GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר רוזנר: מה לוח הזמנים?
<תומר רוזנר: מכיוון שאני מבין שהאחריות היא על המשרד להגנת הסביבה בנושא הזה, ועל הרשויות המקומיות – לתת את רשיונות העסק.
<אלון זסק: כבר היום יש שני אתרים שמוכנים.
<אלון זסק: אני מניח שבטווח הזמן של האישור ו-45 יום יהיו עוד ארבעה שמוכנים לקלוט.
<אלון זסק: בי"ת, גם צריך לזכור שזה עונתי.
קריאה: ואז האישור של רשיון ההובלה יהיה רק לאתרים האלה?
<תומר רוזנר: מתי מתחילה העונה?
<אלון זסק: בערך מנובמבר עד אפריל.
<אלון זסק: יש שמועות עקשניות על זה שהם הקדימו את העונה, כי הם ידעו שדודי עובד מהר, אז ידעו שהולך להגיע צו.
דוד אמסלם: עזוב, תומר.
דוד אמסלם: גם הגזם מבחינתי זה האופציה.
דוד אמסלם: אפשר כמעט לרסק הכול.
דוד אמסלם: לא מרסקים שורשים.
דוד אמסלם: שורשים זה סיפור אחר בכלל.
דוד אמסלם: יש מכונה נפרדת להוצאת שורשים.
דוד אמסלם: זאת לא הבעיה.
דוד אמסלם: התעסקתי בעסק הזה עשרים שנה.
דוד אמסלם: שורשים זה סיפור אחר לגמרי.
דוד אמסלם: קניתי מכונה מיוחדת, שנוכל להגיע לשורשים, לפרק אותם.
דוד אמסלם: זה דבר שלא שווה כלום.
<תומר רוזנר: מה עושים עם זה?
דוד אמסלם: הסיפור זה הגזם.
דוד אמסלם: מבחינתי, זה בסדר.
דוד אמסלם: גם העלויות שמדברים עליהן כאן, הן לא בשמיים.
דוד אמסלם: אפשר להזמין רסקת ליום אחד, ולתפור הכול.
<אלון זסק: נזכור שיש עוד 6 מיליון שקלים בקולות קוראים למרסקות שהוציא משרד החקלאות.
<אלון זסק: יצא כבר, שתיים אושרו.
<צביקה כהן: מה שאנחנו מוציאים, אנחנו מאשרים.
דוד אמסלם: אני רוצה להציע לכם משהו, אלון.
דוד אמסלם: היום לכל הערים חייב להיות – מי שגוזם הכי הרבה, זה- - - אסור להם להביא את זה למטמנה, אז הוא בכל מקרה פותח אתר.
דוד אמסלם: צריך להכריח אותם, לקבל את האתר הזה במחירים שאתם תפקחו עליהם, ואתם תשפו אותם בגין קניית המרסקת עצמה.
דוד אמסלם: אגב, זה מה שעשיתי פה – רכשתי באמצעות
דוד אמסלם: כם את המרסקת ב-50%.
דוד אמסלם: היא עלתה מיליון שקל אז.
דוד אמסלם: אתם שיפיתם בחצי מיליון, ופתחתי מחירון לכל הסביבה – מי שרוצה, זה המחיר.
דוד אמסלם: אז אין אופציה אחרת.
דוד אמסלם: הם לא יכולים לשלוח את זה למטמנה.
דוד אמסלם: לפי חוק, אסור להטמין.
דוד אמסלם: אם יש מפעל שרוצה – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: אני בעמדה שקודם כל המדינה מסדירה את מה שהיא רוצה, אז אתה יכול לבוא במגע עם מספר - צפון, מרכז, ירושלים, דרום, לסגור אתם את הסיפור הזה, לשפות אותם בגין מרסקות גדולות שהן בעצם - ואחרי זה – חופשי.
דוד אמסלם: מי שרוצה מפעל – אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: זה מה שאני הייתי עושה.
דוד אמסלם: ככה אני סוגר את זה באופן הוליסטי ונכון והגיוני וחכם.
דוד אמסלם: אבל מבחינתי כרגע, 45 יום זה בסדר.
דוד אמסלם: מצדי, שירסקו.
<תומר רוזנר: מכל מקום, צריך לקשור בגוף התקנות לנושא של האתרים המוסדרים, כפי שאמר מר שניר בסקירה שלו.
<תומר רוזנר: חייב להיות ברור שמדובר באתר פינוי מוסדר.
<תומר רוזנר: שיש לו רשיון.
<תומר רוזנר: זו הערה מהותית.
<צביקה כהן: לא הבנתי.
<תומר רוזנר: צריך להיות כתוב שיש לו רשיון.
דוד אמסלם: הוא יסדיר לך את הערים.
דוד אמסלם: 45 יום.
דוד אמסלם: אם לא, שירסק.
<נטע דרורי: נטע דרורי מהמשרד להגנת הסביבה - אני רוצה להעיר.
<נטע דרורי: לגבי הנושא של האתרים המוסדרים הסברנו, שבהחלט יכול להיות מצב שהאישור יינתן לשימוש שהוא לא העסק טעון רישוי אלא לשימוש משני בבנייה להקמת גדר.
<נטע דרורי: כל זמן שזה תואם את הדין, כלומר השימוש הוא לא בלתי-חוקי, לא בהכרח זה שימוש שטעון רישוי.
דוד אמסלם: אני מקבל את ההערה.
דוד אמסלם: לא כל עסק טעון רישוי.
<תומר רוזנר: אם המבקש מציין מטרה כזו, צריך לדרוש שהמקום שהוא מפנה אליו, יש לו רשיון.
<תומר רוזנר: זה כל מה שאנחנו אומרים, וצריך לציין את זה בתקנות.
<תומר רוזנר: לגבי העבירות המינהליות, מוצעות כאן שתי עבירות – אחד פר עץ, ואחד - פר משקל.
<תומר רוזנר: אנחנו רואים בעיה עם שני סוגי העבירות – לא לגבי הסכומים אלא לגבי הפרקטיקה של העניין.
<תומר רוזנר: אחד, לגבי פר עץ, הרי ממילא כשהוא בהובלה, אנחנו כבר לא יודעים שהוא עץ, כי מן הסתם הוא לא שלם, אז אין טעם בעבירה של פר עץ – זה לא משהו שהוא פרקטי ואפשר לעשות אותו; ולגבי המשקל, השאלה היא שאלה פרקטית – איך הפקח יידע את משקל העצים.
<אלון זסק: הרי כל התארים המוסדרים – תלוי אילו סמכויות יש לפקחים.
<תומר רוזנר: שיגידו, איך הם מתכוונים לעשות את האכיפה.
<אפרת אביאני: כפי שחלקכם מכירים, למשרד החקלאות יש יחידת אכיפה, שנקראת יחידת הפיצוח.
<אפרת אביאני: יחידת הפיצוח אוכפת כל הזמן עבירות שעניינן תוצרת חקלאית, ויודעת גם לשקול.
<אפרת אביאני: היא יודעת.
<אפרת אביאני: זה לא כזה מסובך.
יעל כהן-פארן: כמה פקחים יש שם?
<צביקה כהן: לא קיבלנו תקנים לפיצוח.
יעל כהן-פארן: אז רת"ג יודעים לעשות את זה?
יעל כהן-פארן: הם יבצעו את זה?
<חגי שניר: אפשר להעריך משקל של משאית מלאה בעצים – לעשות המרה בין קובים לטונות.
<חגי שניר: זה לא משהו שבין 0 ל-100.
<חגי שניר: משאית זה 14 טון, 20 טון.
דוד אמסלם: קודם כל, גם היום שוקלים משאיות.
דוד אמסלם: אני היית שוקל.
דוד אמסלם: אגב, יש הרבה משקלים.
דוד אמסלם: אתה יכול לשלוח אותו לתוך האתר.
דוד אמסלם: הרי כל הסתם, כל משאית שמגיעה לאתר, מן הסתם – אתר פינוי אשפה - נשקלת.
דוד אמסלם: הוא משלם פר טונאז'.
<חגי שניר: אתה מדבר על מישהו שתפסו אותו על הכביש בלי רשיון.
<חגי שניר: איזה אתר?
דוד אמסלם: לא ציפיתי שהוא ייקח על המשאית שלו איזה משקל, וישים אותה – היא לא תעלה.
דוד אמסלם: מפנה אותו – ישר בוא אתי, סע אחריי, תעלה על המשקל.
קריאה: ואם הוא לא יסכים להישקל?
דוד אמסלם: שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס פה לתקנות.
דוד אמסלם: אני מניח שבסמכויות שלכם, לפקח יש סמכויות כמו שוטר, משהו שהוא אומר לאדם: סע אחריי – האדם חייב להישמע לו.
דוד אמסלם: אם לא, זו עוד עבירה.
דוד אמסלם: אחרת הוא ירצה לרשום לו דוח, יגיד: שלום על ישראל – נוסע.
דוד אמסלם: לכן אני מניח שפה סגרתם את זה.
דוד אמסלם: זה לא ישראבלוף.
<תומר רוזנר: אני לא בטוח שיש להם סמכויות כאלה.
<אפרת אביאני: אני יודעת להסביר על סמכויות יחידת הפיצוח.
<אפרת אביאני: אם מדובר על יחידה אחרת שאמורה לאכוף את זה – אני לא יודעת לתת תשובות.
דוד אמסלם: ביחידת הפיצוח, היום כשמישהו בא ועוקר עצים ללא רשיון, ותופס אותו פקח, אומר לו: סע אחריי – ההוא נוסע אחריו?
<אפרת אביאני: יש ליחידת הפיקוח סמכויות גם מכוח הסמכה של השר לביטחון פנים, גם סמכויות עיכוב.
<אפרת אביאני: לכן כל הנושא הזה- - -
דוד אמסלם: יש להם סמכויות עיכוב?
<אפרת אביאני: הם מושכים משאיות לחניונים ושוקלים, ובכל התיקים יש משקל.
<אפרת אביאני: זה ממש לא עניין מורכב.
<אפרת אביאני: זה משהו שהיחידה הזאת עושה בשגרה.
<תומר רוזנר: ומה ההתייחסות שלכם לנושא של העצים הבודדים?
<אפרת אביאני: בעיניי, הרעיון היה להבחין בין גזע עץ, עץ שלם, לבין גדמים.
<אפרת אביאני: הרעיון הוא, שאם זה מופיע כבולי עץ שלמים, יהיה קנס לכל בול עץ, ואם זה מופיע כגדמים, זה יהיה לפי טונה.
<אפרת אביאני: בעיניי, ההבחנה לא מסובכת.
<אפרת אביאני: זה עניין של יישום בשטח, כלומר כשיגיע התיק, והתובע או המפקח יצטרך לקבל החלטה, איזה קנס להטיל, אם לפי טונאז' – יש צילומים, יש ראיות, יש משקל, ומקבלים החלטה, אם צריך להתייחס לזה כאל בול עץ או כאל גדם.
<אפרת אביאני: זה לא מורכב.
דוד אמסלם: יש מצב שאתה יכול לכרות את העץ מלמטה, להעמיס אותו כמו שהוא על המשאית ולשלוח אותו.
דוד אמסלם: אתה מזהה יחידה.
דוד אמסלם: ויש מצב שאתה לא מזהה יחידה, כי ההוא כבר עשה לו בשטח כל מיני תיקונים.
<תומר רוזנר: הערה אחרונה שלנו - לא יודע אם היא כל כך חשובה, אבל כתוב פה שההובלה לא תהיה בימי ששי ושבת.
<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שזה- - -
<אפרת אביאני: קיבלנו את ההערה.
דוד אמסלם: גם לא ביום הזיכרון ובחג העצמאות.
<תומר רוזנר: לנו לא.
<תומר רוזנר: יש הערות נוסח, שנעביר כמובן.
דוד אמסלם: תסגרו את הסיפור – תעשו פיין טיונינג לגבי הנוסחים – זה פחות חשוב לי אלא המהות.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור עכשיו למשרד הביטחון.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אנחנו פה בעסק הזה סגרנו, פחות או יותר – עוד מעט נחדד את זה יותר – את היציאה.
דוד אמסלם: לגבי הכניסה, אני ביקשתי שאם תשבו גם עם משרד הכלכלה, ותסגרו את הסיפור של הפחמים כפוף להסכם אוסלו, שלא קונים מהם פחמים.
דוד אמסלם: משרד הכלכלה פה?
דוד אמסלם: אתך דיברת בפעם האחרונה.
דוד אמסלם: ישבתם?
<תהילה רוט: תהילה רוט, משרד המשפטים.
<תהילה רוט: כפי שאז אמרתי, הנושא הועבר להתייחסות משרד הכלכלה לבחינה ראשונית.
<תהילה רוט: בהמשך, בשבוע שעבר התקיימה ישיבה, שבה לא לקח חלק משרד הכלכלה, אבל השר- - -
דוד אמסלם: הוא היה עסוק, משרד הכלכלה?
דוד אמסלם: גם פה המנכ"ל לא בא.
<תהילה רוט: אנחנו ביקשנו את הזימון.
<תהילה רוט: זאת היתה החלטה של משרד הגנת הסביבה ומשרד החקלאות בנוכחות השרים.
<תהילה רוט: מה שאמרנו, שככל שיוחלט על קידום הליך חקיקה, צריך שזה יהיה בהובלת המשרד המקצועי.
<תהילה רוט: כמובן שמשרד המשפטים ילווה את זה ויהיה מעורב בזה, אבל צריכה להיות החלטה מקצועית בין המשרדים, איזה משרד ייקח על זה אחריות.
<תהילה רוט: ההחלטה של השר אריאל והשר אלקין היתה שתתבצע פנייה משותפת למשרד האוצר ומשרד הכלכלה לבחינת הנושא הזה.
<תהילה רוט: זה היה סיכום הישיבה שהתקיימה ביום ראשון בשבוע שעבר, נדמה לי.
<תהילה רוט: אשמח שמשרד הכלכלה או משרד החקלאות יעדכנו, מה היה מבחינתם ההקשר הזה.
<תהילה רוט: כמובן, שאנחנו נלווה וניקח חלק, אבל זה לא תחום שמשרד המשפטים כמשרד יכול להוביל.
דוד אמסלם: בסוף, שורה תחתונה אחרי כל מה שאמרת לי, זה משרד הכלכלה צריך להוביל את זה?
דוד אמסלם: או שאני צריך שראש הממשלה ינהל את הדיון הזה?
דוד אמסלם: יש מצב?
<תהילה רוט: או משרד הכלכלה או משרד האוצר.
דוד אמסלם: בדיון הקודם כמעט איבדתי את הסבלנות, כי כבר שנה אני מתעסק עם הסיפור הזה של הגדמים.
דוד אמסלם: ביקשתי – בשבילי זה עשר דקות.
דוד אמסלם: אני בעיריית ירושלים דבר כמו זה פותר בערך בחצי שעה, ולא – כמה אנשים לא עובדים בעירייה אחרי רבע שעה, כי אני מבין שהם לא רוצים לעבוד.
דוד אמסלם: זה בעולם המושגים שלי, ואני פקיד.
דוד אמסלם: אני לא חבר כנסת שבא מהירח; אני פקיד שלושים שנה.
דוד אמסלם: אצלי היו כללים.
דוד אמסלם: מי שלא עבד – הלך הביתה, כי התפקיד שלנו כפקידים הוא לשרת את הציבור.
דוד אמסלם: אגב, בטח לא אם אתה מפריע.
דוד אמסלם: מה שביקשתי הוא דבר קטן – תעשו ישיבה אחת.
דוד אמסלם: אמרתי: אם אתם רוצים – יש לי עוגיות בחדר.
דוד אמסלם: תסגרו את הסיפור הזה.
דוד אמסלם: תמצאו את הסעיף ששם צריך לשנות אותו כדי שלא יוכלו לקנות חזרה את הפחמים חזרה.
<תהילה רוט: הנושא הובא בפני השרים כי צריכה להיות כאן גם החלטה מקצועית של איזה משרד יקדם על המורכבויות.
דוד אמסלם: איזה משרד אמור לקדם את זה?
<תהילה רוט: להבנתי, או משרד הכלכלה, או, אם זה בהקשר של מכס, שזו תהיה הפלטפורמה, אז משרד האוצר.
<תהילה רוט: ככל שזה בהקשר של ייבוא, זה משרד הכלכלה.
<תהילה רוט: לכן, כדי שתהיה פנייה אליהם, אנחנו העלינו את זה בפני השרים הרלוונטיים, ועל המורכבויות גם שהנושא הזה מעלה, כהגדרה של ייבוא על כל ההשלכות שיש לזה, שאפשר לקדם את זה.
<תהילה רוט: ככל הנראה, אין מניעה משפטית, אבל זאת גם החלטה של מדיניות, שזה לא דווקא בסמכות משרד המשפטים לקבל אותה אם רוצים להגדיר מכסה של מוצרים מיהודה ושומרון.
<תהילה רוט: הנושא הזה הובא בפני השרים בהמשך לדיון, והם סיכמו, שהם יקדמו את הנושא הזה במעורבות כלל הגורמים הרלוונטיים.
<תהילה רוט: נראה לי שההצגה כאן כאילו זה לא נעשה או ניסיון לגלגל אחריות, היא לא משקפת את הדברים, לפחות מבחינתנו.
דוד אמסלם: משרד הכלכלה.
<דבי מילשטיין: עו"ד דבי מילשטיין, הלשכה המשפטית.
דוד אמסלם: אגב, זימנו את המנכ"ל שלכם.
דוד אמסלם: את יודעת למה הוא לא הגיע?
<דבי מילשטיין: הוא לא הגיע; הממונה על מדיניות ייבוא יושב פה.
<דבי מילשטיין: רציתי להבהיר מבחינת מונחים ומבחינת המערכת ההסכמית, ולהסביר לכם שאנחנו מדברים כאן על הסכם פריז.
<דבי מילשטיין: הסכם פריז בעצם ייצר מעטפת נכס בין השטחים לבין ישראל.
<דבי מילשטיין: לכן מבחינת החוץ, מה שקובע מבחינת הייבוא למדינת ישראל כולל השטחים, זה בעצם חוקי מדינת ישראל, או מדיניות הייבוא של מדינת ישראל.
<דבי מילשטיין: זה כלפי חוץ.
<דבי מילשטיין: מבחינת מעבר סחורות בתוך המערכת, קובע הסכם פריז, שיש חופש מעבר סחורות בין שני האזורים.
דוד אמסלם: נתחיל לגבי הנכס.
<דבי מילשטיין: בכפוף לחוקים של שני הצדדים.
דוד אמסלם: מדינת ישראל סוברנית לקבל החלטה, מה היא לא רוצה להכניס לארץ?
<דבי מילשטיין: מה שהיא לא רוצה לייבא למדינת ישראל, כולל המעטפת, היא סוברנית במובן של - מה שצריכים לקחת בחשבון במישור הזה זה ההסכמים הבין-לאומיים, שישראל חלק מהם.
דוד אמסלם: אבל אחרי שאתם לוקחים הכול בחשבון, היא סוברנית לקבל החלטה?
<דבי מילשטיין: בכפוף להסכמי ה-WTO.
דוד אמסלם: זה סותר?
<דבי מילשטיין: את החלק הזה של הבדיקה – מאחר שרק פנו אלינו בשבוע שעבר – עוד לא עשינו.
<דבי מילשטיין: יש פה גם עניין של מדיניות ייבוא – כמה אנחנו רוצים להיות סגורים מבחינת חוץ בתוך שטח מדינת ישראל.
דוד אמסלם: איך זה נקרא?
<דבי מילשטיין: זה הבאת סחורות, לא ייבוא.
דוד אמסלם: תקראי לזה איך שאת רוצה.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים, בגדול, כבר שנה למנוע את הבאת הסחורות לישראל.
דוד אמסלם: איך את עושה את זה?
<דבי מילשטיין: מה שאני יכולה להגיד - לא עושים את זה דרך פקודת ייבוא וייצוא בצו ייבוא חופשי.
<דבי מילשטיין: לכן מבחינת הכלי המשפטי אני יכולה לומר לכם מה זה לא.
<דבי מילשטיין: זה לא זה.
<דבי מילשטיין: מבחינת הבאת סחורות, ומי אחראי מבחינת המעברים וכו', ממה שאני מבינה, זה המשרד המקצועי יחד עם המינהל האזרחי.
דוד אמסלם: הרשות הפלסטינית לישראל - מה זה?
<גד אבידור: שיווק.
<גד אבידור: אני גד אבידור.
<גד אבידור: קצין מטה לענייני מסחר ותעשייה במינהל האזרחי, משרד הכלכלה, המינהל האזרחי.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים למנוע מעבר סחורה מהרשות הפלסטינית לישראל.
דוד אמסלם: אם היה מדובר בחומר נפץ, איך היינו מגדירים את זה?
<גד אבידור: חומר נפץ לא עובר.
<גד אבידור: כל שיווק סחורה באשר הוא עובר דרך מעברי סחורות מסודרים.
<גד אבידור: שם מתבצע בידוק ביטחוני.
דוד אמסלם: אגב, איך אתה- - -
<גד אבידור: לא אני אמון על זה.
דוד אמסלם: מי מגדיר איזו סחורה נכנסת לישראל מהרשות?
<גד אבידור: כל סחורה נכנסת באשר היא.
שולי מועלם-רפאלי: נניח, אם ירצו להכניס מעטפות עם אנטרקס, זה גם יכול להיכנס?
שולי מועלם-רפאלי: מה זה התשובה המטופשת הזאת?
דוד אמסלם: האם יש הגבלה כלשהי של הכנסת סחורה מהרשות לישראל?
<גד אבידור: יש הגבלה בתחום הייבוא.
דוד אמסלם: תחליטו - זה ייבוא או העברה?
<גד אבידור: אני מסביר.
<גד אבידור: בתחום הייבוא, אם אנחנו מייבאים חומרי גלם, כי אז יש לנו פיקוח ומגבלה.
<גד אבידור: חומרי גלם שנכנסים מחו"ל אל עבר הרש"פ- - -
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים רש"פ.
<גד אבידור: אם תרצה תשובה יותר מקיפה על עניין הכנסת הסחורה עצמה מהרש"פ לעבר ישראל, נוכל לתת כאן מענה באמצעות המינהל האזרחי.
דוד אמסלם: אני לא בא כרגע בסיפור של המינהל האזרחי אלא בזה של משרד הכלכלה.
דוד אמסלם: ככה הפנתה אותי דבי אליך.
דוד אמסלם: אלא אם כן אתה אומר: זה לא קשור אליי.
<גד אבידור: אני מדגיש את מה שדבי אומרת:
<גד אבידור: אנחנו יכולים להיות רגולטור על תחום הייבוא, כלומר כל מה שנכנס מעטפת מכס אחידה מבחוץ- - -
דוד אמסלם: אני מדבר לא על זה שסחורה נכנסה מחו"ל לרש"פ דרך ישראל.
דוד אמסלם: אני מדבר, מה היחסים בסחורה שעוברת בין הרש"פ לישראל?
דוד אמסלם: מי אחראי שם?
דוד אמסלם: אתה אחראי על הנושא, לא?
<גד אבידור: אני לא אמון על נושא של בידוק ביטחוני.
דוד אמסלם: עוד לא בידוק ביטחוני.
<גד אבידור: זה כפוף להסכמי פריז.
<גד אבידור: זו לא עבודה של לבוא ולבדוק יום-יום במחסומים.
יעל כהן-פארן: אבל מי מחליט מה מעבירים ומה לא?
דוד אמסלם: אני לא מצפה שתפתח עכשיו את כל הסכם פריז.
דוד אמסלם: אתה ענית לי, מה קורה אם נכנסת סחורה מחו"ל גם ליהודה ושומרון.
דוד אמסלם: אני שואל, מה קורה אם יש מפעל וופלים ברמאללה, ורוצה למכור אותם לרמי לוי.
דוד אמסלם: מישהו מדבר אתו, או יכול לשלוח חופשי?
דוד אמסלם: שלח את הסחורה - לא חשוב מה?
<גד אבידור: אני לא הכתובת.
דוד אמסלם: אם אתם לא הכתובת, משרד המשפטים, אז מי הכתובת?
<תהילה רוט: אנחנו חשבנו שנושא לש כניסת מזון לישראל - יכול להיות שגם אם ההגדרה המשפטית לא תהיה ייבוא בדיוק, אבל אפשר להחיל הוראות מתחום הייבוא, כמו שעשינו אגב השאלה על הוופל בחוק המזון על הבאת סחורה מאיו"ש לישראל.
דוד אמסלם: הוופל נכנס?
<תהילה רוט: לא.
<תהילה רוט: הוופל - אנחנו מחילים הוראות של ייבוא מזון על הבאת סחורה מאיו"ש בהקשר של מזון.
<תהילה רוט: גם אם זה לא נופל למונח הרגיל של ייבוא, ויכולות להיות השלכות מדיניות להגדרת הבאת הסחורה כייבוא, ככל שלא נרצה להגדיר את זה ייבוא מטעמים כאלה ואחרים, אפשר להחיל סט של הוראות על הבאת סחורה כזו, כמו שעשו במזון, כמו שהיה בפקודת בעלי חיים.
<דבי מילשטיין: החקיקה שהשתמשו בה היתה החקיקה של מזון.
<דבי מילשטיין: זה לא היה בתוך חקיקה של ייבוא.
דוד אמסלם: אני עוסק כאן בדבר שמדהים אותי כל הזמן.
דוד אמסלם: הרי ביקשתי, תהילה, ממך, להביא לנו תוצאה.
דוד אמסלם: כרגע שימי לב מה קורה פה סביב השולחן.
דוד אמסלם: אני, לפי תפישתי, אפשר לבוא מזווית המזון או המוצר עצמו, ואפשר לבוא מזווית התהליך של המוצר.
דוד אמסלם: אני מניח שמדינת ישראל היתה עומדת על הרגליים, ולא היתה מאשפרת למכור וופלים מורעלים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: הייתם מוצאים את הדרך תוך שתי דקות, כי יכול להיות שכל אחד פה היה אוכל את הוופל.
דוד אמסלם: לכן זה היה מטריד אותו.
דוד אמסלם: אבל יש מוצר שכשהוא בסדר כשלעצמו, אבל התהליך של הייצור שלו מסוכן למדינת ישראל, וזה בדיוק המוצר שאנחנו מדברים עליו.
דוד אמסלם: כאן, בגלל שאנחנו לא גרים באזור, זה פחות מטריד אותנו.
דוד אמסלם: יש הסכמי לונדון.
דוד אמסלם: יש הסכמי פריז.
דוד אמסלם: אני שאלתי, אלא אם כן אבקש עכשיו לקבל חוות דעת חיצונית, לשכור יועץ משפטי חיצוני של הוועדה, שייצר לי אלטרנטיבה, כי יש משרד משפטים, אם לא עם מאות עורכי דין, שלא נותן לי את התשובה.
דוד אמסלם: יש משרדים עם מחלקות שלמות של יועצים משפטיים, שלא נותנים תשובה.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני צריך לשכור את שירותיו של ויינרוט, שייתן לי תשובה פה.
<חגי פלמר: הילדים שלנו מתים.
<תהילה רוט: אני חושבת שניתנה תשובה.
<תהילה רוט: המכשול הוא לא בהקשר של השאלה המשפטית.
<תהילה רוט: אנחנו חשבנו שלכאורה אפשר להחיל על זה, למרות המורכבות של הסכמי פריז ולמרות העניין שזה לא ייבוא, אפשר להחיל הסדר בדומה לייבוא על הכנסת פחמים לישראל, אבל מכיוון שזו שאלה עם השלכות מדיניות ושאלה מקצועית, מי שצריך לקבל את ההחלטה הזו זה לא אנחנו כמשרד המשפטים אלא הגורמים המקצועיים והמדיניים האמונים הדבר.
דוד אמסלם: הגורמים המקצועיים יושבים סביב השולחן הזה כבר שנה.
דוד אמסלם: יש פה מנכ"ל איכות הסביבה, שהוא מגיע, יש פה משרד הכלכלה, שהמנכ"ל שלהם לא מגיע, כי זה מיותר לו.
דוד אמסלם: אין לו זמן לבעיות הקטנות האלה.
דוד אמסלם: יש כאן משרד החקלאות, יש כאן איכות הסביבה.
דוד אמסלם: יש פה ועדה, יש פה משרד המשפטים.
דוד אמסלם: איזה עוד גורם מקצועי אני צריך להביא לפה?
דוד אמסלם: יש פה משרד הביטחון.
דוד אמסלם: יכול להיות שאת משרד החינוך אני צריך להביא לפה גם.
דוד אמסלם: איזה גורם מקצועי לא יושב פה בשולחן?
<חגי פלמר: תבוא לילה אחד אצלנו עם הילדים.
<חגי פלמר: הבת שלי יוצאת החוצה בבוקר - אחרי שתי דקות היא יוצאת, כולה מסריחה.
<חגי פלמר: תבואו לגור לילה אחד אצלי במצפה אילן.
<חגי פלמר: אחרי זה נראה אם תשבו פה כל כך הרבה ימים, כל כך הרבה חודשים, תחפשו פתרונות, תחפשו מה לעשות.
<חגי פלמר: מה אגיד לבת שלי היום כשאחזור?
<חגי פלמר: שמשרד המשפטים לא הצליח למצוא פתרון לדבר הזה?
<חגי פלמר: זה מטורף לגמרי.
<חגי פלמר: אני אזרח מדינה.
<חגי פלמר: אני מתבייש שזאת המדינה שלי.
<חגי פלמר: לפני 11 שנה עזבנו את המרכז, הלכנו להקים ישוב.
<חגי פלמר: עזבנו את כל הטוב שהיה לנו, במירכאות.
<חגי פלמר: מה אני צריך להסביר לבת שלי היום בצהריים?
<חגי פלמר: ששוב לא הצלחתי להביא לה פתרון לזה שהיא תצא בבוקר, ותוכל ללכת כמו שצריך בישוב שלה?
<חגי פלמר: שהיא לא תוכל לצאת אחרי הצהרים לשחק כדורסל?
<חגי פלמר: הבן הגדול שלי, שלא יכול לעשות כושר לפני הצבא?
<חגי פלמר: די, מספיק עם זה.
<חגי פלמר: אתם לא נורמליים.
<חגי פלמר: תסגרו את הדבר הזה.
<חגי פלמר: ששר הביטחון ילך ויגמור את המפחמות האלה כבר.
<חגי פלמר: זה בלתי-נסבל.
<חגי פלמר: הרבה דברים אחרים הרבה יותר מטופשים אתם מצליחים בדקות למצוא פתרונות.
<חגי פלמר: אבל זה שנה שלמה.
<חגי פלמר: יושב-ראש ועדה יושב ארבע פגישות.
<חגי פלמר: אנחנו באים לפה כמו מטומטמים, משקיעים שעות על גבי שעות.
<חגי פלמר: חברים, דודי כבר שעה מנסה להבין, מי אמור לפתור את זה.
<חגי פלמר: די.
<חגי פלמר: אי-אפשר לחיות יותר.
<חגי פלמר: אני לוקח את המשפחה שלי, ולצערי הרב אני עוזב את מצפה אילן.
<חגי פלמר: אסביר לרונה רמון למה ישוב על שם בעלה – זהו, נגמר.
<חגי פלמר: אין ישוב.
דוד אמסלם: תהילה, אני מנסה לחתור לפתרון; לא לפרוצדורה.
דוד אמסלם: הגורמים המקצועיים הם פה.
דוד אמסלם: ברגע שזה עובר את המשרד לאיכות הסביבה, השר לאיכות הסביבה יחתום.
דוד אמסלם: ברגע שזה עובר את משרד החקלאות, שר החקלאות יחתום.
דוד אמסלם: אני מחפש כל הזמן את הנתיב של הפתרון, אבל אני כל הזמן מתקדם צעד קדימה ושניים אחורה.
דוד אמסלם: לי בסוף חשוב דבר אחד – שיפסיקו לייצר שם פחמים, ובוודאי האבסורד, שאנחנו עוד רוכשים מהם את הפחמים שהורגים אותנו.
דוד אמסלם: זה דבר שלא נשמע לי הגיוני בכלל מתחילת הדרך.
דוד אמסלם: אם זה לא יעזור, אתעסק רק עם הצבא.
דוד אמסלם: אבל אני מנסה לייצר כרגע – כי הכול פה זה משפט.
דוד אמסלם: אין פה היגיון.
דוד אמסלם: הכול רק משפט.
דוד אמסלם: אז ביקשתי ממך – תבקשי מהם.
<תהילה רוט: חשוב לי לחדד – הבעיה היא לא כיום בשדה המשפטי.
<תהילה רוט: לכן העלינו את זה לרמת השרים, וביקשנו מהם את ההובלה, שיוחלט ביניהם ברמת המדיניות, מי הגורם שמקדם את זה, ומקבל את ההחלטות לגבי זה.
<תהילה רוט: זה עלה לשרים אריאל ואלקין.
<תהילה רוט: הנושא הוצף על היבטיו השונים.
<תהילה רוט: ההחלטה שלהם היתה לקדם את הנושא הזה תוך פנייה למשרד הכלכלה.
דוד אמסלם: אנחנו מתקינים פה תקנות.
יעל כהן-פארן: אבל יש לי שאלה.
יעל כהן-פארן: הייצור הזה של הפחמים הוא לא חוקי.
יעל כהן-פארן: זה כמו שייבוא של חלקים של מכוניות גנובות הוא אסור.
יעל כהן-פארן: את זה אתם אוסרים בחוק.
יעל כהן-פארן: היום בארץ אסור לייצר כך פחמים.
יעל כהן-פארן: מי ששם ערימה ושורף, זה לא חוקי.
יעל כהן-פארן: אותו דבר – המוצר הזה צריך להיתפס מבחינת ההגדרה שלו, להגדיר אותו כמוצר לא חוקי.
יעל כהן-פארן: אופן הייצור שלו הוא לא חוקי במדינת ישראל, לכן ישראל לא צריכה לקלוט כאלה פחמים.
<תהילה רוט: זה לא תחום האחריות שלי, אם כל מוצר שבמדינת האם שלו מיוצר בדרך לא חוקית הוא בהכרח- - -
יעל כהן-פארן: על זה צריך לדבר.
דוד אמסלם: תהילה, אני לא חוזר אחורה.
דוד אמסלם: אמרתי – אני כבר שנה סביב הזנב של עצמי.
דוד אמסלם: הרי אנחנו מחפשים תוצאה.
דוד אמסלם: פירקתי לכם את זה לפני כן – או המוצר לא חוקי, או תהליך הייצור שלו לא חוקי.
דוד אמסלם: אני אומר לך באחריות, שאם היה מפעל כזה במדינת ישראל, לא היינו צריכים את הדיון.
דוד אמסלם: המנכ"ל לאיכות הסביבה היה סוגר אותו, ואם לא, היו באים כמה שוטרים, ועוצרים את הבן אדם, כמו כל זיהום אוויר שאתה עושה.
דוד אמסלם: לכן יש שתי אופציות.
דוד אמסלם: אני לא בוחר לכם מה.
דוד אמסלם: לכן אתם משפטנים דגולים.
דוד אמסלם: אתם צריכים להביא את התוצאה – אם אתם רוצים להביא את זה דרך המוצר, אם אתם רוצים להביא את זה דרך התהליך.
דוד אמסלם: אני רוצה דבר אחר – שלא ימכרו את המוצרים האלה במדינת ישראל – תעשו את זה איך שאתם רוצים.
דוד אמסלם: בגלל שאתם כל שניה מכדררים לי את זה, אני מבין שיש פה בעיה עם ארבעה משרדים, ולכן רק ראש הממשלה צריך לנהל את הדיון פה, אחרת שום דבר לא זז פה.
דוד אמסלם: כל אחד אומר: זה לא אני – זה ההוא.
דוד אמסלם: זה מה שקורה לי שנה פה.
דוד אמסלם: אמרתי – או אני מוציא חוות דעת פרטית מגורם חיצוני, שאני מבין שהמערכת לא יודעת לייצר אותו, וזה דבר שבושה וחרפה – אני מבין שכל משרדי הממשלה יהיו נבוכים מזה, כולל היועץ המשפטי לממשלה, או האו עצמו יתעסק עם זה, או גם לו זה לא מספיק חשוב שיתעסק עם זה, כי יש לו דברים אחרים.
דוד אמסלם: אני יודע דבר מאוד פשוט – הנושא הזה חייב להיחתך.
דוד אמסלם: שמעת את הבחור.
דוד אמסלם: אם אראה לכם מה אני מקבל ביום, לא תאמינו.
דוד אמסלם: אני כבר לא מסוגל להשתלט על מה שאני מקבל.
דוד אמסלם: אם אראה לכם אילו תמונות אני מקבל, אילו ילדים קטנים כותבים לי איזה מיילים, אתם תבכו.
דוד אמסלם: זה מה שאמרתי לכם בדיון הקודם.
דוד אמסלם: יש דברים שאתם לא חשופים אליהם – הם שולחים לי אותם, אז אני מבין מה קורה שם.
דוד אמסלם: עוד מעט ראש המועצה פה יספר לכם מה קורה שם בזווית שלו.
דוד אמסלם: אני מנסה שנה – שנה – אני לא יודע כמה ילדים חלו במהלך השנה הזו.
דוד אמסלם: היתה פה אשה שלא יוצאת לי מהראש – אשה בת 30, חולת סרטן.
דוד אמסלם: עוד סרטן ריאות.
דוד אמסלם: אני מניח שיש לזה השפעה.
דוד אמסלם: אשה צעירה עם חמישה ילדים.
דוד אמסלם: בכתה, לפני חודש וחצי.
דוד אמסלם: אנחנו כל הזמן – ההוא, והפחמים.
דוד אמסלם: הזוי.
דוד אמסלם: אנחנו מפקירים את הביטחון של האזרחים שלנו, והם לא מתביישים?
<אילן שדה: דודי, נפלה פצצה עכשיו בשדרות.
<אילן שדה: לא קרה כלום.
<אילן שדה: האם יהיה דיון היום, ארבעה דיונים בכנסת כדי להפציץ מחר? לא.
<אילן שדה: לא יהיה שום דיון, ולא היו נפגעים ב"ה, הכול בסדר.
<אילן שדה: הלילה יפציצו בעזה.
<אילן שדה: לא צריך שום דיונים.
<אילן שדה: שנים נגרם נזק, ושמעתם את חגי – הוא שומע את זה יום-יום מהתושבים שלנו כולנו, וכלום.
<אילן שדה: משרד הביטחון כלום.
<אילן שדה: יועצים משפטיים ידונו היום ארבע ישיבות, האם להפגיז משהו בעזה על הפצצה שלא עשתה כלום?
<אילן שדה: ופה זה נושא, יום-יום שעה-שעה נזקים.
<אילן שדה: לא צריך שום יועצים משפטיים.
<אילן שדה: שר הביטחון - גם הוא לא.
<אילן שדה: זה אוטומט עובר.
<אילן שדה: לכן אפשר לעצור.
<אילן שדה: תעצרו את זה מייד.
<אילן שדה: אחרי זה שידונו היועצים המשפטיים.
<אילן שדה: שלא ייתנו במחסום זה או בכל מחסום לפחמים להיכנס.
<אילן שדה: תתחילו עם זה.
<אילן שדה: תגידו חושבים.
דוד אמסלם: אני נמצא בסיפור הזה שנה.
דוד אמסלם: הצו הזה יותר חשוב לי.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול את משרד הביטחון, למה אתם לא פועלים לסגור אותם כי הם מזיקים לתושבי מדינת ישראל?
דוד אמסלם: למה הצבא לא נכנס והורס את המפחמות האלה?
<נעמה גת: זאת שאלה במגרש שלך.
<נעמה גת: ההחלטה לפעול בתחומי הרשות הפלסטינית היא החלטה מדינית.
דוד אמסלם: אם היה מדובר, למשל, בגזים רעילים – גז חרדל, הצבא היה נכנס ועוצר את זה?
<נעמה גת: זה לא שאלה שבסמכותנו.
דוד אמסלם: זאת לא סמכותך לקבל כיועצת משפטית ששלחו אותך.
דוד אמסלם: אני שואל כרגע כמשרד הביטחון.
דוד אמסלם: מבחינתי, את הרמטכ"ל פה.
דוד אמסלם: אני שואל, אם מובן לכם שיש אזרחי מדינת ישראל נפגעים – אגב, יש שתי אופציות שאזרח נפגע – או נפגע פיזית מאיזה כדור, או מהחומר שעושה אותו חולה.
דוד אמסלם: זה היינו הך.
דוד אמסלם: השאלה, האם הצבא בכלל - לא בזווית הפרוצדורלית - שימו את זה שניה בצד.
דוד אמסלם: נניח שעכשיו נוציא את כל הצווים, ונסגור הכול, והם עדיין עושים את הפחמים, מוכרים אותם לעצמם.
דוד אמסלם: אנחנו מהאו"ם?
דוד אמסלם: נאמר: יש גדר – לא עוברים?
דוד אמסלם: שואל את הצבא.
<עדי שוסטר: עדי שוסטר, מינהל אזרחי.
<עדי שוסטר: כפי שנאמר פה, לקבל החלטה לטפל בסוגיית הגדמים עצמם - נדרשת פה החלטה שהיא דרג מדיני בהקשרים האלה.
<עדי שוסטר: כי זה לא מוגדר ככזה.
דוד אמסלם: מי מגדיר מה?
<עדי שוסטר: הדרג המדיני.
דוד אמסלם: אגב, הרמטכ"ל מודע לזה?
דוד אמסלם: שר הביטחון מודע לדיונים האלה, מודע למה שקורה שם?
דוד אמסלם: הם אומרים: רבותיי, יש פה אנשים שלדעתי, בסדר גודל של 150,000 איש, חשופים לדברים האלה.
דוד אמסלם: לא מעניין את הצבא מה קורה במחלות שלהם?
<עדי שוסטר: מעניין אותנו מאוד.
דוד אמסלם: עשיתם דיון בתוך הצבא פנימה?
<עדי שוסטר: לא מעט דיונים בהקשרים האלה, נדרש דרג מדיני כדי לקבל החלטה כדי לאכוף על-פי צו ביטחוני את ההקשר.
דוד אמסלם: מה היתה ההחלטה?
<עדי שוסטר: היתה המלצה בהקשר הזה.
דוד אמסלם: המלצה למי? לשר הביטחון?