GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: נגמרו החמישה מיליון, עברו מאז פרסום המכרז למעלה מעשר שנים, הכול השתנה בעולם, הטכנולוגיות, המחירים וכולי, האם אתם לא חושבים שבנקודה הזאת זה נכון לצאת למכרז חדש?
דוד אמסלם: או שאתם כבר לקוחות שבויים?
<חן בן-ישראל: בשנת 2013 הרשות הבינה שהחוזה מחייב את המדינה לשלם עד סוף יוני 2015 עבור חמישה מיליון תעודות, לא רק ייצור אלא גם פרסונליזציה.
<חן בן-ישראל: מחיר התעודה כולל שני רכיבים: ייצור הגלם עצמו וייצור הכרטיס, והפרסונליזציה.
דוד אמסלם: הפרסונליזציה, את מתכוונת שיטביעו את הפרטים?
<קריאה: מילוי הפרטים.
<קריאה: לא הונפקה אפילו תעודה אחת ב-2013 כי האריכו את המכרז.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, במכרז יש עלות לגלמים ועלות לזה?
דוד אמסלם: דרך אגב, למה לא ביקשתם עלות אחת כוללת?
דוד אמסלם: מה אכפת לכם כמה גלמים יש לו?
דוד אמסלם: למה אתם צריכים שיש לו 2.5 גלמים?
דוד אמסלם: נניח שהוא היה אומר לכם, אני קניתי גלמים והמכונה של ההטבעה לא קיימת, אין לי, לא רוצה לעשות את זה.
דוד אמסלם: אז מה, אתם תקועים עם 2.5 גלמים?
רוברט אילטוב: דודי, אם תקרין את הסרט, אנחנו נראה את התמונה יותר ברורה.
דוד אמסלם: כל פעם אני מקבל תשובה וזה פותח לי עוד מדף.
איילת נחמיאס ורבין: ככה זה כשפותחים תיבת פנדורה, דודי.
<יורם אורן: שמי יורם אורן, יועץ ברשות האוכלוסין.
<יורם אורן: המכרז המקורי ציין מחיר לכרטיס שמגלם בתוכו את הכול, את מילוי הפרטים, את מערכות המידע.
<יורם אורן: למעשה, הכרטיס הוא קצה קרחון של הרבה מאוד דברים אחרים.
דוד אמסלם: אתה היועץ שלהם לנושא הזה?
<יורם אורן: אני לא זה שכתב את המכרז - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה מאז או גם אתה התחלפת בדרך?
<יורם אורן: אני לא מאותו מכרז.
<יורם אורן: המכרז הזה נכתב - - -
איילת נחמיאס ורבין: כי אנחנו מחפשים נורא מישהו מאותו מכרז.
<יורם אורן: מי שכתב את המכרז הזה הם אנשים טובים ומקצועיים, הם כתבו משהו נכון.
<יורם אורן: באותו מכרז היה מחיר אחד להכול.
<יורם אורן: עם הזמן, ב-2008 נגמר המכרז הזה, נגמרו העתירות עליו בזה שכולן נדחו, ואז נכנסה התקופה של החקיקה, שעד לסיום החקיקה אי אפשר היה להתחיל בפועל את העבודה.
<קריאה: החקיקה הביומטרית.
<יורם אורן: כן.
<יורם אורן: החקיקה הסתיימה בדצמבר 2009.
<יורם אורן: בתחילת 2010 קמה רשות האוכלוסין כגוף שאמור לבצע - - -
דוד אמסלם: זאת אומר, הם יצאו למכרז כזה לפני שהיתה חקיקה?
<יורם אורן: היה אישור באותו זמן מהיועץ המשפטי לממשלה לצאת למכרז - - -
דוד אמסלם: ונניח שהכנסת לא היתה מאשר את החקיקה?
<יורם אורן: המכרז היה בנוי בצורה מודולרית, שאפשר להזיז אותו ימינה ושמאלה בתוך גבולות המכרז.
<יורם אורן: זה היה חלק מנוסח המכרז.
<יורם אורן: בצמוד למכרז, כמו שנאמר, שמים אומדן, וזה התהליך הרגיל.
<יורם אורן: בתחילת 2010 נכנס השלב הביצועי, שבפועל היה אמור להתחיל בתחילת 2013 והתחיל באמצע 2013 בגלל כל מיני עניינים מנהלתיים ברשות האוכלוסין.
<יורם אורן: בעצם, שלב הביצוע היה רק אמצע 2013.
דוד אמסלם: ממכרז שיצא ב-2005?
דוד אמסלם: זאת אומרת, יצא מכרז ב-2005, התבררו כל העתירות עד 2008, ואנחנו מתחילים להנפיק את התעודה הראשונה ב-2013?
דוד אמסלם: כל זה נשמע לך סביר?
דוד אמסלם: כל זה נשמע לך הגיוני?
<יוגב שמני: ייצור התעודות התחיל למעשה ב-2010, לא ב-2013.
איילת נחמיאס ורבין: הגלמים?
איילת נחמיאס ורבין: לא הפרסונליזציה?
<יורם אורן: ייצור הגלמים.
דוד אמסלם: יכול להיות שייצור הפלסטיק - - - כבר היה ב-2005.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה עקרונית: ב-2013 התחלתם את התעודה הראשונה, ומכרז שיצא ב-2005?
<יוגב שמני: עם תחילת תקופת המבחן של החוק הביומטרי.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם יצאתם למכרז כשלא היה בכלל חוק ביומטרי.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה היקף המכרז בכסף?
דוד אמסלם: כמה עולות 2.5 מיליון תעודות?
דוד אמסלם: אתם לא זוכרים?
<שירה שושני: חמישה מיליון.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, כל תעודה שני שקלים?
<קריאה: לא, המכרז היה משהו כמו 300 מיליון.
דוד אמסלם: אני שואל: 2.5 מיליון תעודות זהות, כמה עולות?
דוד אמסלם: הרי זה המכרז.
<יורם אורן: אני צריך לבדוק את זה - - -
דוד אמסלם: בערך 270 מיליון שקל?
דוד אמסלם: זאת אומרת, מדינת ישראל קיבלה אישורים מאיזשהו יועץ משפטי כלשהו, להוציא 270 מיליון שקל בלי שיש חוק כזה בכלל – שמא יהיה חוק בעוד כמה שנים, אם נצטרך.
<יורם אורן: לא, לא.
<יורם אורן: היועץ המשפטי לממשלה - -
דוד אמסלם: כבודו במקומו מונח.
דוד אמסלם: גם הוא פקיד, צריך לעבוד לפי חוק.
<יורם אורן: - - אישר את זה.
דוד אמסלם: אישר את זה על סמך מה?
<יורם אורן: אישר את זה מתוך ידיעה שאותו נושא שעלול להיות שנוי במחלוקת יהיה מודולרי.
<יורם אורן: אפשר יהיה לעבוד איתו, ואפשר יהיה - - -
דוד אמסלם: אז אני מבין ממך שבעצם יש את הגלם שהוא בעצם נייטרלי – כמה עולה הגלם?
איילת נחמיאס ורבין: 32.2.
דוד אמסלם: אז למה אתה צריך 2.5 מיליון גלמים שיישבו אצלך פה?
דוד אמסלם: דרך אגב, המכרז יצא לשני אפיקים?
דוד אמסלם: גם לזה וגם לזה?
דוד אמסלם: זאת אומרת, באותו מכרז, אתם יצאתם גם לאופציה הביומטרית וגם לאופציה השנייה?
<יורם אורן: לא, רגע.
<יורם אורן: מידע ביומטרי על התעודה הוא לא נושא שנוי במחלוקת.
<יורם אורן: אפשר לצטט פה את כולם, שכולם בעד זה ולא היה על זה שום ויכוח.
תמר זנדברג: אז למה לא התחלתם לעשות את זה?
<יורם אורן: מכל מיני סיבות שזה לא המקום לדון בהן.
תמר זנדברג: זה בדיוק המקום לדון בהן.
תמר זנדברג: למה כרכתם את חוק המאגר, שהוא מאוד שנוי במחלוקת, בתחילת התיעוד הביומטרי, שעבורו הוצאתם מכרז, עבורו קיבלתם כסף, ואותו לא התחלתם לעשות למרות שהוא לא שנוי במחלוקת?
<יורם אורן: זאת היתה החלטה של השר באותה תקופה - - -
תמר זנדברג: אז הייתם צריכים להגיד לשר: סליחה, אדוני - - -
דוד אמסלם: בוא לא נלך לשם, זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: אני רוצה להישאר על המכרז.
דוד אמסלם: סליחה, ברשותך.
תמר זנדברג: אבל זה המכרז.
תמר זנדברג: הוציאו מכרז ואז הפסיקו לעבוד עליו כי - - - משהו אחר.
דוד אמסלם: מה שאני מבין ממנה כרגע, שאתם יצאתם למכרז גלמים פלוס שתי אופציות.
דוד אמסלם: אמרתם, בעתיד - - -
<יורם אורן: - - - כולל בתוכו את המרכיב של ייצור הכרטיס והמרכיב של הפרסונליזציה.
<יורם אורן: זה אותו מכרז.
איילת נחמיאס ורבין: דודי, הם לא היו מודולריים.
דוד אמסלם: נניח שהחוק הביומטרי לא היה עובר, אמרת לי: היתה אופציה נוספת – איזו אופציה?
<יורם אורן: האופציה היתה למלא את אותם נתונים - - - כרטיסים, בלי מאגר.
<יורם אורן: זה לא קשור למכרז הזה.
תמר זנדברג: ולמה את זה לא עשיתם?
דוד אמסלם: זו אותה אופציה.
דוד אמסלם: דרך אגב, המאגר הוא חלק מהמכרז הזה?
<יורם אורן: לא.
תמר זנדברג: אז למה הם לא עשו את זה.
דוד אמסלם: אז למה אתה מכניס לי את זה?
תמר זנדברג: כי הם לא עשו את זה.
תמר זנדברג: הם לא התחילו לעבוד - - -
דוד אמסלם: אז אני שואל את השאלה הקודמת: אתה אומר שבעצם מדינת ישראל, בלי קשר לחוק, היא לא צריכה חוק בשביל זה, החליטה שהיא רוצה לעשות תעודות ביומטריות.
איילת נחמיאס ורבין: כדי לעודד הקמת - - -
דוד אמסלם: ואז יצאתם ב-2005 למכרז.
דוד אמסלם: שוב, אני תמיד אוסף את הנתונים, כדי שלא נשכח.
דוד אמסלם: ב-2008 התחלנו להפעיל, ואת התעודה הראשונה הנפקנו ב-2013.
דוד אמסלם: למה.
<יורם אורן: כי היה תהליך חקיקה ארוך.
דוד אמסלם: מה הקשר לחקיקה?
דוד אמסלם: תעשה את התעודה.
<יורם אורן: החוק קבע תהליך מסוים שלפיו מייצרים את התעודה, לפרטי פרטים.
איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא היה מודולרי, בניגוד למה שאתה אומר.
<יורם אורן: הוא כן היה, ואני אפילו יכול להפנות אותך - - -
איילת נחמיאס ורבין: הוא לא היה מודולרי.
איילת נחמיאס ורבין: הוא כלל את הכול.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, תענה לי.
דוד אמסלם: ב-2005 כשיצאנו למכרז, מה אמר המכרז?
<יורם אורן: המכרז אמר להקים בישראל קו ייצור מלא לתעודות הזהות, מיריעות פלסטיק שנכנסות בצד השני לכרטיס מוגמר, ממילוי פרטים בצד השני, פלוס עוד כמה דברים נוספים, כי נלווית לזה גם מעטפה עם סיסמה אישית בדומה למה שיש בכרטיסי אשראי.
<יורם אורן: זה בערך אותו מודל.
איילת נחמיאס ורבין: היה אמור להיות - - - אז למה משלמים על זה?
דוד אמסלם: זה היה ב-2005.
<יורם אורן: זה יצא ב-2005.
דוד אמסלם: למה זה לא התבצע ב-2008, אחרי שהתבררו כל העתירות?
דוד אמסלם: למה לא התחילו להנפיק את התעודות?
<עירית ויסבלום: החוק עבר רק בדצמבר 2009.
<יורם אורן: החוק עבר רק ב-2009 - - -
דוד אמסלם: אבל אתה מבלבל אותי או שאני מבלבל את עצמי.
דוד אמסלם: הרי אני הבנתי שתעודת זהות ביומטרית לא צריכה חוק.
דוד אמסלם: המאגר פלוס התעודה צריך חוק.
<יורם אורן: תעודת זהות מונפקת על-פי חוק, כל תעודת זהות, גם מנייר.
דוד אמסלם: השאלה היא כזאת: האם היה צריך להיות חוק מיוחד כדי להתחיל להנפיק תעודת זהות ביומטרית?
דוד אמסלם: בלי מאגר?
<יורם אורן: גם בלי מאגר זה היה צריך להיות בחוק.
דוד אמסלם: זה היה לפי חוק?
דוד אמסלם: מתי החוק הזה היה?
<יורם אורן: החוק הזה עבר בצורה שלו כיום דצמבר 2009.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בדצמבר 2009 מדינת ישראל החליטה שהיא עוברת - - -
תמר זנדברג: זה חוק המאגר, זה לא - - -
דוד אמסלם: עזוב מאגר.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה: יש פה יועץ משפטי?
דוד אמסלם: את היועצת המשפטית של המדינה?
<עירית ויסבלום: אני מהלשכה המשפטית ברשות האוכלוסין.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה: האם כדי לייצר תעודת זהות ביומטרית, בלי מאגר, זה טכנולוגיה חדשה פשוטה, רשות האוכלוסין היתה צריכה חוק בשביל זה?
<עירית ויסבלום: היו שלבים שבהם היתה היערכות לגבש נוסח לחקיקה של כמה תרחישים.
<עירית ויסבלום: בסופו של דבר, השר החליט באותה עת - - -
דוד אמסלם: מי היה השר אז?
<עירית ויסבלום: השר שטרית, הוא החליט שתעודת הזהות החכמה תהיה משולבת מאגר ביומטרי, ובאותו זמן - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, יש קשר בין המאגר לבין התעודה עצמה?
דוד אמסלם: האם איכות התעודה משתנה אם אנחנו צריכים מאגר, כן או לא?
דוד אמסלם: אז איך הוא קשר את זה?
<ברוך דדון: איכות הזהות - - -
<עירית ויסבלום: היתה החלטה של שר שתעודות הזהות - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם: ב-2005 מדינת ישראל יצאה למכרז, חיכתה שיבוא שר ב-2009 כדי להחליט – זה מה שאני מבין, אלא אם כן אני לא מבין.
דוד אמסלם: ב-2005 יצאתם למכרז על ביומטרי, על החלטה לגבי עצמכם.
דוד אמסלם: אני מניח שאף אחד לא עבר שם על החוק, בגלל שאני מניח שהוא רצה לעשות שיפור טכנולוגי.
דוד אמסלם: ככה זה נשמע לי סביר והגיוני.
דוד אמסלם: זו החלטה פקידותית או אדמיניסטרטיבית, או לא חשוב איך.
דוד אמסלם: יצאתם למכרז, התקשקשתם עם המכרז, לא משנה למה, אז כנראה שיש בעיה במכרז עצמו.
דוד אמסלם: מכרזים שהם מפורטים ומדויקים, לא מתקשקשים איתם אחרי זה.
דוד אמסלם: זה אני מספר לכם.
דוד אמסלם: אבל לא משנה, נושא חדש, לא ידעתם, לא חשוב.
דוד אמסלם: הגענו לבתי-משפט עד 2008.
דוד אמסלם: הוכרע העניין.
דוד אמסלם: ב-2009 חיכינו לשר שיבוא - - -
<עירית ויסבלום: לא, השר שטרית היה לפני 2009.
<עירית ויסבלום: ביוני 2008 כבר הפצנו תזכיר חוק הביומטריה, כבר זמן רב אחרי - - -
דוד אמסלם: למה לא הוצאתם את התעודות ב-2008?
<עירית ויסבלום: מכיוון שתזכיר החוק הופץ ביוני 2008.
<עירית ויסבלום: היו דיונים במשך תקופה ארוכה - - -
דוד אמסלם: אז למה יצאתם למכרז בלי חוק?
<עירית ויסבלום: אני לא יודעת לענות כי אני לא הייתי מעורבת - - -
דוד אמסלם: תחליטו: אם כדי לעשות את הביומטרי אתם צריכים חוק, אז אתם צריכים לחכות לחוק ואחרי זה להוציא את המכרז.
דוד אמסלם: אבל אם לא צריך, אז לא צריך את ה - - -
<עירית ויסבלום: אז נאמר פה שמזוז אישר בזמנו את העניין הזה מתוך ראייה שאפשר לשנות - - -
דוד אמסלם: אבל על סמך מה?
דוד אמסלם: יועץ משפטי, עם כל הכבוד לו, הוא גם בן-אדם שצריך לעמוד בדרישות החוק וההיגיון.
דוד אמסלם: הוא החליט, ותארי לך שהשר היה מחליט שאין ביומטרי.
דוד אמסלם: נו, אז מה היינו עושים עם כל המכרז הזה?
דוד אמסלם: מזוז החליט, נו?
דוד אמסלם: לא הבנתי על סמך מה הוא החליט, החלטה של 250 מיליון שקל.
<יורם אורן: לא, היא לא תלויה ב - - -
דוד אמסלם: אבל אתה שומע שהיא תלויה.
דוד אמסלם: אז למה אתה אומר לי שהיא לא?
דוד אמסלם: אתה הטעית אותי בגלל שאתה אומר שהיא לא תלויה.
<יורם אורן: - - -
דוד אמסלם: אני הבנתי שהיא תלויה, אז תפסיק.
דוד אמסלם: אני שומע את היועצת המשפטית כאן.
תמר זנדברג: אגב, חוזה ההעסקה שלך היה במכרז או בפטור ממכרז?
<יורם אורן: הוא היה במכרז.
תמר זנדברג: - - - מול מועמדים אחרים?
דוד אמסלם: שנייה, תמר.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לעבור לעניין שלנו.
דוד אמסלם: עד עכשיו אני מבין שיש פה בלגן שלם.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להבין – אתם עשיתם שתי הארכות: חמש פלוס חמש, שאנחנו התחלנו לספור ב-2008 והגענו עד הלום.
דוד אמסלם: למה אתם רוצים להאריך להם עוד פעם את המכרז?
דוד אמסלם: דרך אגב, כמה תעודות עשיתם עד היום?
רוברט אילטוב: ולמה צריך להזמין עוד שני מיליון תעודות?
דוד אמסלם: כמה עד היום עשיתם, קודם כל?
<קריאה: כ-900,000 תעודות.
דוד אמסלם: אז יש לכם עוד ארבעה מיליון.
דוד אמסלם: למה אתה מוסיף עוד שני מיליון?
<יוגב שמני: במסגרת המשא-ומתן שקיימנו עם - - -
דוד אמסלם: מתי עשיתם את המשא-ומתן?
<יוגב שמני: ב-2013.
<חן בן-ישראל: אני רוצה להסביר, ברשותך.
דוד אמסלם: אותו משא ומתן?
<קריאה: משא ומתן חדש.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם ניהלתם איתם משא ומתן ב-2008, ואחרי זה עוד משאומתן ב-2013?
רוברט אילטוב: נראה לי שהם עדיין תוך כדי משא ומתן.
איילת נחמיאס ורבין: נכון, והם עוד, הם עוד.
<חן בן-ישראל: - - -
דוד אמסלם: פה בישיבה מדברים רק איתי.
<חן בן-ישראל: ברור לי, אבל - - -
דוד אמסלם: תתעלמי מההפרעות.
דוד אמסלם: ב-2013 מה היתה מהות המשא-ומתן?
<חן בן-ישראל: אז קודם כל, ב-2013 היינו במסגרת חמש השנים הראשונות של המכרז.
<חן בן-ישראל: עוד לא הארכנו אותו.
<חן בן-ישראל: בשנת 2013 היינו במסגרת חמש השנים הראשונות של החוזה.
<חן בן-ישראל: עוד לא הפעלנו את חמש השנים של האופציה.
<חן בן-ישראל: אבל ישבו הגורמים המוסמכים ברשות והבינו שביוני 2015 אנחנו עומדים, על-פי הוראות תוספת מספר 1 שנחתמה ב-2008, לשלם לחברת HP עבור חמישה מיליון תעודות, גם אם הן לא בוצעו.
<חן בן-ישראל: זה היה לשון הסעיף.
דוד אמסלם: אתם יצאתם למכרז על 2.5 מיליון, וב-2013 מצאתם את עצמכם מחויבים לחמישה מיליון גם אם לא השתמשתם?
איילת נחמיאס ורבין: כן, ב-2015.
<חן בן-ישראל: לא, סליחה, זה לא מה שאני אמרתי.
<חן בן-ישראל: אני מתנצלת.
<חן בן-ישראל: זה לא מה שאני אמרתי.
<חן בן-ישראל: אולי לא הסברתי את עצמי טוב.
<חן בן-ישראל: מה שאני אמרתי, שבשנת 2008, יחד עם חתימה על ההסכם, נחתמה תוספת מספר 1.
<חן בן-ישראל: בתוספת מספר 1, כחלק מהמשא-ומתן שאושר על-ידי ועדת הפטור ואושר גם על-ידי בית-המשפט, אנחנו הגדלנו את כמות - - -
דוד אמסלם: מ-2.5 לחמישה מיליון.
<חן בן-ישראל: ולכן זאת הכמות שהמדינה התחייבה, לצורך הדיון.
דוד אמסלם: היא התחייבה בעצם, אם היא השתמשה או לא השתמשה, היא משלמת?
<חן בן-ישראל: כן, זה ההסכם.
<חן בן-ישראל: בשנת 2013, כשבאו אלינו לוועדת מכרזים – אני יועצת משפטית של הוועדה, ועדת מכרזים המשרדית – עמדנו מול שוקת שבורה.
<חן בן-ישראל: למה?
<חן בן-ישראל: היה הסכם בסעיף - - -
דוד אמסלם: קודם כל, את מודה שזה שוקת שבורה?
<חן בן-ישראל: הסעיף?
<חן בן-ישראל: מבחינה חוזית.
דוד אמסלם: לא, כל ההתנהלות עד עכשיו.
<חן בן-ישראל: לא, זה לא מה שאני אמרתי.
<חן בן-ישראל: אני אמרתי, מבחינה חוזית.
<חן בן-ישראל: אני יועצת משפטית של ועדת מכרזים.
<חן בן-ישראל: מבחינה חוזית, אני הסתכלתי בהסכם וההסכם היה לא נתון לפרשנות אחרת, זה היה מבחינתי מצב עובדתי נתון, שבשנת 2015, אם אנחנו לא מסיימים לקבל, להנפיק, חמישה מיליון תעודות פרסו, עם פרסו, אני מדברת - - -
דוד אמסלם: באמצע 2015 היינו אמורים כבר שיהיו לנו חמישה מיליון, ולא?
דוד אמסלם: מה אמר המכרז?
דוד אמסלם: ואם לא, מה?
<חן בן-ישראל: החוזה אמר שאנחנו צריכים לשלם את כל החמישה מיליון גם אם לא עשינו.
דוד אמסלם: ואחרי זה הם לא ממשיכים לנפק לך.
דוד אמסלם: זה אומר שבאמצע 2015, או שסיימת את החמישה מיליון, ואם לא, מאפסים ואתה משלם חמישה מיליון.
<חן בן-ישראל: מה זה, מאפסים?
דוד אמסלם: כאילו, הוא גמר.
דוד אמסלם: יום אחרי זה אתה משלם עוד פעם על החדשים?
<חן בן-ישראל: נכון, נכון.
<חן בן-ישראל: אם אני אוכל להשלים רק את הלך המחשבה שלי, ברשותך, אדוני היושב-ראש.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא הלך מחשבה.
איילת נחמיאס ורבין: זה עובדות.
<חן בן-ישראל: העובדות, העובדות.
<חן בן-ישראל: אני רוצה להשלים מהלך, ברשותכם.
<חן בן-ישראל: תודה.
<חן בן-ישראל: אנחנו עמדנו, כאמור, מול הפרה צפויה, נקרא לזה, של ההתחייבות בסעיף, ולכן אנחנו, בבחינת הקדמת תרופה למכה, הלכנו יחד עם נציגים של משרד האוצר לשבת במשא ומתן כדי לראות - - -
דוד אמסלם: נתתם עוד פעימה.
איילת נחמיאס ורבין: עוד משא ומתן.
<חן בן-ישראל: אני אשמח אם אוכל להשלים.
<חן בן-ישראל: אני מתנצלת, זה קוטע לי.
<חן בן-ישראל: ולכן אנחנו יצאנו איתם למשא ומתן עם HP, שכל כולו היה בכפוף לקבלת אישור ועדת פטור במשרד האוצר, ובמהלך המשא-ומתן ישבו גם נציגים של משרד האוצר.
<חן בן-ישראל: במסגרת המשא ומתן, המדינה היתה צריכה לשלם כ-60 מיליון שקלים.
<חן בן-ישראל: אם היינו עומדים במצב של הפרה, היינו צריכים לשלם 60 מיליון שקלים ואפס תאוותנו בידינו.
<חן בן-ישראל: זאת אומרת, ולא לקבל שום תעודה ביד, 60 מיליון שקלים בלי תמורה.
איילת נחמיאס ורבין: זה מימוש של סעיף ההשתחררות?
תמר זנדברג: למה חתמת - - -
רוברט אילטוב: זה משא ומתן שבו המדינה רק מפסידה - - -
דוד אמסלם: תמר, אני אתן לך לדבר.
דוד אמסלם: אני מבטיח.
<חן בן-ישראל: חבר הכנסת שאל אותי שאלה מהותית, אני עונה.
<חן בן-ישראל: אני ודאי לא אמרתי שאני - - -
רוברט אילטוב: אני עוד לא ראיתי משא ומתן כזה.
איילת נחמיאס ורבין: זה מימוש של סעיף השחרור?
<חן בן-ישראל: זה לא היה משא ומתן, אדוני.
דוד אמסלם: את אומרת שבעצם היינו משלמים להם 60 מיליון שקלים מעבר לתמורה עבור חמשת מיליון התעודות?
<חן בן-ישראל: כן, כן.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם הם משתחררים, 60 מיליון ככה הולכים, להתראות.
איילת נחמיאס ורבין: בונוס.
<חן בן-ישראל: אפשר להתווכח על זה, אבל זה היה - - -
דוד אמסלם: זה היה המצב אז.
<חן בן-ישראל: כשבאו אלינו לוועדה, בא אגף מערכות מידע ואמר לנו, תראו, זה החוזה היום, קיבלנו אותו, נקרא לזה, בירושה, זה לא מעניין, נכון?
<חן בן-ישראל: המלצת משרד הפנים 70 שנה.
<חן בן-ישראל: בסדר, אני לא מתווכחת.
<חן בן-ישראל: אבל זה היה המצב העובדתי.
<חן בן-ישראל: עכשיו צריך לראות מה עושים.
<חן בן-ישראל: הרי לא יעלה על הדעת שמדינת ישראל תשלם כ-60 מיליון שקלים בלי לקבל תמורה.
<חן בן-ישראל: ולכן, בבחינת הקדמת תרופה למכה, אמרנו, בואו נראה מה בכל זאת אפשר לעשות – או שאנחנו משלמים 60 מיליון שקלים, או שאנחנו והולכים איתם למשא ומתן כשאנחנו מנסים לראות איך למזער את הנזקים בכל זאת.
<חן בן-ישראל: וזאת נקודת המוצא וחשוב לי שהיא - - -
דוד אמסלם: אנחנו פשוט חורגים כבר עשר דקות מהדיון.
דוד אמסלם: תמר, בבקשה, ואחרי זה אני אסכם את הדיון.
תמר זנדברג: אני חושבת שיש פה שני עניינים.
תמר זנדברג: העניין הראשון זה ההתקשרות הזאת בביומטרי עצמה, שחפרנו בה כאן לעומק, וכולנו כבר יודעים לדקלם את השנים, 2005, 2008, 2013, אנחנו היום ב-2016, ועדיין אין תעודה, והכסף שולם, מאות מיליונים מכספי הציבור.
<קריאה: מה זה אין תעודה?
תמר זנדברג: אל תפריעי לי.
תמר זנדברג: ודבר שני, זה הדפוס שעולה כאן, של פטורים ממכרז, של הארכה של אופציה שדינה בדיני המדינה הוא כדין פטור ממכרז, ואז, קודם אנחנו מכניסים את עצמנו לקורלס שאין יציאה ממנו, ואז אנחנו מאשימים את קודמנו בתפקיד כי אף נער אוצר ולא נערת משרד הפנים נשארים בתפקיד מספיק זמן כדי לחזות את סוף ימי החוזה, במקרה הזה, שנת 2025.
תמר זנדברג: אז אני כבר רואה את הילדים העתידיים הפוליטיים שלנו, יושבים כאן בעוד תשע שנים מהיום, ב-2025, ומסבירים איך אלה ב-2016 לא ידעו מה הם מדברים וחתמו חוזה שבמסגרתו משלמים את כל הכסף ולא מקבלים כלום.
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, לעניין החוק הביומטרי, שגם מתקדם בין היתר בוועדה הזו הוא כן רלוונטי, כי המדינה כאן נכנסה לתהליך של הנפקת תעודות ואז מיוזמתה, מסיבות פוליטיות לגמרי, כרכה את הנפקת התעודות בהקמת המאגר.
תמר זנדברג: ואז הגיעה למצב שהיא התחייבה על מאות מיליונים מכספי ציבור במכרז וחוזה שעולה כאן כמכרז וחוזה רשלני, שבו המדינה מתחייבת לשלם גם בלי שהיא תקבל בזמן שהכנסת עדיין לא אמרה את דברה.
תמר זנדברג: בימים אלה, היום בבוקר, היינו בדיון נוסף על צו הביומטרי שלא התקבל ושנדחה למושב החורף ואנחנו לא יודעים מתי יתחיל הדבר הזה, אבל העיקר שאת מאות המיליונים מכספי הציבור כבר שילמנו.
תמר זנדברג: דבר נוסף, כל נושא הפטורים ממכרז וקבלת מכרזים בשירות המדינה.
תמר זנדברג: HP, למשל, החברה שעומדת כאן על המוקד, כמעט במקרה, בשנת 2010, במקרה, בגלל התמזגות בין שתי חברות, הגיעה למצב שהיא חולשת על סכום גדול מאוד ממכרזי המדינה בעיקר במשרד הפנים ומשרד הבריאות, זה סוקר בתקשורת, אני לא ממציאה את הדברים האלה, ועכשיו היא מתגלגלת מפטור ממכרז אחד לפטור ממכרז שני, להארכת אופציה אחרת, בדפוס, בשיטה, שאגב, היה גם מי שהצביע שהיא לא מקרית, שאולי במקרה אותם אנשים שמשכילים להרחיק את עצמם מעין הזרקורים, אבל ככל הנראה מכירים את הפקידים ויודעים בדיוק מה מועד תום מכרז א' ומתי מאריכים מכרז ב', הם גם אלה שעובדים אצל אותן ח ברות ומקדמים עבורן את החוזים האלה.
תמר זנדברג: כך שאני חושבת שנחוץ כאן בדק-בית רציני מאוד-מאוד-מאוד.
תמר זנדברג: מר אורן, הובא לידיעתי שאתה קיבלת את החוזה שלך בפטור ממכרז בשל מומחיותך הייחודית, ואחר-כך הארכות שונות ומשונות.
<יורם אורן: לא קיבלתי - - -
<יורם אורן: זה היה במכרז.
<יורם אורן: זה לא נכון.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה בזהירות, כי אתה מעיד משהו אחר, אבל זו הבהרה - - -
דוד אמסלם: אנחנו גולשים כבר.
איילת נחמיאס ורבין: דודי, אני מתנצלת, משפט אחד.
איילת נחמיאס ורבין: מה שברור לגמרי זה שהשיטה של פטור ממכרז הפכה להיות הדיפולט.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, זאת הדרך שבה אנחנו פועלים.
איילת נחמיאס ורבין: ורק כדי שאנחנו נהיה ערים – מעבר ל-300 מיליון שקל, אם היו מפרסמים מכרז, היו חוסכים 178 מיליון שקלים בהתקשרות המשך.
<חן בן-ישראל: סליחה שאני מתערבת - - -
איילת נחמיאס ורבין: לא, את לא.
איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד - - -
דוד אמסלם: לא צריך, לא צריך, לא צריך.
דוד אמסלם: תודה, תודה, תודה.
איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, מה שמתגלה פה זה חוכא ואטלולא.
<קריאה: אפשר איזו אמירה, ברשותך?
דוד אמסלם: אני גולש לדיון הבא כבר רבע שעה.
דוד אמסלם: רבותי, האמת היא שכל התנהלות הדיון הזה, מבחינתי, היא הזויה, מבחינת התשובות וההבנה שלי את הנושא באופן כללי.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון מקצועי אצלי בחדר, אני אבקש לזמן לשם את: החשבת הכללית, יושבת-ראש ועדת פטור ממכרזים, משרד המשפטים, היועץ המשפטי שרלוונטי לנושאים האלה, משרד הפנים ורשות האוכלוסין.
רוברט אילטוב: נשמח מאוד אם תזמין גם את יוזמי - - -
איילת נחמיאס ורבין: כן, את חברי הכנסת.
דוד אמסלם: אני אזמין גם את שני חברי הכנסת שיזמו את ההצעה.
דוד אמסלם: שם אנחנו נבין בפרטי-פרטים, אני אקדיש לזה כמה שעות כדי להבין.
דוד אמסלם: אני עדיין לא מבין את כל הפרטים לעומק שלהם.
דוד אמסלם: על פניו, נשמע לי משהו לא טוב, משהו לא נכון.
דוד אמסלם: ההתנהלות, מבחינתי, היא קצת תמוהה, ואני עשיתי כבר אלפי מכרזים.
דוד אמסלם: לא נתקלתי אף פעם באירוע מהסוג הזה, והייתי במכרזים קצת מורכבים, קצת ספקים יחידים, קצת מכרזים שעשינו אותם בכמה טקטים והתגלגלנו.
דוד אמסלם: פה, על פניו נשמע לי משהו לא טוב.
דוד אמסלם: אני אעשה בדיקה בנושא הזה ואחרי זה אני אביא את זה שוב לוועדה.
רוברט אילטוב: עדיין לא הבנו למה היינו צריכים להזמין עוד שני מיליון תעודות.
איילת נחמיאס ורבין: בשביל זה צריך דיון.
איילת נחמיאס ורבין: לא קיבלנו תשובה.
דוד אמסלם: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: הנושא: הסדרת סוגיות להסעות תלמידים ברשויות המקומיות לבתי הספר, כולל החינוך המיוחד - ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: בעצם קיימנו כבר שש ישיבות בנושא, התחלנו אותן קצת לפני יותר משנה.
דוד אמסלם: אני חשבתי שעד השנה אנחנו כבר נסגור את זה – אנחנו נמצאים כרגע שבועיים וחצי לפני תחילת שנת הלימודים, ועוסקים עדיין בסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: לכן התעקשתי, מיכל, שתגיעי לכאן בגלל שאני חושב שבסופו של עניין כשהעסק לא מתקדם אז יבוא המנכ"ל, ואם לא השר, ויסביר לעם ישראל מדוע ולמה.
דוד אמסלם: בסיפור של ההסעות, בעיקר של הילדים המוגבלים, אני רואה דבר קריטי הכי חשוב.
דוד אמסלם: איך אמרתי, לפני שבאים ובודקים מה לומדים, קודם כל שיגיעו הילדים.
דוד אמסלם: אחר כך נבדוק עוד שעה, פחות שעה, מה לומדים, מה לגבי הספרים – כן ביטון, לא ביטון, אבל קודם כל שהם יגיעו.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, אני מתעסק עם הנושא הזה כמעט כמו מנכ"ל משרד החינוך.
דוד אמסלם: אני בא מהתחום של הפקידות, אני פקיד, וככה הייתי מתנהל לפני כן בעבודה שלי.
דוד אמסלם: אני מנסה לקדם, ובסופו של דבר, אנחנו עדיין שבועיים לפני תחילת שנת הלימודים, ואנחנו לא סגורים מבחינת הנושא של התקנות, ולכן התעקשתי שאת תגיעי – זה לא לחינם.
דוד אמסלם: אני אעביר אליכם את זכות הדיבור כפי שביקשת, אחרי זה אני אעביר את זה לארגונים – לאביבית - אישה מדהימה שגם באה כל ישיבה, דרך אגב, מתנדבת בחינם.
דוד אמסלם: מגיעה לכאן, עושה את העבודה, כולל כל השורה הזאת, לא רק אביבית, הם מתנדבים, וכל ישיבה הם באים, והם כותבים את התקנות.
דוד אמסלם: הם הגישו לי את התקנות, אני הגשתי אותם כהצעת חוק – הם הגישו לי את זה.
דוד אמסלם: אנשים טובים באמצע הדרך שלא מקבלים משכורת ממדינת ישראל, אף אחד מהם.
דוד אמסלם: נשמע מהם הפערים ולאחר מכן נתכנס שוב פעם.
דוד אמסלם: בבקשה, מיכל כהן.
<מיכל כהן: אדוני היושב ראש, בהחלט אני חושבת שהנושא של מערכת החינוך – דיברת על מנכ"ל חינוך שצריך להתעסק בהסעות – מנכ"ל חינוך מתעסק בכל, לא רק בהסעות.
<מיכל כהן: אנחנו בדיוק מסיימים ערב תקציב כפי שאתה יודע עם מאבק עיקש על תקציב משרד החינוך.
<מיכל כהן: אני יכולה להגיד שהדבר היחידי שקיבלנו בו, זה עיגון של חלק מתקציב החינוך המיוחד.
<מיכל כהן: בעיגון של חלק מתקציב החינוך המיוחד, כפי שאתה יודע, בחינוך המיוחד וגם בחינוך הרגיל, הצרכים גדולים מהתקציב, והמוטיבציות לתת מה שמגיע לילדים הם מוטיבציות גדולות, אבל הקופה היא קופה של מדינה.
<מיכל כהן: מי שמחליט על גובה החריגה בתקציב המדינה זה לא משרד החינוך.
<מיכל כהן: אחרי שאמרתי את זה, ואני מרגישה בהחלט אחרי סוף שבוע שכולנו עברנו בממשלה, אני חושבת שיש בשורה לחינוך המיוחד.
<מיכל כהן: היא לא בשורה שלמה.
<מיכל כהן: בעיקר הוויכוח היה לעגן את החינוך המיוחד בגידול טבעי, מה שעד היום לא הסכימו האוצר שנמצאים פה.
<מיכל כהן: לא הסכימו, נתנו איזשהו גידול טבעי מאוד מינורי שבעצם קרע את המערכת מהיכולת שלה לתת.
<מיכל כהן: אני עוד לא מדברת על ההסעות, היכולת שלה לפתוח כיתות ולתת שעות ואת השירותים שצריך בתוך הכיתות.
<מיכל כהן: עדיין ברמה של ההסעות, גם זה יוגש לשולחן הממשלה, וזה עדיין לא תוקצב.
<מיכל כהן: לתקנות ההסעות שני חלקים.
<מיכל כהן: החלק הראשון שצריך להסדיר את כל נוהלי הבטיחות, את כל נוהלי ההכשרה, ההדרכה והליווי.
<מיכל כהן: החלק שני שמדבר על ההמלצות בדבר קיצור זמן הנסיעה, וצמצום מספרי התלמידים בהסעות.
<מיכל כהן: כבר אני מעבירה לשמעון, ואני רוצה שתראו מהו מהלך של תיקון התקנות.
<מיכל כהן: אז כפי שאמרתי, לתקנות יש את החלק הראשון שאותו אני חושבת שלגביו לפחות יש הסכמה עם משרד המשפטים ונציבות השוויון.
<מיכל כהן: לגבי החלק השני אין הסדר עם נציבות שוויון.
<מיכל כהן: שמעתי שאתמול הם שלחו עוד חלק שאומר שהם רוצים להרחיב, ולכן, אדוני, היושב ראש, אפשר להגיד, פקידים או לא פקידים, אבל בסוף זה לא מערך של משרד אחד, זה מערך של דין ודברים בין כמה משרדים – אוצר, משפטים וחינוך.
<מיכל כהן: אנחנו נציג מה כן יש הסכמות ואיפה אין הסכמות.
<מיכל כהן: שמעון, בבקשה.
<שמעון אבני: אני אעשה את זה קצר, כי סך הכול האנשים מכירים, וגם העברנו טיוטת התקנות כפי שהיא אושרה, אדוני היושב ראש, על-ידי המנכ"לית.
דוד אמסלם: למשרד המשפטים?
<שמעון אבני: לא, אליכם.
<תומר רוזנר: הגשתם לוועדת הכלכלה?
<שמעון אבני: לא, לא הגשנו.
<שמעון אבני: נסביר.
<מיכל כהן: תיכף תראו, תמתינו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו ממתינים כמעט שנה.
<מיכל כהן: אבל יש - - - כל עוד לא יהיה הסכמה, אז לא יהיה אפשר להעביר לוועדת - - -