GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני לא יודע אם מדינת ישראל יודעת להקים דבר כזה.
דוד אמסלם: אני אספר לכם, כשהמדינה נכנסת לדברים גדולים, זה לא פשוט.
דוד אמסלם: לא תמיד היא פוגעת ולא תמיד היא מסוגלת לעשות את זה ויש פה בן אדם שלקח אירוע, דבר שקרה לו באופן אישי, משם זה נולד.
דוד אמסלם: לרוב, כמו שאמרתי, הארגונים האלה מתחילים עם בן אדם שקרה לו אירוע והוא לא ידע מה לעשות.
דוד אמסלם: כשאני נפגשתי עם קלמן והייתי בשלוָה ושאלתי אותו 'תגיד, קלמן, איך הקמת את זה?
דוד אמסלם: איך התחלת?' הוא אמר לי' תשמע, דודי', הוריד אותי קומה למטה, הכיר לי את הבן שלו.
דוד אמסלם: הבן שלו עיוור חירש, נכה, אמר לי 'דודי, נולד לי הבן ולא ידעתי מה לעשות.
דוד אמסלם: ישבתי אני ואשתי בבית, חיפשתי ארגונים, ואללה, אין אף אחד.
דוד אמסלם: נאלצנו אני ואשתי.
דוד אמסלם: בא יום אחד דפק לנו השכן, אמר 'יש לי ילד כזה' אמרתי, אני כבר בבית, תביא אותו גם' וככה נוצר ארגון שנותן שירות לאנשים שמדינת ישראל לא רוצה לטפל בהם.
דוד אמסלם: אני אמרתי את זה גם מהניסיון שלי.
דוד אמסלם: אני אומר לכם באופן חד משמעי, זה מצער אותי, אמרתי שבמדינת ישראל כדאי שלא תהיה, לא קשיש, לא חולה, לא עני ולא עולה חדש.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם אתה נכנס בקטגוריה הזאת זה כמעט 80% מהמדינה, למה?
דוד אמסלם: אתה לא מעניין אף אחד.
דוד אמסלם: תבדקו אותי.
דוד אמסלם: כל נושא שקשור לאנשים האלה, קריעת ים סוף להביא את הפתרון כשהוא צודק.
דוד אמסלם: כל אחד יגיד לך שאתה צודק, 'דודי, מאה אחוז, הכול נכון', זה עולה פה, זה עולה שם, זה ההוא, זה ההוא, כל הסיפורים שבעולם.
דוד אמסלם: דחילאק, זה העזרה שלנו, זה המדינה שלנו, זה אנשים שלנו, זה לא 2%, זה 80%.
דוד אמסלם: 80% מהמדינה, המדינה לא מעניינת אותם, זה אבסורד, מעולם לא נתקלתי בדבר כזה ש-80% או 70% מאותו ארגון שאתה אחראי עליו, הוא לא מעניין אותך בכלל.
דוד אמסלם: לכן בכנסת אני רואה את השליחות שלי רק בנושאים האלה.
דוד אמסלם: אני גם אמרתי, אני לא עוסק בנושא גז, ותאמינו לי, אני איש צנוע באורחותיי, אני לא משתחצן אף פעם, אני מבין בנושא הגז כמעט יותר מכל חברי הכנסת ושרי הממשלה, זה נושא שאני עוקב אחריו שנים, אני מכיר את נושא התשתיות, אני יודע בדיוק כמה עולה, אני יודע את כל החלופות, אני אף פעם לא מדבר על זה, בגלל שאני חושב שלא באתי לכנסת לדבר על נושא הגז.
דוד אמסלם: כשהגעתי לכנסת הכנתי עשרה נושאים, אני מספר לכם פה עכשיו, שזה המים והארנונה וחדר מיון קרית שמונה ותרופות מצילות חיים.
דוד אמסלם: דברים פשוטים שאנשים קמים בבוקר איתם.
דוד אמסלם: באתי לשר האוצר ואמרתי לו 'תקשיב, משה, אלה הנושאים'.
דוד אמסלם: ישבתי עם הממונה על התקציבים, אמרתי לו 'אמיר, אלה הנושאים שאנחנו מקדמים', בתקציב הקודם, בא כחלון, אומר לי 'תשמע, דודי, כל הרשימה ששמת לי עולה למעלה ממיליארד שקל', אמרתי לו 'ו-?', עכשיו הורדת את המע"מ ב-4 מיליארד, אני לא יודע לאן זה הלך.
דוד אמסלם: הוא אמר לי 'ואם כל חבר כנסת יבוא ויבקש ממני רשימה כזאת?
דוד אמסלם: ' הסתכלתי עליו ואמרתי לו 'תקשיב, משה, אם בליכוד אחד יבוא ויבקש ממך נושא חברתי, קח את הנייר, זרוק אותו בצד'.
דוד אמסלם: אמרתי לו 'אתה מקדם נושא בינוי לכלל עם ישראל', הרי בסופו של דבר אתה מקדם נושאים לכלל העם, זה לא אתה, זה לא שלך, אין לו מפעל לבטון, אמרתי לו 'זו האג'נדה שלך', אמרתי לו 'אז ליצמן לקח את קצבאות הילדים', אחלה, בא אריה דרעי, רצה תחבורה ציבורית, מצוין, ואנחנו מה?
דוד אמסלם: מתווה הגז שלנו?
דוד אמסלם: 30 מנדטים, חצי מהקואליציה קמה בבוקר עם מתווה הגז.
דוד אמסלם: יש פה 8 מיליון תושבים, מתווה הגז זה מה שמעניין אותנו?
דוד אמסלם: אמרתי לו 'זו תהיה הרשימה שתהיה'.
דוד אמסלם: אז אתם תפתחו את ספר התקציב ואתם לא תאמינו, אתם תראו, כתוב 'חדר מיון קרית שמונה, הסכם קואליציוני, דודי אמסלם'.
דוד אמסלם: אני ראיתי את זה כמעט התעלפתי.
דוד אמסלם: לא ידעתי שזה כתוב ככה.
דוד אמסלם: תראו 'תרופות מצילות חיים, הסכם קואליציוני, דודי אמסלם'.
דוד אמסלם: כאילו זה עסק פרטי שלי, עשו אותי הסכם קואליציוני, אתה מבין?
דוד אמסלם: אני כאילו מפלגה, עשו איתי הסכם קואליציוני.
דוד אמסלם: אני מספר לכם את זה, אבל מבחינתי זה עצוב.
דוד אמסלם: באמת זה סיפור עצוב, בגלל שבסופו של דבר, כמו שאמרתי, עם ישראל קם בבוקר, באמת רובו, רץ לעמל כפיו והוא מגיע בערב קורס וכל היום יש לו איזה בעיה קטנה, הוא נמצא באיזה שהוא סרט, שהוא גם לא יודע איך לטפל בה.
דוד אמסלם: לרוב ארגונים טובים שבאים ועוטפים אותו ומנסים להקל עליו את חייו, ובסופו של דבר גם הם נמצאים, כל אחד במעגל שלו, באיזה סרט מול הרשויות.
דוד אמסלם: אתה רק פותח ארגון וגם אתה בסרט, אתה פותח איזה משהו וגם אתה בסרט.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה חשוב שפקידי הממשלה יבואו ויראו את המקומות האלה, בגלל שבסוף, אני אומר את זה באופן חד משמעי, אמיתי, הפקידים קובעים הכול.
דוד אמסלם: כשהשר מגיע עם הצעת חוק, לרוב הוא לא יודע אפילו על מה מדובר.
דוד אמסלם: אני דן בהצעות והפקיד מולי, אני מנסה לשנות אותה והוא צועק לי מסכים, לא מסכים.
דוד אמסלם: בסוף זה הפקידות.
דוד אמסלם: לכן אני רואה, כשהפקידות מתחברת לסיורים והיא באה ורואה, אז זה משתנה, בגלל שהפקיד מבין שגם סבא שלו בא לפה וגם אבא שלו והוא רואה שבאמת זה ככה, זה לא סיפורים, זה באמת ארגון אמיתי, זה ארגון קיים, חי, נושם, באמת.
דוד אמסלם: כשאתה עובר במסדרון, באקראי, ובא היהודי הנכה ואתה רואה אותו ואתה רואה את האזרח הקשיש, אז באמת אתה רואה אותו.
דוד אמסלם: אני ראיתי את הקשיש, כשבאנו, יצא מישהו בגיל 80, היו שם טלוויזיות, שימו לב, לא עניין אותו כלום, בגלל שהוא בעולם שלו, זה כבר גיל שלא מעניין אותך שום דבר.
דוד אמסלם: אז זה הבן אדם שאנחנו צריכים להסתכל עליו.
דוד אמסלם: ולרוב, כמו שאמרתי, הוא כבר לא מעניין את המערכות.
דוד אמסלם: לכן היה חשוב לי שהפקידות תבוא ותסתכל.
דוד אמסלם: כשאתה מסתכל על הדברים, הם נכנסים לך ללב ואז השכל שלך עובד אחרת.
דוד אמסלם: בזה אני מסיים, אני עירבתי את פינס.
דוד אמסלם: פינס, בן אדם צדיק, הוא סגן הממונה על התקציבים באגף התקציבים, הוא ממונה על הרווחה.
דוד אמסלם: איש מדהים באמת, בן אדם מדהים, התעסקתי איתו עם הסיפור של מנדי, עם הכרטיסים של הקשישים, לא חשוב.
דוד אמסלם: ואז הוא אמר לי, 'אתה מקלקל אותי, אני כבר נהיה כמוך, אתה מקלקל אותי'.
דוד אמסלם: הוא התחיל להיות רחמן, אז זו בעיה, הוא אומר לי 'אתה מקלקל אותי'.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, שוב פעם, אנחנו נעשה את הדיון ואנחנו נזמין אתכם, רק תבואו מוכנים וכמובן עם לב גדול.
דוד אמסלם: ובאמת אני מודה לכם, קובי.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לנו פה את קובי, שהוא צנוע, נחבא אל הכלים, יד ימינו של אורי וממשיך דרכו בקטע של 'יד שרה', איש באמת רב פעלים.
אורי מקלב: כתוב שבשניים אדם לא מתקנא, לא בבנו ולא בתלמידו.
אורי מקלב: אז אם זה שני הדברים ביחד, אז בכלל זה כפול ומכופל.
דוד אמסלם: ודרך אגב, אנחנו התלמידים של אורי, אז הוא גם לא מקנא בנו.
דוד אמסלם: זה מה שנקרא מורנו ורבנו זה אורי.
אורי מקלב: משפט אחד, דודי.
אורי מקלב: אורי, תודה רבה על האירוח מכל הלב, זה תמיד ככה, מאוד יפה.
אורי מקלב: אנחנו באמת מודים, כמו שאמר היושב ראש, בגלל שאנחנו קיבלנו, אנחנו יוצאים מפה עם ערכים יותר גבוהים, עם עוד משהו מחייב.
אורי מקלב: כשאני באתי לפה, אני מרגיש שהגעתי לנפש, לראות את הדברים אחרת, זה מחזק את הדברים.
אורי מקלב: גם אם אתה יודע, אתה רואה אותם.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להיבחן במבחן התוצאה, הסיור הזה הוא בעצם סיור עבודה.
אורי מקלב: המשמרת של דודי, אנחנו מכירים אותו בתור חבר, אנחנו מכירים את המידות שלו, את האופי שלו, את היכולות שלו, הוא הגיע לכנסת, הוא באמת בולט וחריג בעניין הזה, צורת ההתייחסות שלו לדברים, צורת הפעילות שלו היא - - - הוא לא פעם סובל בגלל זה, אבל הוא עקבי בעניין הזה, הוא רואה את הדברים מלמטה, גם כשהוא נמצא למעלה הוא עדיין רואה את הבעיות מלמטה למעלה.
אורי מקלב: אני חושב שהוא כבר הוכיח את עצמו עד היום בדברים שהוא מוביל ומקדם, וגם בדבר הזה, זו תחילתו של תהליך, לא מעט בעיות.
אורי מקלב: הוא לא אמר לכם, ברוב עדינותו, אבל לפעמים המעצור, גם לחוק הזה, המעצורים באו מתוך הבית פנימה, גם מאנשים שהיו צריכים, בגלל שיקולים - - - לא משנה כאן, הוא לא אמר את זה.
אורי מקלב: לא פשוט לעבור את המשוכות האלה, אתה יודע בדיוק למה, זה כבר היה צריך להיות רחוק, היה צריך להיות בסוף אולי, אולי כבר אחרי חקיקה, יש מעצורים בעניין הזה, אבל אני שותף גם בדרכך לסדר את זה ונקווה שנברך על המוגמר, יש לכם חלק מאוד חשוב בעניין.
דוד אמסלם: כמובן, אורי, אתה מסכם לנו את היום.
<אורי לופוליאנסקי: אני חושבת שהדברים שאמרתם מדברים בעד עצמם, כל המוסיף גורע.
<אורי לופוליאנסקי: אני רק מקווה שתהיה עכשיו פעילות משותפת כדי להעביר את זה, להסדיר את זה.
<אורי לופוליאנסקי: זה לא עושה את העניין, אבל אין ספק שזה מורה דרך.
<אורי לופוליאנסקי: אני רוצה להגיד לכם, אנחנו באמת מנסים, משתדלים, כל העמותות, לאסוף כספים כדי לתת, כדי שיהיה לכל אחד את הציוד ושיהיה לכל אחד השירות וכו' וכו' וכו', לא פעם תורמים, בין בארץ ובין מחוץ לארץ, באים ואומרים 'תגיד, מה המדינה עושה בעניין?
<אורי לופוליאנסקי: '
אורי מקלב: בטוח ששואלים אותך את זה.
<אורי לופוליאנסקי: אם אתה אומר ש - - -
דוד אמסלם: אתה מתבייש להגיד שכלום.
<אורי לופוליאנסקי: אתה מתבייש, בסדר, אבל כשאתה מביא מיטות בית חולים וכיסאות גלגלים וחמצן ואתה עוד משלם למדינה סדרי גודל, ו'יד שרה' משלמת בין 6 ל-7 מיליון רק על ציוד רפואי, זאת אומרת מה שנקרא מע"מ ולפי החוק עוד 12%, וכאשר אנחנו מפעילים מכוניות, מכונית שלוקחת אנשים מוגבלי תנועה, היא לא לוקחת אנשים רגילים, רק אנשים עם כיסא גלגלים, אז אני יודע שפקיד ממסד היה אומר 'רגע, אז אולי מישהו יושב על כיסא גלגלים ויבקש את הנכונית', אולי, יכול להיות, 'ואולי מישהו ייקח כיסא גלגלים והוא לא צריך אותו?
<אורי לופוליאנסקי: ' אמרתי, מה?
<אורי לופוליאנסקי: אז הוא ייסע ירושלים-תל אביב?
<אורי לופוליאנסקי: יכול להיות גם כזה מקרה, אבל יש ל'יד שרה' 48,000 כיסאות גלגלים שנותנים לכל אזרח במדינת ישראל שצריך בתקופה כזאת או אחרת.
<אורי לופוליאנסקי: 'יד שרה' עושה את זה וכל הארגונים עושים את זה, כשמתמודדים גם עם תורמים, אז כשהם שומעים שהממסד גם לוקח, זה באמת קשה.
<אורי לופוליאנסקי: לכן אני אומר, אני רואה את השותפות ואת האכפתיות וכו' ואני רק רוצה לומר ולחזק, שזה לא רק החיסכון בדבר כזה או אחר, שדיברנו עליו, שהוא לא סוף העולם, אלא זה המראה, זה הדרך, זה העניין שאפשר עם זה באמת לבוא ולומר הנה, יש שותפות גם עם הממסד.
<אורי לופוליאנסקי: אז אני רוצה רק להקריא מה שכתוב כאן על הקיר, 'איש את רעהו יעזורו ולאחיו יאמר חזק'.
<אורי לופוליאנסקי: חזק חזק לכם.
דוד אמסלם: חזק וברוך.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה במסגרת דיון מהיר, בנושא מחדל הרשויות בכביש המוות – אני לא יודע למה קוראים כך לכזה רחוב - - -
יגאל גואטה: כביש הדמים.
יגאל גואטה: כך קוראים לזה התושבים.
דוד אמסלם: הדמים, טוב.
דוד אמסלם: רחוב גולדה מאיר בירושלים, ילד בן 14 נפצע בשבוע שעבר, של חבר הכנסת יגאל גואטה.
דוד אמסלם: אני שמח לראות את צביקה כהן, סגן ראש העיר ופיני, חברת מועצת העיר שנמצאים פה ומלווים אותנו בדיון הזה.
דוד אמסלם: אני שמח מאד שאתם פה.
דוד אמסלם: בבקשה, יגאל.
דוד אמסלם: זו הצעה לסדר אני רואה.
יגאל גואטה: תודה, אדוני יושב הראש.
דוד אמסלם: עיריית ירושלים פה בדרג המקצועי?
<קריאה: אמורים להיות בדרך.
דוד אמסלם: אמורים להיות בדרך?
יגאל גואטה: אני מקווה שהם לא בכביש גולדה.
יגאל גואטה: אולי הם תקועים בגולדה.
חמד עמאר: אתם מעיריית ירושלים.
חמד עמאר: אתם סגן וחבר מועצה, אתם יכולים להגיד אנחנו עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: אבל ישי טלאור פה, אז זה בסדר.
<קריאה: קובי ממליה אמור להגיע.
דוד אמסלם: ראיתי, רשום לי.
יגאל גואטה: ראשית אני ביקשתי את ההצעה לסדר הזאת בעקבות פנייה של ידידי, סגן ראש עיריית ירושלים, הרב צביקה כהן, בעקבות תאונות רבות שיש בכביש הזה.
יגאל גואטה: באמת צר לי מאד שהישיבה הזאת היא כנראה לא ממש פופוליסטית, אז הנוכחות דלה, אבל 754 תאונות בחמש שנים, זה דומה כבר כמעט לחללי מערכות ישראל.
יגאל גואטה: 754 תאונות זה נורא ואיום.
דוד אמסלם: איפה, בכביש הזה בלבד?
יגאל גואטה: בכביש הזה.
יגאל גואטה: משנת 2008 עד שנת 2013 754 תאונות.
יגאל גואטה: פשוט יש שם מסלול חדש של תחבורה ציבורית, שכנראה שהנהגים - ואני לא יועץ תחבורה - אבל כנראה שיש פה איזה שהוא משהו שהנהגים עדיין לא קולטים בדיוק מאיפה פונים, לאיפה נכנסים והמסלולים האלה מהווים בעיה.
יגאל גואטה: הבעיה הזאת היא בעיה ישנה.
יגאל גואטה: זה מצער מאד שתושבי האזור, במפורש, אתה מדבר איתם על הכביש הזה, הם אומרים כביש הדמים.
יגאל גואטה: קוראים לזה כביש הדמים.
יגאל גואטה: הייתה שאילתה בעבר לסגנית שר התחבורה דאז, ציפי חוטובלי, בנושא הזה, ובתשובה היא ענתה שכנראה שלא מפסיקה ההסברה ולכן צריכים לעשות פעולות.
יגאל גואטה: אני לא יודע באמת מה נעשה בשנים האלה הן בנושא הסברה והן בנושא פעולות, מה שברור שרק לפני כשבועיים שוב פעם הייתה שם תאונה עם ילד בגיל 14, תאונה קשה, וכנראה שהבעיה לא נפתרה.
יגאל גואטה: אני לא באתי עכשיו להלין על אף אחד.
יגאל גואטה: אנחנו באמת רוצים שהסיפור שם ייפתר פשוט.
יגאל גואטה: כי מטבע הדברים, בוועדות בדרך כלל זה מתחיל כך ואחרי זה אומרים מה אתה רוצה, העברתי 30 מיליון, העברתי 10 מיליון, אנחנו נתנו, אנחנו לא נתנו.
יגאל גואטה: לא זה מה שאנחנו מחפשים.
יגאל גואטה: בנוסף, חבל לי שהוא לא פה, אבל אני חייב לעשות את זה.
יגאל גואטה: יסלח לי אדוני יושב הראש, כי בתשובה לשאלה שלי במליאה ענה חבר הכנסת חיים כץ בשם ישראל כץ, ובראשית דבריו הוא אמר שהכתיבו לו את התשובה ממשרד התחבורה, אבל אני ממש לא חושב שזה מה שהכתיבו לו במשרד התחבורה להגיד – כשיש השגחה עליונה אין השגחה תחתונה וזו בעיה עם חרדים וזו בעיה עם חרדים – כל מיני אמירות קשות כנגד הציבור החרדי.
דוד אמסלם: לא הבנתי, מה התשובה?
יגאל גואטה: הנה, זה חלק מהתשובה.
יגאל גואטה: אני מקריא.
דוד אמסלם: תקריא, תקריא.
יגאל גואטה: אני מקריא, אני מקריא.
דוד אמסלם: מה, השגחה מעל?
יגאל גואטה: אומר חבר הכנסת חיים כץ - - -
דוד אמסלם: השגחה מעל צריך לפי הבנתי פחות תאונות, לא יותר.
יגאל גואטה: "הכביש המדובר עובר בשכונה המתפעלת באוכלוסייה חרדית", קודם כל הוא נתפס לחרדית, "פעולות אלה כוללות - - - אני צריך לספר לך מה קורה בבני ברק?
יגאל גואטה: " הוא אומר: "כשיש השגחה עליונה, אין השגחה תחתונה.
יגאל גואטה: הם מאמינים בלמעלה ולא מסתכלים בלמטה".
יגאל גואטה: אני באמת מוחה על הדברים האלה.
יגאל גואטה: אני בטוח שזו לא התשובה שניתנה לו על ידי ישראל כץ.
יגאל גואטה: אין לי צל של ספק.
יגאל גואטה: "הם לוקחים את הזכויות, הם עוברים בכל הכבישים" – שטויות במיץ עגבניות.
יגאל גואטה: יש לנו ברוך השם הרבה ערים חרדיות שאין את הבעיות האלה ואני לא יודע מאיפה באה לו רוח השטות של התשובה הזאת.
יגאל גואטה: בכל אופן, מחובתי למחות על הדברים ואני מקווה מאד שאכן נמצא איזה שהוא פתרון לכביש הנוראי הזה.
יגאל גואטה: תודה רבה, אדוני יושב הראש.
דוד אמסלם: צביקה כהן, סגן ראש העיר, אתה רוצה להוסיף?
<צביקה כהן: אני לא אתייחס לכל המלל מורכב שאלוקים מעורב, חרדים מעורבים.
<צביקה כהן: דמים הם דמים זהים לכולם.
<צביקה כהן: אבל אני רק רוצה לומר ממש מספר מילים קטנות.
<צביקה כהן: כשהצרות נכנסות לבן אדם, הן נכנסות דרך הדלת המרכזית.
<צביקה כהן: כשהן יוצאות, הן יוצאות דרך החור של המנעול.
<צביקה כהן: מישהו ראה מכם פעם איך משקמים ילד אחרי תאונת דרכים?
<צביקה כהן: מדברים על מאות מאות רבות של נפגעים על הציר הזה.
<צביקה כהן: אני בעבר לצערי הרב, נפגעתי לפני הרבה מאד שנים, אני ומשפחתי, ואני אומר לכם שזו חבילה מאד גדולה.
<צביקה כהן: על הציר של אותו ילד שנפגע בשבוע שעבר, יש הורים, אחים, אחיות, ידידים וכן הלאה וכן הלאה.
<צביקה כהן: צריך פשוט – ואני לא יודע בדיוק מי אשם.
<צביקה כהן: אמר חבר הכנסת גואטה, ואני מודה לו שהביא את זה לדיון – צריך פשוט להביא את זה.
<צביקה כהן: אני לא נמצא ואני לא מעורב בתוך הסמכויות ובתוך הרשויות, אבל בכביש הזה פשוט קטסטרופה.
<צביקה כהן: פעם אחת אותם דמים שנשפכים שם, פעם נוספת בכל יום ויום, אתם בטח יודעים, אדוני יושב הראש, אלפי שעות רבות אנשים פשוט עומדים בציר הזה.
יגאל גואטה: דרך אגב, הממוצע הוא כמעט כל יומיים וחצי תאונה.
<צביקה כהן: לו גם רק זה היה נגמר הכל בשלום.
<צביקה כהן: מדוע לבזבז את הזמן של האנשים המסכנים האלה, שאנחנו באמת מקבלים מבול של בקשות והערות ותלונות.
<צביקה כהן: קחו את הנושא הזה, ייקחו את הנושא הזה אותם אחראים, יכנסו – ואני מניח שזה הרבה מאד כסף לפתור את הבעיה.
<צביקה כהן: מדינת ישראל תפתור את הבעיה שלנו.
<צביקה כהן: תודה.
<צבי יעקבזון: מילה קצרה, אני יושב פה בשני כובעים, כמנהל סיעת ש"ס - - -
<צביקה כהן: אתה גם שכן שלנו.
דוד אמסלם: קודם כל תאמר את השם לפרוטוקול.
<צבי יעקבזון: צבי יעקבזון, סיעת ש"ס.
<צבי יעקבזון: יש סיעה בכנסת שנקראת ש"ס, אני מנהל הסיעה, שמי צבי יעקבזון.
יגאל גואטה: דרך אגב, הוא מנהל הסיעה לפני שנהייתה סיעה.
יגאל גואטה: הוא כבר 30 שנה מנהל הסיעה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שבמשפט הראשון שלך חשבת שלא הבנת, אז אמרת אותו גם הפוך.
דוד אמסלם: אמרת אני צבי מנהל סיעת ש"ס ואז אמרת – יש סיעת ש"ס בכנסת ואני המנהל של הסיעה.
<צבי יעקבזון: לא, פרטתי, שאם יש פה - - -
<צבי יעקבזון: עכשיו, בכובעי השני, הרציני יותר, זה תושב ירושלים, שמנקז פניות לסיעה והפניות בנושא צומת בר אילן-גולדה מאיר – הן בלי סוף.
<צבי יעקבזון: הרבה שנים אני פה.
<צבי יעקבזון: פעלנו בכנסת, פתרנו בעיות בכנסת, זה איזה מין רעה חולה, כמו מעשה שטן.
<צבי יעקבזון: יש לנו שני חברי כנסת שגרים בזירה, בצומת – שלמה בניזרי וניסים זאב.
<צבי יעקבזון: רואים מהחלון את הדם והדמים.
<צבי יעקבזון: הם פה צעקו.
<צבי יעקבזון: אורי מקלב צעק פה מה שבחיים הוא לא צעק במליאה.
<צבי יעקבזון: עכשיו, אני לא מדבר על המכה בפטיש – זה כבר המכה בפטיש, זה כבר השיא.
<צבי יעקבזון: עכשיו.
<צבי יעקבזון: אני מדבר אתכם לאורך כל השנים – 2012, מרס, אומר שר התחבורה ישראל כץ:
<צבי יעקבזון: משנת 2009 עד אוקטובר 2012 נפגעו בכביש גולדה מאיר 17 בני אדם, מתוכם 7 פצועים קשה, מחציתם ילדים.
<צבי יעקבזון: זה 2012.
<צבי יעקבזון: 2013 עונה לנו ישראל כץ: בין שנת 2007 לשנת 2012 נהרגו בשני הכבישים האלה, דיברנו על תלפיות ועל בר אילן – 9 בני אדם.
<צבי יעקבזון: ומה שאמרה ציפי חוטובלי לפני שנה, היא אמרה אני מודה, אני בהלם.
<צבי יעקבזון: כך היא אמרה.
<צבי יעקבזון: כשהיא באה לתת את הנתונים ממשרד התחבורה - - -
<צביקה כהן: צריך לבדוק אם היא יצאה מההלם הזה משנת 2012.
<צבי יעקבזון: מה שציטט גואטה בנאום שלו, בין שנת 2008 לשנת 2013 - 754 תאונות בצומת.
<צבי יעקבזון: זה מספר אסטרונומי.
<צבי יעקבזון: בכביש ז'בוטינסקי שקוראים לו כביש המוות, יש אנשים שפשוט יצאו לרחוב וסגרו ולא נתנו לעבור.
<צבי יעקבזון: בירושלים אנחנו קצת יותר עדינים ולא יודעים להשתולל.
<צבי יעקבזון: היום דיברתי עם אדם שאשתו נפצעה שם, הוא אומר לי תשמע, אני לא יכול להבין את זה.
<צבי יעקבזון: עכשיו, מקום יניחו לך.
<צבי יעקבזון: נכון, היינו גם אנחנו בוועדת הפנים ואולי לא עשינו מספיק.
<צבי יעקבזון: היה לנו פה את דוד אזולאי, כידוע.
<צבי יעקבזון: אני לא יודע מה הפתרון.
<צבי יעקבזון: אני לא רוצה לומר שעיריית ירושלים אשמה, למרות שהתשובות שלהם הן מזעזעות.
<צבי יעקבזון: להגיד נצא במסע הסברה?
<צבי יעקבזון: מה זה מסע הסברה?
<צבי יעקבזון: אנשים מתים, מה זה מסע הסברה?
<צבי יעקבזון: או נצבע?
<צבי יעקבזון: יש שם דבר משונה עם התחבורה הציבורית באמצע.
<צבי יעקבזון: אנשים מתבלבלים מזה, מהתחנות - - -
<צביקה כהן: שמאלה להר חוצבים.
<צבי יעקבזון: כן.
<צבי יעקבזון: אנשים לא בדיוק מבינים לאן ללכת.
<צבי יעקבזון: הרמזור הירוק והאדום מתבלבל להם.
<צבי יעקבזון: ילדים קטנים לא מצליחים לחשב את שהאוטובוס שכשהוא יבוא, כי האוטובוס נוסע, הוא חוצה את שלושת המסלולים.
<צבי יעקבזון: אני לא יודע מה.
<צבי יעקבזון: לי אין פתרונות.
<צבי יעקבזון: דיברתי עם המתנ"ס בשמואל הנביא, שאלתי מה הפתרונות?
<צבי יעקבזון: מה, לבטל את התחבורה הציבורית?
<צבי יעקבזון: תגידו.
<צבי יעקבזון: הם לא יודעים.
<צבי יעקבזון: אבל אם אתה מסכים, חבר הכנסת גואטה הציג לנו את התמרור ואמר רבותי, כאן נהרגים.
<צבי יעקבזון: אתה, אני מאמין בתושייתך, בחכמה שלך, בגזרה שלך, תמצא את הדרך עם משרד התחבורה, עיריית ירושלים, מי שלא יהיה.
<צבי יעקבזון: תודה.
יגאל גואטה: תודה צביקה.
יגאל גואטה: הבנתי.
יגאל גואטה: חבר הכנסת עמאר.
חמד עמאר: אדוני יושב הראש, קודם כל אני לא מכיר את הצומת ולא מכיר את הכביש, אבל אני קיבלתי נתונים של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים והנתונים מדברים בעד עצמם.
חמד עמאר: 567 פצועים באותה נקודת כביש, ואנחנו מדברים על כמה וכמה שנים שמעלים את הנושא.
חמד עמאר: נתונים משנת 2009, משנת 2011 ומשנת 2012 ועכשיו אנחנו בשנת 2016 ועוד פעם מעלים את הנקודה של הכביש הזה.
חמד עמאר: אני לא יודע אם משרד התחבורה נמצא כאן.
דוד אמסלם: נמצא.
חמד עמאר: איזה פתרון תחבורתי לאותה נקודה מצא משרד התחבורה ומה הוא הולך לעשות בנושא?
חמד עמאר: אבל באופן כללי, כבישים אדומים ומוקדי סיכון במדינת ישראל, מדינת ישראל וממשלת ישראל הקצתה לנושא הזה קרוב ל-2 מיליארד שקלים, אבל ביצוע – כמעט ואין.
חמד עמאר: הקצו ל-5 שנים 2 מיליארד שקלים ואנחנו בדקנו – בשנה לא מבצעים ב-200 מיליון שקלים.
חמד עמאר: אפילו 150 מיליון שקלים, 160 מיליון שקלים בשנה, כאשר יש כסף ולא מבצעים.
חמד עמאר: בדרך כלל הבעיה שלנו היא תקציבים, אבל לנושא של מוקדי סיכון וכבישים אדומים יש תקציב לנושא הזה, אבל לא מבצעים.
דוד אמסלם: ישי טלאור, אתה שם לב למה שהוא אומר?
חמד עמאר: והדבר החשוב לגבי עיריית ירושלים כאן, עם משרד התחבורה - איזה פתרון תחבורתי הם נותנים לאותה נקודת סיכון ואיך פותרים את הנקודה.
חמד עמאר: לא לבוא ולהגיד הסברה.
חמד עמאר: הסברה זה טוב, אבל הסברה לבד זה לא עוזר.
חמד עמאר: סימן שזה לא עוזר, צריך למצוא פתרון תחבורתי.
חמד עמאר: וכל דבר המהנדסים יכולים למצוא פתרון תחבורתי וזה תפקידם של עיריית ירושלים ושל משרד התחבורה בנקודה הזאת.
דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת פיני עזרא.
דוד אמסלם: חבר מועצת העיר, סליחה.
<פיני עזרא: קודם כל, ברשות יושב הוועדה, על הציר הזה של בר אילן נבנים ברגע זה מספר מוסדות.
<פיני עזרא: חוץ מהתנועה שיש שם היום של ילדים, נבנה שם תלמוד תורה מאד-מאד גדול ומעבר לכביש יש כבר היום מבנה שהשלד שלו הסתיים, של עוד עשרות אלפי מטרים של מבני ציבור, שהולכים להיות שם עוד אלפי-אלפי ילדים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על בר אילן?
<פיני עזרא: גולדה מאיר.
דוד אמסלם: בר אילן או גולדה מאיר?
<פיני עזרא: דיברתי על גולדה מאיר.
<פיני עזרא: לבר אילן נעבור עוד מעט.
<פיני עזרא: שדרות גולדה מאיר.
דוד אמסלם: גם בבר אילן יש עכשיו פרויקט חבל על הזמן, אבל בסדר.
<פיני עזרא: היו שם שתי תאונות רק בשבוע שעבר.
<פיני עזרא: בשדרות גולדה מאיר הולכת להיות עוד מעט גם רכבת קלה.
<פיני עזרא: נעשתה שם החלטה - שאתה מכיר את הציר, שאני לא מצליח להבין אותה - מרחוב בר אילן שמאלה לשדרות גולדה, ביטלו את הפנייה שמאלה על הציר המטורף הזה.
<פיני עזרא: מי שירצה לפנות - - -
דוד אמסלם: אתה מתכוון בירידה, מהירידה שמאלה?
<פיני עזרא: בדיוק.
<פיני עזרא: מי שירצה לפנות שמאלה, צריך להיכנס לתוך שכונת רמת אשכול, זה אומר משאיות, אוטובוסים, טרקטורים, כלי רכב – להיכנס לתוך שכונת רמת אשכול, שגם ככה זאת שכונה צפופה, להקיף אותה ואז לצאת עוד פעם לתמיר, דרך הרחוב לפני הר חוצבים, שזה הולך להגביר בעשרות אחוזים את התאונות שם.
דוד אמסלם: אני מציע לא לעבור לרמת התמרור, עזוב.
דוד אמסלם: אני רוצה דווקא בשלב הזה - - -
<פיני עזרא: בר אילן, בר אילן.
<פיני עזרא: בבר אילן בלילה הרמזורים שם לא פועלים.
<פיני עזרא: יצאו מנקודת הנחה, כמו בהרבה אזורים, שיש פחות תנועה והרמזורים שם לא פועלים.
<פיני עזרא: יש שם ציר מאד מאד בעייתי, שזה הציר של מנחת יצחק והציר של בריינדס, שיורד מגאולה.
<פיני עזרא: מצד אחד באים בירידה, צד אחד באים בעלייה ואנשים נכנסים לצומת בלי הבחנה וקורות שם המון המון תאונות.
<פיני עזרא: הולכים להתאכלס שם תוך שנה בערך 650 יחידות דיור ויש בבנייה עוד 800 על הציר הזה.
<פיני עזרא: בחשבון קל, מדברים על 4,000-5,000-6,000 ילדים ועוד מאות רבות של מכוניות.
<פיני עזרא: שם כבר יש ילדים, שם הפתרון הוא פשוט.
<פיני עזרא: הרמזורים צריכים לעבוד שם גם בלילה.
<פיני עזרא: שם לא צריכים למצוא פתרון קסם.
<פיני עזרא: יש רמזור, שהרמזור יעבוד גם בלילה.
<פיני עזרא: בבקשה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אבו ערר, אתה רוצה?
דוד אמסלם: טוב, ברשותכם, בואו נשמע את קובי ממליה, מנהל אגף תוש"יה בעיריית ירושלים.
דוד אמסלם: קודם כל יש לי שאלה בשני מישורים.
דוד אמסלם: אחד, כרגע אנחנו מדברים על ציר גולדה, לא ציר בר אילן.
דוד אמסלם: האם ציר גולדה חריג משאר הצירים בעיר ברמת הבטיחות, זאת אומרת ברמת התאונות?
דוד אמסלם: שניים, מה בדעתכם לעשות בעניין?
דוד אמסלם: האם אתה מכירים את הבעיה ומה בדעתכם לעשות.
<יעקב ממילה: טוב, אז ציר גולדה היה בעבר - כשאני אומר בעבר אני מדבר לפחות על כמה שנים טובות - אכן חריג, היו שם תאונות קטלניות לצערנו הרב, אבל מאז הרשויות – אם זה המשטרה, אם משרד התחבורה, אם זה העירייה – פעלו רבות במקום ובשנים האחרונות, במיוחד בדגש על השנתיים האחרונות, אנחנו רואים שם ירידה דרסטית בתאונות והמצב שם היום הוא יחסית טוב למקומות אחרים בעיר.
<יעקב ממילה: זה המצב נכון להיום.
<יעקב ממילה: אני מבקש להבהיר, כשמדברים על שדרות גולדה, זה רחוב שמתחיל בצומת בר אילן ונגמר במחסום, לשעבר בכניסה לירושלים.
<יעקב ממילה: אז כשאתה אומר שדרות גולדה שיש שם X תאונות, אתה מחלק את זה לקילומטר כביש, והמצב שם הוא מצב יחסית טוב, יתקן אותי עוד מעט קצין את"ן, ידידי שימי מרציאנו וייתן שם נתונים עובדתיים על מספרי התאונות.
<יעקב ממילה: אני לא מכיר את המספרים האלה – 500 תאונות בצומת או בנקודה.
<יעקב ממילה: זה דברים שתאמין לי, אם היה דבר כזה, מן הסתם הייתי - - -
<צבי יעקבזון: חוטובלי, סגנית השר - - -
<יעקב ממילה: הייתי מכיר את זה.
<יעקב ממילה: יכול להיות שזה נתונים על כל שדרות גולדה, לטווח של איזה 5-7 שנים.
יגאל גואטה: אמרנו, משנת 2008 עד שנת 2013, חמש שנים.
<יעקב ממילה: אוקיי, אז שימו לב לשנים.
יגאל גואטה: אמרנו, אמרנו את זה.
<יעקב ממילה: זה לא בשנים האחרונות.
<יעקב ממילה: המצב בשנים האחרונות הוא טוב.
<יעקב ממילה: חוץ מזה - - -
חמד עמאר: דווקא הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים - - -
<יעקב ממילה: עוד דקה.
<יעקב ממילה: חוץ מזה אנחנו - - -
חמד עמאר: זה לשנים 2010 – 2016.
דוד אמסלם: עמאר, שנייה.
<יעקב ממילה: חוץ מזה אנחנו נכנסים שם בשדרות גולדה לעבודות בכמה צמתים.
דוד אמסלם: קודם כל לפני כן, קובי, אני מדבר כרגע על העירייה, לא במשרד התחבורה ולא במשטרה – יש מעקב אחרי כל הנושא של התאונות?
<יעקב ממילה: כן, בעירייה יש - - -
דוד אמסלם: בנוגע לכל נקודה גם מצטבר מה קורה?
<יעקב ממילה: לא רק זה.
<יעקב ממילה: העירייה גם מחזיקה תקן שיושב, מתארח אצל את"ן וכל תאונה רושמים לנו ומקבלים את התשריט שלה.
<יעקב ממילה: אנחנו בודקים - - -
יגאל גואטה: אז אולי תיתן לנו את הנתונים איך זה ירד במשך השנים.
<יעקב ממילה: יש לנו את הנתונים.
דוד אמסלם: ואתה עוקב אחרי זה?
דוד אמסלם: זאת אומרת יש לך - - -
<יעקב ממילה: יש לנו מעקב.
<יעקב ממילה: יש מדור של מידע תנועתי והוא בודק את זה, ומספיק שיש שלוש תאונות בשנה באיזה שהוא מקום וכבר מרימים לנו דגל – חברה יש פה בעיה - - -
יגאל גואטה: רק לפני שבועיים ילד נפגע שם פגיעת ראש קשה.
יגאל גואטה: ילד בן 14.
<יעקב ממילה: אנחנו מכירים את התאונה.
<יעקב ממילה: אני מניח ששימי יתייחס אליה.
<יעקב ממילה: אני לא רוצה לעשות את התפקיד של המשטרה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לבוא לתאונה הזאת, כי כרגע, גם אם היא טרגדיה גדולה, היא כרגע - - -
<יעקב ממילה: אני אמרתי, אנחנו נכנסים שם לעבודות עכשיו בשלושת הצמתים של הכניסה להר חוצבים והצומת המרכזי שחשוב הוא הצומת של רב שפע והרטום, ששם אנחנו גם מסדירים מעברי חצייה, אנחנו גם משחקים שם בגל ירוק להולכי רגל.
דוד אמסלם: אתם מדברים כרגע על הכניסה להר חוצבים, שנתי הצמתים.
<יעקב ממילה: ברב שפע.
<פיני עזרא: שפע חיים, למטה.
<יעקב ממילה: שפע חיים, ממש ביציאה שם, אנחנו עכשיו מסדירים שם מעברי חצייה, מסדרים את הגל הירוק להולכי רגל.