GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בנימין בגין: 600 תושבים?
<יאיר רביבו: 600-700 תושבים.
<יאיר רביבו: אין הרבה.
<יאיר רביבו: 50 עד 70 בתים, אין שם הרבה, זה כפר קטן.
<יאיר רביבו: עיריית לוד הודיעה שיש לה לטפל פה בעוד אלפי תושבים לא מוסדרים, היא לא רוצה לקבל עכשיו עוד צרה שלא שלה.
<יאיר רביבו: המדינה רצתה לתת לנו אדמות מניר צבי, בתנאי שניקח את זה.
<יאיר רביבו: אמרנו, 'חבר'ה, מספיק לתת לנו מתנות עם עז', אנחנו לא רוצים לקחת עוד צרה, אנחנו רוצים לסדר את העיר, מה שיש לנו היום.
<יאיר רביבו: אז הם החליטו בסוף לתת את זה לעמק לוד, כפר חב"ד.
<יאיר רביבו: אלה לא רוצים, רמלה לא רוצים.
<יאיר רביבו: בג"צ חייב את רמלה לתת שירותי הסעות - - -
<קריאה: למה, הם רוצים לבוא לשם.
זוהיר בהלול: חברות וחברים, תנו לי את הקשב שלכם לשתי דקות.
זוהיר בהלול: אל"ף, אני מודה לראש העיר על גילוי הלב שלו, הוא לא מסתיר שום דבר.
זוהיר בהלול: באמת יישר כוח ותבורך.
זוהיר בהלול: דהמש ב-2016 זו שכונה שאין לה מעמד סטטוטורי, הרסו שם בית או שניים בתקופה האחרונה והלב נחמץ.
זוהיר בהלול: נדמה לי שמדובר באות קין על מדינת ישראל שעדיין היישוב הזה איננו משויך לשום רשות מוניציפאלית.
זוהיר בהלול: כל הרשויות התנערו מהמקום הזה באופן קונסיסטנטי, כאילו שלא מדובר בבני אדם.
זוהיר בהלול: אני קורא לכם עכשיו כאדם, לפני היותי חבר כנסת או חבר ועדת הפנים של הכנסת, תחת חסותו של האיש היקר דודי אמסלם, מדובר כאן במשהו שצריך לזעזע את אמות הסיפים, לא יכול להיות שאנחנו נשתוק במדינת ישראל הנאורה, בעלת החיבור התרבותי הנאור ביותר, אחד מהנאורים ביותר בעולם, שאנחנו נסכים בשתיקה ש-600 או 700 בני אדם יחיו בתנאים בלתי נסבלים שכאלה.
זוהיר בהלול: חומר למחשבה, תודה רבה.
<יאיר רביבו: כמובן שאנחנו בעד שהאנשים האלה יקבלו דיור הולם, אבל שימו לב כמה צרות לנו יש פה.
<יאיר רביבו: זו שכונה שלא הייתה שלנו ואנחנו לא יכולים לקחת אחריות, העיר לוד לא יכולה עדיין להכיל - - - לנו יש פה שנים של עבודה לסדר את השכונה שאנחנו נמצאים בה עכשיו, שנים של עבודה.
<יאיר רביבו: לשמחתנו יש אור בקצה המנהרה כיוון שהתכנית הזאת קיבלה מעמד סטטוטורי, שזה החלק הקשה.
<יאיר רביבו: אתם יודעים, התכנון במדינה הוא החלק הקשה, אבל איפה החלק היותר קשה עכשיו?
<יאיר רביבו: זה הכסף.
<יאיר רביבו: כדי לשקם פה את התשתיות יש פה אומדן של משהו כמו 300 מיליון שקל לתת לאנשים האלה תשתיות, מים, ביוב, ניקוז, מדרכות, בתי ספר, כל הדברים, כמו כל שכונה שכל אחד מאיתנו גר.
<יאיר רביבו: כמובן שחלק מההסכמה, אני אמרתי לתושבים, אתם רוצים שיהיה פה אוטובוס שיעבור?
<יאיר רביבו: זה לא בטיחותי עכשיו, אין מדרכה אם הוא עובר.
<יאיר רביבו: אתם צריכים כל אחד לוותר קצת, מטר ימינה, מטר שמאלה, כדי שאפשר יהיה לסלול פה.
<יאיר רביבו: אתם רואים פה את הבתים, בסך הכול הבתים מרווחים עם חצרות גדולות ואפשר יהיה בהסכמה לפנות פה מתחמים כדי שאפשר שיעבור פה אוטובוס ואמבולנס וכיבוי אש וכו'.
<יאיר רביבו: אני פונה לממשלת ישראל, כחלק מהמשא ומתן שלנו בהסכם הגג לתקצב פה את עלויות הפיתוח.
<יאיר רביבו: זה 300 מיליון שקל, אבל אין מה לעשות, אני תמיד אומר, כשממשלת ישראל לדורותיה לא התייחסה פה לשכונה הזו אז הם בנו והכי קל לבוא להגיד לראש העיר, ראש העיר, 2,500 בתים תהרוס, לא חוקי.
<יאיר רביבו: אני לא חושב שאנחנו במקום הזה בכלל.
<יאיר רביבו: אי אפשר להרוס פה שום דבר, צריך להסדיר את זה ולהלבין פה את המקום, אבל בסיום ההסדרה צריכים לשלב פה שעון חשמל, שעון מים, ארנונה, הכול.
<יאיר רביבו: היום לא משלמים כמעט כלום.
<קריאה: כמה בתים - - -
<יאיר רביבו: מתוך כ-2,000 בתים יש בסך הכול 20 בתים, 1%, התכנית קבעה שהוא מפריע.
<יאיר רביבו: מפריע לדרך, ל - - -
<קריאה: תסתכלו איך שני רכבים עוברים.
<יאיר רביבו: אנחנו נותנים פה שירותים בסיסיים, שירותי הסעה, תאורה החלפתי פה השנה, עמודי תאורה.
<יאיר רביבו: הנה הבית של עבד.
<יאיר רביבו: חבר'ה, מי שלא מכיר את עבד, עבד, תרים יד, אתם רואים את עבד, למה הוא פצוע?
<יאיר רביבו: בליל הבחירות, 22 באוקטובר, לילה לפני הבחירות שהתמודדנו, עבד סיכם את מערכת הבחירות, בא ללכת הביתה, כולנו הלכנו לישון, יש לנו יום בחירות למחרת, לפתע הגיע מתנקש וירה בו מספר כדורים בליל הבחירות.
<יאיר רביבו: הייתה פה סערה גדולה מאוד, לא ידענו מה קרה, יום הבחירות עצמו התנהל בצל האווירה הזו.
<יאיר רביבו: עבד היה במשך 102 ימים בתרדמת.
<יאיר רביבו: אני הגעתי ביום שהוא התעורר וציינתי שזה אחד הימים המאושרים בחיי, שהוא התעורר.
<יאיר רביבו: הוא היה פצוע אנוש ועבד הוא גיבור גדול והוא נלחם באומץ רב, נפגעה לו כל המערכת הפנימית, הכול נפגע, הוא עשה המון המון ניתוחים והוא התעורר.
<יאיר רביבו: חיכינו לו במועצה.
<יאיר רביבו: במשך חצי שנה שמנו את השלט שלו, לא הסכמנו להחליף אותו ועבד הגיע אחרי חצי שנה ונכנס כחבר מועצה מן המניין.
<יאיר רביבו: הוא גיבור גדול, עבד.
<יאיר רביבו: הוא היה עורך דין ואיבד את פרנסתו בשל כך, והוא מייצג ביחד עם חברי המועצה האחרים שנמצאים איתנו, גם פרג'י בן פרג' וגם אכראם סקאלה.
<יאיר רביבו: תראו, זה שאתם לא שומעים על לוד היום בתקשורת בהקשרים שליליים בהיבט הלאומני, זה הרבה הודות לשיתוף הפעולה ולהידברות שאנחנו מנהלים בינינו.
<יאיר רביבו: בלוד לא הייתה פה שום הפגנה, חלילה שום פיגוע, להיפך, העיר לוד עוד שילמה בתושב העיר שעבאן ותושב יהודי, דני גונן, שני תושבי לוד נרצחו בגל הפיגועים האחרון.
<יאיר רביבו: אבל שיתוף הפעולה פה הוא מדהים, יש פה דו קיום אמיתי.
<יאיר רביבו: אני בא ואומר, צריך לפתור את הבעיות של המגזר הערבי.
<יאיר רביבו: אני קורא פה גם לראש הממשלה ואני אומר לו, אני שם לב, כשאני נותן פה פארק משחקים קטן אני רואה את העיניים של הילדים איך הן בוהקות, אז אין שום סיבה שאנחנו לא ניתן לתושבים פה עתיד.
<יאיר רביבו: הגענו לצומת הרחובות יצחק רבין וסלאח א-דין.
<יאיר רביבו: יש פה שילוב מעניין.
<יאיר רביבו: זו שכונת נווה שלום בהמשך ואנחנו בדרכנו לתיכון הערבי.
<יאיר רביבו: כל מה שראיתם עכשיו, תראו פתאום איזה שושנה.
<יאיר רביבו: זה מועדון הנוער הראשון שבנינו, אנחנו בונים עכשיו מתקציב הפיס, 1.5 מיליון שקל.
<יאיר רביבו: זה מועדון הנוער הראשון במגזר הערבי.
<יאיר רביבו: כל דבר אני אוהב להגיד הראשון הראשון, כי באמת לא היה פה כלום.
<יאיר רביבו: אנחנו מיד נגיע, כמו שאמרתי, למתנ"ס הערבי הראשון בלוד.
<יאיר רביבו: התיכון הערבי, שתיכף ניכנס אליו ותראו שם גם גיבורה נוספת, שירין חאפי נטור, מי שראה בערוץ 10, עשו עליה פעם תכנית שלמה.
<יאיר רביבו: זה המתנ"ס וזה התיכון.
<יאיר רביבו: אנחנו יורדים עכשיו בתיכון, תקבל את פנינו מנהלת התיכון שירין ופה גם נעשה את הישיבה, זו התחנה האחרונה.
<יאיר רביבו: אני מקווה מאוד שהתרשמתם מהעיר.
<יאיר רביבו: (בישיבה בבית הספר)
<שירין נטור חאפי: ברוכים הבאים לבית ספרנו הצנוע.
<שירין נטור חאפי: אנחנו קיימים רק שבע שנים, תיכף אני אספר.
<שירין נטור חאפי: לי קוראים שירין, לודאית גאה, נטור חאפי, נטור זה האבא שגידל אותי וחאפי זה האיש שמכיל אותי, בעלי.
<שירין נטור חאפי: ברוכים הבאים לבית ספר אורט, שש שנתי, אתם באודיטוריום.
<שירין נטור חאפי: אני גאה להגיד שזה אחד מבתי הספר היותר יפים בארץ, יש פה את הילדים הכי יפים בארץ ויש פה בית ספר שמאפשר לילדים, כמה שאנחנו יכולים, לעשות להם את החיים יותר יפים, כי הרקע שלהם לא קל ואני חושבת שיש פה דוגמה למה חינוך יכול להוביל.
<שירין נטור חאפי: אני גאה ושמחה להיות מנהלת של כזה בית ספר, הוא שייך לעיריית לוד, רשת אורט, ובלי העירייה בית הספר הזה לא היה קיים.
<שירין נטור חאפי: זה סיפור מיוחד.
<שירין נטור חאפי: וכשאני אומרת שהמדינה צריכה להיות המבוגר האחראי והחינוך זה הפתרון אנחנו מוכיחים את זה הלכה למעשה.
<שירין נטור חאפי: אז ברוכים הבאים.
<שירין נטור חאפי: אנחנו נעלה לספרייה.
<שירין נטור חאפי: אם תרצו קצת סיור, יש לנו בניין של חטיבת ביניים, בניין של תיכון, אני אקח אתכם לראות את בניין החטיבה, חצר מדהימה מאחורה, רחבת מסדרים.
<שירין נטור חאפי: כל בוקר יש פה מסדר בוקר, יש פה דרשה יומית על כל נושא שאתם רוצים, כי זה חינוך, וזהו, וזה אני.
<שירין נטור חאפי: ותודה שבאתם ותודה שבחרתם לבוא לכאן.
<שירין נטור חאפי: אני אקח אתכם לבניין החטיבה, לחצר ונעלה לספרייה.
<שירין נטור חאפי: יש פה קבוצת רובוטיקה.
<שירין נטור חאפי: החזון החינוכי שלנו אומר שאם באים לשכונה עם גיוון קצת בעייתי אז יש נטייה לפעמים לחשוב שקודם צריך לתת להם אוכל ובגדים.
<שירין נטור חאפי: אני חושבת שלא, צריך לתת להם רובוטיקה ותעופה וחלל ופיזיקה וכימיה ואז הם שואפים להרבה יותר.
<שירין נטור חאפי: יש פה דוגמה לילדים שרק שנה שנייה לומדים רובוטיקה ומה שיפה ומאפיין אותנו שמי שמדריך אותם זה נער מגדרה, מורה מבית ספר בחולון, אנשי היי טק פנסיונרים והמורה למחשבים שלנו.
<שירין נטור חאפי: אז דו קיום לא עושים רק בפרויקטים, עושים בכזה דבר ויחד עם מנסים להתחרות וזו טעימה קטנה ממה שקורה פה.
<שירין נטור חאפי: אז נלך לבניין של החטיבה.
<שירין נטור חאפי: קודם כל יש רעש ויש ילדים וזה טבעי והם צריכים לצאת ולהיכנס ובית הספר לא נקי לכבודכם, הוא תמיד נקי.
<שירין נטור חאפי: בעיניי ההישג שהדשא הזה - - -
<קריאה: אגב, יש לי שלושה ילדים שלי פה אצל שירין.
<שירין נטור חאפי: נכון.
<שירין נטור חאפי: העובדה שהבניין נקי אחרי הפסקה גדולה, בעיניי זה לא פחות חשוב מזכאות, כי חינוך זה קודם כל החיים עצמם וכמה חשוב לשמור על הכללים.
<שירין נטור חאפי: אז אתם רואים פה חטיבה שיש בה כמעט 650 ילדים ז' עד ט', יש בדיוק אותו בניין ליד, מאחורה יש חצר.
<שירין נטור חאפי: הכול נבנה בדם יזע ודמעות, התחלנו עם קומה מעל בית ספר יסודי.
<יאיר רביבו: עד לפני חמש שנים לא היה תיכון ערבי בלוד, כולם הלכו לרמלה או ל - - -
<שירין נטור חאפי: לפני צ'רצ'יל היו לנו מנהיגים בעולם האיסלמי שצ'רצ'יל יכול ללמוד מהם.
<שירין נטור חאפי: אז אני מוסלמית מאוד גאה בחזון שלי.
<שירין נטור חאפי: אני חיה בעיר שאני גאה שאני חלק ממנה.
<שירין נטור חאפי: אם הייתם באים לעיר ולשכונה לפני שנתיים לא היה בית ספר, לא היה מתנ"ס, לא היה אולם, לא היה כלום, וגילו שאפשר דרך חינוך לעשות משהו.
<שירין נטור חאפי: אנחנו לא באוטופיה, אבל חינוך חינוך חינוך.
<שירין נטור חאפי: אז נעלה לספרייה ברשותכם.
<שירין נטור חאפי: הסיפור של בית הספר מתחיל בזה שאני בוגרת לודאית ועסקתי בחינוך בלוד במשך 14 שנים, הייתי מורה לספרות עברית בבית הספר היהודי פה בעיר וכשמדברים היום על שילוב של מורים ערבים בתוך המערכת החינוך היהודית אני יכולה להעיד באופן אישי כמה זה חשוב וכמה זה היה חשוב עבורי ועבור התלמידים שלי ללמוד ספרות ממישהי שהיא לא יהודייה וכמה זה היה מרגש וכמה זה שינה אותי ושינה אותם, אני חושבת.
<שירין נטור חאפי: הסיפור של בית הספר מתחיל ב-2009, זה הבניין הראשון בשכונת רמת אשכול, שבה אני גדלתי.
<שירין נטור חאפי: כל הסיפור הזה מוכיח, וזאת השפה שלנו, לדבר על מה אפשר ואיך אפשר ולא כל הזמן למה אי אפשר.
<שירין נטור חאפי: אחרי שנה עברנו לבניין המכללה, לעוד בניין וב-2012, דרך מאמץ אדיר של עיריית לוד ומשרד החינוך, גדעון סער היה שר החינוך, ייאמר לזכותו וייאמר לזכותה של העירייה, בנו בשבעה חודשים את הבניין הזה.
<שירין נטור חאפי: התחלנו בבניין של החטיבה ולאט לאט התווספו להם עוד ועוד מבנים, נכנסנו לרשת אורט ויש לנו חלק גם במיזם שנקרא תובנות בחינוך.
<שירין נטור חאפי: הרעיון הוא לאפשר לילדים האלה חינוך ממלכתי חינם והמשפט החשוב ביותר, לקחת אחריות.
<שירין נטור חאפי: הילד פה יודע שאם הוא לוקח אחריות על עצמו ועל החיים שלו השמים הם הגבול ולחנך לאחריות זאת אחריות מאוד כבדה.
<שירין נטור חאפי: החזון שלנו זה לאפשר לכל ילד, זה בית ספר לא סלקטיבי, ממלכתי לחלוטין, מתקבלים אליו ילדים בכיתה ז'.
<שירין נטור חאפי: אני יכולה להגיד שמבחינתי אחד ההישגים הגדולים שלמרות הדימוי, שאני אומרת שהוא לא נכון, על השכונה, יש ילדים שמגיעים מחוץ לשכונה ללמוד בתוך השכונה.
<שירין נטור חאפי: חשוב לנו מאוד לתת לילדים מענה פיזי.
<שירין נטור חאפי: אני מאמינה גדולה שקודם צריך לתת לתלמידים מענה פיזי, אחר כך מענה רגשי חברתי ורק בסוף אפשר לדבר על הישגים לימודיים ועל לימודים.
<שירין נטור חאפי: כי ילד שלא פנוי רגשית, או ילד שאין לו סביבה לימודית נאותה לא יכול להיות פנוי ללמידה של מתמטיקה ואנגלית וזה הבסיס ואני שמחה שכאן זה אכן מתאפשר.
<שירין נטור חאפי: וזה גם הפוך.
<שירין נטור חאפי: הנתונים שלנו, ב-2009 היינו 153 ילדים בכיתה י', צמחנו והיום יש לנו, כתוב 1,173 נכון לאתמול, כי נרשמו עוד שני ילדים.
<שירין נטור חאפי: כל הזמן באים ילדים להירשם, יש 1,175 ילדים.
אוסאמה סעדי: מה הקיבולת של בית הספר?
<שירין נטור חאפי: 1,200 וזה כבר יוצר לי משבר מאוד גדול.
<שירין נטור חאפי: הפרוגרמה מאפשרת רק 1,200 ילדים.
<שירין נטור חאפי: מה שפעם היינו צריכים ללכת לביקורי בית לבקש מאנשים להירשם לבית הספר, אז היום יש יותר ביקוש ואני מאוד גאה בצוות שלי.
אוסאמה סעדי: כמה תלמידים בכיתה?
<שירין נטור חאפי: הכיתות שלנו תקניות, 34 ילדים בכיתה.
<שירין נטור חאפי: אבל ב-י', בתיכון למשל, ביקשנו דרך רשת אורט והעירייה ופתחנו כיתה נוספת באוקטובר כדי שיהיו 25 ילדים בכל כיתה.
<שירין נטור חאפי: באופן כללי אני אגיד, יש לנו חטיבה עליונה, חטיבת ביניים.
<שירין נטור חאפי: בחטיבת הביניים יש 680 ילדים, בחטיבה העליונה 493 ילדים, יש לנו 93 מורים בשתי החטיבות.
<שירין נטור חאפי: המקצועות והמגמות שלנו מנסים לענות על כל קשת התלמידים, אבל אני אגיד שזה מורכב וזה קשה.
<שירין נטור חאפי: מצד אחד יש פה ילדים שעושים ביולוגיה או כימיה 5 יחידות, 14 ילדים מבוגרי בית הספר לומדים רפואה היום.
<שירין נטור חאפי: יש לנו איכות סביבה, מגמה מדהימה, שאני ממליצה לכל מנהל בית ספר לפתוח, מגמת חינוך לגיל הרך, שזה רק לבנות, שבגלל מסורת של בית הן לא יכולות להמשיך ללמוד לימודים אקדמאיים נותנים להן תעודת טכנולוגית כבר לפני סיום י"ב ואז הן יכולות לרכוש פה השכלה, הנדסת בניין, פיקוד ובקרה, חקלאות, תקשורת ובשנה הבאה גייסנו את רכבת ישראל יחד עם העירייה ורשת אורט לפתוח מגמה ללימודי רכבת ואז הילדים ילמדו באופן תיאורטי מכונאות ויילכו לעשות עבודה מעשית בתוך רכבת ישראל.
<שירין נטור חאפי: אני רוצה להגיד שהילדים מתקבלים אלינו עם נתונים מאוד נמוכים, אבל אנחנו לא מדברים על זה וזה לא ממש מעניין כי אנחנו לא מתעסקים בלמה איך וכמה.
<שירין נטור חאפי: אנחנו מקבלים אותם באהבה וממשיכים איתם הלאה.
<שירין נטור חאפי: רק להגיד שמבחינתי הערך המוסף של בית הספר זה ההתנדבות בקהילה, העלייה בבחינות הבגרות, שילוב של מגזר שלישי בתוך בית הספר.
<שירין נטור חאפי: כמעט לכל מגמה יש ערך מוסף, לא לימודים רגילים, בית חולים שניידר שמעורב, בית המשפט המחוזי, חברת חשמל.
<שירין נטור חאפי: השמים הם הגבול.
<שירין נטור חאפי: יש פה את הילדים, אם תרצו לשאול אותם משהו, יש פה ילדים שמייצגים את פרויקט הגלישה בים, יש פה ילדים שגולשים בים פעם שבוע, יש ילדים שמשתתפים במרכז הלמידה, שבאים ממכון וייצמן ומ-HP אינדיגו ללמד אותם אנגלית, מתמטיקה ועברית.
<שירין נטור חאפי: יש פה ילדים שמשתתפים בפרויקט שניידר.
<שירין נטור חאפי: תודה רבה שבאתם.
<שירין נטור חאפי: אתם רוצים לשמוע ילד או שניים?
זוהיר בהלול: אפשר לבחור ילד משכונת הרכבת?
<שירין נטור חאפי: כן, ילד משכונת הרכבת.
זוהיר בהלול: איך זה לגור במצב של תת אנושיות ולבוא למגדל השן התרבותי החינוכי הזה שמעניק לך המון?
אוסאמה סעדי: עכשיו תרגם את זה לעברית, זוהיר.
דוד אמסלם: אוסאמה אומר תרגם לנו.
זוהיר בהלול: איך זה לבוא ממקום עני למקום חינוכי עתיר ועשיר?
<שירין נטור חאפי: (מתרגמת לערבית).
<תלמיד: (אומר דברים בשפה הערבית.
<תלמיד: )
<שירין נטור חאפי: אחד הדברים שאני רוצה להגיד על מערכת החינוך הערבית.
זוהיר בהלול: הוא רואה את מר בגין והוא מתרגש.
<שירין נטור חאפי: אבל אני רוצה להגיד משהו על מערכת החינוך הערבית וחשוב להגיד.
<שירין נטור חאפי: אחד הדברים שאנחנו לא עובדים עליהם מספיק זה לייצר מספיק ילדים שיודעים לקום ולדבר על מה הם חושבים ומה הם מרגישים.
<שירין נטור חאפי: זאת אחת המשימות שלנו.
<שירין נטור חאפי: מבחינתי זה שהוא בא לפה והוא עומד פה, אני גאה בו מאוד, כי הוא התחיל בנקודה אחרת.
<שירין נטור חאפי: הוא מרגיש שהוא מתקדם והוא ישנה את השכונה שלו, כי כשהוא ייצא מפה אקדמאי וייגש למכרזים בתוך עיריית לוד אז הוא יהיה בין אלה שיחד עם ההנהגה המקומית ישנה את השכונה.
דוד אמסלם: שירין, באמת את אישה מדהימה.
דוד אמסלם: אני קבעתי את הסיור הזה, שמתחלק לשני חלקים, חלק סיור בראשות ראש העיר, ובאמת אני חושב שהיה סיור מרתק במובן זה שאנחנו רואים את הפסיפס של לוד, וכרגע זה דיון של הוועדה עצמה.
דוד אמסלם: לכן אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא של לוד, עוד מעט אני אעביר אליכם את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: בראש ובראשונה פותחים בשבחה של אכסניה, אז באמת תודה רבה לך, שירין.
דוד אמסלם: אני אומר את זה במילה אחת, אבל את ריגשת אותי, כבן אדם ובכלל בתפיסה שלך בגלל שאני חושב שזאת עבודת הקודש ואני מאמין שזה הנושא, שזה הלב, מעבר לשיפוץ כזה או אחר, אבל זאת המגמה וזה באמת הנושא שאם אנחנו נקדם אותו, לדעתי בסופו של עניין אנחנו משלימים גם את הפערים ועושים אזרחים יותר טובים במדינת ישראל וכרגע זה לא חשוב לנו מאיפה הם באו ובעיקר לאן הם צריכים ללכת.
<שירין נטור חאפי: כשמייצרים לילד תקווה אז יש לו למה לשאוף והוא חושב על מה יש להשיג.
דוד אמסלם: ברור, אני אמרתי במילה אחת, אני לא רוצה לפתח - - -
<שירין נטור חאפי: אנחנו נצא ונאפשר לכם את הישיבה ותודה לכם.
דוד אמסלם: אתם יכולים גם ללוות אותנו בישיבה, זה בסדר, מבחינת הילדים זה גם שהם יראו איך מתנהלת הכנסת.
דוד אמסלם: רק את הפטיש לא הבאנו.
דוד אמסלם: אז באמת תודה רבה לך.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו החלטנו לבוא ללוד מפני שמבחינתי זה היה יעד להגיע לעיר מעורבת.
דוד אמסלם: לי חשוב מאוד להביא את הוועדה לסיורים אחת לתקופה בערים שונות בארץ ומבחינתנו לוד הייתה יעד וכחלק מהפסיפס הישראלי.
דוד אמסלם: חברי הכנסת הערבים גם ביקשו ממני לבוא לכאן והם הצטרפו, אז אל"ף, באמת תודה רבה לחברי הכנסת שהצטרפו לסיור.
דוד אמסלם: כידוע לכם, יום חמישי זה יום שהכנסת לא עובדת ולח"כים בדרך כלל יש את העיסוקים שלהם וזה נדיר כאן בהרכב הזה שחברי כנסת באו והצטרפו לסיור.
דוד אמסלם: כמובן אני גם מודה לצוות המקצועי שלי בוועדה ולמשרדי הממשלה שנמצאים כאן, ממשרד הפנים, השלטון המקומי, הגנת הסביבה, משרד האוצר וכו' וכו'.
דוד אמסלם: אבל מבחינתי פונקציית המטרה הייתה ועדיין זה לשמוע אתכם.
דוד אמסלם: אנחנו באנו יותר לשמוע ולהתרשם.
דוד אמסלם: לאחר שאנחנו נשמע אתכם אני אסכם עמך, אדוני ראש העיר, לקיים דיון בוועדה בכנסת בצורה מסודרת בנושאים, ללמוד את הנושאים, אני אלמד אותם ואחרי זה אנחנו ניקח נושא או שניים ועליו נעשה זום.
דוד אמסלם: אם קידמנו את הדברים האלה, בזה יבוא שכרנו.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר קודם כל את רשות הדיבור לחברי הכנסת באופן קצר ואחרי זה לעבור אליכם ולאנשי המקצוע העירוניים, חברי מועצת העיר ואנשי המקצוע.
דוד אמסלם: נתחיל עם אוסאמה, בבקשה.
אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב ראש, אדוני ראש העיר, חברי העירייה, מועצת העירייה, תלמידים, מורים, המנהלת שירין, אהלן וסהלן, (מדבר בערבית).
אוסאמה סעדי: האמת, אני שיגעתי את היושב ראש על מנת לעשות את הסיור הזה ביחד עם חבריי.
אוסאמה סעדי: אני לא חבר בוועדת הפנים, אבל אני אורח כבוד אצלך, כי אכפת לי מהעניינים של - - -
עבדאללה אבו מערוף: אורח מקובל.
אוסאמה סעדי: ביחד עם חברי עבדאללה אבו מערוף וזוהיר בהלול ביקשנו לקיים את הסיור הזה בלוד.
אוסאמה סעדי: אדוני ראש העיר, אני הייתי בקשר ואני מבקר הרבה בלוד עם חברי העירייה, עבד, אכראם ופרג', ואנחנו כבר אומרים לכם שאנחנו כולנו מוכנים לעזור ולהירתם לטובת לוד בכלל וגם למגזר הערבי בפרט, אנחנו כמייצגים את האוכלוסייה הזאת.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא צריכים את הסיור, כי אנחנו כל הזמן פה, אבל אתם פעם ראשונה שאתם, חלק מחבריי חברי הכנסת, רואים את המצוקה ואת העוני ואת התנאים, תת תנאים, כמו שאומר חברנו זוהיר בהלול, בשכונות אלמחטה, שניר ושאר השכונות.
אוסאמה סעדי: אני מסכים עם כבוד היושב ראש שאנחנו רוצים לשמוע ולקיים דיונים באמת לעומק על מנת להגיע ולמצוא פתרונות.
אוסאמה סעדי: אנחנו לא באים לדיון ולא לסיור סתם ככה, אלא אנחנו רוצים לשמוע ולעמוד מקרוב על הבעיות וגם למצוא פתרונות.
אוסאמה סעדי: הבעיה הקשה ביותר והקריטית ביותר זה העניין של הבנייה וההיתרים, תשתיות.
אוסאמה סעדי: ראינו שאין כבישים, אין שום דבר.
אוסאמה סעדי: בעיית החשמל, חיבור החשמל.
אוסאמה סעדי: אני חושב, אדוני היושב ראש, שאם אנחנו נצליח לפחות לפתור את העניין הזה אז אנחנו עשינו הרבה טוב למאות ואלפי משפחות בלוד, במיוחד שאנחנו שמענו מראש העיר שמדובר בתכנית מתאר מאושרת ולפי התקנות, חבר הכנסת בני בגין, גם של הוראת שחל ואחרי זה גדעון סער, שר הפנים, ועכשיו שר האוצר כחלון, ברגע שיש תכנית מאושרת, מופקדת, אז אפשר לא לחכות לטופס 4 וכל הדברים האלה.
אוסאמה סעדי: כמו שעשו בדליה ועוספיה, ואנחנו מברכים על זה, צריכים שתצא מפה קריאה של עיריית לוד, של ועדת הפנים, לשר האוצר על מנת להשתמש בסמכותו ולחתום על התקנה הזאת ולחבר אלפי בתים.
אוסאמה סעדי: היום יש חשמל, אבל זה - - -
<יאיר רביבו: פיראטי.
אוסאמה סעדי: זה לא פיראטי, זה מאוד מסוכן, במיוחד בתנאים האלה.
אוסאמה סעדי: התשתיות, באמת לא צריך להכביר מילים, לא צריך להשחית מילים, כל מילה מיותרת.
אוסאמה סעדי: הייתה החלטת הממשלה על העצמה, אבל צריך גם שהתקציבים יילכו למגזר הערבי.
אוסאמה סעדי: אנחנו מברכים על היוזמות שלך, אדוני ראש העיר, ועל ההתעניינות שלך והאכפתיות שלך ועל עבודתך, אבל באמת צריך לתת העדפה מתקנת.
אוסאמה סעדי: כמו שאמרת, הייתה הזנחה במשך עשרות שנים, הגיע הזמן שהשכונות הערביות בלוד יקבלו את המגיע להם.
אוסאמה סעדי: נקודה אחרונה, כי אני לא רוצה לגזול מחבריי - - - את הדיון המפורט בוועדה בכנסת, אדוני היושב ראש, העניין של מחלקת הרווחה והייצוג ההולם של העובדים הערבים בעיר.
אוסאמה סעדי: יש היום בערך 14% עובדים ערבים, אבל האוכלוסייה הערבית בלוד זה בערך 30%, במיוחד במחלקת הרווחה, מתוך 125 יש אך ורק 10 עובדים ערבים ואנחנו יודעים ושמענו על האלימות ועל רצח נשים ועל העוני ועל התנאים הקשים בלוד, ואתה בעצמך אמרת, אז אני חושב שאתה צריך לתת יותר תשומת לב והעדפה מתקנת גם במחלקת הרווחה.
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת אוסאמה.
דוד אמסלם: אני רק רוצה לתחם את הדיון, אנחנו מסיימים אותו בשעה אחת, לפי הלו"ז שקבענו.
דוד אמסלם: היות שאנחנו רוצים לשמוע בעיקר את האנשים אז אני מבקש מחברי הכנסת קצת לקצר, כי אנחנו בעיקר, כמו שאמרתי, רוצים לשמוע את ראש העיר, חברי מועצת העיר והדרג המקצועי העירוני.
זוהיר בהלול: קצר מאוד.
זוהיר בהלול: אחת מהתכונות הבולטות והחיוניות של ראש עיר זה להיות איש תשוקתי, איש עם להט.
זוהיר בהלול: באמת הלהט שלך והתשוקה שלך זה הדרייב קדימה כדי להוביל את העיר המאתגרת הזאת קדימה.
זוהיר בהלול: זו התכונה הנדרשת.
זוהיר בהלול: החיסרון של ראש עיר בעיר כזאת, רמות החיים השונות בין אוכלוסיות.
זוהיר בהלול: מצד אחד תנופה אורבנית ותנופה של פרויקטים, גם בחינוך וגם בתעסוקה, ולצידם תת אנושיות, שכונות שלא שייכות לציביליזציה, לנאורות.
זוהיר בהלול: נדמה לי שצריך להכריז, אדוני היושב ראש, דודי אמסלם, על השכונות האלה כשכונות מוכות.
זוהיר בהלול: אני לא מבין בפלפולי המשפט, כמו ידידי אוסאמה, כי הוא משפטן מפליא, אבל אני חושב שלהכריז על השכונות האלה כשכונות מוכות, זה יחייב את הממשלה ואת המשרדים להעניק את הכול כדי להציל את בני האדם האלה, שהם תושבים, אבל גם אזרחים של מדינת ישראל.
זוהיר בהלול: דהמש, אלמוקטר, תחנת הרכבת, תעודת עניות, פרדס שניר, שאגב עשיתי שם כתבה בסוף שנות ה-70 כשרק כניסה למקום הזה הייתה כרוכה במנעול, היה מנעול שברגע שסוגרים אותו אף אחד לא יכול היה להיכנס לשכונה באותה תקופה.
זוהיר בהלול: פרדס שֹניר או שָניר, כל הערבים החברים שלי אומרים לי שֹניר, לכן חשבתי שזה שֹניר, אבל אני מקבל את התיקון, פרדס שניר.
זוהיר בהלול: זו שכונה שגאוותה של מדינת ישראל לא יכולה להיות נתונה לה מכיוון שהיא חיה בתנאים קשים והאוטובוס התנדנד בצורה מחרידה.
זוהיר בהלול: אתה אמרת, אדוני ראש העיר, שבינתיים האוטובוס לא מתבוסס בבוץ מכיוון שזה יום נאה, תארו לעצמכם שאת הביקור הזה היינו עושים ביום ראשון בעוד 72 שעות, אז היינו אולי מבקשים רחפת לאותו מקום.
זוהיר בהלול: אז אנא, אדוני היושב ראש, אתה עם ההנעה המדהימה שלך תציל את בני האדם האלה שחיים בתנאים מחפירים.
זוהיר בהלול: תודה לך.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול, חבר הכנסת בני בגין, בבקשה.
זאב בנימין בגין: כן, תודה ליושב ראש.
זאב בנימין בגין: אני הבנתי את רוב הדברים שזוהיר אמר עכשיו.
זאב בנימין בגין: זה עולם קטן וארץ קטנה.
זאב בנימין בגין: לפני חודש-חודשיים אני ביקרתי והרציתי בפני מאות תלמידים בבית הספר הממלכתי דתי הימלפרב בירושלים ואני דיברתי עם התלמידים במשך שעה לא קצרה על הדרך הנאותה שבה רוב צריך לנהוג במיעוט.
זאב בנימין בגין: אני לא דיברתי ואינני מדבר על נדיבות, אני מדבר על הגינות וגם על חובת הרוב באופן קבוע להושיט את היד.
זאב בנימין בגין: ילדים נולדים עם זכויות והזכויות האלה לא ניתנות להם על ידי השלטון, השלטון לא נוטל ולא מתנה, אנחנו שומעים את המליצה החוזרת לעתים, אין זכויות בלי חובות.
זאב בנימין בגין: אין שחר לאמירה הזאת, יש זכויות מולדות שאיתן האדם צריך ויכול להתקדם וחובת השלטון ליצור את המסגרת שתאפשר לילדים למצות את כישרונותיהם.
זאב בנימין בגין: מנהל בית הספר סיפר לי, בפגישה לפני ההרצאה, שהוא עומד לעשות את הצעד הבא, הוא יבוא לבית ספר ערבי בלוד ללמד היסטוריה ומנהלת בית הספר תבוא להימלפרב, בית הספר הדתי, ותלמד ספרות ערבית.
זאב בנימין בגין: אז עכשיו פגשתי את אותה מנהלת, יחד עם כולכם, אני חושב שזה רעיון מעולה, מצוין, לו ירבו כאלה.
זאב בנימין בגין: בהקשר לתכנית שהממשלה אישרה לפני שלושה שבועות, ביום רביעי לפנות ערב, תכנית תקדימית בכך שלראשונה שינו לעומק את דרכי התקצוב, נכנסו לתקנות עצמן, לסעיפי התקציב ודאגו שההקצאה בכל סעיף תקציבי ב-15 משרדים תתאם לשיעור של האוכלוסייה הערבית בארץ.
זאב בנימין בגין: היה דיון בנושא ערים מעורבות, הוא לא הסתיים, או יותר נכון הוא הסתיים בהחלטה הזאת שנוגעת ליישובים שאינם מעורבים, אבל כמובן שיהיה צורך בהמשך כדי לטפל בבעיות המיוחדות שאחת מהן אנחנו ראינו כאן.
זאב בנימין בגין: אנחנו שומעים, דווקא באחרונה שוב, על הצורך קודם כל או בד בבד עם בנייה לדאוג לאכיפה של החוק ושל חוקי הבנייה.
זאב בנימין בגין: היה לי ניסיון מסוים בנגב בשנים האחרונות, אין טעם ואין צדק באכיפה שאין לאדם, שאין לחתן ולכלה אפשרות סבירה לקבל רישיון בנייה.
זאב בנימין בגין: כאשר אין תכנית מתאר מפורטת אז האכיפה היא על ריק, היא סמלית, היא יוצרת טרוניות, כעס, טינה, אבל היא מאוד לא בונה.
זאב בנימין בגין: אני מתייחס בדבריי לשכונה.
זאב בנימין בגין: אני חושב שהדרך עוד ארוכה, היות שהבעלות היא פרטית ואמרתם שאפשר יהיה בהסכמה, אני חושב שזה יהיה מאוד קשה להשיג את ההסכמה ושאנשים מתנים בדרך כלל את הסכמתם בכל מיני תנאים, להכניס תשתיות, ביוב, בסמטאות שנכנסנו אליהן, שזה יש לו דיר ולהוא יש מגרש גרוטאות, יהיה קשה מאוד.
זאב בנימין בגין: לכן נצטרך מאמץ גם ממשלתי וגם עירוני כדי בזמן הקצר ביותר להביא את השכונה או את השכונות לרמה שחברנו זוהיר היה קורא לה אנושית ולא תת.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכל הדוברים, ליוזמת יושב ראש ועדת הפנים.
עבדאללה אבו מערוף: כוועדת הפנים לא במקרה בחרנו את העיר לוד, מכל מיני היבטים.
עבדאללה אבו מערוף: נכון שזה יום חמישי, אבל זה יום עבודה רגיל לנו, לא בגלל שהכנסת עובדת, בגלל שזה חשוב ושתדעו שאנחנו עובדים שמונה ימים בשבוע.
עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה.
עבדאללה אבו מערוף: לא בגלל שאנחנו כאן, בגלל שאנחנו נמצאים בישיבות עבודה גם ב - - - לוד נבחרה כדוגמה שהיא תוכל להיות דוגמה בכל ישראל איך אפשר לחיות ומה צריך לעשות.
עבדאללה אבו מערוף: בסיור הזה, הטוב ביותר ואני יודע שעשה כבוד ראש העיר, ואנחנו שמענו את העשייה שלו, בעיר לוד הייתה ועדה קרואה במשך עשר שנים ואנחנו יודעים מה זה ועדה קרואה, בגליל הייתה, למשל בירכא ובמקומות אחרים, האבחנה ידועה, הדיאגנוזה של מה שצריך לעשות בלוד ידועה, אבל צריך לתת את הטיפול הנכון.
עבדאללה אבו מערוף: לא רק לדבר כרופא, אבל גם אם אנחנו יודעים את האבחנה לא מספיק לדעת את האבחנה הנכונה, צריך לדעת מה הטיפול הנכון.