהר.
<חכרוש ג'מאל: נכון שהרוב מסכים אבל עדיין יש מיעוט שמתנגד.
<חכרוש ג'מאל: כשאני בא ואומר לו למה הוא מתנגד, בוא תן לי אלטרנטיבה אחרת – אין לו אבל הוא מתנגד למשטרה ולא רוצה משטרה.
<חכרוש ג'מאל: זו הטענה הראשונה.
<חכרוש ג'מאל: טענה שנייה היא שהשוטרים שבשוליים מפלים לרעה.
<חכרוש ג'מאל: יש לנו תכנית, ואני עומד בראש התכנית הזאת ואחראי עליה, לצרף צעירים וצעירות ערבים למשטרת ישראל שייתנו שירות לערבים.
<חכרוש ג'מאל: פתאום אנחנו רואים שתופסים רגליים קרות וכמעט ואין לנו את שיתוף הפעולה.
<שוועאע מסראעווה מנצור: זה בדיוק העניין.
<שוועאע מסראעווה מנצור: אתה צריך לקחת בדיוק את מה שאתה אומר בתוך התכנית.
ענת ברקו: הם חוששים מחברי הכנסת.
<שוועאע מסראעווה מנצור: אין לכם תכנית איך לעשות את זה.
דוד אמסלם: מר מנצור, אתה קיבלת רשות דיבור?
<שוועאע מסראעווה מנצור: סליחה.
דוד אמסלם: אצלך במועצה כך אתה מתפרץ?
<שוועאע מסראעווה מנצור: לא.
דוד אמסלם: אז למה כאן כן?
רויטל סויד: עיריית טייבה.
רויטל סויד: לא מועצה.
<חכרוש ג'מאל: ראשית, יש תכנית שמתפרסת לחמש שנים, יש מקומות לתחנות.
<חכרוש ג'מאל: אמנם המקומות עוד לא נקבעו סופית.
<חכרוש ג'מאל: יש מקומות לבניית תחנות משטרה ואני בהידברות עם ראשי רשויות.
<חכרוש ג'מאל: יש כאלה שדיברו ויש כאלה שעוד לא הגעתי אליהם.
<חכרוש ג'מאל: גם אליך אדוני אני מגיע ואני אפרוס בפניך את התכנית.
עיסאווי פריג': אבל בישובים שהקמתם תחנות - - -
<חכרוש ג'מאל: עוד לא הקמנו.
דוד אמסלם: פריג', למה אתה מפריע?
דוד אמסלם: לקחת חצי דקה מהדיון.
דוד אמסלם: עיסאווי, אחרי כן שב אתו בצד ותשאל אותו את השאלות.
<חכרוש ג'מאל: אנחנו עוד לא הקמנו תחנות.
<חכרוש ג'מאל: יש תכנית להקים תחנות.
<חכרוש ג'מאל: יש תכנית והתחלנו בפועל.
<חכרוש ג'מאל: אלה לא דיבורים.
<חכרוש ג'מאל: התחלנו בכך של-1,350 שוטרים יש תקציב והוא לטובת השירותים ומיגור הפשיעה במגזר הערבי.
דוד אמסלם: זה מבחינת כוח אדם.
<חכרוש ג'מאל: כוח אדם.
דוד אמסלם: בכמה שנים?
דוד אמסלם: זה לשנה הזאת?
<חכרוש ג'מאל: עכשיו היא מתחילה לשלוש שנים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, תכנית רב שנתית של שלוש שנים.
דוד אמסלם: דרך אגב, חוץ מהשוטרים, אתם מגובים באמצעים?
<חכרוש ג'מאל: אני אומר 1,350 שוטרים, תקציב כולל האמצעים.
דוד אמסלם: כולל האמצעים.
<חכרוש ג'מאל: כולל מבנים שאנחנו מתכוונים והתחלנו וכאן צריך לתת מילה טובה לראשי הרשויות שנפגשתי אתם שמשתפים פעולה עד הסוף.
<חכרוש ג'מאל: יש ראשי רשויות שהייתי אצלם והם יושבים כאן.
<חכרוש ג'מאל: אני לא רוצה עכשיו להזכיר את השמות אבל הם משתפים פעולה ואנחנו התחלנו בדרך.
<חכרוש ג'מאל: החשוב ביותר הוא שיש לי תכנית מוסדרת שאני אצרף צעירים וצעירות ערבים למשטרת ישראל.
ענת ברקו: זה הכי חשוב.
<חכרוש ג'מאל: הכי חשוב.
<חכרוש ג'מאל: סוף סוף נפסיק לטעון שהשוטר הוא לא לטובתי, לא מבין את המנטליות שלי, אלא השוטר כן יבין את המנטליות שלי וכן ייתן את השירותים.
טלב אבו עראר: מה המשימה שהטילו עליך?
<חכרוש ג'מאל: אין לי בעיה.
<חכרוש ג'מאל: אני פתוח.
טלב אבו עראר: תתפטר.
דוד אמסלם: אבו עראר, אני לא רוצה לשמוע.
ענת ברקו: למה אתה מדבר אליו כך?
דוד אמסלם: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת אבו עראר.
טלב אבו עראר: מה המשימה?
ענת ברקו: אתה לא מתנהג בכבוד.
דוד אמסלם: אני אוציא גם אותך.
אמיר אוחנה: יאללה, לך כבר, לך.
אמיר אוחנה: (חבר הכנסת טלב אבו עראר יוצא מהדיון).
דוד אמסלם: רגע, מה קרה לכם?
אמיר אוחנה: לך כבר.
אמיר אוחנה: לך.
אמיר אוחנה: אמרו לך לצאת.
אמיר אוחנה: צא.
טלב אבו עראר: אל תגיד לי מה לעשות.
באסל גטאס: מי אתה שתגיד לו מה לעשות?
חנין זועבי: הם האפוטרופסים.
חנין זועבי: שניהם.
דוד אמסלם: כך לא מדברים בישיבות בכנסת.
דוד אמסלם: זה בושה מה שקרה כאן.
דוד אמסלם: באמת, אני מתבייש.
דוד אמסלם: יש לנו כאן אורחים.
דוד אמסלם: מילא בישיבת סיעה, אין בעיה.
אמיר אוחנה: בושה למי?
דוד אמסלם: לכולנו.
רויטל סויד: ועוד בנושא שכולנו מאוחדים בו.
דוד אמסלם: אין כאן מחלוקת.
רויטל סויד: אין כאן מחלוקת.
<חכרוש ג'מאל: אדוני היושב ראש והנוכחים, זאת התכנית שלנו וזה מה שאנחנו מתכוונים לעשות.
<חכרוש ג'מאל: יש לנו כונה לבצע את זה.
<חכרוש ג'מאל: גם אני פתוח וקשוב וכל מי שיש לו תכנית אחרת ואלטרנטיבה אחרת, שיבוא ויגיד לי אותה ואני מבטיח שאני אדון בה ואני אבצע אותה.
<חכרוש ג'מאל: תודה.
באסל גטאס: תן לי חצי דקה.
דוד אמסלם: בעוד שלוש דקות הדיון נגמר.
באסל גטאס: אני יושב כאן יותר משעה.
באסל גטאס: חברי הכנסת דיברו ואני לא התייחסתי.
דוד אמסלם: אתה רוצה להתווכח אתי?
דוד אמסלם: החלטתי לא, אז לא.
באסל גטאס: אני מתווכח.
דוד אמסלם: אבל אני אמרתי לא.
דוד אמסלם: אם לא, אני אוציא גם אותך.
דוד אמסלם: כבד אותי.
<קריאה: למה אין כבוד בבקשה ממך לרשות דיבור?
דוד אמסלם: הדיון הזה מסתיים עוד שלוש דקות.
דוד אמסלם: אני החלטתי לא.
דוד אמסלם: תבוא ראשון.
דוד אמסלם: אני רשמתי את האנשים לפי הסדר וקבעתי בדיוק את הנהלים מתחילת הישיבה.
דוד אמסלם: אתה כל פעם מתווכח אתי.
רויטל סויד: אנחנו בחברה טובה.
רויטל סויד: גם אני לא דיברתי.
דוד אמסלם: אם אני יכול לתת לך לדבר, לא היית מדבר?
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אנחנו עשינו דיון לפני כחצי שנה, גם במסגרת הצגת המשטרה את תכנית העבודה, עלה הנושא הזה.
דוד אמסלם: השר לביטחון פנים עם כניסתו לתפקיד הציב שלושה יעדים מרכזיים ובתוכם היעד הזה שהוא מיגור ומלחמה בפשיעה במגזר הערבי.
דוד אמסלם: על כך אנחנו שמחים.
דוד אמסלם: הוא גם נלחם בתוך הממשלה כדי להשיג את התקציבים הנדרשים לעניין וכפי שאמר ניצב חכרוש ג'מאל, 1,350 שוטרים, זה באמת אמצעי מאוד משמעותי.
דוד אמסלם: לכן אני גם מברך את השר על הדבר הה.