GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: כדי לעקור פרדס הוא צריך רישיון?
יעל כהן-פארן: היום לא, אבל ב - - - זה כן.
<חגי שניר: דודי, החוק היום לא מבדיל בין פרדס לבין עץ אלון.
<אילן שדה: האם מקבלים - - -
דוד אמסלם: שנייה, אילן, אילן, חכה רק שנייה.
<חגי שניר: אנחנו נפסיק עם זה.
דוד אמסלם: חגי, יש לך את הרשימה של העצים המוגנים.
<חגי שניר: היא כבר לא רלבנטית.
<חגי שניר: כל עץ בוגר היום צריך רישיון.
דוד אמסלם: זאת אומרת כל עץ שעוקרים חייבים לבוא אליך.
דוד אמסלם: זאת אומרת כל חקלאי שרוצה לעקור - - -
<חגי שניר: לכאורה.
<חגי שניר: לפי החוק.
דוד אמסלם: מבחינת החוק.
דוד אמסלם: זה שהוא עובר על החוק זה משהו אחר.
<קריאה: לא, הוא לא עובר על החוק.
יעל כהן-פארן: הם פוטרים אותו.
<לילך וגנר: יש נסיבות מחמירות.
רויטל סויד: ומה הנסיבות המחמירות.
דוד אמסלם: כל חקלאי חייב לבוא לבקש אישור?
<חגי שניר: לפי החוק כן.
דוד אמסלם: אתה פוטר איזה מישהו באופן גורף, או שכל אחד חייב לבוא ולבקש את האישור?
דוד אמסלם: יש איזה שהוא פטור גורף?
<חגי שניר: אנחנו הכנו פטור, הכנו צו של פטור כבר בשנת 2014, שכולל גם את המינים הפולשים למשל, שאנחנו נורא רוצים שיכרתו אותם, אז מה?
<חגי שניר: אני לא רוצה לחייב בזה רישיון, וגם את המטעים.
<חגי שניר: אבל אנחנו עוד לא אישרנו, ולכן היום - - -
דוד אמסלם: שנייה, בוא אני אגיד לך, תראה, אם מצד אחד זה מערכון של הגשש, אם מצד אחד אתה נותן פה קנסות לכולם ומצד שני יש להם פטור אוטומטי, לא עשינו כלום, כמו שאומר אילן.
<חגי שניר: לא, למה פטור אוטומטי?
דוד אמסלם: היום מישהו עוקר את הפרדס שלו.
דוד אמסלם: הוא חייב לבוא אליך לקבל רישיון, או שאתה כבר פטרת אותו בסעיף אחר בלי שאני יודע.
<חגי שניר: לא פטרתי אותו בשום סעיף.
דוד אמסלם: הוא חייב לבוא אליך?
<חגי שניר: לפי החוק הוא חייב לבוא אלי.
<חגי שניר: אם אתה שואל האם אני מוציא רישיונות לפרדסן שרוצה להוריד פרדס, התשובה היא לא.
<חגי שניר: א', כי הם לא באים, וב' – אם הם - - -
דוד אמסלם: לא באים זה שאלה אחרת.
<חגי שניר: לא, אז אני לא אוכף עליהם.
דוד אמסלם: עוד מעט נדבר על האכיפה.
<קריאה: הוא עונה לך, הוא לא אוכף עליהם.
<חגי שניר: אני לא אוכף.
יהודה גליק: אדם שעוקר עץ בגינה שלו - - -
דוד אמסלם: תראה, יש כבישים שמותר לנסוע 90 ובחוק אסור לעבור, אבל המשטרה לא אוכפת, אז זה שאלה אחרת.
חיים ילין: לא, זה נורמה.
חיים ילין: יש הבדל בין חוק לנורמה.
דוד אמסלם: אני שואל האם - - -
<צביקה כהן: בוא, דודי, אנחנו לא אוכפים על המטעים.
דוד אמסלם: עוד לא, עוד מעט נדבר על האכיפה.
<צביקה כהן: רגע, שנייה.
<צביקה כהן: בגלל זה הם לא באים, כי אנחנו לא אוכפים.
<צביקה כהן: בוא נגיד את זה.
דוד אמסלם: אבל לא הבנתם חברה, קודם כל, לפי הלוגיקה שלי צריך להיו חוק ואחרי זה לאכוף את החוק.
דוד אמסלם: אני כרגע עוד לא נמצא על זה שאין לך פקחים.
דוד אמסלם: יכול להיות שנסדר אחלה חוק, אבל אין לנו פקח אחד ולא עשינו כלום, אבל זו כבר סוגיה אחרת.
דוד אמסלם: אני שואל מבחינה חוקית היום, היות ואתה העברת אותנו בכלל לתקנות אחרות של עקירה שלא יושבות על התקנות האלה, אז אני לא יודע לקרוא אותן.
דוד אמסלם: אתם הפניתם אותנו לסעיף אחר.
<תומר רוזנר: שלא קיים.
דוד אמסלם: שאומרת היועצת המשפטית שהוא קיים ותומר אומר שהוא לא קיים.
<תומר רוזנר: לא, התקנות שהם מדברים עליהן עוד לא.
<תומר רוזנר: אין חולק על כך.
<תומר רוזנר: דודי, אני אסביר.
דוד אמסלם: אבל זה נותן לנו תשובה, תומר.
<תומר רוזנר: אני חושב שלא.
<תומר רוזנר: אני חושב שאנחנו צריכים לבקש ממשרד החקלאות – אתם – חברי הכנסת – צריכים לבקש ממשרד החקלאות לקחת את אותם חלקים בתקנות, מה שהם קוראים התקנות הגדולות שהם עובדים עליהן - - -
דוד אמסלם: ולהביא אותם לפה?
<תומר רוזנר: ולהביא אותם לפה, בדיוק.
דוד אמסלם: יש בעיה לעשות גזור הדבק גם לפה?
דוד אמסלם: רק שיהיה כתוב.
דוד אמסלם: לילך?
דוד אמסלם: מורן?
<לילך וגנר: אני לגבי הנושא הפלילי.
דוד אמסלם: מורן.
<מורן הכהן יבין: אנחנו נבדוק את האופציה הזאת שוב, נחזור אחרי הדיון הזה למשרד, נבדוק את האופציה ונחזיר תשובה לוועדה.
דוד אמסלם: דרך אגב, לרוב אני אוהב את זה שבכל חוק - - -
<מורן הכהן יבין: נכון לעכשיו, ההסדרים האלה כתובים.
<מורן הכהן יבין: אנחנו כותבים כבר תקופה ארוכה תקנות, שאמורות לכלול את כל ההסדרים שמבקשת הפקודה לקבוע בתקנות ואנחנו חושבים שנכון לכלול גם את ההסדר הזה לעניין מתן רישיונות כריתה לעצי אבוקדו והדרים בתוך התקנות הכלליות, מכיוון שזה מקרה פרטני וכלל ההסדרים שקשורים ונקשרים, נמצאים בתוך התקנות.
<מורן הכהן יבין: שמענו את ההערה של תומר.
<מורן הכהן יבין: נבדוק את זה.
<מורן הכהן יבין: אנחנו יושבים בימים האלה, ממש בימים האלה על התקנות הכלליות.
<מורן הכהן יבין: צריכים לאשר אותן אצל מנכ"ל המשרד.
<מורן הכהן יבין: נבחן את הסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: אז בואי נסכם.
דוד אמסלם: אתם בעצם, אני מבין שבמסגרת התקנות האלה אתם גם תעשו ספציפיקציה לנושא של האבוקדו וההדרים וגם לגבי הענישה שתהיה כאן, גם אם היא אותה ענישה שרשומה שם.
דוד אמסלם: תעשו גזור הדבק, תביאו אותה גם לפה.
<מורן הכהן יבין: לא.
<מורן הכהן יבין: אני אסביר.
<מורן הכהן יבין: התקנות יקבעו את הפרוצדורה לגבי מתן הגשת בקשה לרישיון כריתה לכלל העצים, כשהפקודה מחייבת את פקיד היערות לשקול שיקולים שונים.
<מורן הכהן יבין: יש סוגי מקרים, כמו עץ שהוא עץ מסוכן, כמו עץ שהוא עץ חולה, שבהם אנחנו מייצרים, במדרג העץ – מבחינת השיקולים שפקיד היערות צריך לשקול בסיטואציה כזאת, הוא מדרג פחות.
<מורן הכהן יבין: ויצרנו בתקנות, בעקבות הניסיון שלנו לתת פתרון לבעיית המפחמות יצרנו מדרג שלישי שמתייחס למתן רישיונות כריתה גם לעצי אבוקדו והדרים, ששם שוב, שיקול הדעת הוא שיקול שונה.
<מורן הכהן יבין: אנחנו חושבים - - -
זוהיר בהלול: למה, לכל עץ יש מוניטין רפואי?
זוהיר בהלול: יש DNA?
זוהיר בהלול: איך אתם יודעים אם העץ נגוע או לא נגוע?
<מורן הכהן יבין: יש אגרונומים שיודעים לקבוע האם העץ הוא חולה.
<מורן הכהן יבין: העץ יכול להיות עץ חולה, העץ יכול להיות עץ מסוכן, שנוטה ליפול, ויכול שהוא יפגע ולכן הרישיון צריך להיות רישיון מיידי, שלא יעבור פרוצדורה של - - -
דוד אמסלם: מורן, היות ויש לנו עוד רבע שעה לדיון, אז אני רוצה שאחרי זה תבואו ותסגרו איתנו את הפניה הזאת.
<מורן הכהן יבין: רק להשלים עוד משפט אחד.
<מורן הכהן יבין: בהסדר שאנחנו קובעים בתקנות לגבי האבוקדו וההדרים, ייקבע גם היעד אליו יפונו עצי ההדר והאבוקדו, וזה לשאלה שעלתה מקודם.
<תומר רוזנר: שזה בדיוק מה שצריך להיות בתקנות המשלימות, מה שנקרא.
דוד אמסלם: אז תבואו אחרי זה ותסגרו איתנו את הסיפור.
יעל כהן-פארן: לגבי הצו שעליו דובר, שמונע העברה של הגדם הזה לשטחים, בעצם היום במצב החוקי, אתם יכולים לעצור את זה?
יעל כהן-פארן: היום?
יעל כהן-פארן: בזמנו אם אני זוכרת נכון, בדיון נאמר שצריך להביא איזה צו לאישור הוועדה.
<מורן הכהן יבין: זה הצו.
דוד אמסלם: זה הצו.
יעל כהן-פארן: זה לא הצו, אין פה.
יעל כהן-פארן: אז איפה זה, סליחה?
<צביקה כהן: מה שאלת?
<צביקה כהן: שאלת אם אני יכול לעצור את ההובלה?
<צביקה כהן: כדי להוביל צריך רישיון.
יעל כהן-פארן: בסדר, אבל איפה הצו שמונע את ההובלה לשטחים?
<מורן הכהן יבין: זה צו שמייצר פתרון קצה לעץ.
<מורן הכהן יבין: העץ מגיע למקום אחר, וכך הוא לא יגיע ל - - -
דוד אמסלם: לא חשוב לאן הוא מגיע, גם בישראל הוא צריך רישיון.
יעל כהן-פארן: איך תמנע את ההעברה שלו למקום שהוא מגיע אליו?
דוד אמסלם: הוא משרד החקלאות.
<מורן הכהן יבין: אנחנו - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, רבותי, אני הבנתי.
דוד אמסלם: הרעיון הוא כזה, כרגע יש פה כמה חלקים.
דוד אמסלם: יש את החקלאות, יש את הצבא, יש את המינהל האזרחי.
דוד אמסלם: השליטה שלהם בכלל, עקרונית, בלי קשר עכשיו לאן מובל העץ, זה שבעצם הוא נותן לך רישיון הובלה ועקירה.
דוד אמסלם: הוא בקטע של העקירה וההובלה.
יעל כהן-פארן: הבנתי.
דוד אמסלם: עכשיו, במסגרת תעודת המשלוח רשום מאיפה אתה מוביל ולאן.
דוד אמסלם: אז אם זה למפעל נשר, אז כתוב – למפעל נשר.
דוד אמסלם: ואם זה ליהודה ושומרון אמור להיות כתוב – ליהודה ושומרון.
יעל כהן-פארן: ואז לא יתנו לו את הרישיון?
<קריאה: הוא לא יכול להכניס, הוא חייב לקבל אישור - - -
דוד אמסלם: שנייה, לא להפריע.
דוד אמסלם: בוא תשב פה, קודם כל אל תצעק לי מהיציע.
דוד אמסלם: לכל תעודת משלוח יש יעד.
יעל כהן-פארן: יפה, אבל האם הוא יכול לא לתת לו את תעודת המשלוח אם כתוב שם ליהודה ושומרון?
דוד אמסלם: יש לו שיקול דעת למה לתת ומה לא.
דוד אמסלם: אנחנו עכשיו רוצים בדיוק לעצור את זה.
דוד אמסלם: אבל הסברתי, זה חלק.
דוד אמסלם: את עכשיו נכנסת לפרוצדורה של הניירת, איך זה עובד – אני לא שם.
דוד אמסלם: תעודת משלוח זה - - -
יעל כהן-פארן: האם בסוף נקבל את מה שרצינו לקבל?
דוד אמסלם: זה מה שאני מושך.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לוודא את זה, זה הכל.
דוד אמסלם: אז קודם כל לגבי הנושא, תומר, חבל לנו על הזמן, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: זה לא מבוטל הסיפור הזה.
<תומר רוזנר: עוד דבר בקשר לתקנות עצמן.
<תומר רוזנר: תראו, גם התקנות עצמן, כפי שהן מוצעות כרגע, הן לא ברות אכיפה.
<תומר רוזנר: כיוון שהתקנות אומרות שצריך רישיון הובלה ומי שלא מקבל רישיון הובלה הוא יאשם בעבירה פלילית מסוימת כזאת או אחרת.
<תומר רוזנר: א', אין אפשרות לתת לו כרגע.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, אם לא ייעשו תקנות נוספות של עבירות מנהליות או עבירות קנס לא תהיה אפשרות לתת לו רפורט, מה שנקרא, במקום.
<תומר רוזנר: לא תהיה אפשרות.
<תומר רוזנר: תצטרכו לפתוח בחקירה, להגיש כתב אישום, ללכת לבית משפט ואולי מתי שהוא זה יקרה.
<תומר רוזנר: וב', אין כרגע, לפחות למיטב הבנתי - יתקנו אותי אם אני טועה - אין בידי גורמי האכיפה כל אפשרות.
<תומר רוזנר: כלומר לא להחרים את הסחורה, לא לעצור אותו, לא להגיד לו לאן לנסוע.
<תומר רוזנר: אתם יכולים לצלם אותו, להגיד לו עברת עבירה, נגיש נגדך כתב אישום בעוד שנה.
דוד אמסלם: מה הסנקציה?
<לילך וגנר: מה שאומר תומר הוא מדויק במובן הפורמאלי, שהיום יש לנו דרישה בפקודה, שצריך רישיון הובלה ויש עונש למי שאין לו רישיון.
<לילך וגנר: בצד הזה בעצם, מה שהם עושים, קובעים מי צריך רישיון הובלה.
<תומר רוזנר: נו, אז מה את עושה?
<לילך וגנר: מאחר שזו לא הייתה קודם עבירה, כי לא היה לנו צו שקבע מי צריך רישיון הובלה, זה לא נקבע כעבירה מנהלית, אבל גם תומר יודע שיש פרוצדורה לקבוע עבירה מנהלית ועד שלא תיקבע חובת הרישיון, כמו שמוצע פה, אי אפשר - - -
דוד אמסלם: לא, אבל היום יש חובת רישיון.
יעל כהן-פארן: צריך לסגור את הכל ביחד.
<תומר רוזנר: אי אפשר לעבוד בטור.
יעל כהן-פארן: יכולים ליצור פה בעיה מאד קשה.
<תומר רוזנר: מה שאני רציתי לומר הוא, שאפשר לעבוד במקביל.
<תומר רוזנר: כלומר, גם חוק הפרשנות - - -
דוד אמסלם: שנייה, תומר.
דוד אמסלם: אני לא הבנתי את מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: המצב היום הוא כזה שאם נניח עכשיו אנחנו תופסים את המוביל, אז מה שיש לנו נגדו זה לפתוח נגדו כתב אישום על עבירה פלילית?
<לילך וגנר: היום אין לנו כלום.
<לילך וגנר: אחרי שתהיה חובת רישיון, אפשר יהיה כרגע, לפני - - -
דוד אמסלם: אבל יש חובת רישיון גם היום.
<תומר רוזנר: לא, לא - - -
<עמיקם אשל: לא יכרות אדם - - -
<תומר רוזנר: להובלה לא.
דוד אמסלם: שנייה, מי כבודו?
<עמיקם אשל: תושב היישוב מצפה הילה.
<עמיקם אשל: שמי עמיקם אשל.
דוד אמסלם: עמיקם, שנייה, אתה לא צריך להקריא לי.
דוד אמסלם: כשאני אתן לך את זכות הדיבור אז תגיד.
דוד אמסלם: בזמנו, אתה החרמת לי משאית עם עצי זית עליה לחודש, על סמך מה עשית את זה?
<חגי שניר: זה בדיוק מה ששאלתי את מורן.
<חגי שניר: בפקודה יש לנו סמכות לתפוס כל ציוד שהשתמשו בו לשם ביצוע הכריתה.
דוד אמסלם: אה, באת מזווית הכריתה, לא מההובלה.
<חגי שניר: על הכריתה.
<חגי שניר: צריך לבדוק אם זה אפשרי גם להחרים את המשאית, כי אני חושב שזה הכלי הכי חשוב.
דוד אמסלם: אז בואו נתקדם.
דוד אמסלם: ההערה של תומר היא דרמטית פה, היא מהותית.
דוד אמסלם: אני חושב שבסיפור הזה של המובילים, אם אנחנו נתחיל לפתוח נגדם כתבי אישום, אנחנו לא נגמור את האירוע בכלל.
דוד אמסלם: צריכים פה דברים מנהלתיים - - -
<חגי שניר: קנס מנהלתי - - -
דוד אמסלם: כדי לתת להם גם את ה - - -
<תומר רוזנר: למתי?
<תומר רוזנר: כל שנתיים?
דוד אמסלם: כמו שעשו בעבירות הבנייה, שהייתה אופציה להחרים את הכלים אפילו ולשים אותם במשמורת תקופה מסוימת.
דוד אמסלם: אני חושב שגם פה כדאי שתארגנו חבילה.
דוד אמסלם: צביקה, תארגנו חבילה מנהלית כדי שתרתיע באמת את המובילים.
<צביקה כהן: עכשיו - - -
דוד אמסלם: אני מדבר לקבוע לוחות זמנים חדשים לגבי כל היערות שלנו.
<חגי שניר: הנה, דודי, אני מקריא לך מהפקודה: "יכול פקיד היערות לתפוס כל תוצרת, מכשיר או אמצעי הובלה, שיש לפקיד או לשוטר יסוד מספיק להאמין שנעשתה בהם או כליהם עבירה על פי פקודת היערות".
<חגי שניר: זה מספיק חזק?
<חגי שניר: מאפשר תפיסה?
<חגי שניר: אני לא עורך דין.
<חגי שניר: יגישו המשפטנים, אם זה מאפשר, אם לא מאפשר לתפוס את המשאית.
<חגי שניר: זאת הכוונה.
דוד אמסלם: בסדר, תראה, אתה כל הזמן, חגי, בוא תשתחרר מהפינה שאתה נמצא בה.
דוד אמסלם: בוא נעשה את זה יותר פשוט.
דוד אמסלם: אני חושב שמה שתומר אמר צריכה להיות חבילת אמצעים.
דוד אמסלם: הרי לא שייך שאנחנו נחרים לו את המשאית לארבעה חודשים בגלל שנניח הוא הוביל שני עצים, כשהוא הנהג רק.
דוד אמסלם: אני חושב שצריכה להיות חבילה של סנקציות אחרות, של קנסות.
דוד אמסלם: 2,000 שקלים, 3,500 שקלים, משהו יותר מהיר, זמין, שטיק-טק סוגרים את העניין.
<חגי שניר: עבירות מנהליות, כמו שעשינו לכריתה.
<תומר רוזנר: נכון, רק לא צריך לחכות עד שהחוק יעבור.
<תומר רוזנר: אפשר לעבוד במקביל.
דוד אמסלם: כן, בתקנות שאתם מביאים לנו תסגרו לנו גם את הפינה הזאת, של הסנקציות המנהליות של המוביל.
דוד אמסלם: היום יש לנו אותן לגבי הנושא של עקירה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של המוביל, בואו נישן על זה, בסדר?
<תומר רוזנר: עובדים במקביל ומאשרים אותן באותו יום.
<תומר רוזנר: שמעתם את הרעיון הזה?
יעל כהן-פארן: אפשר להציע שאת התקנות האלה נאשר, כדי שיתחיל לזוז כל העניין של - - -
יעל כהן-פארן: זה 45 יום עד שזה נכנס לתוקף.
דוד אמסלם: אנחנו נאשר אותן כשהכל יהיה בסדר.
<חגי שניר: דודי, אני רק רוצה, בהמשך למה שאמרה חברת הכנסת, לגבי הפתרונות לאן מובילים.
<חגי שניר: שאלת למה אי אפשר היום ללכת להוביל את זה ליו"ש, שאני אכתוב שאני מוביל למפעל עץ באריאל, ואמשיך על הכביש.
<חגי שניר: משרד הגנת הסביבה התחייב לספק פתרונות קצה לעץ הזה.
<חגי שניר: כמו שאתם יודעים - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא, אני לא שם, עזוב.
<חגי שניר: לא, אבל אני חושב שהצו לא - - -
דוד אמסלם: אני נמצא פה, לפי הרשימה.
דוד אמסלם: יש לי הערות שאני רשמתי.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של פתרונות הקצה, עכשיו בדיוק הגעתי לגבי הגזרים מה שנקרא.
דוד אמסלם: אנחנו סיכמנו שגם מעבר לקנסות וכו', אנחנו גם מציעים לחקלאים איזה שהוא פתרון, אינסנטיב חיובי עבורם.
דוד אמסלם: מה אתם מציעים.
<אלון זסק: אז בוא נלך קצת אחורה.
<אלון זסק: א', אני חושב שבסופו של דבר הוועדה ניסתה לייצר סל כולל ואני חושב שאם המצב לא טוב אנחנו צריכים לפתור את הסל הכולל בבת אחת ולתת את הסל גם במקל וגם בגזר ואני מסכים לחלוטין שבמקרה הזה של התקנות והצו, צריך להפריד, לא לחכות לתקנות הגדולות וללכת עם צו ותקנות ספציפיות לגבי הכריתה, לרבות הקריטריונים.
<אלון זסק: לגבי הגזרים, בגזרים יש כמה דברים שנעשים במקביל.
<אלון זסק: א', יצא קול קורא למעשה לייצור, לקחת את החומר הזה ולייצר ממנו מוצרים, קול קורא של 26 מיליון שקלים, שיצא באוויר.
<אלון זסק: אפשר לגשת אליו.
<אלון זסק: אנחנו נסגור אותו בתחילת אוקטובר, כשהמטרה היא לקחת את החומר ולייצר ממנו מוצרים, החל ממוצרים לאנרגיה וכלה במקלות ארטיק.
<אלון זסק: כל מוצר שהוא מוצר טוב, שהוא לא מייצר זיהום סביבתי או דברים אחרים והוא מועיל, אפשר לקחת את הגדמים ויש מה לעשות איתם ויש התעניינות די גדולה, לרבות ראשי רשויות מכל מיני מקומות ששואלים, יודעים, מתעניינים, וכבר נערכים להגיש לקול הקורא הזה.
<אלון זסק: זה דבר ראשון.
<אלון זסק: דבר שני - - -
דוד אמסלם: אתם פרסמתם קול קורא שמה שאומר?
<אלון זסק: שמי שייצר - - -
דוד אמסלם: שמי שירצה את החומר הזה, מה ניתן לו?
<אלון זסק: מי שייצר מהחומר הזה מוצרים בעלי ערך או לאנרגיה – כהפחתת גזי חממה, או להקים מתקנים, לא 5 או 7 שנים אלא גם נתנו שם תמריצים להקים אותם מיידית, לרבות בשנת 2017.
<אלון זסק: אנחנו נותנים כסף עבור כל טון מוצר שנותר מאותם גדמים.
<אלון זסק: זאת אומרת כל טון בשנת 2017 ובשנת 2018 - - -
דוד אמסלם: זה למפעל?
<אלון זסק: זה למתקן, כן.
דוד אמסלם: ומה עם החקלאי?
<אלון זסק: החקלאי זה סיפור אחר, תיכף נגיע.
<אלון זסק: הוא יקבל 60 שקלים - - -
דוד אמסלם: ואם הוא יעשה מזה רסק, נגיד ויפרסם את זה, נגיד במטע.
<אלון זסק: במטע, הוא ברייק-איוון.
דוד אמסלם: לא, זה גם מוצר, דרך אגב.
<אלון זסק: לא, זה לא מוצר שאתה אחרי זה מוכר אותו.
<צביקה כהן: למה אתה עונה במקומי?
<צביקה כהן: אני אעזור לך.
<צביקה כהן: למה אתה עונה?
<צביקה כהן: חכה רגע.
<קריאה: הוא מדבר על מרסקות.
<אלון זסק: על חקלאים צביקה לא מרשה לי לדבר.
<אלון זסק: אני לא מתערב.
<אלון זסק: משתדל.
<צביקה כהן: מערומים, מערומים.
<אלון זסק: תיכף נגיע למערומים.
<אלון זסק: וזה בסופו של דבר הפתרון המיטבי.
דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין את הרעיון הזה, באמת.
<אלון זסק: הרעיון הוא לקחת את ה - - -
דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר, אם זה מוצר טוב, אז בסופו של דבר אם יש מפעל שמקבל אותו חינם, אז הוא ייקח אותו.
דוד אמסלם: אז זה טוב לו.
דוד אמסלם: ואם זה לא כלכלי, אז אין לי עניין שהוא ייקח אותו.
דוד אמסלם: אני יש לי סיפור עם החקלאי.
דוד אמסלם: הרי בפני החקלאי עומד מה שנקרא מצווה ועבירה, והעביר הפה מכניסה לו כסף.
דוד אמסלם: הוא יכול לשלוח את זה ולמכור את זה, לעשות מזה פחמים ואנחנו באים מזווית הפחמים, אחרת אין פה דיון.
דוד אמסלם: עכשיו, מצד שני, אנחנו קונסים אותו – דיר באלק, לא דיר באלק.
דוד אמסלם: אבל אנחנו צריכים לתת לו גם סוכרייה.
<אלון זסק: רגע, שנייה.
<אלון זסק: גזר אחד הוא שאני בעצם רוצה לייצר מצב שתוך שנה-שנתיים-שלוש יהיו מקומות שירצו את החומר הזה.
<אלון זסק: מעבר לזה, אנחנו אומרים עוד שני דברים.
<אלון זסק: א', לגבי החקלאי, צביקה לא הרשה לי לדבר, אז צביקה ידבר על איך הוא הולך לתמרץ את החקלאי.
דוד אמסלם: לא, לא, אני מרשה לך לדבר.
<אלון זסק: כי אנחנו כן רוצים לתמרץ את החקלאי שיפעל - - -
<תומר רוזנר: אסור לו להגיד.
<אלון זסק: רגע, רגע.
<אלון זסק: לייצר מנגנון, כן.
<אלון זסק: כסף שנתנו למשרד החקלאות, שהוא ייתן לחקלאי.
דוד אמסלם: זה הפרק של צביקה?
<אלון זסק: זה הפרק של צביקה, אבל רגע, יש עוד פרק.
<אלון זסק: מכיוון שאנחנו מדברים על מצב שהוא מצריך תשובות גם מיידיות, אנחנו הקדשנו ושמנו מימון לכסף עבור מתקנים או מקומות שיוכלו לקבל כבר היום את אותם גדמים שחגי ישים אותם בצווים שלו.
<אלון זסק: זאת אומרת, חקלאי שיקבל את הכסף מצביקה, שאני לא אדבר על זה, ויעבוד לפי הרישיון שחגי ייתן, ועל זה אני כן כבר דיברתי ואמרתי איך אני רוצה שזה יהיה.
<אלון זסק: הוא צריך גם שיהיה לו פתרון ביניים עד שיקומו אותם מתקנים שאמורים - - -
<צביקה כהן: משטחי אחסון.
<אלון זסק: משטחי אחסון.
<אלון זסק: עכשיו, משטחי האחסון האלה יכולים להיות החל במתקנים לטיפול בשפכים, אצל אילן במועצה, בעמק חפר, בלב השרון, עד חוף כרמל הגענו, שיש להם מתקן יפיפה.
<אלון זסק: ודרך אגב, המרסקת גזם היפה שדיברת בעיריית ירושלים, היא בחוף הכרמל עכשיו.
<אלון זסק: כי קנו אותה והיא מרסקת.
<אלון זסק: זה אני לא יודע.
<אלון זסק: הוא אמר הכי גדולה בעולם, אמרתי בטח זאת של דודי.
<אלון זסק: אכן כן, זו זאת.
<אלון זסק: אז היא עובדת בחוף כרמל ואנחנו אפילו כרגע בשיחות אל מול קרן קיימת לישראל, על מנת שננצל את היכולות שלהם, המקומות שלהם, על מנת שנוכל לאחסן באופן זמני את הגדמים האלה, כי חגי צודק, הוא צריך מקומות שאליהם הוא ייתן ברישיון לאן להוביל, על מנת שזה לא יגיע ליהודה ושומרון.
<אלון זסק: זה לגבי שלל הנושאים שיש לנו בנושא הזה.
<אלון זסק: יש עוד דברים שאנחנו בעצם רוצים.
<אלון זסק: שמנו פה כמה החלטות, שמנו כמה צעדים, כולל כסף, כולל תקנים, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לרתום את כולם ובנושא הזה אני חושב שהוועדה רק צריכה לעזור לנו.
<אלון זסק: אם זה משרד הביטחון, כי מדובר בסופו של דבר במקום שהוא בשטח B.
דוד אמסלם: עוד מעט נגיע למשרד הביטחון.
<אלון זסק: אוקיי.
דוד אמסלם: אז אתה בעצם אומר כרגע שאתם מייצרים אינסנטיב אצל היצרנים.
דוד אמסלם: שטחי אחסון – כרגע אין לי מושג למה אתם צריכים את שטחי האחסון, אבל עוד מעט נדבר גם על זה.
<אלון זסק: כי עד שיהיו מתקנים, אתה צריך לאן שהוא להעביר את הגדמים.
דוד אמסלם: אתה יכול לרסק אולם היום.
<אלון זסק: אפשר לרסק אותם, אבל אם החקלאי לא רוצה לרסק אותם?
דוד אמסלם: אתה תכריח אותו לרסק אותם ואם תרסק לו אותם אתה על חשבונך, אז לא תהיה בעיה.
דוד אמסלם: זו החשיבה שצריכה להיותך.
דוד אמסלם: לא לאסוף.
דוד אמסלם: אתה יודע על איזה כמויות מדובר?
דוד אמסלם: דרך אגב, בקיץ קטן אתה יודע מה קורה בשריפה כזאת?
דוד אמסלם: אם אתה מתחיל לאסוף בכל המדינה - - -
<חגי שניר: דודי, כל ערימת גדמים שעומדת איפה שהוא, היא פוטנציאל לנסוע לאן שהוא.
<חגי שניר: הפתרון כמו שאמרת.
<חגי שניר: עץ שאם מרסקים אותו, הוא כבר לא - - -
דוד אמסלם: גם יש בו שימוש, קומפוסט.
דוד אמסלם: אני מספר לך, יש בו הרבה שימושים.
דוד אמסלם: זה חוסך אידוי של מים.
<חגי שניר: גם חיפוי קרקע.
דוד אמסלם: נכון, לחיפוי קרקע, שהולך להיות קומפוסט וגם גורם לך לפחות אידו של המים, של ההשקיה.
דוד אמסלם: זה גם עוזר לך בצמחייה.
דוד אמסלם: זאת אומרת זה פחות עשבייה צומחת, אבל זה פרק אחר.
<חגי שניר: אני רוצה שבעוד 45 יום, 45 יום אחרי אישור הצו, כשאני אצטרך לתת לחקלאי רישיון הובלה, יהיה לי ארבע, חמש, עשר אופציות, שאני אוכל להגיד לחקלאי לאן להוביל.
<חגי שניר: הוא שואל אותי לאן.
<חגי שניר: הוא אומר לי – אני שומר חוק.
דוד אמסלם: צביקה, מה האינסנטיב של החקלאי.
<צביקה כהן: רוב החקלאים שומרי חוק ולכן אני מפחד שעוד 45 יום לא יהיה להם איפה לשים את זה.
<צביקה כהן: האינסנטיב היחיד שיש לנו זה 6 מיליון שקלים לשנתיים, לתת תמיכה לחקלאי.
<צביקה כהן: התמיכה תהיה בעיקר לחקלאי שירסק בשטח, כי הריסוק בשטח הוא מאד מאד יקר.
<צביקה כהן: אני חושש שחקלאי שלא ירצה להשקיע את הכסף הזה לרסק, כי בכל מקרה הכסף שאני אתן לו הוא לא יהיה לא 100 ולא 50, אולי 40% ממה שעולה לו, והחקלאים שלא יהיה להם אינסנטיב להשתמש בחיפוי הזה, יצטרכו להוביל ואני מפחד מאד שכל מה שעשינו פה – צווים וכל מה שנעשה, תקנות, קנסות וכל מה שהיה חסר לתומר – בסוף בסוף החקלאי שהוא שומר חוק, לא יהיה לו איפה לשים את זה, כי המערומים, אני לא יודע אם הם יהיו.
<עמיקם אשל: רחמנות, רחמנות.
<עמיקם אשל: הסרטן דופק אצלי בדלת ואתה מדבר לי על הכדאיות הכלכלית של החקלאי?
<צביקה כהן: אני לא דיברתי על זה בכלל.
דוד אמסלם: סליחה, עוד הערה קטנה שלך ואני מוציא אותך.
דוד אמסלם: מה אתה בכלל תוקף אותו?
דוד אמסלם: למה, הוא הדליק אצלך את הפחמים?
דוד אמסלם: אנחנו מנסים לייצר פה פתרון ואתה מאשים אותו?
<צביקה כהן: דודי, לא, אני מבין אותו.
<צביקה כהן: אני לא נעלב.
<צביקה כהן: באמת שאני לא נעלב.
דוד אמסלם: צביקה.
<צביקה כהן: לא, אני רק רוצה להגיד, אני מבין אותך ולכן אני גם מנסה.
<צביקה כהן: אתה מזלזל שאני מבין אותך?
<צביקה כהן: בסדר, אם אתה מזלזל גם בזה, את זה אני לא מבין, את הזלזול הזה.
<צביקה כהן: אני מבין אותך ואני מיינדד ואנחנו כן רוצים לכפות על החקלאים פתרונות ואתה יודע את זה.
<צביקה כהן: אני רק אומר, שאם לא יהיה פתרון, זה יגיע לשטחים.
דוד אמסלם: טוב, צביקה תקשיב, הבנתי.
דוד אמסלם: רבותי, אנחנו אמורים לסיים את הדיון בעשר, זה עוד דקה.
דוד אמסלם: תקשיבו, אני רוצה לסכם את העניין.
איתן ברושי: אפשר דקה לפני שאתה מסכם?
<אילן שדה: אבל - - -
דוד אמסלם: אילן, אני רוצה להגיד לך מה אני מרגיש.
דוד אמסלם: אני צריך לרדת לדיון, כבר מחכים לי למטה ומישהו כבר צריך להיכנס לכאן.
דוד אמסלם: תראו, הסיפור לא מבושל לגמרי, כמעט בכל תחנה.
דוד אמסלם: אני רציתי לעשות את זה וכאן תומר, אני צריך גם את הסיפור של הייעוץ המשפטי.
דוד אמסלם: אני אעשה ישיבת עבודה אצלי, ששם אנחנו ניכנס לרזולוציה של בדיוק כל דבר ונהיה לא מוגבלים בשעה, בגלל שבסוף אנחנו צריכים לתפור את כל החבילה הזאת, והיא לא תפורה.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד משפט לפני שאתה מסכם.
דוד אמסלם: היא לא תפורה לא ברמת התקנות, לא ברמת פתרונות הקצה, לא ברמת האינסנטיב של החקלאי.
דוד אמסלם: זה לא מבושל, למרות שהכוונה טובה.
דוד אמסלם: באמת, נעשתה פה עבודה והתקדמנו מהפעם הקודמת.
דוד אמסלם: אני באמת אעשה ישיבת עבודה אצלי.
דוד אמסלם: אני מבקש שגם היועץ המשפטי יגיע ולא יספר לי שהם לא באים לישיבות אצלי בגלל שהם ייעוץ משפטי.
<תומר רוזנר: משרד המשפטים נמצא פה.
דוד אמסלם: לא, אצלי.
דוד אמסלם: אני רציתי להביא אותם לדיון על תקנה, אז הם אמרו, או שזה אתה אמרת לי שזה לא נהוג להזמין אותם.
<תומר רוזנר: לא, זו הייתה מחלוקת ביניהם, לא חשוב.
דוד אמסלם: אני מבקש לבוא אלי.
דוד אמסלם: אני אעשה פגישת עבודה.
דוד אמסלם: אני רוצה לתפור את הכל גם בצד המשפטי, גם בצד הטכני, גם בצד האכיפתי.
דוד אמסלם: נביא את זה מבושל לוועדה ואז נפתח את זה להערות.
דוד אמסלם: ככה אנחנו יכולים לדון עוד שבועיים ולא יקרה כלום.
יעל כהן-פארן: אפשר להבין את לוחות הזמנים?
יעל כהן-פארן: כי המושב מסתיים.
איתן ברושי: אני רוצה להתייחס.
דוד אמסלם: תודה רבה שהזכרת לי.
יעל כהן-פארן: אני רוצה למצוא לזה פתרון.
דוד אמסלם: אני מקדיש שעות על גבי שעות, לא רק בדיונים פה.
יעל כהן-פארן: אני מחזקת אותך, אדוני.
איתן ברושי: אדוני יושב הראש, אני מחזק ומעריך וכך גם חברי בכנסת ומהאזור הפגוע.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד משפט וחצי.
איתן ברושי: הייתי בדיון על כביש 66, נאלצתי לצאת.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד שצריך להפריד בין הפתרון לחקלאים ובין הבעיה של התושבים.
איתן ברושי: אין קשר ישיר ביניהם, למרות שהוא נעשה פה, דודי.
איתן ברושי: אנחנו לא יכולים להגיד לתושבים, והייתי עוזר שר הביטחון ועסקתי בזה במשך כמה שנים ואני חושב שזה ברמה של פיגוע ואיום על ביטחונם של התושבים וקיומם של היישובים.
דוד אמסלם: אבל ברושי, אתה פספסת את זה.
דוד אמסלם: נאומים לאומה כבר היו לפני.
דוד אמסלם: אני כאן ברמה האופרטיבית.
דוד אמסלם: יש לך איזו הערה אופרטיבית לנושא?
איתן ברושי: אחד, לסגור את המפחמות.
איתן ברושי: הדבר הראשון.
איתן ברושי: זה דבר שהוא בסמכותנו.
איתן ברושי: יש לנו שליטה.
איתן ברושי: אני מכיר את הנושא.
איתן ברושי: אני לא באתי לכנסת ללמוד את הנושא, אני באתי לכאן עם הידע.
איתן ברושי: הדבר הראשון זה איום על קיומם של אזרחי ישראל.
איתן ברושי: זה כמו כל איום אחר, ששולחים את מי ששולחים לחסל.
איתן ברושי: לחסל את המפחמות.
איתן ברושי: הדבר השני, חברי ממשרד החקלאות, אני מציע סנקציה יותר גדולה לחקלאים, שברשותכם, לא עולה כסף.
איתן ברושי: למשל לקצץ מכסות מים למטעים שמוציאים את הגדם.
איתן ברושי: אי אפשר יותר להמשיך לספר סיפורים.
איתן ברושי: הם לא יכולים לחיות עם הדבר הזה ואני ואתם לא יכולים להשלים עם זה.
איתן ברושי: למשל דודי, להוריד את מכסות המים.
איתן ברושי: נראה מי יעז.
איתן ברושי: זה לא מעניין אותם שאין פתרון לגדם, מעניין אותם שהילדים שלהם בסכנה.
איתן ברושי: לכן אני מציע להוריד מכסות מים למשל, ויש עוד דברים.
איתן ברושי: ולנתק את הקשר בין הבריאות של התושבים ובין העסקים של המפחמות.
איתן ברושי: דבר אחרון, דודי.
איתן ברושי: אני חושב צביקה, לא רק לא לאשר כניסת גזם או 'ערימות', שאתה קורא להן, לא לאשר כניסת פחמים לישראל.
איתן ברושי: שהמוצר הזה - - -
דוד אמסלם: זה חלק שלא קשור אליהם.
דוד אמסלם: זה רשום אצלי.
דוד אמסלם: גם אז עשינו את זה גם שם בתקנות.
איתן ברושי: המוצר הזה הוא לא חוקי.
דוד אמסלם: אוקיי, איתן.
איתן ברושי: אני סיימתי.
איתן ברושי: שלושה דברים: להרוס את המפחמות ולסגור אותן.
איתן ברושי: שתיים – לא לאפשר לייצא את המוצר.
איתן ברושי: שלוש, לנתק את הקשר בין הפתרון לבין החקלאים – תראו כמה שנים עוסקים בזה.
איתן ברושי: גם אם אין פתרון לחקלאים, זה לא על גבם של התושבים.
דוד אמסלם: הסנקציה של המים היא דבר שלא חשבתי עליו עד עכשיו.
דוד אמסלם: בבקשה, אתה אחרון.
דוד אמסלם: חצי מילה ואני סוגר.
דוד אמסלם: בבקשה, אילן.
<אילן שדה: אני דיברתי עם אילן ואני חושב עוד דבר.