GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: יכול להיות בחוק אחר.
דוד אמסלם: לא בחוק הזה.
<אמיתי לוי: כשאנחנו באים לתת רישיון למישהו, יש לנו כללים, יש לנו תקנות, יש סייגים.
<אמיתי לוי: מי שמבקש נשק, אם יש לו עבירות סמים, יש לו עבירות פליליות, יש לי עבירות אלימות - - -
דוד אמסלם: זה בחוק או בתקנות?
<אמיתי לוי: אצלנו זה מוכנס לתוך המחשבים.
<אמיתי לוי: בן אדם לא יכול לקבל אוטומטית.
דוד אמסלם: לא, אתה לא אתי.
מיכל רוזין: אם הייתה תלונה והיא נסגרה?
דוד אמסלם: האם אלה התקנות של המשטרה, כללים פנימיים, או שיש חוק שמגדיר את זה?
<אמיתי לוי: זה נובע מתוך כך שיש תקנות של המשרד מתוקף חוק כלי ירייה ואנחנו מיישמים את הנהלים והפקודות שלנו פנימה לתוך הדבר הזה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, במסגרת חוק כלי ירייה יש התייחסות ספציפית לנושא הזה?
<אמיתי לוי: כן.
דוד אמסלם: יש סעיף כזה?
<אמיתי לוי: יש תקנות של השר.
<אמיתי לוי: את רוצה שנקל יותר?
<אמיתי לוי: החמרנו יותר בחוק.
דוד אמסלם: אתה עונה רק לי.
דוד אמסלם: אמרתי לך, אני אוהב אותה מאוד אבל יש לה נטייה לפעמים להיכנס לתוך הדברים שלי.
דוד אמסלם: עזוב את התקנות.
דוד אמסלם: יכול להיות המשטרה היא ארגון מאוד מסודר, התקין תקנות, אפילו מחמירות מדי, אין בעיה.
דוד אמסלם: השאלה שלי כרגע היא האם אלה תקנות פנימיות שלכם או שיש חוק כזה.
דוד אמסלם: לפעמים משהו נשאב מחוק אחר, משהו עקרוני, ואנחנו באים לחוק ספציפי.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין האם יש עניין לעגן את זה כאן, את ההערה הזאת, בחקיקה ספציפית הזאת או שאתה אומר לי שבאופן כללי זה כבר קיים בחקיקה אחרת.
<אמיתי לוי: יש חוק שנקרא חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור ואנחנו גוזרים משם את הנהלים שלנו והפקודות שלנו.
דוד אמסלם: ומה כתוב שם?
<אמיתי לוי: אין לי את החוק הזה כאן.
דוד אמסלם: יש שם סעיף כזה?
<אמיתי לוי: יש שם סעיף כזה.
מיכל רוזין: כזה?
מיכל רוזין: בדיוק כזה?
<אמיתי לוי: לא בפירוט שאת רוצה.
שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק הפירוט שהוא הדבר הנכון לעשות.
<אמיתי לוי: יש שם סעיף שאומר לרבות לפי עברו הפלילי של אדם.
שולי מועלם-רפאלי: אבל זה לא עבר פלילי.
מיכל רוזין: אין עבר פלילי.
מיכל רוזין: אני יודעת בדיוק על מה אני מדברת.
<אמיתי לוי: אחד השיקולים שהמשטרה שוקלת הוא שירותו הצבאי כלוחם.
<אמיתי לוי: אפשר להביא גם הצעה להכניס לאחד השיקולים את התיקים הפליליים.
דוד אמסלם: אני אסביר מה העניין כאן ולמה אני מתקדם בעניין הזה ואני רוצה לקחת אותו למקום אחר, כמו שאמרתי קודם.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים להסדיר כרגע את סוגיית שיקול הדעת של המשטרה במצב הרגיל.
דוד אמסלם: זה סיפור אחר ויכול להיות שגם שם, אם היה דיון כזה, חברת הכנסת עזריה הייתה מעלה את זה שם.
דוד אמסלם: כרגע עולה משהו שהוא נקודתי וצדדי לאירוע.
דוד אמסלם: כאן בעצם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים לתת איזושהי סמכות הרחבה זמנית שבן אדם, כמו שאמרתי קודם, ילך לביתו ומה שיקרה בדרך.
דוד אמסלם: נניח שיש במדינת ישראל מאתיים אנשים כאלה שאנחנו אומרים להם שהם לא הורשעו אבל הוגשה נגדם תלונה בעבר ויכול להיות שאפילו נבדקה והם צודקים אבל שיעשו טובה, שלא ייקחו את הנשק הביתה.
דוד אמסלם: אני לא בטוח שאתה פוגע בהם.
שולי מועלם-רפאלי: בטוח אתה מונע אירועים.
<אמיתי לוי: אומרת המשטרה שבמצב כזה ממילא לוקחים להם את הנשק.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו עושים משהו שממילא אתם עושים אותו.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה להרגיע את החבר'ה כאן ולא אכפת לי לכתוב דבר שגם אם הוא מיותר, הוא מרגיע.
דוד אמסלם: אני באופן אישי חושב שאם הנושא היה בא לחקיקה יותר רחבה ולא במה שנקרא אקסטרה, אני הייתי מתנגד לזה בהיבט אחר לגמרי, בהיבט זה שבמדינת ישראל אין ענישה ככה על הדרך ובגלל שמישהו מפחד.
דוד אמסלם: אלא יש משטרה, יש גורמים, הגישו נגד בן אדם תלונה, אם הוא אשם – הוא ייכנס לבית סוהר, ואם לא – חזור להיות כמו כולנו.
דוד אמסלם: היות וכאן זה מצב אקסטרה שאנחנו נותנים, אני גם לא בטוח שהבן אדם רוצה לשאת את הנשק הביתה אלא אנחנו כמעט מכריחים אותו, לכן אני אומר שנוריד את החשש הזה כאילו הוצאנו מהמאגר הזה מאה-מאתיים אנשים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: לכן אני לא רואה את זה ברמת המהות.
דוד אמסלם: חבר הכנסת בגין, בוקר טוב.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא חושבים שזה צריך להיכנס בלשון החוק.
דוד אמסלם: אני עושה כאן הרבה דברים שגם אני לא חושב אבל אנחנו עושים.
דוד אמסלם: אין הצער שווה בנזק המלך.
דוד אמסלם: לפעמים יש הערות שאני לא כל כך חושב שהן דרמטיות, אבל אם זה מפריע, בסדר, לא חשוב.
מיכל רוזין: זה ירגיע כאן חלק מהנוכחים.
דוד אמסלם: אם ירגיע מישהו, בכיף.
מיכל רוזין: ולא רק את חברות הכנסת.
דוד אמסלם: אפילו רק את חברות הכנסת, דיינו.
שלי יחימוביץ': אני מציע לשמוע גם את הייעוץ המשפטי.
דוד אמסלם: נכניס אותם עכשיו.
רחל עזריה: הייעוץ המשפטי לא סבל מחוסר זכות דיבור בוועדה הזאת.
דוד אמסלם: סיכמנו?
<יואל הדר: אנחנו לא יכולים לקבל את ההסכמה של רחל עזריה.
דב חנין: ואת כל השאר כן?
דב חנין: כל ההסתייגויות שלנו מתקבלות?
<יואל הדר: לא שמענו את ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אני רוצה להישאר עם מה שאמרה רחל עזריה.
דוד אמסלם: בדיוק עכשיו הסברתי את זה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר מה שאמרה רחל עזריה, יש מה שנקרא ההסדרה הרגילה של כלי ירייה והיא לא כאן אלא במקום אחר ובמצב אחר.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע רוצים לאפשר לאנשים לקחת כלי נשק הביתה בתקופה ובזמן ובמקום שיחליט השר עקב מצב ביטחוני.
דוד אמסלם: יש חשש שיש מאן דהוא שהגישו נגדו תלונה במשטרה והיא התבררה ועדיין יכול להיות שלא התבררה מספיק ויכול להיות שגם המשטרה ממילא פועלת כך היום ולכן זה אולי אפילו מיותר לעשות את זה.
דוד אמסלם: אומרים שבן אדם כזה, אין עניין שניתן לו את הנשק ללכת אתו הביתה.
דוד אמסלם: הרי במצב רגיל לא היינו נותנים לאף אחד, במצב ביטחוני אנחנו נותנים לאנשים ולכן בוא נחריג איזו קבוצה קטנה.
דוד אמסלם: אני מאמין שכמעט לא קיימים אנשים כאלה, אולי מאה אנשים, אולי מאתיים אנשים, מספרים מאוד קטנים ורק בתקופה הזאת.
<רפי עציון: היום אנשים כאלה לא מקבלים נשק בכלל.
מיכל רוזין: אז על אחת כמה וכמה.
דוד אמסלם: יואל, האמן לי, הוויכוח מיותר.
דוד אמסלם: אנחנו כותבים כאן דבר שירגיע כאן את החבר'ה אבל אין לזה הלכה למעשה שום משמעות.
<מירי פרנקל שור: זה בהתאם לאמות מידה שתקבע המשטרה כי מה אמות המידה שיכולה לקבוע המשטרה?
<יונתן זייטק: משהו עקרוני.
<יונתן זייטק: תלונה, כולם יודעים שהיא לא גזר דין ותלונות יש הרבה.
<יונתן זייטק: טכנית, מה קורה אם מתברר אחרי שנה שבעצם לא היו דברים כאלה?
מיכל רוזין: הוא יחזור לשאת נשק.
<יונתן זייטק: את זה רציתי לשמוע.
<יונתן זייטק: תגידו את זה.
שולי מועלם-רפאלי: זה ברור, אבל מתוך שלא לשמה באה לשמה.
<מירי פרנקל שור: אלה שני קצוות של זמן.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על מצב שהוגשה תלונה והתלונה מתבררת וכולי.
דוד אמסלם: במקרה כזה הבן אדם לא צריך לשאת את כלי הנשק שלו וזה בסדר.
דוד אמסלם: אני לא רואה בעייתיות אלא להפך.
דוד אמסלם: אני חושב שההערה של רחל היא חזקה והיא הגיונית.
מיכל רוזין: זאת לא ענישה.
רחל עזריה: זאת לא ענישה.
רחל עזריה: זה לא להאשים אותו.
דוד אמסלם: אנחנו לא אומרים לו שלא יעבוד.
רחל עזריה: אנחנו לא פוגעים בחופש העיסוק שלו ולא פוגעים לו בפרנסה.
רחל עזריה: אומרים לו שלא ייקח את הנשק הביתה.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את רומן.
<רומן ליטרובניק: שלום לכם.
<רומן ליטרובניק: משפחתי נרצחה על ידי מאבטח לפני שמונה שנים.
<רומן ליטרובניק: איבדתי אימא, אבא וסבתא.
<רומן ליטרובניק: למאבטח לא היה עבר פלילי.
<רומן ליטרובניק: לא היה לו גם שום עבר פסיכיאטרי.
<רומן ליטרובניק: זאת אומרת, אתם מדברים כרגע על כל מיני רישומים ועל בסיס זה לתת לו או לא לתת לו.
<רומן ליטרובניק: לבן אדם לא היה שום עבר, לא כזה ולא כזה ואני חושב - תתקנו אותי אם אני טועה - שמרבית המקרים שהיו, זה היה בידי אותם אנשים שלא היה להם אותו עבר פלילי.
<רומן ליטרובניק: במקרה שלי אותו רוצח נמצא כלא שפוי.
<רומן ליטרובניק: הייתה לו התפרצות זעם, לקח לי את כל המשפחה.
<רומן ליטרובניק: אי שפיות זמנית.
<רומן ליטרובניק: אתם מדברים היום על משהו טכני, איך לאחסן את הנשק ואני רוצה דווקא להתייחס למשהו יותר בסיסי ויותר עקרוני והוא האם זה בכלל נכון מלכתחילה לבטוח ולתת לאנשים את הנשקים.
<רומן ליטרובניק: האם זה מה שישפר את המצב?
<רומן ליטרובניק: האם אותם מאבטחים – וולדימיר הוא הנציג שלהם – עברו הכשרה של לוחמה בטרור?
<רומן ליטרובניק: האם אני סומך על זה שהוא יסתובב עם נשק בחוץ ויתחיל לירות כשיש איזשהו אירוע?
<רומן ליטרובניק: אתמול היה אירוע דקירה ביפו, אם באותו מצב היו מטפלים מאבטחים, אותם שומרים בסופרמרקט ובקניונים, אלה לא שוטרים, אלה לא ימ"מ או יס"מ או לוחמה בטרור, האם אתם רוצים שהאנשים האלה יתחילו לירות?
<רומן ליטרובניק: זה לא מערב פרוע.
<רומן ליטרובניק: אני לא מדבר רק על הסכנה בבית, על אלימות במשפחה, אלא אני מדבר על משהו יותר רחב.
<רומן ליטרובניק: האם זאת האוכלוסייה שאנחנו רוצים שתגן עלינו ברחובות?
<רומן ליטרובניק: האם זה לא יהיה פשוט גזר דין?
<רומן ליטרובניק: אני מדבר מתוך הלב ומתוך הניסיון.
דוד אמסלם: אני באמת משתתף בצערך ומעבר לזה אני באמת לא יודע אפילו להביע במילים כמה אני מתחבר לנושא שלך.
דוד אמסלם: כרגע זה לא הדיון שעומד בפנינו.
<רומן ליטרובניק: אני יודע.
דוד אמסלם: אני מאמין שכלי נשק בכלל בחיים זה דבר לא חיובי.
<רומן ליטרובניק: מסכים.
דוד אמסלם: אני מניח שזה בא לעולם כתוצאה מאילוץ.
דוד אמסלם: השאלה היא איפה יעבור, כן יעבור, מהי האבטחה, האם זה יהיה הצבא, האם לא הצבא, האם לצבא גם מותר לתת כלי נשק, דרך אגב, אני מכיר אירועים שקרו גם בתוך צה"ל, אירועים חמורים כאשר בא חייל, לקח את הנשק וירה בחברים שלו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שטרגדיות קורות בהרבה מקומות.
דוד אמסלם: השאלה העקרונית היא האם נשק צריך להיות, כן או לא, היכן ומה רמת האימון וכולי – זאת סוגיה אחרת לחלוטין שכרגע לא עומדת לפתחנו בדיון הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה נכון שיש הרבה אנשים מטורפים ופועלים בנשק באופן חמור ביותר ופוגעים והורגים אנשים חפים מפשע כאשר לרוב הם גם לא מכירים אותם.
דוד אמסלם: בחלק מהמקרים אפילו לא מכירים את האנשים.
דוד אמסלם: אבל בצד השני של הסקאלה, הנשק הזה גם גורם להרבה נטרול של אנשים רעים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה לא רק דבר שלילי.
דוד אמסלם: יש לו בהיבט הזה דבר חיובי שהוא שלילי.
דוד אמסלם: הוא כאילו הורג את השלילי.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שבוודאי אני מניח שאם הנשקים היו הורגים רק אנשים שהם אנשים טובים ואנשים חפים מפשע, בוודאי היה צריך לסלק אותם מהמדף .
<רומן ליטרובניק: אני מסכים עם מה שאתה אומר אלא שאני לא חושב שזה יביא לאיזשהו איזון.
דוד אמסלם: אני מכבד את העמדה שלך, בוודאי מהמקום ממנו אתה בא ויש לי הרבה כבוד לעמדה שלך, אבל כרגע זה דיון אחר לגמרי.
דוד אמסלם: כל סוגיית כלי הנשק, אולי באמת שווה שנעשה פעם דיון עם המשטרה לגבי הנושא הזה בימים כתיקונם ולא היום, כאשר המצב יהיה רגוע, אז נוכל לבוא ממקום פחות לחוץ ויותר מאוזן ונינוח.
דוד אמסלם: אני מניח שגם למשטרה בסופו של דבר אין עניין שאנשים יסתובבו סתם עם נשק.
דוד אמסלם: אני מניח שהחוק ב-2008 בא בתמיכת המשטרה כי הם רוצים לצמצם אבל לפעמים אתה עושה את התיקונים על בסיס הזמן, על בסיס מה שקורה באותה תקופה.
דוד אמסלם: יש תקופה שזה נכון להוריד וכרגע התקופה היא – כנראה, לפי חוות הדעת המקצועיות של אנשי הביטחון – דווקא להעלות.
דוד אמסלם: אני לא מתווכח אתם בצד הביטחוני, הם מביאים את ההערכה הביטחונית כי הם אנשי המקצוע בתחום.
דוד אמסלם: אנחנו באים כרגע לצד הטכני בעניין הזה.
דוד אמסלם: כאמור, אני באמת מכבד אותך, אני מתחבר אליך ואני מאוד אמפתי אליך ומשתתף בכל הצער ובכל מה שקרה לך בחיים ברמה האישית.
דוד אמסלם: אני סתם אומר לך את זה בנימה אישית.
דוד אמסלם: אני גם מבין אותך קצת יותר מחלק מהאנשים, למרות שאצלי זה לא קרה מפיגוע אבל אשתי זיכרונה לברכה נפטרה לפני חמש שנים ממחלה אבל אובדן הוא אובדן.
דוד אמסלם: לכן אני מבין מה אתה אומר לי ואני מרגיש את זה בתחושה אלא שאצלך זה יותר חמור, אלה יותר אנשים.
דוד אמסלם: כאמור, זה דיון אחר שאם המשטרה או אני או אתה או מישהו יעלה את זה בפני בתקופה קצת יותר רגועה, אני ארצה לקיים את הדיון הזה, בשמחה.
<אביב ישראל ארוך: משפט אחד.
<אביב ישראל ארוך: אני מייצג את ארגון חברות האבטחה.
<אביב ישראל ארוך: אנחנו בסוף אלה שאחראים לנושא של הנשק בצד הטכני.
<אביב ישראל ארוך: חשוב להגיד כאן שהמטרה, גם של העמיתים בצד השני וגם שלנו, היא לא להפוך את הגלגל, היא לא להוציא עכשיו את כל הכלים החוצה הביתה.
<אביב ישראל ארוך: אנחנו גם לא רוצים את זה ועמיתינו לא רוצים את זה.
<אביב ישראל ארוך: התהליך כאן מאוד סלקטיבי.
<אביב ישראל ארוך: לא כל מאבטח יוציא נשק הביתה.
<אביב ישראל ארוך: יש מקומות שהתרגלנו למצב לעומת ההתנגדות שלנו לפני כמה שנים והבנו שהמצב נכון והוא יישאר כך.
<אביב ישראל ארוך: המטרה כאן היא להיות סלקטיביים והיכן שצריך, לפי בן אדם, לפי רמת ההכשרה, לתת או לא לתת להוציא נשק הביתה.
<אביב ישראל ארוך: בנוסף צריך לזכור, ולדימיר, את הנושא של הביטוח.
<אביב ישראל ארוך: אין לך ביטוח של שוטר.
<אביב ישראל ארוך: אין לעובדים שלנו ולא לנו ביטוח כזה.
<אביב ישראל ארוך: יש כאן הרבה נתונים שאנחנו כחברות אבטחה מונעים וימנעו מאתנו להחזיר את הגלגל אחורה ולנצל לרעה את ההיתר.
דוד אמסלם: עכשיו אתה פותח לי דיון הרבה יותר מורכב.
דוד אמסלם: אני אשאל שאלה את המשרד.
דוד אמסלם: האם הצעת החוק היא רק מאפשרת או מחייבת?
<יואל הדר: מאפשרת.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם חברת האבטחה לא מעוניינת, היא לא חייבת.
דוד אמסלם: אם אצלך זה רק מה שנקרא רצון טוב, אתה תשקול את העניין גם ברמה האזרחית וגם ברמת התרומה.
דוד אמסלם: אני גם מציע לכם וגם לכם לעשות דיון פנימי כי זאת לא רק השאלה של רצון טוב אלא יכול להיות שיש כאן איזשהו משהו שאתם צריכים להסדיר ביניכם כמו סוגיית ביטוח וסוגיות אחרות.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש כאן סוגיה כספית ויכול להיות שאם נשאיר את זה רק ברמת החוק והרשאית, יכול להיות שאנחנו לא נשפר את המצב הקיים וכל אחד ישאיר את זה בדיוק כפי שזה היה.
דוד אמסלם: לכן אני מציע לכם לעשות דיון מקצועי ביניכם ולהסדיר את הסיפור הזה לא באמצעות חקיקה אלא באמצעות איזשהו נהלים ושיח ביניכם.
דוד אמסלם: אתה אתי, יואל?
<יואל הדר: אני אתך.
<יואל הדר: מאחר שהמצב שאנחנו רוצים לקבע הוא מצב שקיים שנה וחצי, אנחנו כבר יודעים.
<יואל הדר: יש חברת ביטוח היום.
דוד אמסלם: דיבר מישהו שמייצג את חברות האבטחה וחזקה עלי שזאת העבודה שלו.
דוד אמסלם: אני לא יודע איזה סוג ביטוח יש לו.
דוד אמסלם: יכול להיות שהוא עושה ביטוח רק לאתר.
דוד אמסלם: אני באמת לא יודע.
דוד אמסלם: יכול להיות שהוא עושה ביטוח לשומר, יכול להיות שהוא עושה ביטוח לשימוש בנשק, יכול להיות שאם הנשק הוא לשימוש השומר, אני מניח שאם אלה שמונה שעות, הוא משלם פרמיה א', ואם אלה 24 שעות, הוא משלם פרמיה ב'.
דוד אמסלם: דבר אתו.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו מחוקקים חוק שהוא לא יישם אותו.
<יואל הדר: יש שיג ושיח.
<אביב ישראל ארוך: החוק טוב.
<אביב ישראל ארוך: אנחנו אומרים, בניגוד למה שהשתמע כאן בחלק מהדיון, שהמטרה היא לא להוציא עכשיו מאה אלף כלי ירייה החוצה, לבית.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור להצבעה.
דוד אמסלם: נתחיל בהצבעות על ההסתייגויות.
<מירי פרנקל שור: אם ההצעה מקובלת, לפצל את סעיף קטן (ב), צריך להצביע על הפיצול לפי סעיף 84(ב) לתקנון.
דוד אמסלם: מי בעד פיצול סעיף קטן (ב)?
דוד אמסלם: הפיצול התקבל.
<מירי פרנקל שור: עכשיו הצבעות על ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אתם רוצים שנביא את הכול בחבילה אחת?
דב חנין: יש לנו מליאה.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות של קבוצת מרצ, של המחנה הציוני ושל הרשימה המשותפת שהצטרפו אחד לשני?
דוד אמסלם: בעד הסתייגויות – 4
דוד אמסלם: ההסתייגויות נדחו.
<עידו בן יצחק: הערה אחת פרוצדורלית.
<עידו בן יצחק: אחת ההסתייגויות כאן היא לשם החוק.
<עידו בן יצחק: לא ניתן להגיש הסתייגות לשם החוק.
<עידו בן יצחק: אנחנו נכתוב את זה במקום אחר.
דוד אמסלם: לגבי הסעיפים.
<מירי פרנקל שור: סעיף 10ג(ב).
<מירי פרנקל שור: למקום ולפרק זמן בהם מתבצעת השמירה, יאושר.
<מירי פרנקל שור: פסקה (ד), במקום הרשות המוסמכת, אנחנו נעביר את שיקול הדעת לשר.
<מירי פרנקל שור: את השאר, אנחנו ננסח בהתאם.
<מירי פרנקל שור: לעניין ההערה של חברת הכנסת עזריה האם לאפשר נשיאת הנשק, כולם או חלקם, או שאנחנו נכניס אותה כלשונה בנפרד, או אני מציעה למשטרה, לאור ההערות ששמענו, שהסמכות לתת נשק או לא לתת, זה לא רק לעניין עבירות אלימות במשפחה או עבירות אלימות אחרות אלא אני מציעה שהמשטרה תקבע אמות מידה לרבות אלימות במשפחה או עבירות אלימות אחרות.
<מירי פרנקל שור: לא לתת נשק למאבטח, לא מתמצה רק בעבירות אלימות או עבירות אלימות במשפחה.
<מירי פרנקל שור: יכול להיות שהם יחליטו שיש נסיבות אחרות.
רחל עזריה: אבל אחד הדברים שיהיו חשובים לנו זה שיש רישום בדבר עבירות אלימות.
<מירי פרנקל שור: אני מתחברת אליך.
<מירי פרנקל שור: מה שאת כתבת.
<מירי פרנקל שור: היא לא תאשר נשיאה ואחזקה של כלי ירייה מחוץ לאזור שבו מועסק בעל הרישיון לפי אמות מידה שתקבע המשטרה לרבות רישום עבירות אלימות במשפחה.
רחל עזריה: לרבות רישום?
רחל עזריה: אם יש את המילה רישום עבירות אלימות במשפחה, בסדר.
<מירי פרנקל שור: פסקה (ב) מתפצלת.
<מירי פרנקל שור: פסקה (ג) נמחקת ופסקה (2) צריכה לקבל את אישור הוועדה.
דוד אמסלם: איך אני מביא את זה להצבעה, בשלמות או סעיף סעיף?
<מירי פרנקל שור: בשלמות.
<יואל הדר: מירי, תקראי בבקשה את הנוסח של (א) כי שיניתם אותו.
<מירי פרנקל שור: "שלום הציבור לכל הארץ או לאזור מסוים או לתקופה שתיקבע".
<יואל הדר: שלום הציבור וביטחונו.
<מירי פרנקל שור: שלום הציבור וביטחונו.
<מירי פרנקל שור: זה מה שכתוב.
רחל עזריה: אני לא אוהבת את זה שאתם תקבעו אמות מידה לרבות בנושא זה וזה.
רחל עזריה: בואו נקבע אנחנו.
מיכל רוזין: הם ישבו כאן ואמרו למה הם מתנגדים.
רחל עזריה: תקבעו אמות מידה.
דוד אמסלם: לרחל עזריה יש בעיה אפילו כשמזיזים לה פסיק או ו'.
מיכל רוזין: שמענו את גורמי המשטרה.
דוד אמסלם: אני מדבר אליה.
דוד אמסלם: את הבעת את ההסתייגויות שלך ושמענו אותן.
דוד אמסלם: קיבלתי את הרעיון שלה בקונספט.
דוד אמסלם: כרגע אני חושב שמה שהגענו אתם, זה סביר מאוד.
דוד אמסלם: היא מתכוונת בגדול גם בן אדם שרק הגישו נגדו תלונה ונבדקה התלונה וגם נסגרה, עדיין היא רוצה שלא ייתנו לו נשק.
רחל עזריה: לקחת הביתה.
רחל עזריה: רק לקחת הביתה.
דוד אמסלם: בן אדם נבדק, המשטרה החליטה שהוא צודק ולא קרה כלום.
דוד אמסלם: את רוצה, תתנגדי לעניין.
<מירי פרנקל שור: יש לי פתרון שייתן מענה לכל.
דוד אמסלם: אני כבר גולש למליאה בעשרים דקות.
דוד אמסלם: גם כך קשה לנו להצביע.
דוד אמסלם: בשעה 11:00 הייתי צריך לעצור את הדיון.
דוד אמסלם: מה הפתרון?
<מירי פרנקל שור: הפתרון הוא לקבל את הערתה של חברת הכנסת עזריה, לכלול בחוק ולאפשר למשטרה לקבוע אמות מידה נוספות.
<מירי פרנקל שור: תרצה – תרצה, לא תרצה – לא תרצה.
דוד אמסלם: מרוצה?
רחל עזריה: מצוין.
<יואל הדר: אני לא יודע מה המשמעות של ההערה הזאת.
<יואל הדר: האם כל מישהו שבא להתלונן ואחרי כן מתברר שהתלונה לא נכונה - - -
דוד אמסלם: אני אומר לך מה.
דוד אמסלם: אני מקריא את זה בדיוק.
דוד אמסלם: "הרשות המוסמכת לא תאשר נשיאה והחזקה של כלי ירייה מחוץ לאזור שבו מועסק בעל הרישיון במקרה שבו לבעל הרישיון יש רישום בדבר עבירות אלימות במשפחה או עבירות אלימות אחרות".
דוד אמסלם: מה זה רישום.
דוד אמסלם: רישום זה דבר שנשאר פתוח.
דוד אמסלם: קרי, אם הייתה תלונה שהתבררה והסתבר שהבן אדם זכאי, אין רישום מבחינתי.
רויטל סויד: מה עם תיקים סגורים?
דוד אמסלם: אמרתי, תיק סגור.
רויטל סויד: לרבות תיקים סגורים.
<גבריאלה פיסמן: רישום מכוון לרישום פלילי.
רויטל סויד: היכה את אשתו מיליון פעמים ולא היו ראיות.
דוד אמסלם: מה זה רישום פלילי?
דוד אמסלם: כל בן אדם שהתלונן, זה נקרא רישום?
<מירי פרנקל שור: חברת הכנסת עזריה מדברת על רישום פתוח.
רחל עזריה: אני לא דיברתי על רישום פתוח.
רחל עזריה: אני רציתי כל רישום כי הרבה פעמים גם אם חשבו שהכול בסדר, בסוף הייתה עבירה.
רחל עזריה: גם אם התיק נסגר מחוסר ראיות, עדיין.
דוד אמסלם: אנחנו כבר דנו על זה קודם.
דוד אמסלם: לכן אני מביא את הצעת החוק בשלמותה.
<מירי פרנקל שור: לא ברור לי.
דוד אמסלם: הרישום הפתוח.
דוד אמסלם: שתצביע נגד.
רחל עזריה: אבל זה לא נותן מענה.
רחל עזריה: הם לוחצים, הם לא מעוניינים בזה מהשנייה הראשונה וזה לא בסדר.
רחל עזריה: זה נושא שמקובל על כל חברי הכנסת.
רחל עזריה: הם מרוקנים את ההערה מתוכן.
דוד אמסלם: אמרת את ההערה שלך.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם אתה.
דוד אמסלם: גם אם אני לא מקבל את כולה במאה אחוזים, אני מקבל 99,9 אחוזים.
רחל עזריה: אבל זה לא 99,9 אחוזים.
רחל עזריה: הם מרוקנים את זה.
רחל עזריה: תנו לנו להצביע על זה.
בצלאל סמוטריץ': אם נניח יסתבר שזאת תלונת שווא?
רחל עזריה: זאת אלימות במשפחה.
דוד אמסלם: למה את צועקת?
דוד אמסלם: למה תמיד את צועקת?
רחל עזריה: כי הם עושים עלינו סיבוב.
דוד אמסלם: אף אחד לא עושה סיבוב.
דוד אמסלם: תצביעי נגד.
רחל עזריה: אנחנו באנו בטוב.
רחל עזריה: אני באתי בטוב.
מיכל רוזין: אתה מסכים אתנו על העיקרון.
דוד אמסלם: אני מסכים עם הרעיון הבא, שבן אדם שהוגשה נגדו תלונה, עד שתתברר התלונה, לא יישא את הנשק הביתה.
רחל עזריה: לא, אבל זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: את רוצה שאני אוציא אותך?
מיכל רוזין: באלימות במשפחה יש הרבה מקרים שנסגרים מחוסר עניין לציבור.
מיכל רוזין: אחר כך אומרים לא ידענו.
דוד אמסלם: אז למה את מפריעה כל הזמן?
מיכל רוזין: כל הזמן?
מיכל רוזין: אני יושבת בשקט.
דוד אמסלם: בעשר הדקות האחרונות את צועקת.
דוד אמסלם: אני רוצה להביא את זה כבר לכלל הכרעה.
דוד אמסלם: אני כבר לא בדיון.
דוד אמסלם: אני שמעתי אתכם ואם תחזרו על הדברים עוד עשרים אלף פעמים, זה לא משנה כלום ברמת העובדות.
דוד אמסלם: כרגע אני אישית חושב שבן אדם שהתלונה שלו התבררה והסתבר שהבן אדם חף מפשע לדעת משטרת ישראל שהיא הגוף המוסמך, אני לא חושב שצריך על החשבון להגיד לו שאנחנו עדיין מפחדים ממנו.
מיכל רוזין: יש כאן סוגיה נפרדת משאר הדברים.
דב חנין: יש ויכוח בוועדה בשני מישורים.
דב חנין: יש ויכוח שהוא ויכוח עקרוני, כאלה שבעד התיקון וכאלה שנגד התיקון אבל נשים את זה לרגע בצד.
דב חנין: כרגע אנחנו עוסקים בשאלה נקודתית של מנגנון זמני שהממשלה חושבת שיש בו טעם ויש כאלה שמתנגדים לו, לאפשר נשיאת נשק בהיקפים יותר גדולים.
דב חנין: מדובר כרגע על התייחסות רק לגבי אותו מנגנון זמני כך שאותן הערות או אותן שאלות שמטרידות אותך, שמדובר אולי בתלונה וזה עוד לא הוכח, יכול להיות שאתה צודק.
דב חנין: אנחנו מדברים על משהו זמני לסיטואציה זמנית.
דב חנין: זה לא הפתרון הקבוע אלא הכול מקרה יוצא דופן ומנסים להגיע לפחות בהיבט הזה להסכמה.
בצלאל סמוטריץ': אבל הוא לא מדבר על זה.
בצלאל סמוטריץ': הוא מדבר על תלונה שנחקרה ונסגרה וגמרנו.
<יואל הדר: אם זה רישום פתוח או רישום פלילי, ודאי שאנחנו מקבלים את זה.
<יואל הדר: מדובר על תלונת שווא ועל תלונה שנסגרה כי מצאו שהתלונה לא הייתה מוצדקת.
בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים להגדיר?
יעל כהן-פארן: לפעמים היא נסגרת מחוסר עניין לציבור.
בצלאל סמוטריץ': מה אתם עושים כשהתלונה נסגרת?
<יואל הדר: בעבירה תמיד היא מחמירה, לא רק לקחת את הנשק הביתה אלא בכלל לא לתת נשק למאבטח.
דוד אמסלם: אני רוצה לסייג את הדבר.
דוד אמסלם: אני מסכים עם כל מה שאתה אומר בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני מבין את החשש שלהם אבל אני לא מקבל אותו.
דוד אמסלם: אני רוצה לסייג משהו.
דוד אמסלם: אם התיק נסגר מחוסר עניין לציבור, זה אומר שהוא לא נבדק.
דוד אמסלם: הוא נסגר לא בגלל שנבדקו הפרטים אלא בגלל שהנושא לא מעניין.
<גבריאלה פיסמן: חוסר עניין לציבור, זה לא אי בדיקה של התיק.
<גבריאלה פיסמן: זאת לא המשמעות של חוסר עניין לציבור.
דוד אמסלם: לפי הבנתי חוסר עניין לציבור, זה אומר שלציבור אין עניין בתלונה.
<גבריאלה פיסמן: אבל זה חלק מהמרשם הפלילי.
דוד אמסלם: לכן יכול להיות שבנושא הזה, שהסגירה התבצעה בגלל שלא לובנו הפרטים אלא הנושא לא מעניין.
דוד אמסלם: אולי כאן נסייג את זה כי הן טוענות שלכאורה עדיין הבעיה קיימת אבל לא נבדקה.
דוד אמסלם: אנחנו לא נכנסים לשאלה למה.
<אמיתי לוי: עד מתי?
רחל עזריה: גם כך זה זמני.
דוד אמסלם: אני אגיד עד מתי.
דוד אמסלם: זה הרי מצב חירום שאנחנו צריכים להוריד אותו בשגרה.
דוד אמסלם: במצב החירום הזה, הוא יהיה שומר והוא לא יישא את הנשק הביתה.
דוד אמסלם: אני לא יודע כמה אנשים כאלה יש במדינת ישראל.
דוד אמסלם: אני לא יודע כמה אנשים רגילים שאין להם את זה ייקחו את הנשק.
דוד אמסלם: לכן יש כאן איזשהו פלפול.
דוד אמסלם: אני נמצא כאן שעתיים בסרט שכולם חושבים שאנחנו לומדים גמרא אבל הלכה למעשה כמעט אין לזה נפקא מינא.
דוד אמסלם: לכן, תכניסי את זה.
דוד אמסלם: ההערות נגמרו.
יעל כהן-פארן: אני רוצה שתהיה אפשרות לוודא את זה ולבדוק את זה.
יעל כהן-פארן: שזה לא משהו שכתוב ואף אחד לא עושה עם זה משהו.
דוד אמסלם: רישום שנסגר כאשר עילת הסגירה היא חוסר עניין לציבור.
<יואל הדר: רישום פתוח.
דוד אמסלם: רישום פתוח או רישום שעילת הסגירה הייתה חוסר עניין לציבור.
<גבריאלה פיסמן: יש כאן הגבלה של שיקול הדעת המשטרתי שהיא לא נכונה במהות שלה.
<גבריאלה פיסמן: המשטרה מביאה בחשבון כשהיא מחליטה החלטות אם לתת נשק.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני החלטתי כך.
<גבריאלה פיסמן: אבל באופן אמיתי זאת פגיעה בשיקול הדעת של המשטרה.
דוד אמסלם: שיפגע בשיקול הדעת של המשטרה.
דוד אמסלם: אני רוצה להביא את הצעת החוק להצבעה.
דוד אמסלם: מי בעד אישור הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 18), (כלי ירייה המשמשים לשירותי שמירה), התשע"ו-2016 כפי שהוקראה?
דוד אמסלם: נמנע – אין
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תופעת הבולענים באזור ים המלח ודרכי ההתמודדות עימה, ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: אני רוצה להכניס אותנו לקונטקסט של הדיון או של המתווה.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו שני דיונים בשנה שעברה, ב-14.1 היה סיור ובשנה שעברה, במהלך 2015, עשינו דיון ושם ביקשתי כמה דברים לעשות, אבל בסיור ובדיון שעשינו בים המלח, בעין גדי, ביקשתי מהחברה להגנת ים המלח שתכין לנו איזה שהוא מסמך, גם לגבי הנושא של הבולענים, מה קורה שם מבחינת הקטע התשתיתי וגם בנושא של התושבים.
דוד אמסלם: לפני שתתחיל לדבר, שימי, אני רוצה לחזור לדיון הקודם שעשיתי, הראשון, כדי לבדוק מספר דברים, האם נעשו או לא נעשו.
דוד אמסלם: אני אתחיל בנושא הביטוחים.
<אסף וסרצוג: מאגף התקציבים.
דוד אמסלם: אנחנו בדקנו את הנושא של הביטוחים.
דוד אמסלם: אתה מתעסק בנושא ביטוחים?
דוד אמסלם: יש פה ביטוח, נושא אוצר ביטוח?
דוד אמסלם: אתה מבין בנושא ביטוח?
<אסף וסרצוג: לא ממש.
<שירי ספקטור: אנחנו ניסינו, מרכז המחקר והמידע ניסה גם לעסוק בנושא הביטוח, אז פנינו לממונה על הביטוח, הם אמרו לנו שזה אגף תקציבים, מאגף התקציבים גם לא הצלחנו לקבל תשובה.
זאב בנימין בגין: ענבל פה?
דוד אמסלם: סעיף 7 לפרוטוקול שהוצאנו, אני מקריא, 'משרד האוצר יבדוק את טענת מועצה אזורית תמר לפיה אף חברת ביטוח, כולל חברת ענבל הממשלתית, לא מוכנה לבטח את התושבים והיישובים.
דוד אמסלם: לא ייתכן מצב בו חברות ביטוח לא ייתנו מענה לאסון טבע.
דוד אמסלם: על המדינה לקחת אחריות מלאה לנושא הביטוח או לחילופין להנחות את חברות הביטוח כיצד לנהוג'.
דוד אמסלם: בוצע הסעיף הזה?
דוד אמסלם: אתה, כנציג האוצר, בוצע או לא בוצע?
<אסף וסרצוג: אני כנציג אגף תקציבים, אני לא אמון על הביטוח, אני לא יודע לומר האם, צריך את נציגי החשב הכללי והממונה על ה - - -
<קריאה: אני כנציג האזור אומר לך שלא, לא בוצע.
דוד אמסלם: לא בוצע.
דוד אמסלם: אני מבקש לקבוע לי פגישה עם מנהל אגף תקציבים ובכלל מנכ"ל האוצר.
דוד אמסלם: אני מבין שהם שולחים תמיד את הפנוי להובלה הראשון שיש להם, לא קשור בכלל לנושא.
דוד אמסלם: אם בכלל קשור לנושא או לא קשור לנושא.
דוד אמסלם: אני מבקש לקבוע לי פגישה עם מנכ"ל האוצר בנושא הזה.
דוד אמסלם: שימי, אני אעביר לך את רשות הדיבור לגבי הנושא של הבולענים עצמם, אבל לפני כן נשמע את הממ"מ.
דוד אמסלם: בגדול הדיון מבחינתי קצר לבולענים, אבל יותר ארוך לגבי הנושא של המתיישבים, מה עושים עם המתיישבים שם בנושא של הפרנסה והחיים שלהם.
דוד אמסלם: אז בואו נשמע את הממ"מ, הם הכינו לנו מסמך יפה ואחרי זה נתקדם.
<שירי ספקטור: תודה רבה.