GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נועה סרברו: לעומת המדד שפורסם בחודש נובמבר שקדם העדכון הקודם, אם השתנה, ולעניין יום העדכון הראשון שלאחר תחילתן של תקנות אלה – לפי שיעור שינוי המדד שפורסם בחודש נובמבר שקדם לו לעומת המדד שפורסם בחודש נובמבר שנה קודם לכן.
<נועה סרברו: (ב) עדכון סכומים כאמור בתקנת משנה (א) ייעשה על בסיס הסכומים שנקבעו ליום העדכון הקודם, לפני שעוגלו לפי תקנת משנה (ג).
<נועה סרברו: (ג) סכום מעודכן כאמור בתקנת משנה (א), יעוגל לשקל החדש השלם הקרוב, וסכום הל חמישים אגורות יעוגל כלפי מעלה.
<נועה סרברו: (ד) המנהל הכללי של משרד המשפטים יפרסם ברשומות הודעה ובה נוסח תקנה 2 ונוסח התוספות הראשונה והשנייה, כפי שהן מתוקנות עקב האמור בתקנה זו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתם מעגלים רק כלפי מעלה.
דוד אמסלם: מה כלפי מטה?
<נועה סרברו: זה סעיף עדכון מדד גורר שיש בכל האגרות של משרד המשפטים.
יוליה מלינובסקי: זה עוד 50 אגורות - - -
דוד אמסלם: אבל מה קורה לכם?
דוד אמסלם: אתם מביאים סעיף כללי אבל על הדרך אני רוצה לבדוק אם גם הוא שגוי.
<עינת גנון: אבל אין פה סכומים שהם - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה: המדד, בסופו של דבר, יביא אותנו לאגורות.
דוד אמסלם: יבואו ויבקשו מהבן אדם: תביא אגורות.
דוד אמסלם: אבל אין אגורות.
דוד אמסלם: אז יגידו לו: תביא – הפקיד יגיד לו: תשמע, אם לא, אני לא - -
<טל אלדרוטי: כתוב: יעוגל השקל החדש הקרוב ביותר.
דוד אמסלם: יעוגל למעלה או למטה?
<טל אלדרוטי: יעוגל השקל הקרוב ב-50 למעלה.
<טל אלדרוטי: תראה את א'.
<טל אלדרוטי: יעוגל השקל הקרוב ומה שמעל 50 כלפי מעלה.
<רוני טיסר: כלומר, מה שפחות אז למטה.
<רוני טיסר: ..
דוד אמסלם: זאת אומרת, היא אומרת שכל הסעיף הזה נועד שאם באתה בדיוק ב-50, זה יהיה כלפי מעלה.
דוד אמסלם: למה כלפי מעלה ולא כלפי מטה?
דוד אמסלם: לא, באמת, אתה יודע מה?
דוד אמסלם: כל זה - -
<טל אלדרוטי: - - -
יוליה מלינובסקי: זה בקטנה, שטויות.
דוד אמסלם: תמשיכו בבקשה.
<נועה סרברו: "תוספת ראשונה (תקנה 2(א))
דוד אמסלם: זאת אומרת שאם יש דירה אחת הוא מקבל 8,640.
<נועה סרברו: החוות דעת היא לכל הבניין.
דוד אמסלם: 16 כפול 720 כמה יוצא לנו?
דוד אמסלם: דרך אגב, קודם נתתם תקרת מקסימום ותקרת מינימום, זה נכנס?
<אוהד דנוס: זה 11,520.
<אוהד דנוס: הכניסו פה את התקרת מקסימום שאנחנו רוצים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על חוות דעת כוללת.
דוד אמסלם: אז רציתי להבין: אם חוות הדעת הכוללת היא לא פונקציה של מספר הדירות אז למה הכנסתם דירות?
דוד אמסלם: אני אראה לך: כתוב "מינימום".
<נועה סרברו: המינימום הוא גם אם זה פחות מ-16.
<טל אלדרוטי: אם יש 200 יחידות דיור אז הכוונה היא שהוא לא יקבל 500 שקל - - -
דוד אמסלם: אז לא הבנתי:
דוד אמסלם: אם אתה נתת חוות דעת שהיא בעצם חוות דעת המינימום שלו שהיא 8,640.
דוד אמסלם: מה זה עוזר לי עכשיו שמעל 16 דירות זה 720 שקל?
<נועה סרברו: 720 לדירה.
דוד אמסלם: כן, לדירה.
<נועה סרברו: יהיה 720 כפול 16.
יוליה מלינובסקי: וכמה זה יוצא?
<נועה סרברו: 11,520.
דוד אמסלם: דרך אגב – למה עשיתם בעד 16 הדירות הראשונות?
דוד אמסלם: מ-0 עד 16.
<נועה סרברו: ואז, בעד הדירה ה-17 עד הדירה ה-24 - -
דוד אמסלם: מה שאתם אומרים בגדול זה מ-0 עד 16 זה 720 לדירה, ובמדרג האחר זה מ-17 עד 24 זה - -
<עינת גנון: לא, זה רק לדירה ה-17 ואילך.
דוד אמסלם: כן, אבל איך אתם מחלקים את זה בפרויקט?
דוד אמסלם: בסוף עוד ההם יחשבו שדירה מספר 17 משלם ככה.
<אוהד דנוס: לא, היזם משלם את הכל.
דוד אמסלם: לא מדובר על יזם, אחי.
יוליה מלינובסקי: כרגע פה לא כתוב היזם.
דוד אמסלם: אם היזם אז אין לנו בעיה.
דוד אמסלם: הרי אנחנו מדברים כרגע על הדיירים, זה קשור אחורה.
<טל אלדרוטי: כן, אבל דיברנו על הנשיאה בהוצאה, מי נושא בהוצאה.
<אוהד דנוס: אם זה אחד, אז הוא ישלם את הכל.
דוד אמסלם: אתם לא הבנתם: הרי בסופו של דבר, האם כל הסכום יתחלק שווה בשווה בין כל הדיירים?
<עינת גנון: התשובה היא כן.
יוליה מלינובסקי: לא, אבל זה לא מה שהאנשים יבינו מפה.
<עינת גנון: אנחנו נראה...
<קריאה: הרי מי שקובע את השכר זה לא האנשים.
<קריאה: מי שקובע את השכר זה המפקח.
<נועה סרברו: האופן שבו השכר מתחלק זה לפי תקנה 5, שדיברנו עליה קודם.
יוליה מלינובסקי: אבל אתם צריכים לכתוב פה שזה לצורך חישוב שכר של שמאי ולא - - -
<נועה סרברו: בגלל זה, זה רק תוספת - -
<קריאה: רשום למעלה "שכרו של שמאי פינוי בינוי".
<נועה סרברו: התוספת השנייה עוסקת בחוות דעת פרטנית לפי תקנה 2(ג).
<נועה סרברו: תוספת שניה (תקנה 2(ג))
<אוהד דנוס: כאן אנחנו מבקשים את המחיקה של - -
<עינת גנון: אנחנו נתייחס לכל ההערות ברגע שנקבל - -
דוד אמסלם: תראו, אני אגיד לכם: שמעתם את ההערות שלנו באופן כללי.
דוד אמסלם: אני מציע שתשבו גם עם נועה ועם תומר - -
<עינת גנון: יש לנו כבר תשובות לכל השאלות, אנחנו רוצים, ברשותך, לסכם היום את הדיון ולא לחזור לדיון נוסף.
<עינת גנון: בסעיף 2(ג) - -
<עינת גנון: אנחנו למעשה כמעט את כל הערותיכם קיבלנו: סעיף 2(ג) - למחוק את הסיפא ובלבד ששכרו לא יעלה על 8,750.
<עינת גנון: כלומר, אנחנו מוחקים את תקרת המקסימום.
<נועה סרברו: גם מהתוספת.
<עינת גנון: גם מהתוספת כמובן.
<עינת גנון: בסעיף 5(ב) למחוק את הסיפא - -
<נועה סרברו: לא נענה בעל דין להוראה - -
יוליה מלינובסקי: באמת, אני לא מסוגלת ככה להבין.
יוליה מלינובסקי: אני רוצה לראות את זה ולקרוא שוב, זה דברים מהותיים.
יוליה מלינובסקי: יש בו ערך גם מוסרי וגם כספי.
יוליה מלינובסקי: תוך כדי זה לא...
<עינת גנון: אנחנו קיבלנו את הערותיכם.
יוליה מלינובסקי: אז תעבדו על זה.
יוליה מלינובסקי: מה שהיושב ראש יחליט.
דוד אמסלם: בדרך כלל מה שהיושב ראש מחליט.
דוד אמסלם: תראו, אני אגיד לכם משהו: אני מקבל את מה שיוליה אמרה בגדול.
דוד אמסלם: בואו תשבו, תעשו איזה "פיין טיונינג" על ההערות שעשינו.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון במהירות ואביא את זה ישר להצבעה באחד הימים.
דוד אמסלם: אנחנו כבר לא נפתח את זה שוב, נביא את זה מיד להצבעה ובזה נסגור את העניין.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו-2016 של חברי הכנסת עליזה לביא, אברהם דיכטר, שרן השכל, שולי מועלם-רפאלי, מיקי לוי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, חיים ילין, יעל גרמן, אורלי לוי אבקסיס, עפר שלח ואלעזר שטרן.
דוד אמסלם: בעיקרון כבר דנו על ההצעה ואני לא מתכוון לפתוח את הנושא שוב.
דוד אמסלם: יש איזושהי הערה שמישהו רוצה להעיר לפני שאנחנו עוברים להקראה והצבעה?
<יאיר דוידוביץ: הערה אחת.
<יאיר דוידוביץ: עדיין אין לי את ההתחייבות שביקשתי בנושא הספורט, לא בתוך החוק וגם לא מחוצה לא.
<יאיר דוידוביץ: אני רוצה לשמוע את ההצהרה עכשיו כאן.
<עידו בן יצחק: ההצהרה היא לגבי הצעת החוק הבאה ולא לגבי הצעת החוק הזאת.
<יאיר דוידוביץ: סליחה, אני מתנצל.
<יאיר דוידוביץ: צודקים.
<יאיר דוידוביץ: הקדמתי בחצי שעה.
<מאיר רוט: אני צריך לשמור על הרבה אנשים שרוצים לבוא ולהתאמן ואנחנו לא רואים בזה שום פסול וגם הם לא.
<מאיר רוט: זה רוב רובו של הציבור הזה שקרוב למה שקשור בהגנה על המדינה והם רוצים לבוא ולירות וליהנות במטווחים, מטווחים שאושרו על ידי המדינה עם מדריכי ירי שקיבלו את הרישיון להדריך ירי מטעם המדינה, ואנחנו מבקשים שיחולו על המטווחים הרגילים האזרחיים אותם תנאים שחלים על מטווח של איגוד הקליעה.
<עידו בן יצחק: זה מתייחס להצעת החוק הבאה ולא להצעת החוק בה אנחנו דנים עתה.
<מאיר רוט: זה קשור, ואני אסביר.
<מאיר רוט: במטווחים הרגילים אנחנו מנועים מלהכניס לירי נערים שגילם מתחת לגיל 16.
<מאיר רוט: במטווח של איגוד הקליעה למשל, יכולים ילדים להיבחן מגיל עשר, לירות בצורה סדורה מגיל 12 ו זה נמנע משאר המטווחים כאשר יש למעלה מחמישים מטווחים שמבקשים לאפשר זאת, שניתן יהיה לירות גם בגילים האלה.
<מאיר רוט: כמובן עם אישור הורים או אפוטרופוס.
דוד אמסלם: אתה רוצה שילד בן 12 יתחיל לירות?
<מאיר רוט: אותו ילד שיורה למשל בהרצליה עם אותו מדריך שיורה אתו שם, אין שום סיבה שהוא לא יירה בשאר המטווחים בארץ עם אותו מדריך, גם במטווחים שלנו.
דוד אמסלם: לא הבנתי מה הקשר.
דוד אמסלם: מה אתה רוצה?
דוד אמסלם: אתה מצליח לבלבל אותי.
<מאיר רוט: אני אסביר.
דוד אמסלם: מה אתה מתכוון?
דוד אמסלם: מה החוק שלנו אומר?
<מאיר רוט: בחוק שלכם מדובר על הגבלת כניסה למטווחים, למי מותר ולמי אסור להיכנס למטווחים.
<עידו בן יצחק: החוק מדבר על מתן רישיונות כלי ירייה למי שעוד לא מלאו לו 21 אבל סיים שירות צבאי.
<מאיר רוט: בסדר.
<מאיר רוט: אני מתנצל.
<מאיר רוט: לגבי הגיל.
<מאיר רוט: יש לי הערה לגבי הגיל.
<מאיר רוט: אנחנו כאן בחוק מתחילים עם הגיל ויש לי הערה לגבי הגיל, ברשותך.
<מאיר רוט: הגיל הנוכחי הוא עשרים.
<מאיר רוט: הכוונה היא להוריד לעשרים.
<מאיר רוט: דיברנו בדיון הקודם וביקשנו לאפשר את הורדת הגיל לבוגרי קורס פיקודי בצבא, שזה גם בגיל 19, שהם יוכלו לקבל רישיון לאקדח.
<מאיר רוט: אנחנו לא רואים שום סיבה לא לעשות זאת.
<מאיר רוט: אנחנו רואים אותם גם במטווחים, את החבר'ה האלה.
דוד אמסלם: אתה העלית את זה בדיון הקודם.
דוד אמסלם: מה הייתה עמדת משרד הפנים והמשרד לביטחון פנים?
<קריאה: עמדת המשרד לביטחון פנים הייתה שמה שהציעה חברת הכנסת לביא, זה האיזון היותר נכון בעינינו והשר עדיין רשאי בהמשך לשקול מקרים ונסיבות יוצאות דופן שהוא יוכל להתיר אבל לא במסגרת החקיקה הזאת.
דוד אמסלם: אנחנו עוברים להקראה.
<עידו בן יצחק: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו-2016 תיקון סעיף 11ג בחוק כלי ירייה התש"ט-1949, בסעיף 11ג(ב), בסופו יבוא: "בלי לגרוע מהאמור יראו סיום שירות סדיר כנסיבה שבה רשאית הרשות המוסמכת ליתן רישוי כאמור".
<עידו בן יצחק: לעניין זה, "שירות סדיר" – כהגדרתו בחוק שירות ביטחון (נוסח משולב) התשמ"ו-1986 למשך תקופה האמורה בסעיף 15 או 16 בו לפי העניין.
דוד אמסלם: מי בעד אישור הצעת החוק כפי שהוקראה?
דוד אמסלם: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו-2016, אושרה.
דוד אמסלם: תסביר לנו למה אתה נגד.
טלב אבו עראר: אני נגד כלי ירייה לכולם.
דוד אמסלם: עליזה, אני מאחל לך בהצלחה.
עליזה לביא: תודה רבה, אדוני.
דוד אמסלם: עכשיו תסביר למה אתה נגד.
טלב אבו עראר: עם כל הבעיות שלנו בגילאים האלה.
<קריאה: הוא בעד נשק בלתי חוקי.
דוד אמסלם: אני מבין שאתה בעד נשק בלתי חוקי.
טלב אבו עראר: גם חוקי.
דוד אמסלם: על סדר היום הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) (כניסה למטווחים), התשע"ו-2016 של חברת הכנסת ענת ברקו, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד אמסלם: קיימנו דיון על החוק.
דוד אמסלם: חברת הכנסת ברקו, את רוצה לומר כמה מלים לפני שנשמע כמה הערות ונביא את ההצעה להצבעה?
ענת ברקו: אולי רק כמה מלים.
ענת ברקו: קודם כל, החוק הזה הוא חוק חיוני ואני חושבת שהוא מסדיר את כל העניין של הפעילות בכניסה למטווחים.
ענת ברקו: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו בישיבה הקודמת של הוועדה אבל אני בהחלט אנצל את ההזדמנות שניתנה לי כדי להודות לייעוץ המשפטי הכול כך טוב שקיבלנו כאן, גם מהיועצת המשפטית שלנו, מעידו ומרועי.
ענת ברקו: אני רוצה להודות לשר לביטחון פנים על התמיכה בחוק.
ענת ברקו: החוק הוא חוק חשוב ואני חושבת שהוא לא פוגע באנשים שרואים את השימוש במטווחים לירי ספורטיבי.
ענת ברקו: התיקונים הללו הוכנסו ואני מקווה שכך נשיג את האפקט, שגם אפשר יהיה לתת ליהנות לחובבי הספורט ולתיירים בתחום הזה אבל לא ניתן פלטפורמה לעבריינות ולטרור.
ענת ברקו: נעשה את הדברים בצורה מוסדרת שתשמור על הביטחון של המשתמשים.
זוהיר בהלול: בשתי מלים אני שוזר את מה שהיה עם מה שהווה ואולי גם עם מה שיהיה.
זוהיר בהלול: בוודאי להתאמן, גברת ברקו - - -
ענת ברקו: חברת הכנסת ברקו.
ענת ברקו: זה יותר טוב מגברת.
זוהיר בהלול: דוקטור ברקו, זה אפילו יותר טוב.
דוד אמסלם: אצלנו בוועדה אנחנו בדרך כלל לא מתייחסים לתארים.
ענת ברקו: הוא יכול לקרוא לי חברת כנסת.
זוהיר בהלול: חשבת שזאת זילות כשקראתי לך גברת ברקו?
דוד אמסלם: לי תקרא דודי.
דוד אמסלם: לא רוצה חבר כנסת.
ענת ברקו: תקרא לי ענת.
זוהיר בהלול: כבר הורדת לי את רמת האדרנלין.
זוהיר בהלול: חשבתי שפשעתי.
זוהיר בהלול: אני אמרתי את זה מאהבה.
זוהיר בהלול: חברת הכנסת ברקו, החוק הזה מאוד חשוב מכיוון שלהתאמן ולהיות פרפקציוניסט גם בדבר הזה, הרי זה גם חלק של ספורט ואינני יודע אם את יודעת שזה אפילו ענף ספורט אולימפי אפרופו האולימפיאדה שממשמשת ובאה עלינו לטובה.
זוהיר בהלול: אבל אני חושב שבארצות הברית, המדינה הגדולה ביותר בעולם שמאפשרת כמעט לכל דיכפין להצטייד בנשק, היום יש רגרסיה.
זוהיר בהלול: יש פחד אלוהים היום בעניינים האלה ואינני יודע אם אני יכול לקשור את החוק שעבר וגם החוק שיעבור עם זה שאולי אנחנו צריכים לקחת איזשהו צעד לאחור ולכלכל את צעדינו מחדש ולראות האם אנחנו הופכים את המדינה שלנו למדינה מנושקת, מחומשת, עד כדי חרדה.
זוהיר בהלול: עדיין בעיני רוחי אני רואה את אותו לינץ' שקרה לאריתראי אם אני לא טועה בבאר שבע כאשר חשבו רחמנא ליצלן שהוא ערבי ועטו עליו.
ענת ברקו: לא, לא חשבו שהוא ערבי.
ענת ברקו: חשבו שהוא מחבל.
ענת ברקו: שהוא טרוריסט.
ענת ברקו: לא שהוא ערבי.
זוהיר בהלול: לא כל בעל עור שחום הוא פוטנציאל לטרור.
זוהיר בהלול: לצערי הרב זה לא נכון ולא מדויק.
דוד אמסלם: אבל זוהיר, זה לא החוק.
ענת ברקו: זה לא החוק.
דוד אמסלם: אמיר, אתה רוצה לומר כמה מלים?
דוד אמסלם: דרך אגב, היה לך ראיון יפה הבוקר.
אמיר אוחנה: האמת, אני מודה ששמעתי שהחוק שעוסק בנושא כלי ירייה כאן ויותר הגעתי כדי לשמוע וללמוד אבל אם אני מבין נכון – ותקני אותי חברת הכנסת ברקו אם אני טועה – אדם שאין שום סיבה למנוע ממנו והוא ניגש למטווח, במטווח, והוא רוצה לטווח, הוא רוצה להתאמן תחת פיקוח של מדריך וכולי, החוק הזה מבקש לאסור על הסיטואציה הזאת?
<עידו בן יצחק: החוק היום, חוק כלי ירייה, קובע שהרשות המוסמכת, שזה פקיד רישוי כלי ירייה, הוא יכול לקבוע הוראות קבע למטווחים.
<עידו בן יצחק: הסעיף הזה מנוסח מאוד כללי.
<עידו בן יצחק: הוא בעצם יכול לקבוע מה שעולה על רוחו.
<עידו בן יצחק: הצעת החוק הזאת בעצם מתווה את שיקול הדעת שלו וקובעת לו איזה סוגים של דברים הוא יכול לקבוע לגבי הכניסה למטווח.
<עידו בן יצחק: למשל, הוראות לגבי בטיחות והוראות לגבי חובות של בעלי תפקידים במטווח.
<עידו בן יצחק: הוא יכול לקבוע גם תנאים לכניסה למטווח במסגרת ההוראות האלה.
<עידו בן יצחק: מה הוא יקבע בתנאים האלה, אנחנו לא יודעים.
<עידו בן יצחק: אנחנו יודעים מה קבוע.
אמיר אוחנה: אם כן, היכן השינוי ביחס למצב הקיים?
<עידו בן יצחק: זה מתווה את שיקול הדעת של הרשות המוסמכת בקביעת סוגי הנושאים.
זוהיר בהלול: למה התנאים בערפל עדיין?
<עידו בן יצחק: התנאים לא בערפל.
<עידו בן יצחק: התנאים הקיימים כיום, המשרד לביטחון פנים יכול לפרט אותם.
<עידו בן יצחק: זה קבוע היום בהוראות.
<רפי עציון: זה לא לוט בערפל.
<רפי עציון: זה מפורסם באתר האינטרנט של המשרד לביטחון פנים.
<רפי עציון: גם כל שינוי יפורסם.
<רפי עציון: לכן זה נגיש לציבור.
אמיר אוחנה: זה סעיף 7(ב)?
<רפי עציון: הוראות הקבע שעד היום היו עם שיקול דעת מאוד חופשי ועכשיו יש הבניה שלהן, מפורסמות לציבור.
<מאיר רוט: אבל יש כאן בעיה.
<מאיר רוט: אני מבקש, אם אפשר.
אמיר אוחנה: אם אדוני ירשה לי, אני אתייחס , אם תהיה לי איזו הערה, אחרי שאשמע את הדוברים.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של הספורטיביים, בבקשה.
<יאיר דוידוביץ: אני ביקשתי להוסיף את הנושא הספורטיבי לתוך החוק, החלק הראשון או החלק השני ואני הבנתי שיש הסכמה.
<עידו בן יצחק: כשנקרא את הסעיף כולו, אני או מחר.
<יאיר דוידוביץ: אני חושב שסיכמנו את זה אתמול והיום סופית.
דוד אמסלם: מאיר, בבקשה, בקצרה.
<מאיר רוט: מה שקורה זה שהיום בפועל אזרח לא יכול להיכנס למטווח אלא אם יש לו רישיון לנשק או שהוא עובד בארגון ורשאי לשאת נשק במסגרת הארגון, קרי, אם הוא בחברת אבטחה.
<מאיר רוט: שאר האנשים, כל אזרחי מדינת ישראל, משרתים במילואים, אנשים טובים, גם לא משרתים במילואים ועדיין אנשים טובים וכולי, רוצים לבוא למטווח, מטווח שהוא מטעם המדינה, ולירות.
<מאיר רוט: זה נבצר מהם.
דוד אמסלם: אתה העלית את זה בפעם הקודמת.
<רפי עציון: עמדתנו היא שכיום נעשה איזון נכון באופן שכל אחד ואחד יכול לירות בכלי נשק מסוגים ספורטיביים.
<רפי עציון: זה האיזון שנערך היום וגם קיבל איזשהו חיזוק מבית המשפט המחוזי בפסק דין בעניין.
<רפי עציון: האיזון הוא שכל אחד יכול לירות בכלי נשק ספורטיביים.
<רפי עציון: לגבי כלי נשק אחרים, בשל סכנות הכרוכות בעניין הזה, זה מוגבל לבעלי רישיון או למי שבהליך קבלת רישיון לדברים האלה.
אמיר אוחנה: אתה מדבר על המצב המוצע או על המצב הקיים?
<רפי עציון: גם וגם.
<רפי עציון: שוב, אמרנו.
<רפי עציון: המצב הקיים והמוצע, אין הבדל כמו שהסביר היועץ המשפטי אלא שזה מבנה את שיקול הדעת.
<רפי עציון: כרגע אין כוונה לשינוי במדיניות למרות שאפשר לשקול מדי פעם.
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שהיום המצב הוא שבן אדם שאין לו נשק אישי שלו והוא גם לא בחברה כזאת או אחרת שעוסק בנושא שמן הסתם גם באבטחה, בעיקר, הוא לא יכול לבוא למטווח ולירות.
<עידו בן יצחק: יש חריגים.
דוד אמסלם: עזוב חריגים.
ענת ברקו: בירי ספורטיבי, כן.
<מאיר רוט: זה חריג מאוד משמעותי.
<מאיר רוט: בכל ארבעת סוגי כלי נשק ספורטיביים, הוא יכול לירות חופשי כמובן עם מדריך ירי.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה זה נשק ספורטיבי?
<מאיר רוט: רובה אוויר, אקדח אוויר, רובה כדוריות ורובה זעיר.
אמיר אוחנה: זאת אומרת, זה לא אקדח רגיל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, באקדח רגיל הוא לא יכול.
<מאיר רוט: כן.
<מאיר רוט: באקדח רגיל, לא.
<מאיר רוט: אלא אם כן מדובר בקבוצות שבתיאום עם משרד החוץ או עם משרד הביטחון מגיעות.
דוד אמסלם: מישהו יכול לתת להם אישור?
<מאיר רוט: או התאחדות הקליעה.
<מאיר רוט: יכולים לתת להם אישור בתיאום עם הרשות המוסמכת.
<מאיר רוט: משרד החוץ, משרד הביטחון.
<מאיר רוט: פקיד רישוי בהמלצת משטרת ישראל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, ברגע שבאה קבוצת תיירים שבאה לעשות כייף, יכול להיות שהם גם תורמים כמה לירות, יכולים להכניס אותם לאיזשהו מטווח אם הם רוצים.
<מאיר רוט: בארבעת סוגי הנשקים שאמרנו קודם.
דוד אמסלם: לא, עזוב את הארבעה.
<מאיר רוט: באקדחים?
<מאיר רוט: אם הם מתואמים מראש עם אחד הגופים שהזכרתי – כן.
דוד אמסלם: אתה מבין את האבסורד שבעניין?
ענת ברקו: בדרך כלל אלה גופי ביטחון.
<קריאה: מפלים את האזרחים הישראליים.
דוד אמסלם: זה מזכיר לי את חוק הדגל.
<רפי עציון: לא.
<רפי עציון: גם אזרחים ישראלים יכולים לתאם את זה.
דוד אמסלם: זה לא קשור עכשיו לחקיקה ואני לא בא לתקן את זה עכשיו אבל אני רוצה להבין את הרעיון.
דוד אמסלם: אני מבין שאתה אומר שאתה רוצה לאמן רק את מי שיש לו נשק ברישיון, ומי שלא, שילך לעשות רישיון, כי סתם אתה לא מבזבז תחמושת.
דוד אמסלם: נקרא לזה כך.
דוד אמסלם: את ההיגיון הזה אני מבין.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני לא מקבל אבל אני מבין את ההיגיון.
דוד אמסלם: נשק ספורטיבי, הבנו, שמנו בצד.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שחוץ מזה יש אקסטרה.
דוד אמסלם: מה האקסטרה?
דוד אמסלם: אם משרד החוץ – ואין לי מושג איך משרד החוץ נכנס לעניין, הוא מתעסק בנושא ביטחון?
<רפי עציון: כאן מדובר על משלחות.
דוד אמסלם: עכשיו, או משרד החוץ או משרד הביטחון.
<מאיר רוט: או התאחדות הקליעה שזה לאו דווקא מחוץ לארץ.
דוד אמסלם: יש מישהו שכנראה יש לו איזו קבוצה שהוא רוצה לפנק אותה אקסטרה.
דוד אמסלם: הרי ממילא לקבוצה הזאת לא יהיה נשק, הם גם לא צריכים את הנשק כי אחרת היו נותנים.
<רפי עציון: לא תמיד נותנים נשק אישי.
דוד אמסלם: אתה אומר שזה בפנייה למי שמורשה לתת את הרישיון, הוא מקבל אישור.
דוד אמסלם: תסביר לי למה הוא מקבל אישור לקבוצות האלה.
<רפי עציון: זה מורכב מכמה שיקולים.
<רפי עציון: חלק מהשיקולים שעמדו בבסיס המדיניות הזאת היו החשש בעקבות מקרים שגם קרו.
<רפי עציון: מי שיש לו רישיון או שהוא בתהליך של רישיון, הוא נבדק, נבדק הרקע הבריאותי שלו לרבות בריאות נפשית וגם נבדק הרקע הפלילי שלו.
<רפי עציון: בשני המישורים האלה יש חשש שאם תהיה כניסה למטווח – וכבר היו מקרים שבן אדם בא, לקח אקדח והתאבד ואחר כך בדיעבד התגלה שזה היה על רקע נפשי שלא ידעו זאת מראש.
דוד אמסלם: הוא לא יכול להתאבד בנשק ספורטיבי?
<רפי עציון: פחות.
<רפי עציון: זה יותר קשה.
<רפי עציון: הסבירו לי שזה אחרת.
זוהיר בהלול: מי שהסביר לך, עיוות את המציאות.
<רפי עציון: עובדה שדברים כאלה קרו.
דוד אמסלם: לגבי הקבוצה, הם מביאים איזה אישור קולקטיבי על בריאות נפשם?
דוד אמסלם: נכנסה עכשיו קבוצה, אז מה?
דוד אמסלם: הם הביאו אישורים מהפסיכיאטר שהם בריאים בנפשם?
<רפי עציון: אני לא בקי בזה עד הסוף.
דוד אמסלם: הבנתי שאין לך תשובה.
<אלכס זוהר: דובר כאן על ארבעה סוגי נשק שמותר לבן אדם מזדמן לירות במטווח וגם זה רק אחרי שהביא אישור רפואי וכולי.
<אלכס זוהר: חסר כאן כלי ספורטיבי נוסף.
דוד אמסלם: והוא?
<אלכס זוהר: ירי מעשי הוא ירי ספורטיבי לכל דבר.
דוד אמסלם: מה זה ירי מעשי?
<אלכס זוהר: אני אסביר.
<אלכס זוהר: הוא מוכר בעולם.
<אלכס זוהר: יש אליפויות עולם וכן הלאה.
<אלכס זוהר: משום מה הכלים שמשמשים את הירי המעשי לא מופיעים כאן.
<אלכס זוהר: ירי מעשי הוא ירי ספורטיבי באקדחי שירות.
<קריאה: זה ייכנס בתיקון עכשיו.
<אלכס זוהר: אני לא רואה את זה בשום מקום.
<עידו בן יצחק: לא מונים סוגי נשק מסיבה ברורה שהדברים יכולים להשתנות.
<אלכס זוהר: בהוראות של המשרד לביטחון פנים מופיעים סוגים.
דוד אמסלם: היות ואני מקבל את מה שאמר עידו, אנחנו מכינים את הפלטפורמה.
דוד אמסלם: אנחנו לא נכנסים לאיזה סוג כלי ירייה ספורטיביים.
דוד אמסלם: זה משתנה.
דוד אמסלם: מי שאמור להגדיר מה זה ספורטיבי, מגדיר.
דוד אמסלם: היות והפלטפורמה קיימת, אנחנו לא נכנסים אליה ברמת החוק.
<עמנואל וייזר: היועץ המשפטי של העמותה לקידום תרבות הנשק.
<עמנואל וייזר: בלי להיכנס לפרמטרים השונים, כרגע הצעת החוק מדברת על להעביר את ההחלטות להוראות פנימיות של המשרד.
<עמנואל וייזר: כיוון שאנחנו רואים שיש כאן הרבה ויכוחים וחילוקי דעות בנוגע למה צריך להגביל, מה צריך להתיר וכדומה, אני מציע שזה לא ייקבע בהוראות של המשרד אלא בתקנות.
<עמנואל וייזר: זה יבוא לשולחן הוועדה והוועדה תוכל לפקח על אותם פרמטרים שיקבעו.
דוד אמסלם: באופן בסיסי כל דבר שנתון לשיקול דעת השר, אני יכול להביא אותו לכאן בתקנות.
דוד אמסלם: אבל יש איזשהו מדרג, לדעתי.
דוד אמסלם: אחרת אנחנו מנטרלים את שיקול הדעת של השר לגמרי וכל הזמן עושים לו אובר רולינג.
דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב בסיפור של הספורטיבי למשל, אין לנו כל כך SAY בעניין.
דוד אמסלם: יש איזושהי אגודת ספורט.
דוד אמסלם: אני לא בקי בנושאים הבינלאומיים, איזה תחרויות יש בעולם, הם מגדירים מול הגורמים המקצועיים מה זה נשק ספורטיבי.
<עמנואל וייזר: מדובר כאן על הגבלת ירי במטווחים.
<עמנואל וייזר: הרי לא מדובר על הגבלה באופן חופשי לבן אדם.
<עמנואל וייזר: ודאי שלהסתובב עם נשק צריכות להיות הגבלות.
<עמנואל וייזר: מדובר על הגבלת ירי במקום שמראש נבנה ותוכנן כדי לבצע שם ירי.
<עמנואל וייזר: את הפרמטרים בהם אומרים לא, שיבואו לשיקול הוועדה.
<קריאה: זאת הגבלת סמכויות.
דוד אמסלם: אני לא חושב שזה משהו מז'ורי.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך להשאיר את זה בשיקול הדעת של השר.
דוד אמסלם: זה גם יוצר גמישות.
דוד אמסלם: לא כל פעם צריך לרוץ לוועדה ולהתחיל לשנות חוקים.
דוד אמסלם: לכן אני לא רואה את זה כדבר שהוא דרמטי, משהו שמחר אנחנו חושבים שהשר לביטחון פנים או אחד השרים יתחרפן ואנחנו חייבים איזו בקרה של הוועדה.
<עמנואל וייזר: כרגע למעשה מנעו מאזרח לבוא למטווח.
דוד אמסלם: זאת לא הצעת החוק שלנו.
<עמנואל וייזר: אלה ההוראות של המשרד לביטחון פנים.
דוד אמסלם: אנחנו על הדרך לא באים להסדיר את כל הוראות כלי הנשק.
דוד אמסלם: כרגע חברת הכנסת ברקו באה להסדיר נושא מאוד ספציפי שהיא העלתה ולכן אני רוצה להתמקד בו כרגע.
דוד אמסלם: אני לא רוצה על הדרך לשנו ת את כל חוק כלי הירייה.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים לשנות כמה דברים, שבו עם המשרד לביטחון פנים ותסגרו את מה שתסגרו והם יביאו את זה כהצעה.
<אלכס זוהר: העניין הזה לא רק מז'ורי אלא הוא קריטי.
<אלכס זוהר: מה שקורה כרגע זה שברגע שאלה לא תקנות שצריכות לעבור דיון כאן בוועדה ויש על זה פיקוח ציבורי ופרלמנטרי, אלה החלטות שמתקבלות במשרדים של אגף לרישוי כלי ירייה בלי שקיפות ובלי שיתוף הציבור.
<אלכס זוהר: האזרח מתעורר בבוקר ורואה שהכול השתנה בלי שיש לי איזושהי אפשרות להשפיע על זה.
דוד אמסלם: איך חיית עם זה עד היום?
<אלכס זוהר: רע.
דוד אמסלם: יש לי הצעה.
דוד אמסלם: אמרתי, חברת הכנסת ברקו הציעה הצעת חוק שלה פרטית – דרך אגב, הצעת חוק פרטית שלה – הציק לה משהו והיא העלתה את הנושא.
דוד אמסלם: אני לא רוצה עכשיו לעכב את כל הסיפור שלה בגלל שאני לא מבין כל כך את המשמעויות של מה שאתם אומרים.
דוד אמסלם: עד היום חייתם עם זה.
דוד אמסלם: אתם חושבים שצריך לשנות את זה.
דוד אמסלם: אני מציע שתשבו עם המשרד לביטחון פנים ותנסו להסדיר אתם את העניין.
דוד אמסלם: במידה וזה לא ילך, תפנו אלינו, אל אמיר או למישהו אחר.
דוד אמסלם: אין לי בעיה לעשות הצעה חדשה, אבל כרגע אנחנו מדברים על ההצעה הזאת, אותה למדנו.
דוד אמסלם: לכן שאלתי איך חיית עד היום.
דוד אמסלם: אם חיית רע, היית צריך כבר לבוא לפני כן ולהעיר אנשים.
<אלכס זוהר: שלוש שנים אנחנו נלחמים נגד הדברים האלה.
דוד אמסלם: אחרי הדיון תשב עם אמיר.
דוד אמסלם: יש לו את השדולה לכל הנושא של כלי הנשק.
דוד אמסלם: שבו אתו.
דוד אמסלם: אם יהיה כאן שכל בעניין וזה דבר חכם, אני מניח שהוא יגבש איזושהי הצעה ויקדם אותה.
<אלכס זוהר: למעשה ההצעה הזאת אומרת למשרד לביטחון פנים שאתה יכול לעשות לאזרח מה שאתה רוצה ואין בקרה.
דוד אמסלם: זאת לא ההצעה הזאת.
דוד אמסלם: אלה ההצעות הקודמות.
ענת ברקו: זה מה שהיה קודם.
<רפי עציון: אני רק מבקש להעיר שנאמר כאן משהו גם על שקיפות וגם על שיח.
<רפי עציון: לגבי השקיפות, כבר אמרתי שהדברים מפורסמים לציבור.
<רפי עציון: לגבי השיח, יכולים להעיד כאן כמה מהיושבים כאן.
<אלכס זוהר: דברים נאמרים אחרי שהם כבר נקבעו ולא במהלך הדיונים.
<רפי עציון: גם במהלך הדיונים, יכולים להעיד כאן כמה מהיושבים, שאנחנו קשובים, יושבים ושומעים רעיונות ומוכנים לשקול אותם.
<מאיר רוט: אני רוצה לומר משפט.
<מאיר רוט: ניתן במערכת אופיר של היום שהמשרד לביטחון פנים משתמש בה לבחון כל אדם ואדם טרם הוא נכנס למטווח, לקבל אישור משטרתי עליו ולקבל אישור משרד הבריאות עליו.
<מאיר רוט: אז אותו אדם יכול להיכנס למטווח ולהשתמש בנשק.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח.
<מאיר רוט: הם לא עושים את זה.
דוד אמסלם: אתה אומר מה שאתה רוצה בלי להקשיב למה שאני אומר.
דוד אמסלם: אני לא שם בדיון.
דוד אמסלם: אתם רוצים לעשות דיון אחר, בבקשה, אני חוזר על מה שאמרתי.
דוד אמסלם: אני מציע לכם להיפגש עם חבר הכנסת אמיר אוחנה ולהעלות בפניו את הנושא בכללותו ויכול להיות שצריך לתקן עוד דברים.
דוד אמסלם: אמיר יגבש את העניין.
דוד אמסלם: אם הוא יחשוב שיש באמת איזושהי לקונה או דבר שבאמת חשוב, הוא גם יודע להזמין את המשרד לביטחון פנים לאיזשהו שיח ובסוף לייצר החלטה.
דוד אמסלם: אני כרגע עסוק בהחלטה של חברת הכנסת ברקו ועל הבסיס הזה אני לא הולך לתקן את כל חוק כלי הירייה כי אם נעשה זאת, נמצא את עצמנו כאן מסתובבים במשך שנה ולא עשינו כלום.
<יאיר דוידוביץ: שתי הערות קטנות.
<יאיר דוידוביץ: האחת לגבי הקבוצות.
<יאיר דוידוביץ: המטרה של התאחדות הקליעה הם מחנות אימונים ותחרויות עם נבחרות מחוץ לארץ.
<יאיר דוידוביץ: לא אורחים שבא לי להזמין.
דוד אמסלם: אני הערתי הערה כחומר למחשבה.
דוד אמסלם: לפעמים אני קורא בעיתונים – ואני לא יודע אם זה קשור – שיש כל מיני משלחות של תורמים שבאים מחוץ לארץ ולוקחים אותם לבסיסי צה"ל, אולי ייתנו להם גם לירות בטנק ויכול להיות שמישהו גם יירה איזה טיל כי אבא שלו אולי יתרום מטוס.
דוד אמסלם: משהו כאן לא מסתדר.
<יאיר דוידוביץ: הערה שנייה לידידי אלכס זוהר.
<יאיר דוידוביץ: אתמול היו לי שיחות של אולי שעות בנושא של תשעה מילימטר וכדומה וזה ייכנס בסעיף הבא.
<אלכס זוהר: חבל שלא עדכנת אותי.
<יאיר דוידוביץ: חבל שאתה מדבר בשם התאחדות הקליעה כשאתה לא צריך.
דוד אמסלם: פעם בחצי שנה אני אעשה לכם יום גיבוש.
<קריאה: להתאחדות הקליעה יש התאחדות אחת, יש לה מנכ"ל אחד ויש לה יושב ראש אחד.
דוד אמסלם: נעבור להקראה.