GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני מניח שמדינת ישראל לא החליטה על חוף הים בתל אביב שהוא שטח גלילי ולא על כל מיני מפעלים באזור דימונה וכו' וכו'.
דוד אמסלם: זה חשוב לי, כי אני רואה את הנושא הזה כנושא אסטרטגי שלא קשור כרגע למצב - - -
<קריאה: השאלה מה קורה בכל מיני מקומות בעולם.
דוד אמסלם: עזוב אותנו העולם.
<קריאה: כי אומרים שכל העולם זה ככה.
דוד אמסלם: לא קשור, לא משנה.
דוד אמסלם: גם אם כל העולם זה ככה, אנחנו נחריג אותו מכל העולם.
דוד אמסלם: זה לא קשור, בגלל שאנחנו עושים מה שצריך, מה שנכון.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שזה דבר חשוב.
דוד אמסלם: הנושא של דהמש.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון בעזרת ה' בנושא הזה.
דוד אמסלם: הנושא הזה צף בפניי גם באמצעות ראש עיריית עמק לוד, הוא דיבר איתי, אני חקרתי את הנושא, כולל הכבישים מסביב, גלגלתי גם שיחה עם שר הפנים, בלי שאתה יודע, אני מכיר את הבעיות, גם של הזבל וגם של המוסכים וכל מה שאתה רוצה, כל מה שעשיתם.
דוד אמסלם: זה בסדר ואני גם חושב שצריך לטפל בזה.
דוד אמסלם: זה דיון נפרד, לא קשור ללוד, כי רק דהמש ארבעה ימים רק דיבורים.
דוד אמסלם: עוד נושא קטן שאני רוצה שתעלה בפניי, אני מקבל את מה שאמרו החברים, ואתה גם מסכים עם זה, אני חושב שבערים מעורבות, וזה, תומר, אנחנו נרצה להוביל חקיקה שבערים מעורבות, שאנחנו נגדיר איזה אחוז זה ערים מעורבות, שבחוק יהיה סגן ראש עיר שהוא ערבי.
זוהיר בהלול: שלא יתפתו, זו משנתו של ז'בוטינסקי.
<קריאה: ואישה.
דוד אמסלם: את הנושא המגדרי אני לא מכיר, את הנושא של הנשים אני לא מכיר.
דוד אמסלם: אם יש נושא כזה אני מוכן להרים אותו.
דוד אמסלם: כרגע בנושא של הערים המעורבות, אני חושב שזה חשוב.
דוד אמסלם: זה חשוב ברמה ההצהרתית, זה חשוב כמעט בכל פקטור שלא נדבר עליו.
דוד אמסלם: לכן אני ארצה, תומר, שאנחנו נוביל את זה.
דוד אמסלם: כשאני מדבר על סגן ראש עיר, מעבר לתקן הרגיל, זה לא בקיים.
דוד אמסלם: בקיים זה לא החוכמה.
אוסאמה סעדי: תומר, קח את הדוגמה של ירושלים, שיש שם שמונה סגנים.
דוד אמסלם: לא דוגמה טובה, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, אין בה סגן אחד ערבי.
<קריאה: אוסאמה, אל תקלקל.
דוד אמסלם: עכשיו אני מגיע לנושא המרכזי, שלדעתי זה לב העניין וזה לב הבעיה וגם בעיה קשה.
דוד אמסלם: אני מעריך, ראש העיר, כל הנושא של התמ"אות והתב"עות והבינוי ו-15,000 יחידות דיור ומה שאתה לא רוצה, זה במגרשים שלכם, זה בסדר, אני רואה את הסיפור של פרדס שניר כקלאסי, כבעיה הכי מסובכת כאן כרגע בעניין הזה שצריך לטפל בה.
דוד אמסלם: דרך אגב, היא מאופיינת כמעט בכל הערים המעורבות הישנות ולא המעורבות גם, תמיד יש אזורים ישנים שהתפתחו ככה.
דוד אמסלם: בשבוע שעבר עשיתי סיור בשכונת הארגזים, תתפלאו, זה דאלאס לעומת המקום הזה.
דוד אמסלם: זה קורה לא רק לערבים, זה לא ערבים-יהודים, בכל עיר יש אזור שהתפתח בשנות ה-50 והשאירו אותו שם, לא יודע מה הסיבה, הוא נשאר, כולם התקדמו, רק השאירו אותם בתחנה בשנות ה-50 עדיין.
דוד אמסלם: רק מה?
דוד אמסלם: גם התחנה התיישנה והיא כבר היום בכלל לא שייכת לאירוע.
דוד אמסלם: סתם כדוגמה, כשהייתי שם, כשעשינו את הסיור בשכונת הארגזים, אני רואה פתאום עמוד חשמל יוצא מאיזה בית.
דוד אמסלם: אני שואל את הבן אדם, באמצע הבית יוצא פתאום עמוד חשמל, מעץ, פעם היו עמודי חשמל מעץ, אז הוא אומר לי 'תשמע, זה יוצא לו מהסלון, לפחות חסך לו את המעמד של הטלוויזיה - - -'.
דוד אמסלם: בקיצור, לאן אני מושך?
דוד אמסלם: אני ניהלתי תשתיות בירושלים הרבה מאוד שנים.
דוד אמסלם: בירושלים היו תקציבים צבועים, תקציבים צבועים לתשתיות, בעיקר במזרח ירושלים, ששם הייתה הבעיה.
דוד אמסלם: דרך אגב, איפה שיש תכניות אין בעיה, הבינוי נושא את התשתית.
דוד אמסלם: כשיש תשתית-על גם אין בעיה, משרד התחבורה מתקצב את זה.
דוד אמסלם: הבעיה בדיוק באזורים האלה.
דוד אמסלם: לכן כאן הממשלה צריכה לצבוע תקציב ספציפי, כמו שאמרתי, זו תכנית רב שנתית שצריכה להיצבע, הביצוע הוא כמובן על בסיס תב"עות קיימות מאושרות, על בסיס תכנית חדשה שאנחנו עושים אותה.
דוד אמסלם: לדעתי, גם פה אני אומר לאוכלוסייה שגרה, במקרה הזה זה ערבים, אי אפשר לאחוז את המקל משני הקצוות.
דוד אמסלם: לפני חודש הבאנו במסגרת חוק ההסדרים, הכשרנו את כל הבנייה כמעט במגזר הערבי, הלא חוקית, אבל אמרנו, מכאן ולהבא המשחק הוא כזה, אנחנו מסדירים בגלל שהמערכות לא היו נכונות, גם השלטונות לא קידמו את התכניות, זה לא סתם התפתח ככה, אבל ברגע שאתה מחליט על הכללים החדשים אז מכאן ולהביא מחויבים כולם.
זאב בנימין בגין: אבל התנאי הוא תכנית, אדוני היושב ראש.
דוד אמסלם: בני, אתה אומר דברים שהם ברורים מאליהם אז אני אפילו לא אומר אותם.
דוד אמסלם: עכשיו אני אומר, יש לפעמים אנשים, בעיקר במגזר הערבי, שלפעמים עושים להם הנחות, אבל ההנחה הזאת בסוף לא משתלמת גם להם, בגלל זה המצב נשאר כמו שהוא נשאר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, יש כללים, האזרח הערבי הוא כמו האזרח היהודי, יש לו חובות ויש לו זכויות, הוא צריך לשלם ארנונה, למה?
דוד אמסלם: ככה כתוב בחוק, הוא צריך לשלם מים, הוא לא צריך לעשות עבירות בנייה.
דוד אמסלם: אז עכשיו היה פה אילוץ של שנים, בגלל זה העסק התפתח ככה, אבל אם אנחנו מקבעים את המצב ומחליטים לטפל בו, אז כולם נכנסים לאותה מסגרת בדיוק כמו כל שכונה בעיר, למה?
דוד אמסלם: אם זה לא יקרה, בעוד 20 שנה נמצא את אותה שכונה עוד פעם באותו מצב.
דוד אמסלם: זה הבן שלו התחתן, בוא תבנה עוד פחון למעלה, ההוא, הבת שלו התחתנה, הבן שלו - - - זו האבולוציה של השכונות האלה - - -
<קריאה: במקביל.
דוד אמסלם: גם דהמש, אם דהמש לא יטופל היום, הוא התחיל ככה להתפתח, אז אנחנו נמצא אותו בשכונה בעוד 20,000 איש הרבה יותר גרוע מפה בעוד 30 שנה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, כאן צריכה להיות תכנית, הממשלה ביחד עם העירייה שמובילה את זה.
דוד אמסלם: כשמדובר בהסכמי גג, אני לא יודע מתי הם יהיו, אני לא יודע באיזה מסגרות, אני לא יודע מתי יופשרו התב"עות, אני לא יודע מתי יתחיל הבינוי בשאר חלקי העיר כדי להביא את המקורות לכאן.
דוד אמסלם: אני הייתי מציע להפריד את זה בכלל.
דוד אמסלם: אני חושב שכאן המקום הזה צריך לקבל טיפול.
דוד אמסלם: דרך אגב, התושבים צריכים לשלם, על הבית שלי אני שילמתי על הכביש, אף אחד לא עשה לי אותו.
דוד אמסלם: אתם צריכים להבין, כל תושב במדינת ישראל שיש לו ביוב, ניקוז, מים, הוא משלם.
דוד אמסלם: אבל היות שלדברים האלה הייתה אבולוציה מתחילת הדרך כאן צריכים לבוא המקורות בעיקר מהממשלה, אבל גם התושבים צריכים לתת.
דוד אמסלם: אני למדתי בחיי דבר מאוד פשוט, כל אזרח, כשאתה נותן לו משהו בחינם הוא לא יודע להעריך אותו.
דוד אמסלם: כשהוא משלם, לא משנה כמה, 10%, 5%, אז הוא מרגיש שזה שלו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, גם פה בקומפלקס הזה, מצד אחד צריך להסדיר להם את כל נושא המצב הקיים, צריך לדעתי גם, איפה שיש תשתיות הכרחיות של התושבים, על כבישים, בוודאי שצריך, לא לשאול אותו אם אתה מסכים, אנחנו פה לא עוסקים רק בהסכמות, בסוף יש פה אנשים שצריכים לחיות.
דוד אמסלם: כמו שבכל מקום בעיר, בכל עיר, יש את הנושא של ההפקעות, יש נושא הפינויים, גם כשאזרח לא רוצה, בגלל שטובת הכלל גוברת על טובת הפרט.
דוד אמסלם: אני אומר, בסופו של דבר צריך למצוא כאן את השילוב בין תקציבי ממשלה שהם התקציבים הכי גדולים שצריכים לבוא, לבין זה שגם האזרחים ירגישו שהם משלמים קצת וככה אתה מפתח את הקומפלקס הזה.
<קריאה: מוכנים.
דוד אמסלם: אני אומר באופן חד משמעי, אני רוצה לומר עוד משהו כדי לאזן.
דוד אמסלם: צריך להבין, זה נכס נדל"ני, ברגע שאנחנו מפתחים התושב רוצה את זה, זה טוב לו, אם יש לי פה בית אני רוצה, למה?
דוד אמסלם: אפילו מהצד העסקי.
דוד אמסלם: אם הבית שלי היום שווה איקס, אם יש לידו פיתוח והוא יפה אז זה שווה שני איקס, זה טוב לי.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שהתושבים רוצים את זה מכל היבט, רק צריך לקחת את זה ולהתחיל להוביל את זה.
דוד אמסלם: הם לא יודעים להוביל את זה לבד, אי אפשר.
דוד אמסלם: אני אומר לכם באחריות, העירייה לא יכולה להוביל את זה לבד, זה לא בסדרי הגודל של עיריית לוד, זה גם לא היה בסדרי הגודל של עיריית ירושלים, שהתקציב שלה 4 מיליארד שקל.
דוד אמסלם: הממשלה בזמנו, לפני 20 שנה, הזרימה לנו כמעט כל שנה למזרח ירושלים 200 מיליון שקל, כל שנה, בתשתיות כאלה.
<קריאה: בהחלטת ממשלה?
דוד אמסלם: כן, זה במסגרת החלטת ממשלה, זה לא במסגרת של האוצר בא לו או משרד השיכון רוצה לעשות משהו, זה ראש הממשלה.
דוד אמסלם: לכן אני מציע לך להכין מסמך כזה, אני אעלה את זה, כמו שאמרתי, לדיון בוועדת הפנים וככה נתחיל לגלגל את זה קדימה.
דוד אמסלם: זאת הבעיה המרכזית שאני רואה אותה כדי לקדם אותה.
דוד אמסלם: מכאן ייגזר כל הסיפור, חשמל, מים וכו'.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה לומר משהו לגבי החשמל.
דוד אמסלם: כל מה שאני אומר ייקח שנים, אבל בסוף הבן אדם שהיום כאן, האיש המבוגר שרוצה לפתוח את המקרר, לא הגיוני שאני אגיד לו 'תשמע, נחבר לך את החשמל עוד 15 שנה', לכן אני חושב שצריך למצוא את המתווה לבעיית החשמל.
דוד אמסלם: לא יודע, אני מסכים עם מה שאתה אומר, ברגע שהוא יתחבר לחשמל הוא ינתק קשר עם העירייה, כבר יש לו חשמל, אבל צריך למצוא פה איזה שהוא פתרון הגיוני, שמצד אחד הוא מקבל שירות, הוא בן אדם, הוא פה, שזה משהו בטיחותי, שאף אחד לא מתחיל להעביר לי איזה כבל, הילד מחר - - -
<קריאה: כולם עם כבלים היום.
דוד אמסלם: כן, מתחשמל, פה ושם.
דוד אמסלם: ומצד שלישי הוא לא מנתק קשר עם העירייה והכול בסדר.
דוד אמסלם: אני שוב פעם מסכם.
דוד אמסלם: אני רוצה מסמך ממך בנושא הזה, מכתב בנושא של הסגן הערבי, חשוב לי גם לקבל את העמדה שלכם בעירייה והנושא של השטח הגלילי.
דוד אמסלם: אלה שלושת הנושאים שאני רוצה שתכין לי עבורם מסמך מצע לדיון.
דוד אמסלם: אנחנו נתכנס בוועדה, ברגע שתיתן לי, קח לך חודשיים מהיום, לפני כן אני לא אעשה את זה, אני נותן לך הרבה זמן, שלא תגיד לי 'דודי, לא היה לי מספיק זמן', נתחיל לקדם את הנושא הזה בוועדת הפנים.
דוד אמסלם: אני שוב פעם מודה לכל החברים, תודה רבה לכם.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מפגע סביבתי חמור כתוצאה מפעילות מַפחמות, בשטחי הרשות הפלשתינית, שטחי A ו-B.
דוד אמסלם: זה דיון, כמדומני, שני, בכנסת הזו, אני רק אתן איזשהו מצע לדיון, להכניס אותנו לקונטקסט של הדיון.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון ב-14.12.15, שם ביקשתי להקים צוות בינ-משרדי על מנת לפתור את הבעיה שכולנו כבר מכירים אותה, אין טעם להיכנס אליה, אז מי רוצה לדווח לנו?
דוד אמסלם: מי זה היו"ר?
<אלון זסק: צביקה.
<קריאה: לא אתה היושב ראש?
<אלון זסק: לא, צביקה.
<צביקה כהן: בוקר טוב לכולם, אני צביקה כהן, סמנכ"ל השקעות ומימון.
<צביקה כהן: אני מוניתי ליו"ר הצוות, ביחד עם אלון.
<צביקה כהן: הצוות גמר את עבודתו ב-13 בינואר 2016.
<צביקה כהן: היינו בשטח כמה פעמים, שיתוף ציבור, הבנו את החומרה של המפגע והצוות שׂם מסקנות מאוד ברורות, גם מבחינת המשרד להגנת הסביבה.
<צביקה כהן: לפני כשבוע - - -
<אלון זסק: גם מבחינת המינהל האזרחי.
<צביקה כהן: גם מבחינת המינהל האזרחי.
<צביקה כהן: בסדר, כמו שאני אמרתי.
דוד אמסלם: איך שכחת את זה?
<צביקה כהן: לא שכחתי, הוא הזכיר לי ואני שמח - - -
<אלון זסק: בוועדה, ביחד.
<צביקה כהן: כן, כן, צודק.
<צביקה כהן: כמו שאמרתי, המסקנות נכתבו ב-13 בינואר.
<צביקה כהן: לפני שבוע וחצי נחתם הסכם סופי עם משרד האוצר והמשרד להגנת הסביבה, על האמצעים הנדרשים כדי לבצע את מה שצריך לבצע ואני אעשה את זה בקצרה.
<צביקה כהן: אנחנו, כמשרד החקלאות, יש לנו טיוטת צו מוכנה, הוא צריך לבוא לפה, לוועדה, אחרי שהשר יחתום.
<צביקה כהן: הצו הזה אומר: כל העברה של גדם, אבוקדו והדרים בשלב הראשון, מכל הארץ, אנחנו דווקא בחרנו את כל הארץ, גם בגליל העליון, כל העברה נדרש בגינה היתר העברה ופה ייכנס שאם מישהו יעבור בלי זה, אז זו עבירה.
<צביקה כהן: אנחנו גם נדאג בהמשך, כחלק מהמסקנות של הצוות, שיהיו קנסות מינהליים, גם על המוביל וגם על שולחו.
<צביקה כהן: זאת אומרת, החקלאי גם צריך להבין שאם הוא שולח מוביל למקום לא מוסדר אז הוא גם 'יזכה' – בגרשיים, לקנס מינהלי.
<צביקה כהן: זה תהליך שיקרה אחרי שהצו ייחתם.
<צביקה כהן: הבנתי שמשפטית, יש איזה תהליך, זה לא קורה ישר אבל, אנחנו בפירוש שם.
<צביקה כהן: בין היתר קיבלנו, כמשרד, תקנים לרגולציה הזאת, זאת אומרת, יהיו אנשים שלנו במחוזות הרלבנטיים.
<צביקה כהן: בינתיים הם יהיו במחוז השפלה וההר, מחוז העמקים ומחוז המרכז, גם מחוזות גדרה, חדרה.
<צביקה כהן: אלה המחוזות - - -
חיים ילין: שמהפרדסים יוצאים.
<צביקה כהן: שמשם יוצאים - - -
<אלון זסק: גם מטבריה יוצאים וגם מאילת.
<צביקה כהן: יפה, יפה ולכן - - -
חיים ילין: אנחנו לא רוצים שימשיכו לצאת - - - שהחקלאות דואגת לחקלאים.
<צביקה כהן: סליחה?
<צביקה כהן: אני - - -
<צביקה כהן: אני ב"ולכן", אז לא הקשבתי - - -
דוד אמסלם: צביקה, אתה נותן דיווח.
דוד אמסלם: תתעלם ממה שאומרים לך בצדדים.
דוד אמסלם: תגיד לי אם הוא מפריע, אני אוציא אותו.
<צביקה כהן: תן לו התראה.
חיים ילין: שלש התראות.
<צביקה כהן: אני דואג לך.
דוד אמסלם: בוא נדווח צביקה, אנחנו כבר גמרנו את הדיון.
דוד אמסלם: באנו לשמוע דיווח.
<צביקה כהן: זה הולך להיגמר.
<צביקה כהן: לאור ההערה ששמענו פה, היתר ההעברה בתוקף בכל הארץ.
דוד אמסלם: אני אכוון אותך בשאלות שלי בקטע הזה.
<צביקה כהן: עוד שניה אני מסיים.
<צביקה כהן: יהיו שני אנשים בכל הארץ שיהיו אחראים על היתר ההעברה עצמו, זאת אומרת, על מתן ההיתר למקום מורשה וכרגע – אולי אחרי זה עוד נמשיך אבל המקומות המורשים כרגע, הם באחריות המשרד להגנת הסביבה.
<צביקה כהן: הם יכשירו שני מערומים או שלושה מערומים באזורים הרלבנטיים, בטווח הקרוב ובטווח הביניים, כאשר בטווח של שנה הבאה – זה כבר אלון ידווח, בטווח הבא, אנחנו מדברים על מפעלים שיקבלו תמיכה מהגנת הסביבה לכופתאות, לייצר - - -
דוד אמסלם: מפעלים בארץ?
<צביקה כהן: מפעלים בארץ.
<צביקה כהן: אלון ימשיך עם זה.
<צביקה כהן: בנושא של האכיפה - - -
דוד אמסלם: זו הנקודה שמעניינת.
דוד אמסלם: איפה אלבז נכנס לתמונה?
<צביקה כהן: אלבז תמיד בתמונה.
דוד אמסלם: זה נכון, השאלה היא אם ב'קנטים' או באמצע.
<צביקה כהן: אלבז יבחר איפה להיות.
<צביקה כהן: אנחנו בתמונה של האכיפה על ההעברה ועל החקלאים וזו האכיפה שקיבלנו לה מסגרות תעסוקה של רט"ג, אנחנו נכשיר אותם.
דוד אמסלם: כמה פקחים כאלה?
<צביקה כהן: קיבלנו שלושה ייעודיים של רט"ג ואני מבין, בטח אלבז יוסיף, יש עוד שנים עשר של "יחידת דוד" שמקבלים - - -
דוד אמסלם: שיהיה בשוטף, לא קשור רק לזה.
<צביקה כהן: האכיפה כרגע צריכה להתבצע בתוך ישראל על ידי פקחי רט"ג שאנחנו נכשיר אותם ביחד עם אלון.
דוד אמסלם: והם יהיו כפופים לאלבז?
<צביקה כהן: בתוך הארץ לא, עוד לא החלטנו, הרי הם עובדים - - -
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם הוא מסתובב בין קריית מלאכי לעזריקם זה פחות חשוב לי.
דוד אמסלם: חשוב לנו אם הוא חוצה את כביש 5, אם הוא נוסע ועובר לרשות.
דוד אמסלם: הרי היום, מה הסיפור, שהמפחמות הן שם.
דוד אמסלם: הגזם עובר מפה לשם.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים איפה הוא עובר.
דוד אמסלם: הרי אם הוא עובר בהטסה, אז עזוב, לא דיברנו אבל אם הוא עובר דרך המחסום, חלק מהמקומות שיש מחסומים - - -
בצלאל סמוטריץ': זו - - -
דוד אמסלם: יש חלק שיש את הכביש, כרגיל.
<צביקה כהן: הנה, הוא ענה לך.
דוד אמסלם: לכן הוא צריך ריכוז אכיפה במקומות האלה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אם אתה נותן לו תיגבור אכיפה, אז אני חושב ששלושה פקחים – אם היו מאתיים אז אתה צודק, שישימו אותם בדרכים, אולי יתפסו גם בדרך אבל שלושה, לכן אני שואל אם הם מסונכרנים עם אלבז - - -
<בני אלבז: אני אגיד לך מה אנחנו עושים שם.
<בני אלבז: אנחנו, הצוות שלנו היום מבצע מודיעין בשטח, יחידת דוד שלנו עושה בכל הפרדסים, מעבירים דיווחים היום ליחידת הפיצו"ח - - -
דוד אמסלם: הם חלק מיחידת הפיצו"ח?
<צביקה כהן: הפקחים האלה, ההסמכה שלהם תהיה לפי פקודת היערות.
<צביקה כהן: לפי פקודת היערות, הפיצו"ח ואנחנו אוכפים, אז הפקחים האלה, עדיין לא סגור מי יהיה אחראי עליהם, אנחנו או אלון, אנחנו צריכים לסגור את זה מה יהיה הכי נכון, אין פה עניין של - - -
דוד אמסלם: למה לא סגרתם עד עכשיו?
דוד אמסלם: הייתם צריכים לקיים דיון.
<צביקה כהן: תקשיב, בהסכם סגור שזה אנחנו, כתוב.
<צביקה כהן: בהסכם סגור שאנחנו אבל אנחנו רוצים לייעל את העסק.
דוד אמסלם: צביקה, יש לי הצעה.
דוד אמסלם: קודם כל, תראה, אני מברך על מה שהגענו עד עכשיו אבל, בוא אני אגיד לך, בסוף אני מציע שגם אתם ואלון, יחד עם אלבז, כל הגופים, תתחילו לפרוט את זה הלכה למעשה, תעשו איזשהו - - - תתחילו לעשות את מה שנקרא מקרים ותגובות ותראו איפה צריך, הרי בדיון של שעה, אנחנו יושבים, ארבעתנו, אנחנו מציבים את האמצעים שיש, שכבר סוכם עליהם, במקומות הכי נכונים.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש 'לתפור' את זה.
דוד אמסלם: חבל, לא צריך בשביל זה עוד חודשיים.
<צביקה כהן: לא, לא, לא, בשום פנים ואופן.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, אחרי הדיון תעשו לכם איזושהי ישיבת עבודה.
<קריאה: האג"ת.
דוד אמסלם: לא, האג"ת - - - לא על שיטת העבודה, תראו בדיוק מי כפוף למי וכו', בסדר?
דוד אמסלם: קיי, הלאה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים עד עכשיו על צו שלא יאפשר את המעבר, שהיום הוא לא קיים אז לכן אנחנו לא יכולים לפעול.
דוד אמסלם: אחרי שיש את הצו אז אנחנו מתחילים עם פעולות האכיפה, זה מצד אחד, ומצד שני, בפעולת מה שנקרא ויסות בישראל לתוך איזשהו מפעל גזם שיעשה מזה - - -
<צביקה כהן: להגיד עוד משהו.
<צביקה כהן: גם יש תמריץ לחקלאים.
<צביקה כהן: אל"ף, תהיה הסברה לחקלאים, משותפת לשני המשרדים, ותמריץ לחקלאים, בשנתיים הראשונות – לא הולכים קדימה יותר מדי, מי שיעביר גדם למקום מוסדר או ירסק במקום, יקבל איזשהו סכום דרך המחוזות שלנו, סכום לטון, על מנת שלאף אחד לא יהיה כדאי להיתפס - - -
דוד אמסלם: זה Incentive חיובי, פעם אחת זה בגלל שיקבל קנס ופעם שניה, אתה אומר, הוא יקבל סובסידיה.
<צביקה כהן: תשמע את חיים מה הוא אומר על זה.
דוד אמסלם: אלון, אתה רוצה להוסיף?
דוד אמסלם: רק שניה, עוד מעט נשמע את הכול.
דוד אמסלם: בוא נשמע את אלון.
דוד אמסלם: צביקה, יש עוד משהו?
<צביקה כהן: אלה ה-High Loghts.
<אלון זסק: אם אנחנו מדברים על incentives חיוביים אז בנוסף לזה גם - - -
דוד אמסלם: למיקרופון.
<אלון זסק: בנוסף לזה, דרך מנהלת ההשקעות אנחנו נתמוך ברכישת מרסקות גזם גדולות.
<צביקה כהן: גדם.
<אלון זסק: גדם.
דוד אמסלם: יש לי הצעה בשבילך, אני יכול להציע הצעה?
<אלון זסק: ברור.
דוד אמסלם: תשמע, לפני כעשר שנים, קצת יותר, שתים עשרה שנים, אני רכשתי את אחת ממרסקות הגזם הכי גדולות בישראל.
דוד אמסלם: היא עלתה לי אז מיליון וחצי שקל, אתם נתתם לי בערך חצי מיליון.
דוד אמסלם: מרסקת גזם כזו, אני לא צריך, היא לא עובדת ב full capacity, אני יכול לתת שירות כמעט לכל המרחב פה, לכן אני מציע לכם, תעשו עבודה אצלכם במשרד, תחליטו כמה גזם יש במדינת ישראל ותחליטו אילו ערים אתם רוכשים להן ביחד, אתם עושים joined matching ורוכשים.
דוד אמסלם: והסביבה עצמה, תמורת תשלום מסוים, מקבלת.
דוד אמסלם: ככה אתה 'תופר' את כל המדינה.
<אלון זסק: זה בדיוק מה שהולך להיות.
<אלון זסק: זה נעשה במינהלת ההשקעות, כבר היום, יש מנגנון כזה, עשינו גם מנגנון עם מרסקות קטנות שזה פחות לגבי הגדמים אבל גם מרסקות גדולות, רק עכשיו יש 'בקנה' עוד שלש בקשות למרסקות גדולות.
<אלון זסק: המטרה היא שיהיה אפשר – ויש לנו כרגע תקציב של 3 מיליון וב-2017 עוד שלושה, סך הכול - - -
<צביקה כהן: ששה אבל - - -
<קריאה: זה לא מספיק כי אני צריך גם - - -
<אלון זסק: אלו מרסקות גדולות שלמעשה, הן מונעות את כל הבעיה.
<אלון זסק: זאת אומרת, אם חקלאי כבר בשטח שלו מרסק את הגדמים אז הגענו למצב שבו אתה מקבל רסק.
<אלון זסק: רסק קטן כבר לא טוב למפחמות, הוא טוב לחיפוי קרקע, הוא טוב לחקלאי, הוא טוב לעשות מזה אנרגיה, הוא טוב להרבה דברים אבל הוא כבר לא טוב למפחמות.
<אלון זסק: ואז פתרת את זה, גם זה נכנס במסגרת התמיכה - - -
<צביקה כהן: הרגולציה תהיה מיותרת, הוא לא צריך היתר העברה כי אין לו גדם.
<צביקה כהן: הרעיון הוא שגם מועצות אזוריות - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, קרן הניקיון, תבדקו, אתם יכולים להשתמש בה גם.
<אלון זסק: הכסף הזה בא מקרן הניקיון.
<קריאה: במקרה, במקרה.
דוד אמסלם: אז אתה לא צריך להיות מוגבל לששה מיליון, בבקשה.
<צביקה כהן: 'בגדול', את הכסף הזה ייתן משרד החקלאות, אנחנו גם נאפשר למועצות אזוריות לקנות כלים כאלה, אם הן ירצו, של המרסקות הגדולות, כדי שיהיה - - -
דוד אמסלם: מצוין, 'חבל על הזמן'.
<אלון זסק: ואז הוא נותן שירות - - - בכל האיזור, לא חקלאי - - -
דוד אמסלם: לפני שאנחנו עוברים לאלבז, בוא תמשיך, תן לנו לוחות זמנים וכו'.
<צביקה כהן: רגע, בנוסף, ישנו תקציב קטן, אם אנחנו עדיין ב'מקל וגזר', תקציב קטן שאני לא יודע אם הוא מנוצל או לא, למפחמות ידידותיות, מפחמות שחקלאים או גופים גדולים - - -
דוד אמסלם: בארץ?
<צביקה כהן: בתוך הארץ.
<צביקה כהן: מפחמות שיעברו את כל האישורים של - - -
דוד אמסלם: זה לא יקרה.
<צביקה כהן: אני כבר אומר, אתה אומר שלא יקרה, אתה יודע למה.
דוד אמסלם: כלכלית זה לא יקרה.
<בני אלבז: אני אסביר, אני אתן רקע על זה גם - - - שניה, תן לי רק - - -
דוד אמסלם: אני יכול לתת איזושהי חשיבה - - -
דוד אמסלם: רק שניה, דקה, עוד מעט.
<צביקה כהן: אם יקרה או לא יקרה - - -
דוד אמסלם: אבל אם אתה העלית את זה, צביקה, אני רוצה ללכת אולי לחשיבה קצת יותר מהפכנית.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר בדיון הקודם, אנחנו הבנו שמדובר בצד השני בסביבות הארבעים מפחמות, ארבעים, האם יותר?
<בני אלבז: היו בזמנו שמונה מאות מפחמות, ירדו עכשיו לסביבות מאה.
<בני אלבז: היום אני יכול - - -
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת, אולי במקביל, כמשלים, כמוצר משלים של העניין, האם אפשר לדבר עם הצד השני באמצעות הצבא והגופים האזרחיים, לשכנע אותם שהם יעברו למפחמות הידידותיות ואנחנו נשלם להם?
<בני אלבז: אני אתן לך את הרקע.
דוד אמסלם: בסך הכול, אני, בעיני רוחי, אין לי ענין לפגוע לו בפרנסה שם, רק יש לנו בעיה עם העשן שלו.
<בני אלבז: אני אתן לך את הרקע ואני אמשיך.
<בני אלבז: לדעתי, הם סיימו – האם אני יכול להסביר?
דוד אמסלם: בסדר, דבר.
דוד אמסלם: אתה רוצה לדבר אחרי כן?
<בני אלבז: לא, לא, אני אתן לך תשובה על הדבר הזה.
<בני אלבז: קודם כל אני חושב שמפחמות – אין מצב שלא יהיה זיהום מסוים ממפחמות.
<בני אלבז: קודם כל, אני אומר לך, גם עכשיו, אני מתנגד להקמת מפחמות בשטחים של פרדסים, בישראל או בכל מקום, כי המפגע חוצה גבולות, גם ישובים צמודים לפרדסים וגם - - - כל מפחמה ידידותית שנכין אותה ושתעמוד בכל התקנים – תמיד יהיה אחוז זיהום קטן, שהוא לא יהיה במאה - - -
דוד אמסלם: אחרי כמה - - -
<בני אלבז: אנחנו פיתחנו מפחמה ניסיונית, בשלבי סיום שלה, תוך חודשיים היא יוצאת לפועל, כבר הסתיימה - - -
דוד אמסלם: אתם מפתחים אותה?
<בני אלבז: אני פיתחתי אותה.
<בני אלבז: המינהל האזרחי ביחד עם פלשתינאים, מדענים פלשתינאים ומדענים ישראלים, היא עברה את כל ההליך של המשרד להגנת הסביבה, המינהל האזרחי גם והמשרד להגנת הסביבה, תקציב מליון שקל, אשמח לקחת אותך לראות אותה ואשמח גם שתצטרף אלי היום לסיור, בשעה שתים וחצי, בשטח A, שמנכ"ל המשרד - - -
דוד אמסלם: אני מקווה שלא ישביעו ממשלה, יכול להיות - - - לראות איזו מפחמה אז נדחה את ההשבעה.
<בני אלבז: היום אני נכנס לשטחים A, B עם מנכ"ל המשרד, שרואה את העדיפות הראשונה, ראשונה, לאחר שישב עם כל התושבים של מצפה אילן, בישיבה גדולה והתחייב לעמוד ביעדים שהציב לעצמו, על מניעת זיהום אויר.
דוד אמסלם: תודה, תודה, אלון, אתה רוצה להמשיך, במיוחד עם לוחות זמנים?
<אלון זסק: לוחות זמנים.
<אלון זסק: צביקה דיבר על הצו, טיוטת צו יש כבר, אני מניח - - -
<צביקה כהן: הטיוטה קיימת, היא מוסכמת על כולם.
דוד אמסלם: היא אמורה לעבור – איפה?
<אלון זסק: נביא אותה אליך, השר יחתום, נעביר אותה אליך כמה שיותר מוקדם, מבחינתנו - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, לחתום זה שלש דקות.
דוד אמסלם: תגיד לו שאנחנו לא מחכים עכשיו שבועיים שלושה.
דוד אמסלם: שייקח שבע דקות.
<צביקה כהן: יש שם הערה בצו הזה, הקנס צריך להיות כבד כי כל משאית כזו מרוויחים ממנה שלושים אלף - - -
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה, כל קנס שתביאו מקובל עליי.
<בני אלבז: מדברים על קנס כבד.
יעל כהן-פארן: מה הקנס שמתאים?
דוד אמסלם: זה בצו, בצו אנחנו נדון על זה.
יעל כהן-פארן: מה יש בצו?
דוד אמסלם: לא חשוב, הדיון הוא לא על הצו.
<קריאה: שיגישו את הטיוטה.
דוד אמסלם: כשיגישו את הטיוטה נדבר על זה.
<אלון זסק: זה לגבי לוחות זמנים של הצו.
דוד אמסלם: נניח שאחרי שאנחנו מעבירים את הצו, כל הכוח אדם, המתודיקה - - -
<אלון זסק: זה לוקח את הזמן שלו אבל - - -
דוד אמסלם: אז בואו נסכם.
<אלון זסק: אנחנו לא מחכים, לא מחכים.
דוד אמסלם: בואו נסכם מתי.
דוד אמסלם: אנחנו רק מחתימים את הצו וכולם 'רצים'.
<אלון זסק: הצו יש לו 30 יום פעולה.
<אלון זסק: אנחנו כבר התחלנו עם התיקנון של התקנים.
<אלון זסק: יושב פה איש האוצר, הוא בטח יעזור לנו גם בנושא הזה.
<אלון זסק: אנחנו מבחינתנו, עם תקנים זמניים לשנתיים, אפשר להוציא מכרז, לא מחר בבוקר אבל גם אם זה מחרתיים בבוקר, מבחינתנו - - -
דוד אמסלם: האם אנחנו יכולים לסכם, שניה, דקה, דקה, שניה, תרשה לי - - -
<אלון זסק: שניה, עוד מלה.
<עמית נצר: יש לנו הערות לצו, צביקה.
<צביקה כהן: מה זה?
<עמית נצר: יש לנו גם הערות לצו.
דוד אמסלם: הצו לא כאן, הוא לא עכשיו, שניה, שניה.
דוד אמסלם: מפריע לי.
דוד אמסלם: תומר.
דוד אמסלם: כשאנחנו נדון על הצו אנחנו נדון בהערות על הצו, זה לא הנושא.
דוד אמסלם: אני רק רוצה לדעת מבחינת
דוד אמסלם: כם, האם אני יכול לסכם בסיכום שבסוף המושב אני עושה איזושהי ישיבה קצרה, כדי שתגידו לי: דודי, תשמע, אנחנו באופן חגיגי, כבר יש - - -
<אלון זסק: שהתחלנו לאכוף.
דוד אמסלם: אנחנו מתחילים עכשיו.
דוד אמסלם: אפשרי?
<צביקה כהן: כן, כן.
דוד אמסלם: זה נשמע מקובל?
<תומר רוזנר: זה כולל את הצווים שצריך ואת הכול.
<תומר רוזנר: את ההפעלה של חקיקה מינהלית, הסמכת פקחי רט"ג, הכול, כן?
דוד אמסלם: כל התהליך.
דוד אמסלם: עכשיו אני רק אבקש דבר אחד, רק שניה, אני רוצה רק, שניה, צביקה, אני רק מבקש דבר אחד: אם יש עיכוב בחתימה כזאת או אחרת, אז אתם מעדכנים אותי, יכול להיות שאני אחתים לכם אותה, בסדר?
דוד אמסלם: אני פקיד אצלכם בעניין הזה, תפעילו אותי, שלא יקרה מצב שאתם תגיעו עוד חודשיים, תגידו: תשמע, שר החקלאות נסע לסין, התעכב שם ארבעה חודשים, לא מצא עט, תגידו לי, בסדר?
<צביקה כהן: תענה לאס.
<צביקה כהן: אמ.
<צביקה כהן: אסים שלי.
דוד אמסלם: עונה, אני עונה לך.
<צביקה כהן: לא ענית לי.
דוד אמסלם: לא עניתי?
<צביקה כהן: לא.
דוד אמסלם: אז יכול להיות, אתה יודע מה, אני מתנצל.
<קריאה: בוא נגיד כך, אם אתה לא משיג אותו – דבר אתי, אני אשיג אותו והוא ישיג לך את - - -
חיים ילין: להראות לך איך בירוקרטיה עובדת, כן?
דוד אמסלם: אלבז, כמה משפטים ואחרי זה נעבור.
<בני אלבז: אני אתן רקע - - - של המצב.
<בני אלבז: קודם כל, בשטח, בזמנו היו 800 מפחמות, 400-800 מפחמות, המפחמות ירדו היום לסביבות מאה, עם הלחץ האכיפתי והלחץ הסביבתי שישנו.
<בני אלבז: היום הפרדסנים ממשיכים למכור את העצים האלה, אנחנו תופסים בלילות משאיות כאלו, רק שלשום נתפסה משאית עם - - - הערכה שלי אולי יותר מ-50,000 שקל סחורה, הועברה אלינו ואנחנו, הצוות - - -
בצלאל סמוטריץ': אתה אחרי זה מחזיר להם את זה, אחרי חודש.
<בני אלבז: אני לא יכול יותר להחזיק אותם.
בצלאל סמוטריץ': אז תיתן קנס.
<בני אלבז: זה מה שאנחנו עושים, את הקנס.
<בני אלבז: זה ממש כך.
<בני אלבז: אנחנו פה בבעיה בנושא המשפטי של לקחת ולהחרים את הכול - - -
<קריאה: אתה לא יכול להחרים?
<בני אלבז: הרבה חומר אני מחרים ואנחנו עובדים על זה עם היועצים המשפטיים שלנו בנושא.
דוד אמסלם: אמרת "יועצים משפטיים" – יש בעיה אבל פה אני רוצה להציע לכם מודל, תבחנו אותו.
דוד אמסלם: בנושא הזה של הרשויות, יש כל מיני צווים ותבדקו שהם יכולים לחלוט גם כלי רכב ומשאיות, למכור חלק מהסחורות, יש שם סנקציות חריפות בכל מיני נושאים אחרים אז כך שאתם יכולים, אתה לא חייב להמציא את הגלגל.
דוד אמסלם: כן, כן, לא, חוקי מדינה שמסמיכים אותם.
דוד אמסלם: כשהיו עבירות בנייה בירושלים, אני אומר לכם, הפקעות עודפי עפר, חילטנו טרקטורים ומשאיות, מספר לכם, העמדנו אותם חודשים.
<בני אלבז: אנחנו בתחילת - - -
דוד אמסלם: לכן תבדקו.
דוד אמסלם: כנ"ל סחורה שמחרימים לכל מיני אנשים אז אני מניח שאולי יש אופציה למכור אותה, חבל לזרוק - - -