GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רחל עזריה: כן, קודם כל הייתה הרפורמה, ודבר שני, פה זה יותר מורכב, כי בדרך כלל זה מושבים מאוד קטנים, עם מספר מאוד קטן של אנשים והרבה פעמים יש משבר גדול שמתרחש במושב, סביב ענייני הרחבות, בוא נתחיל עם זה, סביב שינויים בבני הנוער, נוער משוטט, כל הדברים, רוצים שהרב יהיה מעורב ולא תמיד הרב שנבחר לפני 30 שנה הוא אותו רב שיודע להתמודד באותו רגע ואז - - -
יואב בן צור: כן, אבל כולנו מבינים שבשכר הזה - - -
יעקב אשר: גם פקידי הממשלה הזאת אין בעיה.
רחל עזריה: לא, ההבדל בפקידי הממשלה, שהרבה פעמים כשיש פער גדול מעבירים מתפקיד לתפקיד ומקדמים - - -
יואב בן צור: גם אצל הרבנים יש ועדות משמעת ואפשר לעשות את זה.
רחל עזריה: אני לא מדברת על ועדות משמעת, אני לא מדברת על מצבים בלתי נסבלים, אני מדברת על חיים ומרקם חיים של מושב ושל יישוב.
יואב בן צור: איך זה קשור לנושא שלנו כרגע, כשאנחנו מדברים על שכרם של הרבנים?
רחל עזריה: כי אני חושבת שאם אנחנו משנים את שכר הרבנים לא יכול להיות שאנחנו נעלה בצורה דרמטית את שכר הרבנים ונשאיר את זה שהם מתפקדים באותו תפקיד 30 שנה עד גיל 75 או עד גיל 80.
יואב בן צור: כמו שאני מכיר את הוועדות שמוקמות השינוי לא יהיה דרמטי.
רחל עזריה: אז אני אומרת להיפך, אני אתמוך בשינוי דרמטי, אני חושבת שבמקביל מה שצריך לעשות זה לקצוב את הכהונה ולהגדיר שהרב כל כמה שנים עובר שוב איזה שהוא תהליך.
רחל עזריה: אני חושב שזה מה שגם יגרום לכך שהרבנים של היישובים והמושבים יהיו הרבה יותר מעורים ורלוונטיים ליישוב ולמושב.
יעקב אשר: וגם סחיטים יותר.
רחל עזריה: לא, למה?
רחל עזריה: סחיטים במה?
יעקב אשר: מי את רוצה ש - - -
רחל עזריה: לא, סליחה, אתה אומר דבר מאוד חמור ומאוד חריף, במה הם יהיו סחיטים?
רחל עזריה: בזה שהם יטפלו בבעיה שיש במושב?
רחל עזריה: במה הם יהיו סחיטים?
רחל עזריה: איזה מן דבר?
יעקב אשר: בדברים, אם למישהו מסוים במושב יש איזה בעיה - - -
רחל עזריה: אז זה לא למישהו מסוים.
רחל עזריה: לא, לומר אמירה כזאת זו אמירה מאוד חמורה.
רחל עזריה: כמו שוועד המושב נבחר, גם הוועד החקלאי וגם הוועד היישובי, כולם נבחרים וכולם יודעים להיבחר כל פעם מחדש, ולהיפך, הדברים האלה מונעים את הסחיטה ואת כל הבעיות שיכול להיות שאתה מאותת לגביהן.
רחל עזריה: זה מה שפותר את זה.
רחל עזריה: לכן כמו שכל אחד יודע להיבחר כל כמה שנים, יש פה דיון, בטח בקרב נבחרי הציבור, אני חושבת שזה משהו שאנחנו צריכים ל - - -
יואב בן צור: חבר הכנסת יעקב אשר.
יעקב אשר: אני רוצה לומר, אדוני היושב ראש, קודם כל אני מברך על הדיון.
רחל עזריה: אני חוזרת לדיון על הפרקליטות.
<קריאה: שגם הם ידחפו.
יואב בן צור: שמה לא.
יעקב אשר: אני אשתדל לייצג אותך.
רחל עזריה: אבל יש ועדת ביקורת.
יעקב אשר: שם את נאבקת להשאיר את העובדים הישנים, לא?
יואב בן צור: מנסים לשים תקציב לביקורת על רבנים.
רחל עזריה: אתם רוצים?
רחל עזריה: לא כדאי.
יעקב אשר: אני רוצה לומר, אדוני היושב ראש, קודם כל אני מברך על הדיון ואני די סקפטי לגבי ההתנהלות תחת חסות בית הדין, כמו שנאמר כאן, בעניין הזה.
יעקב אשר: אבל אני רוצה לומר דבר אחד, שאנחנו רואים את זה השכם והערב כל הזמן, בכל הנושאים, תמיד קל לבוא בביקורת על רבנים, בביקורת על התנהלות, ומספיק שתופסים פעם אחת איזה שהיא בעיה מסוימת עושים ממנה כבר - - - אבל אני עוד לא ראיתי את כל שוחרי ההגבלות השנים, כמו גב' עזריה שעזבה עכשיו וכמו אחרים שיש להם ביקורת לגבי בתי הדין, הרבנים לא מספיק מחייכים ולא מספיק מסבירי פנים ולא מספיק זה ולא מספיק זה, אבל את התנאים הבסיסיים, כדי שאדם ימלא את תפקידו, כדי שתוכל לדרוש ממנו למלא את תפקידו בצורה הכי רצינית, אתם בעצם משאירים את הרבנים באיזה שהיא דילמה, כי יכול מאוד להיות שאותם רבנים, אם הם היו הולכים לכיוונים אחרים, לקריירות אחרות, היו מרוויחים יותר כסף ואולי אפילו גם יותר כבוד ודברים נוספים.
יעקב אשר: אם אנחנו רוצים לחזק את מעמד הרבנים אני חושב שכל האנשים הנחמדים, שיישבו וייתנו פה הערות, זאת אומרת באה חברת כנסת ואומרת 'אני חושבת שבאמת זה משכורות נמוכות מאוד, צריך להעלות את זה, אבל עכשיו בואו נעשה לזה התניות'.
יעקב אשר: אני אומר קודם כל בואו נעלה את זה, בואו קודם כל נקבע כללי ברזל, ואני מסכים שרב צריך לגור ביישוב וזה בסדר, אבל אם זה צריך לצאת מהמשכורת שלו, גם שכירות של מקום, כשבדרך כלל הבתים שם הם גם בתים יותר גדולים, כמו שהסביר המנכ"ל, והם גם עולים יותר, אז יצא שכרנו בהפסדנו.
יעקב אשר: אני חושב שמי שמסתכל על היחס של המדינה היום כלפי כלי קודש, אם זה נושא הבלניות שעוד לא נגמר, התחיל, מתחילים לראות איזה שהוא אור בקצה המנהרה, אבל עדיין לא נגמר, אם זה התייחסות, שנבוא כולנו היום לסיור בבתי הדין ונלך באותו יום לסיור בבתי משפט ונראה את סוג הבנייה, את הארכיטקטורה, את הריהוט, את ההשקעה שיש בבתי משפט, את כוח האדם שיש, אז לבוא בטענות זה בסדר, ואני בעד בדיקת טענות ואני בעד משמעת ואני חושב שהרבנים עצמם יקבלו על עצמם את הסייגים ואת הדברים שמקובלים, אבל אי אפשר לבוא מצד אחד ולהטיל דברים נוספים, לקחת חוזר מנכ"ל או בצורות כאלה ואחרות להתייחס רק להגבלות שאסור לגור ואסור עבודה נוספת ואסור כאן ואסור כאן, אני גם מעדיף שלא תהיה להם עבודה נוספת - - -
יואב בן צור: תבן אין ניתן לעבדיך.
יעקב אשר: ככה אי אפשר להמשיך, זאת צביעות של המדינה שבאה ומצד אחד באה ואומרת, תעבוד בצורה כזאת כאילו אתה לפחות מבקר המדינה, אבל תרוויח הרבה פחות מאשר הנהג שלו מרוויח.
יעקב אשר: זה לא יכול לקרות.
יואב בן צור: תודה, אדוני, חבר הכנסת יהודה גליק.
יהודה גליק: אני שמח מאוד להצטרף לדבריו של חבר הכנסת יעקב אשר.
יהודה גליק: אל"ף, מצער אותי מאוד, אמנם אני חבר כנסת חדש, אבל לפני שנתיים וחצי הייתי פה בחדר הזה, ועדת הפנים, יושבת הראש חברת הכנסת מירי רגב, בדיוק אותו נושא, בדיוק אותן טבלאות, בדיוק אותה דחיפות.
יהודה גליק: רב הוא לא רק רב, הוא מורה, הוא פסיכולוג, הוא עוסק בחינוך בלתי פורמלי, הוא עוסק בכשרות, הוא עוסק בחופות, הוא עוסק בלוויות, הוא עוסק בגישור, הוא עובד כמעט מסביב לשעון.
יהודה גליק: זו פשוט בושה, בושה להחזיק נייר כזה עם רמת שכר כזו.
יהודה גליק: באמת פשוט בושה.
יהודה גליק: נדמה לי שצריך למצוא קודם כל את הפתרון לדבר הזה.
יהודה גליק: הרבנים האלה, צריכים קודם כל לחזק את מעמדם כי הם נושאים בתפקיד קריטי, לפעמים הם עמוד השדרה של כל היישוב.
יהודה גליק: לאחר מכן, אין ספק, הם צריכים לעמוד בביקורת.
יהודה גליק: אבל אתה לא יכול לבוא לבן אדם, לתת לו שכר של 5,000 שקל ואחר כך לתת לו רשימת התניות.
יהודה גליק: זה נראה לי פשוט אבסורד שאין כמותו.
יהודה גליק: לכן אני מצטרף לדחיפות של הדברים שאמר חבר הכנסת יעקב אשר.
יהודה גליק: בואו לא נקיים עוד דיון ונסמן וי שקיימנו דיון, בואו נגיע לאיזה שהן החלטות בדבר שינוי הדבר הבסיסי הזה, הדבר הזה.
יואב בן צור: עורך דין רפאל מלאכי, יושב ראש החטיבה הדתית בהסתדרות.
<רפאל מלאכי: כמו שציינו קודמיי, אנחנו יושבים על המדוכה בוועדה בהמלצת בית הדין הארצי לעבודה.
<רפאל מלאכי: כמו שקיבלנו לפני מספר ימים את הסיכומים, לצערי אני לא איש בשורות ואני לא מאמין שאנחנו נראה את האור בקצה המנהרה.
<רפאל מלאכי: שני דברים רציתי להעלות בעיקר.
<רפאל מלאכי: הדבר הראשון, כמובן צורך הרבנים, כמו שחבר הכנסת גליק אמר, עכשיו הוא במספר רב של תפקידים שהוא נושא על כתפיו ודבר נוסף זה השכר שלו, שמבקשים ממנו בגין הפעילות שלו וההתניות שמנסים להתנות, זה לא יעבור לסדר היום.
<רפאל מלאכי: אני כנציג הסתדרות מוכן לעשות הרבה שינויים, אבל כמו שהיה בכנסת, כחברי כנסת, לפני 25-30 שנה, גם חברי כנסת היו עובדים במספר עבודות, עורכי דין, רואי חשבון, וכשראו שעבודת הכנסת לא מתבצעת כראוי אז אסרו את העבודה הנוספת אבל מאידך השכר עלה לדעתי במאות אחוזים, אם אני לא טועה.
<רפאל מלאכי: באותה מידה אפשר לעשות את זה גם עם הרבנים.
<רפאל מלאכי: דבר נוסף שחשוב לזכור ולדעת, שרבנים מוגדרים כמשרות אמון.
<רפאל מלאכי: כמו שאמרנו, הם מגשרים והם פסיכולוגים - - -
<קריאה: בהסכם הקיבוצי רשום משרות אמון.
<רפאל מלאכי: כן, כמשרות אמון.
<רפאל מלאכי: אם נתייחס ונשווה את משרות האמון שיש במשק, כמו עורכי דין ורואי חשבון ורופאים וכו', כל המשרות הללו, אנחנו נראה שהמשכורות שם, מה שהרבנים מקבלים אולי זה הפיצוחים של שבת או שתי שבתות.
<רפאל מלאכי: להגיד 5,000, 6,000 או 10,000, ממוצע של זה נגיד 8,000 שקל, ולבקש כל כך הרבה מהרבנים, זה לעג לרש כמובן.
<רפאל מלאכי: לכן כמו שאמרתי, כבוד היושב ראש, כנציג ההסתדרות, אנחנו נהיה מוכנים, כמו שאמר אדוני המנכ"ל, אנחנו חתומים עד סוף 17' - - -
יואב בן צור: תפתחו את ההסכם הקיבוצי, תשפרו את השכר.
יואב בן צור: יש לכם עכשיו לעמוד מול מנכ"ל משרד הדתות שאומר 'בואו נפתח את ההסכם הקיבוצי' - - -
<יוסף שלוש: האוצר לא מוכן לזה.
<יוסף שלוש: האוצר לא מוכן לפתוח את הסכמי השכר, דיברנו על זה עשר פעמים.
<רפאל מלאכי: כבוד היושב ראש, אני לא רוצה לפגוע, בטח לא במנכ"ל ולא בידידי במשרד האוצר, אבל לדעתי זה כבד עליהם.
<רפאל מלאכי: זה יבוא רק מתוך הכנסת.
יואב בן צור: הנה עכשיו אני אומר לך, אני פה, אנחנו נמצאים פה בוועדה - - -
<רפאל מלאכי: אם לא ישנו חקיקה זה לא יעזור לאף אחד.
<רפאל מלאכי: יש להם רצון טוב, גם למנכ"ל - - -
יואב בן צור: עורך דין רפי מלאכי, אנחנו נמצאים פה בוועדה, בואו עכשיו, בכוחות משותפים, תפתחו את ההסכם הקיבוצי, למה לחכות לסוף 2017?
יואב בן צור: בואו נפתח את ההסכם הקיבוצי עכשיו.
יואב בן צור: במקום להתקוטט בבית דין לעבודה, בואו נפתח את ההסכם הקיבוצי ונשפר את השכר עכשיו ונכניס מה שרוצים להכניס, את השינויים המתבקשים.
<רפאל מלאכי: אנחנו נשמח מאוד לעשות את זה, אבל שוב פעם, אנחנו יושבים עכשיו, כמו שהרב שלוש אמר, שנתיים - - -
יואב בן צור: זו תהיה בשורה לקראת הבחירות להסתדרות, זה יעזור מאוד.
<רפאל מלאכי: הרבנים מברכים אותנו גם ככה.
<רפאל מלאכי: אבל אני אומר ברצינות, המצב הוא כל כך בכי רע שאם אנחנו נשב, האוצר ומשרד הדתות ואנחנו - - -
יואב בן צור: בוא נשמע את האוצר, אולי יש לנו בשורה.
יואב בן צור: אלישע, בבקשה.
<אלישע קיפניס: אני אתחיל מהסוף, כי זה הכי מתאים עכשיו.
<אלישע קיפניס: לפתוח את ההסכם זו אמירה שיש לה הרבה משמעויות.
<אלישע קיפניס: מערכת יחסי העבודה במדינת ישראל רחבת היקף, יש יחסים מאוד טובים בין המדינה לבין ההסתדרות, יודעים לסגור הסכמים כשצריך, יודעים להתקוטט כשצריך, לפתוח הסכם, אני לא חושב שזה על השולחן, גם ידידי מההסתדרות לא מציג את זה כאיזו דרישה.
יואב בן צור: זו הבעיה.
<אלישע קיפניס: מה גם שכל האירוע הזה לא צץ יש מאין.
<אלישע קיפניס: ההסכם הקיבוצי עם ההסתדרות לפני שלושה חודשים ושבוע, הדברים האלה היו ידועים לפני כן וההסתדרות בחרה איפה לשים את כובד משקלה ועל איזה נושאים חשוב לה לשים את הדגש.
יואב בן צור: אתה מכוון אותנו להגיד מי אשם.
<אלישע קיפניס: אני לא אומר מי אשם, אני רק אומר שיש פה מערכת רחבה, הרי הרבנים מועסקים מזה עשרות שנים בהסכמים קיבוציים, ההסכמים הקיבוציים הם פרי של משא ומתן בין גורמים רבים ולבוא עכשיו ולקחת את כל הפירות של 30 שנה של יחסי עבודה ולהגיד שזה אשמת גורם אחד, בעיניי זו היתממות.
<אלישע קיפניס: אם רוצים לצאת מפה עם איזה שהיא מסקנה, אמירה כזו לא תביא לשום דבר, לשום מקום.
<אלישע קיפניס: ההסכם הקיבוצי נחתם לפני שלושה חודשים, בהסכם הקיבוצי ההסתדרות דרשה את מה שדרשה, השיגה את מה שחשוב לה, חלק מהדברים כמובן קיבלה, חלק מהדברים לא קיבלה, בסופו של דבר גם במסגרת של עבודתו של רפי מלאכי הושג הסכם מאוד משמעותי, פריצת דרך בנושא הבלניות, ההסתדרות שמה את דגלה על זה, זה היה מאוד חשוב לה והושג הסכם, הושגה תוצאה.
<אלישע קיפניס: מערכת יחסי העבודה של מדינת ישראל מתנהלת בצורה של הסכמים, בצורה של הידברות, וכך נעשה וכך נעשה מזה עשרות שנים.
<אלישע קיפניס: יש כרגע הסכם חתום עד סוף 2017, זה כבר הציגו לפניי, אם ההסתדרות רואה לנכון שבמסגרת ההסכם - - - קודם כל אני אקדים ואומר שבתוך ההסכם הנוכחי הוסכם על מסגרת עלות, לא הוסכם איך לחלק אותה.
<אלישע קיפניס: זאת אומרת גם ההסתדרות עצמה יכולה לבוא היום, את העלות שהוסכם אליה, להפנות לרבנים צעירים, לתת לרב בתחילת הדרך עוד 1,000 שקל תוספת.
<אלישע קיפניס: סופו של דבר הוסכם כמה כסף ייצא, לא הוסכם למי זה יילך, האם לקחת את הרב שנמצא עכשיו אחרי 35 שנות ותק, נמצא לקראת סוף הקריירה שלו, אם הוא בפנסיה תקציבית או פנסיה כזו או אחרת, באים לשפר לו את השכר בסוף הדרך, האם זה הנכון?
<אלישע קיפניס: או לחילופין לקחת את השכר ולתת תוספת משמעותית יותר לעובדים בתחילת הדרך.
<אלישע קיפניס: עמדתנו ידועה בדבר הזה, הצגנו אותה בפני ההסתדרות, בפני המשרד, בפני כל הגורמים הרלוונטיים מספר רב של פעמים, הדברים האלה פתוחים כרגע, יש הסכם אמנם סגור, אבל צורת החלוקה לא סגורה.
יואב בן צור: אני רוצה לשאול שאלה, אדוני, אותך וגם את מנכ"ל משרד הדתות, והיה והוועדה הזאת שיושבת עכשיו על קביעת שכרם של הרבנים, יהיה נס כזה ופעם אחת יקרה שהיא תגמור את עבודתה מוקדם מן הצפוי ותגיע להסכמה על שכר הרבנים ואנחנו מקווים שבסופו של הליך הוועדה הזאת תביא בשורה לכל הרבנים, לכלל המגזר הרבני, ותציע שהשכר צריך לעלות - - -
<אלישע קיפניס: אני לא המוקד פה, המגזר הרבני הם עובדי ציבור, המטרה היא להביא בשורה לציבור, שהרבנים יקבלו את השכר הראוי לעבודתם.
<אלישע קיפניס: זו גם מטרת הוועדה, הוועדה לא דנה רק בשכרם של הרבנים, הוועדה דנה במעמדם, בשכרם, באופן בחירתם, במגוון רחב של היבטים.
יואב בן צור: אין בעיה, עכשיו אני מתרכז בנושא של השכר.
<אלישע קיפניס: אני חושב שהוועדה נותנת מענה מלא.
יואב בן צור: אלישע, תן לי לגמור את המשפט, אם לא אכפת לך, תודה.
יואב בן צור: ופתאום יחליטו בנס גדול שיעלה שכרם, נגיד סתם לצורך העניין ב-30%, מה יקרה אז בנושא של ההסכם הקיבוצי שנחתם עכשיו?
יואב בן צור: זה יקרה לפני סוף 2017, זה יקרה נגיד בסוף 2016, אנחנו נחכה שנה שייגמר ההסכם הקיבוצי כדי ליישם את הדבר הזה?
<אלישע קיפניס: בסופו של דבר ועדה משרדית כזו או אחרת, ועדה בין משרדית, מגישה את המלצותיה כמובן, לאור ההמלצות האלה המשא ומתן שייפתח עם ההסתדרות לקראת ההסכם הבא, כמובן שההמלצות האלה יהיו על השולחן ויהיו רלוונטיות.
<אלישע קיפניס: הרלוונטיוּת שלהן תיבחן לאור הדיונים שיתקיימו, כי המדינה תבוא ותגיד להעלות עכשיו את שכר הרבנים וההסתדרות אומרת לא, אתם נותנים לי 1,000 שקל, אני מעדיף לשים אותם במגזר המצילים או במגזר הרופאים או מה שזה לא יהיה, בסופו של דבר יש פה מערכת של שני צדדים.
יואב בן צור: אני רוצה לבקש מהרב אשר אביטן, במקום אביו.
יואב בן צור: בבקשה, אשר.
<אשר אביטן: בשביל לראות את הבעיה, לפתור אותה, צריך לראות את המציאות שלה.
<אשר אביטן: אני פה בשביל זה, אני שנתיים מכהן כרב מושב, מושב אמונים, מועצה אזורית באר טוביה, בוא נראה את העובדות.
<אשר אביטן: באתי להביא את תלוש המשכורת שלי פה, אחרי כל מה שיש שם זה נושא ל-5,500.
יואב בן צור: ברוטו?
<אשר אביטן: לא בברוטו, בנטו.
<אשר אביטן: בוא נחלק את זה, זה נושק ל-5,500, אבל תוריד את האחזקה של הרכב שמביאים שם.
<אשר אביטן: במקום לחלק לי את ההבראה ואת הביגוד לשנה שלמה, שמו לי את זה כל חודש, כדי שהמשכורת תהיה יפה בסוף החודש.
<אשר אביטן: צריך לראות מה הרב עושה, אני קם בבוקר, מתפלל במושב, יש לי שיעור כל יום במושב, שיעור לילדים, שיעור לנוער.
<אשר אביטן: בסליחות, למשל, זה עד השעות הקטנות, השבתות שלי שם מלאות, החגים מלאים, הנסיעות למושב, החיים של כל המושב הם מחוץ למושב, לגשת ולנסוע הדלק שלי בחודש זה מעל 2,000 שקל.
<אשר אביטן: החיים שלי כרב כל שבת במושב.
יואב בן צור: איפה אדוני גר?
<אשר אביטן: אני עם המושב שלי, אני כל שבת במושב, שכרתי דירה לשבתות.
<אשר אביטן: אני במושב, אני גר במושב בשבתות, גם יש לי דירה באשקלון כי הדירה שלי במושב היא בייסמנט, אין לי יכולת לשכור שם בית.
<אשר אביטן: בית במושב עולה מעל 4.5 מיליון שקל לבית, לא למשק, משק זה 7-8 מיליון, שזה רוב המושב.
<אשר אביטן: לשכור דירה מתחיל ב-4,500-5,000 שקל שזה לבקתה.
<אשר אביטן: בבקתה הזאת, תבינו שרב מושב לא יכול לגור עם אדם שיעשה לך עכשיו עם איזה בריכה בחוץ.
<אשר אביטן: המציאות של רב, באופי שלו, הוא לא יכול להתחבר עם כל אחד ולגור שם.
<אשר אביטן: המגורים שלו אמורים להיות יותר אינטימיים, יותר אישיים, החיים שלו אחרים.
<אשר אביטן: אני הלכתי לשכור דירה במושב וברגע האחרון אמר לי מישהו, 'שמע, עד שאתה מתחיל לגור במושב, תיקח לך קודם כל דירה לשבתות', כל שבת אני במושב.
<אשר אביטן: החוק אומר שלוש שבתות ייצא, זה קשקוש.
יואב בן צור: אתה משלם על הדירה הזו?
<אשר אביטן: בוודאי, אני משלם לא הרבה, אבל גם לא קצת.
<אשר אביטן: אני מספק את השירותים, אני כל הזמן שם.
<אשר אביטן: דיברו פה על חופשים ומחלות, הייתי חולה, לא הרגשתי טוב, יש אזכרה, אני יכול לוותר?
<אשר אביטן: אני אספר לכם סיפור, בסוכות עשינו מפגש בירושלים כל המשפחה, אחד מאנשי המושב המכובדים של המושב הלך לעולמו.
<אשר אביטן: מתקשרים אליי, אשתי והילד נשארו עם המשפחה ואני מתנתק, אני מגיע.
<אשר אביטן: זה קרה באוגוסט בשנה שעברה.
<אשר אביטן: תכננו לנסוע לצפון הבן אדם שכח להגיד לי שיש לו אזכרה, נסענו לנהריה, כולם נסעו, תכננו לצאת בשבע בבוקר, אמרתי לאשתי 'עכשיו התקשרו אליי שהיום יש אזכרה', מה, אני אגיד לו לא? דחינו את הנסיעה ללילה.
<אשר אביטן: אז מדברים על חופשה ומחלה?
<אשר אביטן: זה לא אמיתי.
<אשר אביטן: המבחן של הרב במציאות הוא אחר.
<אשר אביטן: תבואו לראות את המציאות, לא עכשיו בטבלאות, תבואו לראות את החיים של הרב, תבואו לראות את העשייה של הרב.
<יצחק אביטן: עוד מילה.
<יצחק אביטן: כבוד הוועדה המכובדת והיקרה, ובראשה ידידנו מר דוד אמסלם, יושב ראש הוועדה, אני פה במקום הזה יותר מ-40 שנה, מזמנו של שלמה הלל, אלמוזלינו, השר אהרון אבוחצירה, ואני פה בוועדה הזאת עם כמה רבנים ואנחנו פה יושבים ויושבים וצועקים ולא נענים.
<יצחק אביטן: רבותיי, הרבה דברים מדברים, אבל לא הדברים זה העיקר.
<יצחק אביטן: לא המדרש הוא העיקר, אלא המעשה.
<יצחק אביטן: הגיע הזמן לתקן את המעוות, כמו שהאוצר דאג ותיקן את העוול שנעשה לניצולי השואה, גם פה צריכים לתקן את העוול שנעשה לרבני ההתיישבות.
<יצחק אביטן: אני באתי לכאן, אין לי שום אינטרס, אני דואג לזולת, אני דואג שכולם יהיו בסדר.
<יצחק אביטן: אתם תסתכלו על המשכורת הזאת, מה יקבל בפנסיה?
<יצחק אביטן: מה יש לו?
<יצחק אביטן: תעשו חישוב, בבקשה, אתם חכמים ונבונים, אבל מספיק לדחות משפטים.
<יצחק אביטן: לא צריכים לעשות את כל הדחיות האלה, צריכים לשבת ולגמור את העניין דחוף.
<יצחק אביטן: ההסכם, מה זה הסכם?
<יצחק אביטן: אני הייתי בזמנו של עמיר פרץ, יש לי את כל הצילומים, יש לי כל הניירות, יש לי הכול, אבל מה עשינו?
<יצחק אביטן: עד היום נעשה עוול גדול לרבנים.
<יצחק אביטן: לא ייתכן, מדינה כזאת, מדינת ישראל, מסתכלים על המשכורת של 5,000, מבקשים שבת, אז אתם רוצים לרשום דוח, גם שבת ישלמו, ישלמו, והרב שהוא נמצא והוא עובד, מגיע לו שעות, כמו שאתם אומרים, אחרי 8 שעות עוד שעות נוספות, גם לרב מגיע, אבל הרב עובד ב-12 בלילה, עובד בשבת, עובד בכול.
<יצחק אביטן: אני הייתי 45 שנה במושב אמונים, מועצה אזורית באר טוביה, הייתי רב אזורי, עכשיו ברוך ה' זה הבן שלי, רבי אשר, שהוא נכנס במקומי, הוא עושה פעילות, אני אומר לכבוד הוועדה, עושה פעילות רצופה מהבוקר עד הערב, שיעורים.
<יצחק אביטן: תבואו, אנחנו לא נדבר באוויר, לא נדבר דברים באוויר, תבואו תראו כמה אנשים יושבים בשיעור שלו, אם זה בשבת, אם זה בחול, כל יום.
<יצחק אביטן: באים מכל מקום ומקום, באים אליו, למה?
<יצחק אביטן: יודעים את העבודה שלו, יודעים את מציאות החיים שלו והכול.
<יצחק אביטן: וברוך ה', אני שמח, למה לא?
<יצחק אביטן: אנחנו חייבים לשרת את הקהל, את הציבור, זו המטרה שלנו.
<יצחק אביטן: לכן, רבותיי, הגיע הזמן, תפסיקו.
<יצחק אביטן: משרד הדתות הרבה זמן דחה דחה דחה, האוצר, שני דברים צריכים לעשות, עניין השכר, כמו שדיברו כמה, אני מודה להם שדיברו והתייחסו לטבלה הזאת והכול, זה העניין הראשון.
<יצחק אביטן: וצריך לחבר אותם לראש המועצה.
<יצחק אביטן: כמו רב העיר, מחברים אותו לראש העיר, גם רב המושב, תחברו אותו למועצה האזורית, מה שהוא מקבל, תעשו אפילו חצי, אבל 7,000?
<יצחק אביטן: 5,000?
<יצחק אביטן: מספיק, אתם לא רואים את זה?
<יצחק אביטן: 40 שנה אני במקום הזה.
יואב בן צור: יישר כוח, כבוד הרב.
<יצחק אביטן: עוד נקודה.
<יצחק אביטן: מגורים, אני לא מתנגד, ברוך ה' הוא מסתדר, נותנים לו איזה מקום, גשמים היו יורדים בחורף והיה יושב באיזה מרתף.
<יצחק אביטן: מרתף, מגיע לרב לקבל אנשים.
<יצחק אביטן: ומגורים, למה לא, מגיע, רוצים לגור במקום.
<יצחק אביטן: רוצים לגור במקום?
<יצחק אביטן: בבקשה מהוועדה המכובדת, משרד הדתות, המועצה האזורית, המושב, שוב, מה?
<יצחק אביטן: בוחרים ברב, תגור במקום, אז תשבו, תסדרו לו, ישלם 5,000 שכירות, ישלם 4,000 שכירות?
<יצחק אביטן: יקנה דירה במושב ב-9 מיליון?
<יצחק אביטן: הלכתי לקנות לו דירה, 4,000 ביקשו.
<יצחק אביטן: אז רבותיי, שאני אברך אתכם בעזרת ה' והברכה שלי תלווה אתכם ותגמרו את העניין הזה מהר מהר וזכות התורה תגן עליכם ועל בניכם.
<יצחק אביטן: ברכתי תלווה אתכם כל הדרך.
<יצחק אביטן: מספיק, אני לא רוצה להיות פה במקום הזה.
יואב בן צור: אמן.
יואב בן צור: תודה רבה, כבוד הרב.
יואב בן צור: אנחנו נשמח כל פעם שכבודו יברך אותנו, תודה רבה.
יואב בן צור: הרב שלמה בן עזרא, ממש דקה.
<שלמה בן עזרא: דקה, אני רוצה להתייחס למה שאמרה גב' עזריה.
<שלמה בן עזרא: אני רוצה להגיד, רבותיי, רב מושב הוא הדמות ביישוב, הוא לא פקיד והוא גם לא תלוי באחרים.
<שלמה בן עזרא: היום מה שקרה, פשוט מאוד מוציאים רבני מושבים בגיל 67 לפנסיה, בוא נתאר לעצמנו, יש בית כנסת אחד ביישוב וכולם מכירים את הדמות של הרב, פתאום מביאים איזה אברך צעיר, מכניסים אותו לבית הכנסת, איפה שהרב נמצא והרב גר והילדים שלו גרים.
<שלמה בן עזרא: בוא נתאר את הסיטואציה הזאת, זה לא איזה עוד פקיד שגמר את התפקיד שלו בגיל 67.
<שלמה בן עזרא: הוא רב, זה דמות, זה החיסרון שחסר כאן, צריך להבין את המשמעות של רב, שזה לא עוד איזה פקיד.
יואב בן צור: טוב, לא הולכים לקבל את הרעיון שלה, עם כל הכבוד.
יואב בן צור: חברת הכנסת עזריה דיברה מהגיגי ליבה, זה בסדר.
יואב בן צור: רבותיי, אני רוצה לסכם.
יואב בן צור: שמענו פה, ואנחנו אומרים בכאב רב, את גובה שכרם של הרבנים.
יואב בן צור: אנחנו מבקשים וקוראים, גם למשרד הדתות, גם למשרד האוצר, גם להסתדרות הכללית, כמו שאמר אלישע, אתם בתוך ההסכם הקיבוצי צריכים לדעת איך לעשות את ההבחנה.
יואב בן צור: אני לא ידעתי על מה שנמצא בתוך ההסכם הקיבוצי, עכשיו אני רואה, צריכים לדעת לעשות את ההבחנה, או שאתם יכולים לשפר את שכרם של הרבנים, או שתפתחו את ההסכם הקיבוצי על כל המשתמע.
יואב בן צור: כמה שזה יהיה קשה, אם צריך מאבק נלך למאבק, אבל נעשה את זה.
<יוסף שלוש: אבל ההסתדרות הודיעה שהיא רוצה לפתוח את ההסכם הקיבוצי, למה - - -
יואב בן צור: מתי היא הודיעה?
יואב בן צור: לא שמענו את זה מההסתדרות עכשיו.
יואב בן צור: רפי, לא שמענו את זה.
יואב בן צור: אתה יכול להגיד בפה מלא שאתם רוצים לפתוח את ההסכם הקיבוצי?
<יוסף שלוש: ההסתדרות אמרה שהם מוכנים לפתוח את ההסכם הקיבוצי.
יואב בן צור: ההסתדרות פה, למה אתה צריך לדברר אותם?
יואב בן צור: הרב יוסי שלוש, בואו נשמע עכשיו.
<רפאל מלאכי: כבוד היושב ראש, כמו שחברי מהאוצר הדגיש קודם, שנתנו את הפוש בנושא של הבלניות, לא כי לא רצינו לתת פוש בנושא של רבני ההתיישבות, פשוט יש את הוועדה שבהמלצת בית הדין הארצי לעבודה, אנחנו יושבים בה כבר חצי שנה, אנחנו יושבים, אין טעם להפעיל לחץ באוצר כאשר אנחנו יושבים בתוך ועדה.
<רפאל מלאכי: אבל כמו שאמרתי, גם ידידיי, כמה שירצו לעזור, אנחנו דיברנו עכשיו כמה מילים, אנחנו נוסיף עוד כמה מאות שקלים עדיין זו לא הבעיה.
<רפאל מלאכי: אם אני אוסיף 500 שקל, שנחשב הרבה כסף, מה זה ייתן?
<רפאל מלאכי: כמו ששמענו את הרב אביטן, שהוא יושב שם - - -
יואב בן צור: אבל אם תוסיף 1,000 שקל, זה אופק, זה משמעותי, זה 20%.
<רפאל מלאכי: אדוני היושב ראש, דיברתי לפני כן, שהיה צריך לבחון את זה לעומק - - -
יואב בן צור: בוודאי שצריך פתרון כולל, צריך לתת פתרון דיור וצריך לתת פתרון שכר.
יואב בן צור: אני מכיר מקרוב את הנושא של רבני מושבים ואני אומר לכם שהם עובדים קשה יומם ולילה, אין ספק, אבל צריך לאגם כוחות פה, רפי, גם אתם, גם משרד הדתות, אדוני מנכ"ל משרד הדתות.
יואב בן צור: נכון שגם רבני השכונות זה דבר חשוב וגם רבני ערים זה דבר חשוב, אבל רב המושב נמצא בודד במושב שם לבד, הוא צריך בעצמו לנהל את כל מה שיש במושב.
יואב בן צור: בעיר, למשל, אז יש מי שמטפל בחברה קדישא ויש מי שמטפל בכשרות ויש מי שמטפל ב - - - במושב הוא הכול, הוא עושה את הכול, תפקידו קשה מאין ערוך מתפקיד של סתם רב במקום אחר.
יואב בן צור: ולכן צריך לתת את הדגש, קודם כל לשפר את שכרם ותנאי מגוריהם של הרבנים.
יואב בן צור: אי אפשר לחייב מישהו לגור במקום כשאין לו פתרון מגורים ופתרון המגורים שלו זה בעצם לשים את כל השכר שלו לטובת המגורים.
יואב בן צור: לכן צריך למצוא בהסכם שאתם עושים עכשיו ובוועדות שאתם דנים עכשיו, לתת את הדעת גם על הדברים האלה, ואני מקווה שבקרוב זה יקרה ולא נצטרך לשוב פה לוועדה.
יואב בן צור: תודה רבה, רבותיי, אני מסיים את הישיבה.
חמד עמאר: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הפנים, ישיבה שנייה של ועדת הפנים בהצעה לסדר היום בנושא הסרת החסמים המונעים בנייה במרחב הכפרי, של חבר הכנסת איתן ברושי, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת חמד עמאר.
חמד עמאר: כיושב ראש אני לא אפתח את הנושא, אני אתן את הזכות לראשון שהגיש את ההצעה לסדר, חבר הכנסת איתן ברושי.
חמד עמאר: אני הצטרפתי אליו כי ראיתי בזה נושא מאוד חשוב לפתור את הבעיה הקיימת, גם אתמול קיימנו ישיבה בנושא ואני חושב שאנחנו יכולים להתקדם בנושא הזה.
חמד עמאר: נשמע גם את נציגי משרדי הממשלה כאן, אולי הם ייתנו לנו כאן את הפתרונות שאנחנו מחפשים להגיע אליהם.
חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת איתן ברושי.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, בוקר טוב, אולי בכל זאת נדע מי יושב פה, לא את כולם אני מכיר.
חמד עמאר: נציגי הממשלה, מי הגיע בבקשה?
חמד עמאר: הגיע משרד האוצר, שהוא אחראי על התכנון היום, מינהל התכנון, הגיע משרד הבינוי והשיכון, הגיע משרד החקלאות והגיעו מלשכת עורכי הדין.
איתן ברושי: אם אפשר שנזהה את האנשים, שנדע על מי אני מדבר.
חמד עמאר: משרד האוצר, רעות, מה התפקיד?
<רעות יהודית עמית: רפרנטית של תמ"א 35.
חמד עמאר: משרד הבינוי והשיכון, מי הגיע?
<שולמית גרטל: שולמית גרטל, אגף אדריכל ראשי.
איתן ברושי: אדוני היושב ראש, בוקר טוב, מודה על הדיון.
איתן ברושי: הדיון הוא כתוצאה מיוזמה שעלתה בראשית הכנסת הנוכחית ואני באתי כמזכיר התנועה הקיבוצית לכנסת.
איתן ברושי: הייתה בעיה עם אישור תמ"א 35, עדכון תמ"א 35 התמשך שש שנים, מ-2009 עד 2016 ואני חושב שגם העדכון הזה, אני אתייחס, הוא לא נכון.
איתן ברושי: גם עלתה שאלת הבנייה בהתיישבות, מושבים וקיבוצים, ובמידה מסוימת חלה התקדמות, אבל מאוד חלקית, כי בסופו של דבר יש החלטות, חלקן כבר הייתי אומר עברו אפילו דיונים מעבר להחלטה, אבל הביצוע הוא ממש שואף לאפס או בכלל לא.
איתן ברושי: אני רוצה לקצר בדברים, שנוכל לאפשר דיון ולהמשיך לפרט חלק מהדברים בהמשך, לפי הצורך.
איתן ברושי: אני רק אומר שאני מחזיק פה את הלוחות המעודכנים.
איתן ברושי: אני ראיתי בחומרה, עוד בתקופות קודמות, כשהייתי ראש מועצה בעמק יזרעאל וגם בתפקידים אחרים את מגבלת הגודל של היישוב הכפרי.
איתן ברושי: לא בא בחשבון שזה יימשך, ככל שזה תלוי בי חייבים לאפשר לפחות ריבוי טבעי, לא יכול להיות שישבו קבוצת אנשים וקבעו שגודל מושב או קיבוץ יהיה 350 או 400 ועכשיו הם צריכים לעבור תהליך אינסופי ובסוף מישהו צריך להגיד להם מאושר או לא מאושר לגדול.
איתן ברושי: ברור שהכול כפוף למגבלות קרקע ותכנון, לכן אני דורש להסיר את מגבלת הגודל של היישוב הכפרי ולאפשר לכל יישוב לפעול על פי דרכו והשקפת עולמו, אף אחד לא רוצה להתאבד, ובוודאי שלא ניתן לבנות במקום שאין קרקע ותכנון, על זה אין ויכוח.
איתן ברושי: אבל בתיקון לתמ"א 35, כפי שאני למדתי אותו מתמר כפיר ומרותי פרום ומבינת שוורץ ומהחומר שמונח בידי ובהתייעצות גם עם נוספים, ויש פה, בעצם בסוף זה מגיע למועצה הארצית והמועצה הארצית צריכה להחליט אם היא מאשרת או לא מאשרת.