GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילת לוי: אירוע זה אירוע ספציפי, כמו - - -
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אירוע תרבות, אירוע ספורט.
דוד אמסלם: באמת מעניין אותי.
דוד אמסלם: מתי אתם מבקשים כסף ומתי לא?
דוד אמסלם: במצעד הגאווה ביקשתם כסף?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כי יש חריג.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בנוהל אירועים של חופש ביטוי לא מבקשים.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אירועים של חופש ביטוי, אירוע ממלכתי - - -
דוד אמסלם: בהפגנות אתם לא מבקשים?
דוד אמסלם: צעדות אתם לא מבקשים?
דוד אמסלם: איפה אתם מבקשים?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מבקשים בעבודות בדרך, סגירת כביש, ליווי מטען, אירועי תרבות, בידור, ספורט, יריד.
דוד אמסלם: אירועי תרבות, תדגיש לי מה באירועי תרבות אתם מבקשים.
דוד אמסלם: במתחמים סגורים?
דוד אמסלם: במתחמים פתוחים?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: כשיש לדוגמה פסטיבל האוכל בתל-אביב, סוג של תרבות קולינרית, הוא נמשך שלושה ימים, מצריך מהמשטרה התעסקות מיוחדת, הוא מקרין על הפריפריה הקרובה ולכן האירוע הזה, יידרשו אליו שוטרים בתשלום לטובת שמירת הסדר הציבורי.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: זו דוגמה אחת.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אירועי ספורט, הופעת אמן.
דוד אמסלם: למה המשטרה צריכה לגבות כסף עבור זה לדעתכם?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: האמת, זה משהו שהוא מקובל גם במדינות אחרות.
דוד אמסלם: עזוב מקובל.
דוד אמסלם: בוא נחשוב אנחנו.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: ההסבר בכל העולם הוא שהחברה מתקצבת משטרה בגודל מסוים לפי הפעילות הרגילה שמייצרת החברה.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כשיש אירוע חריג שהוא אירוע שהוא חורג מממדי הפעילות הרגילה בחברה, אז המחוקק מאפשר לגבות תשלום בגין השירותים הנוספים שהחברה אמורה להקצות לאירוע.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זאת הסיבה שיש את הסעיפים האלה.
<יואל הדר: מאוד.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כן.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה עניין של הקצאת משאבים בחברה.
דוד אמסלם: אם למשל יש אירוע ביהודה ושומרון, והצבא בא ומאבטח, משלמים לו?
אכרם חסון: לא.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: כי הצבא מתוקצב לאירועים שלו.
דוד אמסלם: ואם הייתי מספר לך שהצבא מבקש כסף, זה היה נשמע לך מוזר?
<יואל הדר: איזה אירוע?
<יואל הדר: איזה אירוע יש?
דוד אמסלם: נגיד יש היום אירוע ריקוד הדגלים בחברון, או למשל אירוע תרבותי בחברון, שזה דורש את ההיערכות גם של צה"ל, האם צה"ל מבקש כסף עבור זה לדעתך?
<יואל הדר: לא חושב שזה בחוק.
<יואל הדר: בחוק אין את האפשרות הזאת.
דוד אמסלם: יואל, אני עוד לא בחוק.
דוד אמסלם: אנחנו פה דנים על החוק.
<יואל הדר: אז במהות - - -
דוד אמסלם: אני בא ברמת המהות.
דוד אמסלם: אם משטרת ישראל צריכה לדאוג לאבטחה של תושבי המדינה והיא צריכה לתת את התשובות, המדינה צריכה לאפשר, לתת להם את הכלים לאבטח.
<יואל הדר: אבל לא כל אחד שרוצה לעשות מסיבה, אז המדינה צריכה לאבטח את זה או לשמור על זה על חשבונה.
<יואל הדר: הציבור, יש לו משאב מסוים, משלם בשביל זה.
<יואל הדר: אתה ואני משלמים מסים בשביל דבר מסוים, אז חופש הביטוי, זה בהחלט אינטרס של המדינה להגן על חופש הביטוי.
<יואל הדר: אבל זה שכל אחד רוצה לעשות אירוע ספורטיבי או אירוע קולינרי כזה או אחר, אנחנו הציבור לא צריכים לשלם את זה מכיסנו, ומישהו צריך לממן את זה.
דוד אמסלם: מתי התחיל הנוהל הזה?
<יואל הדר: זה חוק.
דוד אמסלם: מתי התחיל החוק הזה?
דוד אמסלם: כשאני הייתי ילד לא היו דברים כאלה.
<יואל הדר: לא, זה היה אחרי שאתה היית ילד.
דוד אמסלם: המשטרה הייתה מאבטחת והכול היה בסדר.
דוד אמסלם: לא ביקשו כסף.
מיקי לוי: תלוי מה.
<יואל הדר: הנה, יש לנו מישהו הרבה יותר ותיק במשטרה.
דוד אמסלם: לא, אני שואל מתי החוק.
דוד אמסלם: ממתי החוק?
<איילת לוי: מ-2006.
<עידו בן יצחק: 2006 זה ההסדר החדש.
<עידו בן יצחק: היה חוק בפקודת המשטרה המנדטורית, אני לא יודע ממתי הוא התחיל.
דוד אמסלם: מתי בעצם התחיל המושג שוטר בשכר?
דוד אמסלם: כשאתה התגייסת היה שוטר בשכר?
מיקי לוי: ב-82' היו שוטרים בשכר.
מיקי לוי: היה לביטוח לאומי והיה לכל הדברים שהיום גם כן נותנים אותם.
מיקי לוי: הדבר היחידי שהשתנה זה להוציא אותם ממגרשי הכדורגל.
דוד אמסלם: זה היה בשכר או בלי שכר?
מיקי לוי: לא, זה היה בשכר.
<איילת לוי: ב-2008.
<עידו בן יצחק: אני יכול להגיד בוודאות שב-1972 זה היה.
<עידו בן יצחק: אני לא יודע אם קודם.
<יואל הדר: השאלה שלך היא קשה.
דוד אמסלם: שאלה קשה.
דוד אמסלם: זה בעצם מתוחם לאירועי ספורט ותרבות?
<יואל הדר: לדברים שהם לא מיינסטרים של המדינה.
<יואל הדר: כמו שאמרו, גם ליווי בכביש למשל בלילה - - -
דוד אמסלם: מי קובע כמה שוטרים צריך?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו טבלה, יש לנו מפתח, לפי זה קובעים.
<יואל הדר: יש אפשרות של ערר גם.
<יואל הדר: יש גם מנגנון של ערר.
מיקי לוי: זה התחיל לדעתי ב-69', אחרי מלחמת ששת הימים, כשביטוח לאומי, העירייה, לא הצליחו לעבור לצד השני.
דוד אמסלם: מי קובע את התשומות?
דוד אמסלם: המשטרה?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: המשטרה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם גם - - -
<יואל הדר: אבל יש שיג ושיח, זה לא עובד בצורה כזאת - המשטרה אומרת 1,000 שוטרים, מתחיל שיג ושיח ויש ועדת ערר.
דוד אמסלם: אתה מכיר את השיג ושיח הזה?
<יואל הדר: אני מכיר.
<יואל הדר: אני שמעתי עליו, כן.
דוד אמסלם: יש לכם פרמטרים?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו טבלה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לפי רמת האיום באירוע.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לפי מיקום האירוע, לפי רמת האיום על האירוע.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה משהו פלואידי.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לא, לא פלואידי.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אנחנו עושים את הערכת המצב שלנו.
דוד אמסלם: הוא אומר שיש טבלה.
דוד אמסלם: בטבלה אין רמת אירוע.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לא.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה מחולק לארבע רמות איום: אירוע רגיל, אירוע עם התנגדות, אירוע עם פוטנציאל.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: יש פשוט טבלה גם בנוהל, שהיא מדברת בעיקר על אירועי ספורט.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לאחרונה אנחנו נכנסים גם לאירועים המוניים בהנחיה של השר לביטחון פנים, ולליוויים לצורך העניין או לאירועים שהם חריגים, אז בהתאם לאירוע המשטרה קובעת את רמת השיטור, כן, מפני שאין מישהו אחר שיכול לקבוע.
דוד אמסלם: למה לדעתך לא צריך להיות מישהו חיצוני שקובע?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: כמו מה?
דוד אמסלם: אם אתה קובע אז אתה לא יכול בעצם, אתה גם קובע וגם מספק את השירות.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: נכון, אבל לצורך העניין קיים מנגנון ערעור.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה לא משהו שהוא חד-משמעי.
דוד אמסלם: מבחינת המשטרה, אתה יודע, אם אני הייתי קצין, מה אכפת לי – חינם, תביא שניים.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני חייב להגיד לך שהשוטרים היום מעדיפים שלא לעבוד בשכר.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: למרות מה שעולה כאן מהוועדה, זה לא משאת הנפש שלנו להעסיק שוטרים בשכר.
דוד אמסלם: קודם כול, זה לא מדויק.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: זה מדויק לחלוטין.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני אומר לך מתוך - - -
דוד אמסלם: אני אומר לך מה אני יודע, אבל שים בצד.
דוד אמסלם: תלוי איזה אירוע ומתי.
דוד אמסלם: לפעמים הם מתלוננים על הכדורגל למה לא הזמינו אותם.
מיקי לוי: כדורגל זה היה תמיד.
דוד אמסלם: לא רק כדורגל, אבל נשים בצד.
דוד אמסלם: יש אירועים כן, יש אירועים לא.
דוד אמסלם: קצין המשטרה אחראי בסך הכול על כל הסדר.
דוד אמסלם: הרי בסוף, עם שכר, בלי שכר, המשטרה אחראית על כל מה שקורה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: נכון.
דוד אמסלם: אם אני אחראי, אז למה לי לא לשים את מספר השוטרים המקסימלי, מה אכפת לי.
דוד אמסלם: הרי אם יש לי 20, אני אגיד, תביאו 50.
דוד אמסלם: עם 50 בוודאי יש יותר אבטחה.
דוד אמסלם: יש אירועים בעיר שהתבטלו בגלל דרישות המשטרה, אני אומר לך, באבטחה.
דוד אמסלם: הדרישה של האבטחה עלתה יותר מהאירוע.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: יכול להיות, אני לא אומר שלא, אבל בסופו של דבר הדמות שלה יש את הניסיון ואת היכולת לנתח אירוע ולהשיג את המשאבים הנדרשים על מנת לעמוד במשימה ולאבטח את הקהל ושהאירוע יעבור בשלום, זה קצין המשטרה.
מיקי לוי: יש לו אחריות, בוא נדבר על בריכת הסולטן.
דוד אמסלם: אתה מבין מה אני מתכוון.
מיקי לוי: אני מבין אבל אם אני לוקח את בריכת הסולטן, ויש שם את שלמה ארצי, שמרוויחים שם הרבה כסף, אז המשטרה צריכה לתת גם את האבטחה.
מיקי לוי: זאת אומרת, מי שנותן את האבטחה ואת כל השירותים הוא גם לוקח אחריות, כך שמישהו חיצוני שיקבע את זה, שייקח הוא אחריות.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה כזאת.
מיקי לוי: לא תמיד זה פיקס, אין ויכוח.
דוד אמסלם: לא, לא פיקס.
מיקי לוי: אבל אם תשאל מפקד מחוז, הוא לא רוצה להתעסק עם זה.
דוד אמסלם: מפקד המחוז לא רוצה בכלל להתעסק עם אירועים.
דוד אמסלם: הכי טוב לו – איך פעם אמרתי, זה כמו ראש עיר.
דוד אמסלם: לדוגמה, ארנונה.
דוד אמסלם: בכלל, תושב זה דבר גירעוני בארנונה, אז ראשי עיר לא רוצים תושבים, הם רוצים מסחר, מפעלים.
דוד אמסלם: הייתי בסיור.
דוד אמסלם: יש מועצה אזורית שהיא מועצה תעשייתית, אין בה תושבים.
דוד אמסלם: ראש המועצה מאושר, חבל על הזמן.
דוד אמסלם: יש לו קופה מאוד גדולה, אין לו תושבים, חבל על הזמן איך הוא מרוצה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, גם המשטרה באופן בסיסי, אם לא יהיו אירועים – מצוין, יותר טוב.
דוד אמסלם: כל אירוע זה פקודה, זה כאב ראש, רוצים לעבור את האירוע.
מיקי לוי: יש גם אירועים קטנים שהטבלה שלו היא בסדר.
מיקי לוי: למשל, גובה בביטוח לאומי או ארנונה שהולך לעיר העתיקה, מספיק לו שניים-שלושה שוטרים, אני אומר לך מניסיון.
מיקי לוי: אבל על אירוע בבריכת הסולטן צריך המון.
מיקי לוי: היום שביטלו את נוכחות השוטרים במגרשי הכדורגל בחייהם של מפקדי המחוזות היה יום שמח, חד-משמעית.
מיקי לוי: זה צרות, אתה תמיד רוצה שהשוטרים יסתכלו לקהל ולא על הכדורגל, והם מסתכלים הפוך.
מיקי לוי: אני מכיר את זה.
אכרם חסון: אני רוצה להתייחס, ברשותך.
אכרם חסון: אני מכיר את הנושא הזה מקרוב, גם התעסקתי בזה.
אכרם חסון: לפי דעתי, אין הרבה משטרות בעולם שמשלמים כסף ושכר לשוטרים כי בסופו של דבר זה בונוס.
אכרם חסון: השוטר, אולי לזכותו, הוא יכול היה להיות בבית אז בא לעשות כמה שעות ולקבל כסף, להוסיף עוד קצת על המשכורת.
דוד אמסלם: ברשותך, אני רק רוצה להפריע לך, שאלה ואני אחזור אליך.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה: לו יצויר שפקיד עירוני היה עובד בשכר אחר הצהרים, מה הייתם אומרים על זה?
דוד אמסלם: יש מצב שהוא היה מסתובב חופשי או הייתם שמים אותו בקישלה?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם החוק מאפשר לו - - -
דוד אמסלם: אני עוד לא בחוק.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה משהו מקובל בהרבה מדינות בעולם, זה לא המצאה שלנו.
דוד אמסלם: אני לא עוסק בחוק.
דוד אמסלם: עכשיו אתה מדבר עם החוק.
דוד אמסלם: החוק זה שאלה טכנית.
דוד אמסלם: אנחנו מחליטים מחר שאתה לא, אז אתה לא.
דוד אמסלם: אני כרגע מתנהל ברמה הערכית רעיונית.
דוד אמסלם: נניח פקח בנייה, עד 16:00 עובד חופשי.
דוד אמסלם: תבואו חינם.
דוד אמסלם: מ-16:00 עד 20:00 משלמים לו כסף.
דוד אמסלם: נשמע סביר?
מיקי לוי: העירייה לא משלמת לו שעות נוספות?
דוד אמסלם: נגיד שהעירייה תגיד, אין לי כסף לשעות נוספות.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי במה.
מיקי לוי: אז לא תעשה את השירות.
דוד אמסלם: אני רוצה לעשות את השירות.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי במה, אדוני.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: תלוי.
מיקי לוי: התקציב הזה הוא תקציב גירעוני.
מיקי לוי: למה הוא תקציב גירעוני?
מיקי לוי: כי הם נותנים ניידות והם נותנים את הסוסים, הם נותנים את החבלנים, הם נותנים את כל המעטפת, בסוף - - -
דוד אמסלם: אני מסתכל כרגע מבחינת המדינה, עזוב משטרה, מדינה כתפיסת עולם.
דוד אמסלם: יכול להיות דרך אגב שהמדינה הייתה מחליטה שאין תקציב בכלל למשטרה וכל אזור שמתקשר, משלם לשוטר.
דוד אמסלם: מתקשר בן-אדם ואומר, פרצו לי את הבית, אומרים לו – אין בעיה, רוץ תשלם אגרה.
דוד אמסלם: כמו באמבולנס.
דוד אמסלם: תשלם אגרה, אני אבוא.
דוד אמסלם: יכול להיות גם.
דוד אמסלם: דרך אגב, באמבולנס זה נשמע לך הגיוני.
דוד אמסלם: לכן אני שאלתי ברמה הערכית האם זה נשמע סביר ששוטר אמור לקבל כסף עבור שירות.
דוד אמסלם: בבקשה, אכרם.
אכרם חסון: בפריפריה, ביישובים העניים, אני אתן לכם דוגמה.
מיקי לוי: אם הקבלן מרוויח כסף, אם המבצע, אין שום סיבה - - -
דוד אמסלם: בסוף זה הכול על המדינה.
דוד אמסלם: שוטר עם שכר בנושא של הכוונת תנועה, הרי בסוף זה מתגלגל על הפרויקט.
דוד אמסלם: הפרויקט הוא של העירייה, של המדינה.
דוד אמסלם: בסוף תבין, זה ישראבלוף.
מיקי לוי: זה לא נכון, דודי.
מיקי לוי: אם אני פותח עכשיו את הכביש בכניסה לעיר, העירייה או מעצ העבירו את זה לקבלן פרטי, הוא מרוויח כסף.
דוד אמסלם: הקבלן הפרטי, איך הוא מתמחר?
דוד אמסלם: אני אספר לך איך זה עובד, יש סעיפים.
מיקי לוי: הוא מכניס גם הכוונה וגם את האבטחה וגם - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, הסעיפים הם במכרז.
מיקי לוי: אין ויכוח.
דוד אמסלם: ואז הוא מכניס במכרז את הסעיפים, הוא רק מוסיף על זה את התקורה שלו.
דוד אמסלם: נגיד אם זה עלה לו 1,000, מחר הוא גובה 1,200 כי יש לו מישהו שצריך להתעסק עם זה.
אכרם חסון: רציתי להגיד, ביישובים בפריפריה, אין הרבה כסף ואין הרבה אירועים שעולים הרבה כסף, וקרו דברים, ברגע שאתה בא ומבקש כי רכז המודיעין אמר, יש סיכוי שמישהו יבוא ויפריע, אנחנו דורשים עוד עשרה שוטרים, אנשים ביטלו את האירוע כי אין להם כסף לשלם עבור האבטחה, עבור השוטרים.
אכרם חסון: אני מכיר הרבה אירועים כאלה, גם בספורט.
אכרם חסון: אני בא משם.
אכרם חסון: לכן, אני אומר זה מיותר.
אכרם חסון: מה עוד, דודי – חשוב לך לדעת גם – ברגע שיש לך תחנה או נקודת משטרה ביישוב, ואתה בא למפקד הנקודה והוא מאשר לך והוא דורש ממך 15 שוטרים, מאיפה השוטרים באים?
אכרם חסון: מאותה תחנה שנותנת 24 שעות.
מיקי לוי: זה בא על חשבון הסדיר.
אכרם חסון: אני יודע, אבל אני אומר לך, אותם שוטרים - - -
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: מביאים גם מתחנות אחרות.
אכרם חסון: חברים, אני ראש עיר לשעבר ואני התעסקתי בדברים, אני מכיר את זה מקרוב.
אכרם חסון: רוב השוטרים מאותה תחנה.
אכרם חסון: רוב השוטרים באים מאותה תחנה, מקבלים שכר חודשי, כך שמה ששאלת על פקח או משהו אחר, תאמין לי, זה אותו דבר.
אכרם חסון: אני חושב שזה מיותר.
אכרם חסון: בדקנו את זה בהרבה משטרות, אין כזה דבר.
אכרם חסון: ראש מועצה שרוצה לעשות אירוע, צעדה או משהו, לא משלם שקל לאף אחד.
אכרם חסון: אדם פשוט שבא, מתנדב מארגון, מעמותה, מחייבים אותו לשלם למרות שהוא לא מקבל תקציבים, והוא מוותר על האירוע ולא עושה אותו.
מיקי לוי: ראש מועצה שרוצה לעשות צעדה, לא לוקחים ממנו כסף.
מיקי לוי: יש צעדות בירושלים ואני יכול לספור אותן מכאן עד להודעה חדשה.
אכרם חסון: אז אני אומר לך, לא לוקחים.
מיקי לוי: לא לוקחים.
אכרם חסון: אז יש איפה ואיפה.
מיקי לוי: אבל אירוע פרטי - - -
דוד אמסלם: לא, לא פרטי.
אכרם חסון: עמותה זה אירוע פרטי?
<יואל הדר: עמותה זה פרטי.
אכרם חסון: מוסד לתועלת הציבור זה לא משהו פרטי, זה לא נכון.
<יואל הדר: עמותה זה פרטי, לא משנה.
דוד אמסלם: אירועים ציבוריים, המשטרה לוקחת, כולל של העירייה, אני מספר לך.
מיקי לוי: הצעדה בסוכות, לוקחים?
דוד אמסלם: כל אירועי הספורט והתרבות שמתבצעים בעירייה, המשטרה בחלק גדול מהם מציבה שוטרים בשכר והעירייה משלמת.
דוד אמסלם: זה חלק מהפקות האירוע.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש מצב יותר חמור מזה, שהמשטרה מתנה שוטרים בשכר, ואין לה שוטרים לתת, אז הכול נעצר.
דוד אמסלם: היא מחליטה, אנחנו רוצים ארבעה שוטרים בשכר, ואין שוטרים.
דוד אמסלם: אני נאלצתי הרבה פעמים להתקשר למפקד המחוז להגיד לו: תעשה טובה, תשחרר כמה שוטרים, לא יכול להיות שהעבודה תיתקע.
<איילת לוי: אדוני, אבל זה לא חלק מתפקידי הליבה של המשטרה.
<איילת לוי: לכן צריך להקצות שוטרים בשכר לטובת הדברים האלה.
דוד אמסלם: א
דוד אמסלם: בטחה זה לא חלק מתפקידי הליבה של המשטרה?
<קריאה: אבטחה לא.
<איילת לוי: הרבה מאוד דברים אחרים, לא אירועים ספציפיים.
מיקי לוי: המשטרה הייתה צריכה לתת - - -
דוד אמסלם: שמירה.
דוד אמסלם: לא התכוונתי שהוא יעמוד בבית העסק וישמור שלא יפרצו את העסק, אבל כשיש אירוע ציבורי, למשל צעדה, שיש התכנסות באיזשהו מקום כתוצאה מהופעה, חינם - עזוב, נניח מה שבכסף בכסף.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זאת שאלה.
דוד אמסלם: אז מה, המשטרה באה ודורשת?
דוד אמסלם: איפה החיתוך?
דוד אמסלם: איפה אתם מבקשים ואיפה לא?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: עדיין אין חיתוך, וזה בדיונים עכשיו.
דוד אמסלם: אוווו.
<איילת לוי: לא, למה?
<איילת לוי: זה קבוע בפקודת המטה הארצי שלכם.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא, הוא מדבר על אירועים - -
דוד אמסלם: איפה כן, איפה לא, איפה למה לא?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: - - יש להם מאפיינים פרטיים.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשהמשטרה עושה אירוע היא גובה לעצמה גם?
דוד אמסלם: כשכולם שם שוטרים, אז כולם מאבטחים והכול בסדר.
<איילת לוי: לא, אדוני, בפקודת המטה הארצי קבוע בדיוק אילו אירועים, בהם לא יוקצו שוטרים בתשלום אלא זה יהיה חלק מתפקידי הליבה: קצין מוסמך לא יקצה שוטרים בתשלום – העברנו לכם העתק מפקודת המטה הארצי הרלוונטית – קצין מוסמך לא יקצה שוטרים בתשלום לאירועים הקבועים בסעיפים א'-ד' שלהלן: א.
<איילת לוי: אירוע ממלכתי בעל חשיבות לאומית כפי שקבעה ועדת שרים שהממשלה הסמיכה לעניין הזה; ב.
<איילת לוי: אירוע ממלכתי בעל חשיבות לאומית כקבוע בנוהל, נוהל המשטרה; ג.
<איילת לוי: אסיפה או תהלוכה כקבוע בסעיף 1(ג) ו-1(יב) של פקודת המטה הזו.
<איילת לוי: 1(ג): אסיפה שיש בה 50 איש או יותר שהתקהלו כדי לשמוע נאום או הרצאה.
<איילת לוי: לא גובים תשלום עבור זה.
<עידו בן יצחק: כל הדברים האלה קבועים בחוק, אגב.
דוד אמסלם: הרצאה?
דוד אמסלם: ותהלוכה מה?
<איילת לוי: תהלוכה גם, 50 איש או יותר המהווים יחד או המתקהלים כדי להלך יחד ממקום למקום - - -
<קריאה: הכנסת ספר תורה או דברים כאלה, לא לוקחים.
דוד אמסלם: אז מה אתם לוקחים?
<איילת לוי: המשטרה לוקחת.
דוד אמסלם: יותר פשוט לי, תגידו לי על מה אתם לוקחים.
<איילת לוי: אירועי תרבות, אירועי בידור.
דוד אמסלם: עם שכר או בלי שכר?
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה בחינם או לא בחינם, יש הבחנה?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: בנוהל יש לנו איזון.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: ככל שהאירוע הוא ציבורי יותר, אז אנחנו מבקשים פחות שוטרים ויותר - - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה מפריע לי כאן.
דוד אמסלם: אני בסופו של דבר צריך להסדיר את זה בנוהלים הרבה יותר חד חד-ערכיים.
דוד אמסלם: הרי בסוף זה שיקול דעת, צריך להבין, של אותו קצין, ולפעמים יש שיקול דעת כזה ולפעמים יש שיקול דעת כזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, התחלף הקצין, התחלף שיקול הדעת גם.
דוד אמסלם: אז לכן לפעמים אני אומר, היות ומדובר בכסף לא קטן – כמה היום אתם גובים על שוטר בשכר?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לשעה זה 77 שקלים בערך.
דוד אמסלם: כולל מע"מ או לא כולל?
מיקי לוי: כמו בייביסיטר.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: סך הכול 77 שקלים.
מיקי לוי: אף פעם לא מחשיב את הניידות, אף פעם לא את החבלן - - -
<כרמי וורטמן: 120 שקל לשעה.
דוד אמסלם: אז איך הגעת ל-77?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: זה מה שנאמר לי היום.
דוד אמסלם: או שזה תלוי בדרגה.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: לא, זה לא תלוי בדרגה.
דוד אמסלם: אני לא מכיר 77 שקלים.
דוד אמסלם: אני זוכר סכומים יותר גבוהים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה חד-משמעי?
דוד אמסלם: האשרה משתנה או שהיא קבועה?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: היא משתנה אם זה בסופי שבוע.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: אם זה שבת או ליל שבת.
אכרם חסון: בחגים.
דוד אמסלם: ויש לכם תעריף קבוע?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: כן.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לקבל אותו?
דוד אמסלם: תעבירו לוועדה את התעריפים, הייתי מבקש.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: נעביר.
<איילת לוי: אגב, גם בית-המשפט העליון אישר שזה אפשרי ושזה ניתן.
דוד אמסלם: תביני, איילת.
דוד אמסלם: את עכשיו יושבת פה בכנסת.
דוד אמסלם: החברים פה משנים את החוקים כדי שבית-המשפט העליון ידע להחליט, לא הפוך.
דוד אמסלם: לא בית-המשפט העליון מחליט ואנחנו לפי זה מתאימים את עצמנו.
דוד אמסלם: לכן, בעניין הזה הנורמה הציבורית נקבעת פה, ובית-המשפט העליון אמור להתאים את עצמו למה שקבענו אנחנו.
<יואל הדר: אדוני, הנושא הזה עלה ב-2008, אני הייתי אז בדיונים בראשות אופיר פינס.
<יואל הדר: הוא העלה את הנושא הזה, בדיוק אותם דברים חזרו ונשנו מה פתאום המשטרה קובעת והיא דורשת את הכספים.
<יואל הדר: ולכן, מה שקבעו אז בכנסת, בגלל כל הדיונים האלה, שבעצם בוועדת הערר, על ההחלטה של המשטרה יש נציג אחד של המשטרה שהוא ראש אגף מבצעים ושני הנציגים האחרים הם בעצם נציגי ציבור – אחד נציג לשכת עורכי הדין והשני בעל תואר אקדמי במנהל עסקים – כדי ליצור מצב שלא המשטרה היא בסופו של דבר הגורם המחליט הסופי.
<יואל הדר: הנושא הזה, אם צריך בכלל את הכמות הזאת של המשטרה.
דוד אמסלם: לא הבנתי לגבי הסיפור של הערר.
דוד אמסלם: כמו שאמר מיקי, ואני מסכים אתו, הרי אבטחה זה שאלה של מקצוע.
דוד אמסלם: מישהו שמבין במקצוע של אבטחה צריך לבוא ולהגיד: רבותי, אנחנו צריכים פה עשרה שוטרים או 15 שוטרים.
דוד אמסלם: זה לא איזה איש ציבור שהוא עורך דין או רואה חשבון.
<יואל הדר: אז מי שבראש הוועדה הזאת הוא ראש אגף מבצעים, שהוא לא במחוז.
<יואל הדר: יצרו לצורך זה גורם לכאורה בתוך המשטרה אבל שהוא מחוץ לגורם מקבל ההחלטות בעניין הזה כדי לאפשר את הביקורת הציבורית.
<יואל הדר: זה מה שהכנסת רצתה.
<יואל הדר: לא אנחנו, זה מה שהכנסת רצתה.
דוד אמסלם: עכשיו זה עולה בפנינו פה.
דוד אמסלם: זה הכנסת.
<יואל הדר: בצורה אחרת, עכשיו זה עולה בעקיפין.
דוד אמסלם: כרגע, מה שמפריע לי בסיפור הזה של העובדים בשכר – זה הרבה שנים מפריע לי – איך המדינה עצמה בכלל משתמשת בכלי הזה.
דוד אמסלם: זו שאלה תקציבית, שהמשטרה בעצם מגייסת כסף או תקציבים נוספים – אני קורא לזה ככה, הרי בסופו של דבר אם זה לא יקרה אז המשטרה תצטרך לבקש יותר כוח-אדם ויצטרכו לתת לה כי אלה המשימות של הציבור, מה לעשות.
מיקי לוי: אני מוכן לעשות עם המדינה הסכם.
מיקי לוי: אנחנו – אני עכשיו בצד ההוא – ניקח את כל הדוחות, הרפורטים, וניתן עבודה בשכר חופשי.
מיקי לוי: או המדינה תיתן לנו 10,000 שוטרים וניתן הכול חופשי.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך, מיקי.
דוד אמסלם: המדינה בהרבה נושאים – ולכן שאלתי באיזה שנים זה; אני אראה לך את זה באופן שיטתי – היא לאט-לאט מתנערת מהאחריות האזרחית, והאזרחים אמורים לשלם.
דוד אמסלם: לדוגמה, בזמנו כשהייתי ילד לא שילמו עבור תרופות.
דוד אמסלם: היינו יוצאים מהרופא, לוקחים את המרשם, קונים את התרופות.
דוד אמסלם: לאט-לאט המדינה יוצאת, ואתה משלם את התרופות פלוס.
דוד אמסלם: כל דבר כמעט – בחינוך אותו סיפור, כמעט בכל נושא.
<יואל הדר: גם באבטחה.
דוד אמסלם: כך המדינה בעצם מגייסת עוד תקציב.
דוד אמסלם: במקום להעלות את מס ההכנסה, היא עושה לך את זה בצורה הזאת.
דוד אמסלם: אני באופן בסיסי מתנגד לרעיון.
דוד אמסלם: אני חושב שבכלל, הרעיון הממלכתי שמשטרה אמורה לתת תשובות ברמת האבטחה בכל נושא, הצבא עדיין לא הגיע לשם, אני מקווה שהוא גם לא יגיע.
דוד אמסלם: יכול להיות שיהיו יישובים שהצבא יצטרך לאבטח אותם.
מיקי לוי: יש דיונים על אסדות הגז.
דוד אמסלם: נכון, יכול להיות שגם שם נגיע.
דוד אמסלם: יכול להיות שגם בצבא נגיע.
דוד אמסלם: אדוני, אתה רוצה אבטחה לגבי משהו, נא לשלם.
דוד אמסלם: חייל סמל ראשון ככה, חייל גולני ככה, שריון ככה.
דוד אמסלם: אתה רוצה עוד איזה טנק, תשלם גם.
דוד אמסלם: יכול להיות שגם נגיע לשם.
<יואל הדר: על אירוע פרטי אתה ודאי אומר שהמדינה לא צריכה לשלם.
דוד אמסלם: אני לא מדבר על אירועים פרטיים, שים אירוע פרטי בצד.
דוד אמסלם: בן-אדם שרוצה לעשות אירוע פרטי, שישלם, אין לי בעיה.
דוד אמסלם: מישהו עושה חתונה, רוצה אבטחה, זה משהו אחר.
<יואל הדר: גם כל הפסטיבלים.
מיקי לוי: אירוע פרטי שנקרא חצי ממלכתי, למשל אירוע בבריכת הסולטן שהעירייה נותנת לשלמה ארצי.
מיקי לוי: מרוויח הרבה מאוד כסף, כל השוטרים שם בשכר.
מיקי לוי: התהלוכה בסוכות של כל המגזר החקלאי – חינם.
מיקי לוי: האירוע של הקהילה הלהט"בית – חינם.
דוד אמסלם: יש אירועים חינם, יש לא חינם, ציבוריים.
דוד אמסלם: דרך אגב, המפתח אם הציבור משלם כסף, כן או לא, אם הם פתוחים לציבור, לקהל הרחב.
דוד אמסלם: ואני אומר לך שהעירייה מפיקה הרבה אירועים חינמיים, ולפעמים אנחנו שקלנו לבטל את האירוע בגלל הדרישות של המשטרה, הן עלו יותר מהכול.
דוד אמסלם: פתאום אתה רואה, אירוע שעולה חצי מיליון שקלים, האבטחה מיליון שקלים, משהו הזוי.
<יואל הדר: המשטרה לא מתוקצבת לדברים האלה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: השאלה הנשאלת היא מי אחראי על האירוע בהתהוותו.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: עם כל הכבוד לרשות המקומית, ויש כבוד, כשהאירוע הזה מתחיל, האחריות היא של מפקד התחנה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: שהסדר הציבורי יישמר.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכלל, האחריות של המשטרה היא בכל נושא למה שקורה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: שהחיים לא רק באירוע יתקיימו אלא החיים מסביב לאירוע ימשיכו בסדר הנכון.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: ולכן, כל עוד זה לא יוסדר בחקיקה, לדוגמה בחוק הספורט, היום ניתנה אפשרות למנהל אירוע בחוק, שיש לו גם אחריות על האירוע, ולכן המשטרה לקחה רוורס.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אם תינתן בחוק אפשרות לנהל אירוע ציבורי באחריות של מארגן כזה או אחר, יכול להיות שאנחנו נצטרך לשקול את זה מחדש.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אבל במציאות הקיימת, המשטרה היא זאת שאחראית ולכן המשטרה קובעת – כמובן בסדר ובשכל, היא לא קובעת את זה מאיזשהו מקום מנותק.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אגב, אני חוזר ואומר, יש סמכות ערעור על ההחלטה בסך כל המקרים האלה.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: מישהו פה אמר שהוא היה ראש עיר והוא ניסה לעשות אירועים ציבוריים, והמשטרה התנתה את הדברים.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: לצרכים עירוניים עובדים בתשלום, סדרנים עובדים בתשלום.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: למה שוטרים, שלא מקבלים שום תוספת – אני מזכיר לך, לא שעות נוספות ולא שום דבר – למה שהם יהפכו את זה למשמרת רגילה?
דוד אמסלם: אתה רוצה עכשיו להיכנס למסגרת?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: ממש לא, ממש לא.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני מנסה להסביר שהחוק הזה ניתן בכוונה - - -
דוד אמסלם: אתה רוצה להיכנס אתי עכשיו לכל הנושא הזה של תנאי השכר של המשטרה ולמה?
<נצ"מ יוסף שפרלינג: אני אומר שהחוק - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, גם בצבא אין שעות נוספות.
דוד אמסלם: ויש לפעמים, אתה יודע, הקפצות פה ושם, כולל שבתות.
מיקי לוי: זה מסגרת חוק שירות, אין ויכוח.
<יואל הדר: אבל לא עובדים בצבא.
<יואל הדר: בצבא אין עבודה.
דוד אמסלם: אז אל תיכנס לשם.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: חבל שהוא יצא.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: במשטרות רבות בעולם, שוטר שמסיים את תפקידו במשמרת, יכול לעבוד בשכר במועדונים, בשמירה על הסדר הציבורי באירועים.
<נצ"מ יוסף שפרלינג: מה שהוא אמר פה ממש לא מדויק, אני לא יודע מאיפה הנתון שהוא הציג אותו.
דוד אמסלם: בכל מקרה אני רוצה לקדם את הדיון.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שזה חלק מהדבר שלא צריך לקרות.
דוד אמסלם: אתה יודע, אני הגעתי למסקנה – בסוף אתה מרגיל את הציבור לכול, וזה נראה לו טבעי.
דוד אמסלם: אני חושב שפקידי מדינה, עובדי מדינה, המדינה אמורה לשפות אותם בגין העבודה שלהם.
דוד אמסלם: לא מישהו אחר.
דוד אמסלם: לא רופא בבית-חולים, לא פקח עירייה, לא פקיד עירוני ולא שוטר.
דוד אמסלם: בשביל זה יש מדינה.
דוד אמסלם: אם למדינה אין כסף, שתעלה את מס הכנסה.
דוד אמסלם: אני גם לא חושב שהשוטר צריך מבוקר עד לילה, בגלל שאין לו שעות נוספות, לעמוד ולשמור.
דוד אמסלם: אבל התקנים של המשטרה, הם צריכים להיות כפוף למשימות האלה.
מיקי לוי: זה ייקח אותנו גם לרפואה הציבורית והפרטית.
דוד אמסלם: זה אבסורד.
דוד אמסלם: אין שום סיבה בעולם, פקח עירוני רואה את זה או פקח במחלקה בעיריית ירושלים, שואל: למה שוטר מקבל כסף ואני לא?
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: שאלה על מה.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: על אירועי הליבה, על עבודת הליבה של המשטרה?
דוד אמסלם: דרך אגב, אין ליבה.
דוד אמסלם: מה שאתה עושה זה הליבה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, כתפיסת עולם אצלי, זה מפריע לי הרבה שנים.
דוד אמסלם: המון שנים זה מפריע לי כי אני חושב שזה התפקיד של המדינה כמדינה, ולשפות את השוטרים מה שמגיע להם, בוודאי.
דוד אמסלם: שוטר במאמץ א' מקבל א', מאמץ ב' מקבל ב'.
דוד אמסלם: גם צריך להגדיר כמה שעות הוא צריך לעבוד.
דוד אמסלם: זה שהוא עובד מה שנקרא בחוזה, זה לא אומר שצריך להגיד, תעבוד 24 שעות ולא תלך הביתה.
דוד אמסלם: בוודאי, יש לו משפחה, יש לו ילדים, איזו שאלה.
<רפ"ק ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו כללים.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על זה, ודאי.
דוד אמסלם: ואם הוא עושה מאמץ מסוים אפשר לתת לו תוספת על המאמץ.
דוד אמסלם: אין מחלוקת, אני לא מתייחס לסידור העבודה הפנימי.
דוד אמסלם: אני אומר כתפיסה איך יכול להיות שהמדינה מתנהלת ככה, אני חושב שזה לא נכון.