GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: שבועיים ביניכם זה לשבת, לראות את הצו, להשיג עליו, לתקן, להדפיס אותו ארבע פעמים, לנסוע להחתמה ולנסוע לשבוע חופש, אז שבועיים זה מספיק, אז עוד שבועיים, אם יש בעיה תרים אלי טלפון, ותרים לי 'דגל אדום'.
דוד אמסלם: אני אתכנס לדיון בעוד חודשיים מהיום ועד אז אתם בעצם 'תופרים' את כל החבילה.
דוד אמסלם: יושבים עם הישוב, עם ראשי המועצות, מזמנים אותם, עושים סימולציה, כדי להציג לנו בסך הכול, בסוף, עוד חודשיים, את כל המבנה.
דוד אמסלם: משם אנחנו רוצים לצאת החוצה, כולל צווים משלימים, כולל 'הכול מכל כל', בסדר, רבותי?
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה, ישיבת מעקב בנושא מפגע סביבתי חמור כתוצאה מפעילות מפחמות בשטחי הרשות הפלשתינית A ו-B.
דוד אמסלם: כדי להיכנס למסגרת הדיון, אנחנו ערכנו דיון ב-23 במאי 2016, שהיה גם דיון מעקב בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני ביקשתי ממשרד החקלאות להציג לנו את כל הנושא הזה של צווים.
דוד אמסלם: זאת אומרת אנחנו הקמנו ועדה בין משרדית וכו', לא אלאה אתכם, אתם כבר מכירים את הנושא.
דוד אמסלם: אז בואו אני אעביר לכם ישר את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: קודם כל צביקה, נתחיל איתך.
<צביקה כהן: כן, בוקר טוב לכולם.
<צביקה כהן: קודם כל רציתי להגיד שמה שאנחנו אומרים ומה שאנחנו כותבים, אנחנו מתכוונים לזה ואין לנו עניין למרוח אף אחד - - -
דוד אמסלם: צביקה, בוא נגיד את זה בסוף.
<צביקה כהן: בסדר?
דוד אמסלם: אם בסוף יסתבר שזה ככה, תקבל צל"ש.
<צביקה כהן: לא, לא, לא.
<צביקה כהן: מהתחלה שיידעו שאנחנו מתכוונים למה שאנחנו אומרים.
<צביקה כהן: אנחנו לא מתכוונים למרוח אף אחד.
<צביקה כהן: זה ככה על ההתחלה.
דוד אמסלם: אמרת משפט שהוא חזק מאד.
דוד אמסלם: עוד מעט, לפי השאלות שלי אני לא בטוח תעמוד בזה בסוף.
<צביקה כהן: חופשי, חופשי.
<צביקה כהן: או שלא.
<צביקה כהן: מה שאתם רוצים.
<צביקה כהן: אנחנו הכנו כמו שהבטחנו את צו ההובלה.
<צביקה כהן: הצו חתום על ידי השר, הוא אצלך.
<צביקה כהן: אנחנו לא נאשר אותו בטח היום, כי נרצה עוד שבוע.
<צביקה כהן: איך שתרצה, נאשר אותו.
<צביקה כהן: זה לגבי צו ההובלה.
<צביקה כהן: כמו שאני אמרתי כל הזמן, גם נושא הכריתה הוא בשולחננו ויש סט תקנות גדול, שבו גם מופיע האין פטור לאבוקדו והדרים.
<צביקה כהן: הסט הזה - - -
דוד אמסלם: למה זה רק אבוקדו והדרים?
דוד אמסלם: בוא נתחיל מזה.
<צביקה כהן: שנייה, שנייה.
<צביקה כהן: גם בוועדה, מה שהוסבר לכולם, שמי שפוגע זה האבוקדו וההדרים, כרגע.
<צביקה כהן: אנחנו גם מוכנים לזה ברמת התקנים והפיקוח - - -
דוד אמסלם: שנייה, צביקה.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנתחיל?
דוד אמסלם: בוא ניכנס לרזולוציה.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, עזוב את הנאומים לאומה.
דוד אמסלם: למה רק אבוקדו והדרים?
<צביקה כהן: כי זה העצים ששורפים בגדה.
דוד אמסלם: ואין עוד?
<צביקה כהן: כרגע אין עוד.
דוד אמסלם: אין אופציה?
דוד אמסלם: ואם מחר יפתחו משהו אחר נעשה תקנה חדשה?
דוד אמסלם: נשנה?
<צביקה כהן: אם נחשוב שצריך עוד עצים להכניס, כמו נשירים, שיגיעו לגליל, כדי שזה יהיה אפקטיבי נצטרך גם כוח אדם לפקח, הרי אתה יודע כמה נשירים יש בגליל.
<צביקה כהן: אז אם אנחנו עם שני עובדים שאמורים לפקח - - -
<צביקה כהן: לא, תן לי להסביר.
דוד אמסלם: תן לי, אתה תענה לי, צביקה.
דוד אמסלם: זאת אומרת אנחנו שמנו אבוקדו והדרים בגלל שיש לנו שני עובדים?
<צביקה כהן: אנחנו שמנו אבוקדו והדרים משתי סיבות.
<צביקה כהן: סיבה אחת, שזה מה ששורפים היום, זה הכי שריף.
<צביקה כהן: והסיבה השנייה, כן, יש לנו רק שני עובדים לתת - - -
דוד אמסלם: בוא נפריד.
<צביקה כהן: תפריד, חופשי.
דוד אמסלם: בוא נפריד את הסיפור של העובדים לבין מה צריך.
דוד אמסלם: אני מציע שאת התקנה בכלל תשנו לכל הגזם.
דוד אמסלם: מחר יבוא לך לא רק אבוקדו והדרים - - -
<צביקה כהן: כל הגדם.
דוד אמסלם: כל הגדם הכוונה.
דוד אמסלם: אז אני אומר באופן בסיסי, לדעתי התקנה צריכה להכיל את כל סוגי הגדמים שישנם.
דוד אמסלם: אז בוא נתחיל עם זה.
דוד אמסלם: דבר שני, אתה יודע מה, ישר נתחיל עם העניין.
דוד אמסלם: זה כולל גם את בעלי הגזם או רק את המובילים?
דוד אמסלם: צביקה?
<צביקה כהן: רגע.
דוד אמסלם: חברה, אתם מפריעים לו.
דוד אמסלם: אתם מדברים ביניכם והוא באמצע.
<צביקה כהן: קודם כל אני אומר עוד פעם, אם אתה רוצה שכל הגדם יהיה, אני כבר אומר לך שברמת האכיפה והפיקוח - - -
דוד אמסלם: עזוב אכיפה ופיקוח.
דוד אמסלם: תקבל.
דוד אמסלם: אצלי זה עובד ככה, קודם כל מה צריך ואחרי זה אנחנו מחברים את האמצעים.
<צביקה כהן: דודי, אני רק מסביר לך שיש המון המון נשירים בגולן, שאנחנו לא שם.
<צביקה כהן: אנחנו שמנו שני אנשים ורבע, פחות, רק באזור קו התפר.
<צביקה כהן: קח את זה בחשבון.
דוד אמסלם: צביקה, נשמה שלי, אין בעיה.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אגיד לך משהו כזה, תעשה את ההפרדה.
דוד אמסלם: אני מציע לך, תעשה את ההפרדה, תעשו את כל הגדמים.
דוד אמסלם: לגבי מה אתה יכול, אתה יודע, זה כמו במשטרת התנועה.
דוד אמסלם: יש את כל העבירות, בסוף יש ארבעה שוטרים ששמים אותם ליד צפת.
דוד אמסלם: זה בסדר, אבל העבירות בארץ נמצאות בכל המקומות.
דוד אמסלם: לכן אתה צריך קודם כל להסדיר את סוגית הגדם.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה אפילו לא אינטליגנטי להציג את זה ככה.
דוד אמסלם: הרי לכאורה - - -
<צביקה כהן: ככה הצגנו כל הזמן.
דוד אמסלם: הרי במפחמות, מחר יהיה לו מעצי זית, אז הוא גם יעשה אותם.
דוד אמסלם: מה שטוב לו – הוא שם.
דוד אמסלם: אז מה, אנחנו אומרים לו אדוני יש לך רק אבוקדו, אבל את השאר אתה יכול?
דוד אמסלם: אז לכן זה לא נשמע גם חכם.
דוד אמסלם: עכשיו, לגבי סוגית האכיפה, זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: נדבר עליה בסוף.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, כרגע - - -
<צביקה כהן: דודי, מה שהם שורפים היום זה אבוקדו והדרים - - -
דוד אמסלם: כן, בגלל שזה מה שיש להם קרוב.
<צביקה כהן: תקשיב, לא נכון.
<צביקה כהן: זה לא נכון.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אשאל שאלה.
דוד אמסלם: אם מחר הם לא יוכלו לשרוף?
דוד אמסלם: אנחנו נתקין את התקנה, נגיד ויש לנו עכשיו זיהוי חבל על הזמן, לא משנה, יש לנו אמצעים טכנולוגים שיודעים לזהות רק אבוקדו והדרים.
דוד אמסלם: נראה לך שהם יסגרו את המפחמות או שיעברו לגדם אחר?
<צביקה כהן: לדעתי יש בעיה ביצועית לשרוף משהו אחר חוץ מאבוקדו והדרים.
<צביקה כהן: זה לא נותן את מה שהם רוצים שייתן.
דוד אמסלם: אז למה זה מפריע לך להכניס - - -
<צביקה כהן: שנייה, זה לא מפריע לי.
<צביקה כהן: לא מפריע לי כלום.
דוד אמסלם: אז למה לא להכניס את כולם?
<צביקה כהן: תקשיב, אם אני יכול לאכוף באופן רנדומאלי, רק על אבוקדו והדרים, אין לי בעיה, אבל זה לא יקרה, אני חושב.
דוד אמסלם: צביקה, בוא אני אגיד לך, בוא נסכם, בואו תשנו את זה לגבי כל נושא הגדם.
דוד אמסלם: עזוב אכיפה.
<צביקה כהן: טוב, רגע.
דוד אמסלם: אתה בהקשר הזה?
דוד אמסלם: רק לגבי הסעיף הזה?
<צביקה כהן: כן, חגי הוא פקיד היערות שלנו כרגע.
<חגי שניר: מה שלומך?
דוד אמסלם: אני ברוך השם.
<חגי שניר: הסוגיה היא סוגיה מקצועית לגמרי.
דוד אמסלם: תגיד רק את השם.
<חגי שניר: חגי שניר.
דוד אמסלם: אה, חגי, מה שלומך?
דוד אמסלם: עכשיו אני מזהה.
דוד אמסלם: משרד החקלאות.
דוד אמסלם: חגי אחראי, היה פקיד היערות הראשי.
<חגי שניר: לשעבר.
<צביקה כהן: לשעבר.
<צביקה כהן: היום הוא מנהל מחוז המרכז.
איתן ברושי: עברו מיערות לחורשות, אז הוא עבר.
<צביקה כהן: מיערות לפרדסים.
יעל כהן-פארן: אבל אין פקיד יערות חלופי בינתיים.
<חגי שניר: יש ממלאת מקום והיא קיבלה הסמכה של השר.
<חגי שניר: בעוד חודשיים יהיה מחליף.
דוד אמסלם: ואת ישראל גלאון השארת שם, או?
<חגי שניר: גם הוא יצא לגמלאות.
יעל כהן-פארן: גם?
יעל כהן-פארן: גם אתה בגמלאות?
<חגי שניר: זה לא גם.
איתן ברושי: יכול להיות שהוא רוצה שר החקלאות, צביקה.
<קריאה: דודי, זה נשמע כמו חיים שכאלה.
דוד אמסלם: הוא יספר לך כמה שעות מנוע היה לי איתו בנושא של העצים.
<חגי שניר: אכלנו קצת מאותו - - -
דוד אמסלם: והוא הוציא לי כמה מכתבים בעבר.
<חגי שניר: דודי, הסוגיה היא מקצועית.
<חגי שניר: אנחנו עשינו עבודה בחודשיים האחרונים.
<חגי שניר: דיברנו עם עשרות אנשים שעוסקים בתחום הפחמים וכריתות העצים.
<חגי שניר: היום מותר ונכנסים עצים, אורנים שכורתים ביערות – נכנסים ליו"ש, לחברון, למפעלי המשטחים.
<חגי שניר: למה לא עושים בהם פחמים?
<חגי שניר: הם לא מתאימים.
<חגי שניר: השרף לא טוב.
<חגי שניר: כנ"ל איקליפטוס.
<חגי שניר: גם כן, לא מתאים לפחמים.
<חגי שניר: כנ"ל רימונים.
<חגי שניר: כורתים היום הרבה מטעי רימונים, למה זה לא הולך לפחמים?
<חגי שניר: כי זה לא מתאים.
<חגי שניר: אתה יכול לבוא ולהגיד עץ זה עץ.
<חגי שניר: לא יהיה להם עץ מסוג א', ילכו לעץ מסוג ב'.
<חגי שניר: אנחנו מעריכים על בסיס השיחות אלה, שחומר הגלם הטוב הוא חומר הגלם שמשמש את המפחמות.
דוד אמסלם: בזה אני מסכים.
דוד אמסלם: אני מסכים שיש מדרג.
דוד אמסלם: יש חומר - - -
<חגי שניר: לעבור לסוג ד' - - -
דוד אמסלם: יש סוג א', יש סוג ב'.
דוד אמסלם: אבל דרך אגב, אני שואל שאלה אחרת שאותי היא קצת יותר מעניינת.
דוד אמסלם: למה זה מפריע לך?
<חגי שניר: אז אני נוגע בתשובה.
<חגי שניר: עד שנת 2010 הייתה חובת רישיון הובלה על כל הובלה של עץ.
<חגי שניר: גם עץ שיצא מהיער היה חייב ברישיון הובלה.
<חגי שניר: בשנת 2011 אנחנו ביטלנו את זה.
<חגי שניר: ביטלנו את זה מהסיבה זאת הייתה מכבסה של רישיונות הובלה.
<חגי שניר: היתר הובלה היה ניתן לכל דיכפין מתי שרוצים ואיך שרוצים.
<חגי שניר: כי כמו שאתה יודע, ביערות יוצאות הרבה מאד משאיות ויש הרבה מאד עבודה.
<חגי שניר: לתת היתר הובלה לכל חורשה ולכל משאית עץ שיוצאת, היום בחורשה בנתניה, מחר ביער בן שמן, ומחרתיים במטע שזיפים ביסוד המעלה, זו בירוקרטיה מטורפת שלדעתי לא משיגה את המטרה.
<חגי שניר: עכשיו אני אומר, יכול להיות שנהיה שם בעוד שנתיים.
<קריאה: אבל זאת לא אכיפת חוק, מה?
דוד אמסלם: לא, לא, הבנתי מה שאתה אומר.
<חגי שניר: אני אומר, הבירוקרטיה צריכה להשיג איזו שהיא מטרה, לא רק לשם הבירוקרטיה, סתם לייצר ניירת ולהעסיק פקידים.
<חגי שניר: נניח שיש לנו פה 100 פקידים - - -
דוד אמסלם: אוקיי, חגי, הבנתי מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: אם נלך למשל על עצים יותר מה שנקרא מתורבתים, שהם יותר בקטע החקלאי ולא בקטע היערני – אני הבנתי מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: אתה אומר בסוף אני אצטרך לייצר פה איזה 5,000 פקידים, רק שכל היום יתנו חותמות למשאיות.
<חגי שניר: נכון, ולא נשיג כלום.
דוד אמסלם: כן, הבנתי.
דוד אמסלם: עכשיו, ואם אנחנו נצמצם את זה - - -
<חגי שניר: רק על עצי המטע.
דוד אמסלם: רק לעצמי המטע.
<חגי שניר: עצי המטע המשמעותיים זה ההדרים והאבוקדו.
<חגי שניר: השאר, גם כשכורתים רימון או שזיף או אפרסק, העצה היא מאד מאד קטנה.
<חגי שניר: הקוטר שלה - - -
דוד אמסלם: אתה שלם עם זה?
<חגי שניר: אני אומר כרגע אנחנו שלמים עם זה.
<חגי שניר: אם נצטרך להוסיף עוד אפרסק, נקטרינה ושזיף, או את כל הנשירים אפילו, נדע לעשות את זה מעכשיו למחר.
<חגי שניר: נדע לעשות את זה.
<חגי שניר: לבוא ולייצר את זה כבר עכשיו - - -
דוד אמסלם: הוא מדבר איתי כרגע על הנושא של רישיונות ההובלה.
דוד אמסלם: זה הסיפור שלו.
דוד אמסלם: אני מבין מה הוא אומר.
<תומר רוזנר: אז אנחנו נאפשר לעשות את זה, שהוא יכול לתת רישיון כללי.
<תומר רוזנר: אתה מבין מה אני אומר?
<תומר רוזנר: אנחנו נסמיך אותו לתת רישיון כללי.
דוד אמסלם: טוב, חגי, צביקה, אנחנו אחרי זה נדבר על זה גם עם תומר.
דוד אמסלם: אני הבנתי את המשמעות של הדברים.
דוד אמסלם: בסך הכל אנחנו ברמת התוצאה רוצים שלא יגיע לשם גדם, בעיקר בקטע של המטעים וכו'.
דוד אמסלם: אז אחרי זה נדבר ונראה אם שווה להכניס את זה, גם אם אנחנו נאכוף רק את זה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של האחריות, שאני רואה בזה דבר קריטי, הבנתי שאתם הטלתם את האחריות על המוביל.
דוד אמסלם: כאילו בעל - - -
<חגי שניר: בעל העץ.
<חגי שניר: אנחנו מטילים את האחריות על בעל העץ.
<חגי שניר: בעל העץ זה החקלאי שאצלו גדלים העצים והוא מזמין את הכורת ואומר לו – אני רוצה שתכרות לי את העצים.
<חגי שניר: עכשיו, אם העץ מחליף ידיים והעץ הוא כבר לא של החקלאי, אלא הוא של שוכר הסקה לצורך העניין, אז הוא בעל העץ.
<חגי שניר: המוביל הוא רק השליח.
<חגי שניר: הפקודה בפירוש מאפשרת - - -
<חגי שניר: להטיל את האחריות על בעל העץ וכך גם כתבנו בצו.
<חגי שניר: לא כתבנו - - -
דוד אמסלם: אני הבנתי שבעצם אתם לא הכנסתם לסיפור את בעל העץ.
<חגי שניר: כתוב בפקודה.
דוד אמסלם: בעל המטע הכוונה.
<חגי שניר: לא בעל המטע, בעל העץ.
<חגי שניר: אני מדבר על בעל העץ.
דוד אמסלם: חגי, חגי, שנייה.
דוד אמסלם: אני אומר לך שבגדול העסק מתחיל מבעל המטע.
דוד אמסלם: זה לא בעל העץ, כשהעץ על המשאית.
דוד אמסלם: הרי אף אחד, בעל המטע הוא בעצם היצרן, הוא קובע למי זה ילך.
רויטל סויד: מחולל העניין.
דוד אמסלם: מחולל העניין, יפה מאד, חברת הכנסת רויטל סויד.
דוד אמסלם: היא חוללה את המינוח היותר נכון.
דוד אמסלם: הרי בעל המטע קובע את הכל כאן.
דוד אמסלם: הוא קובע למי הוא מוכר, מה מוכר, לאן מוכר.
דוד אמסלם: הוא לא איזה צדיק.
דוד אמסלם: זה לא איזה בן אדם שמכר עץ בשביל לעשות עצי אשוח, פתאום הגיע לשום מקום.
דוד אמסלם: הוא יודע בדיוק מה קורה פה.
דוד אמסלם: אז אנחנו שמים אותו בצד.
דוד אמסלם: לקחנו את בעל המשאית ושמנו אותו בפוקוס?
<חגי שניר: ממש לא.
<חגי שניר: בצו בפירוש ייחסנו לבעל העץ את האחריות ועל שמו גם יוצא רישיון ההובלה.
<חגי שניר: המוביל, שקוראים לו חגי, הוא סך הכל השליח.
רויטל סויד: אבל אתה מנתק את בעל העץ מהעץ המקורי, כי באופן תיאורטי אתה אומר ככה: ברגע שבעלי המטע, כי בעל העץ אתה קורא לזה משהו אחר, מכר את זה הלאה לסוכן, אז הוא הופך להיות בעל העץ.
רויטל סויד: עכשיו, אני יכולה לתת לך תרחיש שלא יהיה לך בעל עץ.
רויטל סויד: אותו סוכן כבר מכר את זה למישהו ברשות ואז בעל העץ כבר הפך להיות מישהו ברשות.
רויטל סויד: ברור שהמוביל לא אחראי לכלום.
רויטל סויד: אתה חייב כל הזמן לחזור לנקודת המקור.
רויטל סויד: נקודת המקור היא זו שעושה את הרווח.
רויטל סויד: היא זו שמרוויחה.
<קריאה: את כל החטאים של האנושות התחילו בעץ.
<חגי שניר: אני נותן רישיון לשם.
<חגי שניר: אני נותן רישיון לבן אדם.
<חגי שניר: אני לא נותן את זה למישהו ברשות ואני לא נותן את זה אמורפי.
<חגי שניר: רישיון ההובלה ניתן לבעל העץ והוא צריך להיות - - -
דוד אמסלם: לא, אבל אני רוצה להתחבר.
דוד אמסלם: הבנתי, חגי.
<חגי שניר: וכתובת.
דוד אמסלם: תתנתק שנייה.
דוד אמסלם: אני רוצה שגם חיים ידבר בנושא, הוא רוצה לדבר.
דוד אמסלם: אבל תתנתק שנייה מהסיפור של מי קיבל את הרישיון.
דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמא מעולם אחר.
<עמיקם אשל: אדוני יושב הראש, כתוב במפורש בפקודה – ייתן רישיון למוביל.
דוד אמסלם: כן, כן, עזוב.
<חגי שניר: איפה כתוב?
<עמיקם אשל: כתוב בסעיף 4 א': מצא פקיד היערות - - -
<חגי שניר: הרישיון יינתן למוביל.
<צביקה כהן: אפשר?
דוד אמסלם: צביקה, עוד מעט.
<צביקה כהן: אני רוצה להוציא לך את הפלונטר הזה.
דוד אמסלם: אין בעיה, חכה, בסדר.
דוד אמסלם: אני אומר, כרגע תנתק את הסיפור בין מי מקבל את הרישיון - - -
<חגי שניר: לבעל העץ.
דוד אמסלם: בגלל שבסופו של דבר מי שמוביל, בסוף המוביל צריך רישיון הובלה, בכל נושא.
דוד אמסלם: בסוף המוביל צריך את רישיון ההובלה, אבל זה לא קשור עכשיו לנושא הזה של בעל העץ.
דוד אמסלם: אז תעשה הבחנה בין למי אתה נותן את רישיון ההובלה, לבין מי שיש לו את האחריות.
דוד אמסלם: אני רואה את בעל המטע כבן אדם שמחולל את כל האירוע הזה והוא האשם המרכזי.
דוד אמסלם: והוא גם המרוויח המרכזי לרוב.
דוד אמסלם: אז אי אפשר להגיד שמע, הוא לא יודע, הוא בכלל צדיק.
דוד אמסלם: בכלל בא, הוא לא מבין על מה מדובר פה בכלל.
דוד אמסלם: בוא ניקח את המוביל ונעמיס עליו את הכל.
חיים ילין: קודם כל צביקה, אתה נותן מענקים לכל פרדסן ולכל מי שנוטע מטע.
חיים ילין: זאת אומרת שברגע שהוא - - -
<צביקה כהן: הלוואי, חיים, מה לעשות?
חיים ילין: בסדר, אבל אתה נותן, או בהשקיה או בזה, אתה נותן.
חיים ילין: גם יש אישור.
חיים ילין: הם חייבים אישור ממשרד החקלאות, הם חייבים היתר.
חיים ילין: הם חייבים את כל מה שצריך.
חיים ילין: יופי.
<צביקה כהן: כל מי שמקבל - - -
חיים ילין: זאת אומרת, בוא נתחיל מהתחלה, ברגע שהוא כורת בגלל כל מיני סיבות, הוא חייב את האישור שלך.
חיים ילין: אין בן אדם שכורת סתם.
<צביקה כהן: אני לא, חיים.
חיים ילין: לא אתה באופן ספציפי, בסדר, לא אתה.
<צביקה כהן: בסדר, טוב.
חיים ילין: משרד החקלאות חייב לאשר את כריתת העצים.
חיים ילין: ברגע שהוא כורת את העצים, אין מכירה.
חיים ילין: חברה, שלא יעבדו עליכם.
חיים ילין: אין מכירה עם כסף פה.
זוהיר בהלול: אז מניין בא האמרה - - -
חיים ילין: הוא תמורת הכריתה - אתה נותן למישהו תכרתו לי את העצים – זה התשלום שלכם.
חיים ילין: אין כסף.
חיים ילין: ואז אתה מבין מה קורה?
חיים ילין: אין מכירה.
חיים ילין: בפועל אין.
חיים ילין: הוא בעל העץ, אתה לא יודע מי זה אפילו ובעצם מגיע לאיו"ש.
חיים ילין: עכשיו מגיע לאיו"ש, אתם מנסים לתפוס את מי?
חיים ילין: הוא צריך לעבור איזה שהוא מעבר.
חיים ילין: יש פה נציגים - - -
דוד אמסלם: אני עוד לא, לא, לא, לא.
חיים ילין: אתה לא שם עדיין.
דוד אמסלם: לא, לא, תעזוב.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, חיים, באמת.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו שני דיונים, הכל ממוקד פה מבחינת השאלות.
דוד אמסלם: תגיד לי מה השאלה.
חיים ילין: אז אני קודם כל מבקש מההתחלה.
חיים ילין: אין פה שאלה.
חיים ילין: מההתחלה בתקנה חייב להיות שכל פרדסן, כל בעל מטע, הוא אחראי שמהרגע שהוא כורת – הוא אחראי על הכל, עד שזה מגיע לצד השני.
חיים ילין: אחרת אנחנו בבעיה, כי אין מכירה.
דוד אמסלם: אז אני אומר שאנחנו דיברנו על זה.
דוד אמסלם: בבקשה, צביקה, תמשיך.
דוד אמסלם: אנחנו מבקשים את התיקון הזה לגבי הנושא הזה של האחריות.
<צביקה כהן: אנחנו מבינים ואמרנו את זה כמה פעמים, גם חיים אמר את זה קצת בצורה שונה, אבל אנחנו מבינים שאנחנו נדרוש ממי שעוקר אבוקדו והדרים רישיון עקירה.
דוד אמסלם: דרך אגב, ממילא הוא צריך.
<צביקה כהן: דקה.
<צביקה כהן: בדיוק, זהו.
<צביקה כהן: עכשיו, כל הרעש פה, שרישיון העקירה לא מופיע פה.
<צביקה כהן: אני רוצה להסביר.
<צביקה כהן: הוא לא מופיע פה.
<צביקה כהן: ברגע שאני דורש רישיון עקירה מבעל הדרים, האחריות עליו, לא מול העוקר.
דוד אמסלם: צביקה, תלך במסלול שלי שנייה.
דוד אמסלם: כל מי שעוקר עץ צריך רישיון עקירה.
דוד אמסלם: תשאל את חגי, הוא יספר לך כמה רבתי איתו.
<צביקה כהן: אני יודע.
<צביקה כהן: נו?
דוד אמסלם: עזוב אותי, אני לא שם.
דוד אמסלם: אני אומר, האחריות לנושא של הגדם, אני רוצה שבסוף היא תבוא לידי ביטוי ברמת הקנסות.
<צביקה כהן: אנחנו מחברים את שניהם ביחד.
<צביקה כהן: מהרגע שהצו הזה יחול עוד 45 ימים, או אחרי שתאשר אותו, מרגע זה, גם אם יבואו תקנות או שלא יבואו תקנות, אנחנו נאכוף את רישיון העקירה שבפקודה.
<צביקה כהן: לא צריך צו בשבילו.
דוד אמסלם: שמה הוא יאמר?
<צביקה כהן: שיאמר שכל מי שרוצה לעקור אבוקדו והדרים – יצטרך רישיון כריתה והובלה, אם הוא מוביל אותו.
<צביקה כהן: אנחנו נחבר את הכל ביחד, ואז אם אנחנו נתפוס, אז נגמר הסיפור.
דוד אמסלם: יש לי רעיון בשבילך.
דוד אמסלם: אל תעשה את החיבור בין בעל המטע לבין המוביל, זה שני דברים שונים.
<צביקה כהן: אני לא עושה חיבור.
דוד אמסלם: יש פה שתי עבירות.
דוד אמסלם: אם בעל המטע עקר ורישיון העקירה שלו, שהוא אמור לקבל ממילא, בלי קשר לדיון הזה, כל עץ במדינת ישראל, לפי רשימה שישנה, צריך לקבל היתר לעקירה.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם אם הוא עצמו שם אותו בתמהיל של עצמו.
דוד אמסלם: צריך ממנו היתר.
דוד אמסלם: אתה צריך לבודד את זה.
דוד אמסלם: כשאתה נותן רישיון עקירה, אתה שואל אותו למה אתה פה בעניין של ההדרים ושל האבוקדו.
דוד אמסלם: אנחנו שואלים אותו למה אתה רוצה לעקור אותם, מה לעשות איתם?
<צביקה כהן: זה מה שאנחנו עושים, דודי, זה מה שיקרה.
<צביקה כהן: זה מה שיקרה.
דוד אמסלם: דקה, אני מסביר.
דוד אמסלם: ואז יש לבן אדם אחריות כשלעצמו, הוא ברמה האישית אחראי על הנושא הזה.
דוד אמסלם: לא חשוב למי הוא מכר.
דוד אמסלם: הוא מכר את זה לאיזה מפעל שרוצה לעשות רהיטים, סיפר לו, ובסוף זה הגיע לשם, אז הוא אחראי.
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את הסיפורים, אוקיי?
דוד אמסלם: ויש את המוביל, שזה דבר אחר.
דוד אמסלם: נניח סתם, שהיה מדובר בסמים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: אז המגדל הוא בבעיה, המוביל בבעיה והמשתמש בבעיה.
דוד אמסלם: כל השרשרת.
דוד אמסלם: אתה לא אומר רק שנייה, אני אתפוס רק את המוביל.
דוד אמסלם: עכשיו, אם אתה רוצה להילחם בתופעה, תאמין לי, בסוף יעמיסו את זה על אותו נהג משאית שהוא שכיר, שהוא מרוויח 5,000 שקלים ויפילו עליו את כל התיק.
<חגי שניר: דודי, אתה מכיר את פקודת היערות.
<חגי שניר: אנחנו עושים אכיפה בפקודת היערות לכורתי עצים, לא רק לזה שהחזיק את המשור, וזאת הכוונה לעשות פה.
<חגי שניר: יש פה אחריות - - -
דוד אמסלם: זאת הכוונה, ולכן אני מבקש בתקנות תעשו את ההפרדה.
דוד אמסלם: כל חוליה מקבלת את הקנס שלה.
דוד אמסלם: יש שם את בעל המטע - - -
<צביקה כהן: אבל זה קיים.
<צביקה כהן: זה ההובלה - - -
דוד אמסלם: לפי מה שהבנו - - -
דוד אמסלם: צביקה, זה לא ההובלה, אבל אני מספר לך.
<צביקה כהן: למה זה לא הובלה?
דוד אמסלם: בגלל שהובלה זה המוביל.
<צביקה כהן: זה מה שיש פה.
דוד אמסלם: אבל זה לא מספיק.
<מורן הכהן יבין: אבל זה לא בא לבד.
<מורן הכהן יבין: זה בא בתוספת לתיקון בתקנות היערות הכלליות, שמחייבות מתן רישיון כריתה לעצי אבוקדו והדרים.
דוד אמסלם: ומה הסנקציה שם?
דוד אמסלם: הבנתי, מה הסנקציה?
חיים ילין: מי אוכף את הרישיון היום?
דוד אמסלם: שנייה, מה הסנקציה שם?
<קריאה: אף אחד לא.
<חגי שניר: 7,500 שקלים.
דוד אמסלם: שנייה, זאת אומרת לעץ או לכל המטע?
<חגי שניר: לעץ.
דוד אמסלם: לעץ?
<חגי שניר: כן.
<חגי שניר: 30,000 שקל.
דוד אמסלם: עד 30,000 שקלים.
חיים ילין: אבל מי אוכף?
<צביקה כהן: אותו אחד שאוכף את ה - - -
חיים ילין: אבל אם אתם אוכפים, אז איך זה מגיע?
דוד אמסלם: שנייה, חיים, תן לי להתקדם.
דוד אמסלם: מה שאתה אומר, שבעצם במסגרת פקודת היערות ישנו סעיף אחר, לא קשור לזה.
דוד אמסלם: מי שעוקר ללא רישיון אז הוא מקבל 7,000 שקלים לעץ, עד 30,000 שקלים.
דוד אמסלם: זאת אומרת זה 4.5 עצים.
דוד אמסלם: ועוד כמה ענפים.
דוד אמסלם: אין דבר כזה, אתה אומר?
<חגי שניר: מה זה אין דבר כזה?
דוד אמסלם: זה פקודת היערות.
<תומר רוזנר: מאיפה הבאת את ה-7,500 שקלים, 30,000 שקלים?
<תומר רוזנר: מאיפה הבאת את זה?
<חגי שניר: מאיפה?
<חגי שניר: מתקנות העבירות המנהליות.
<חגי שניר: עשינו עבירות מנהליות לפקודת היערות.
<חגי שניר: היטלנו קנסות ב-1.8 שקלים בארבע השנים האחרונות.
<חגי שניר: - - - כריתת עץ 7,500 שקלים והעונש המקסימאלי בעבירה הזאת הוא 30,000 שקלים - - -
<תומר רוזנר: אבל זה על הכריתה עצמה ואנחנו לא מדברים על זה.
<חגי שניר: כריתה ללא רישיון, דודי, מה שאמרת.
<חגי שניר: אם בעל המטע - --
דוד אמסלם: תראה, אני אגיד לך.
דוד אמסלם: אני מתחבר לזה.
דוד אמסלם: הוא אומר כזה דבר, יש פה מספר תחנות.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם כורתים, הרי ממילא הוא צריך לבקש ממנו רישיון.
דוד אמסלם: אז הוא ישאל אותו – למה אתה צריך את הרישיון?
דוד אמסלם: הרי אתה רוצה לקבל רישיון, למה?
דוד אמסלם: למי אתה מוביל את זה?
<חגי שניר: נכון, מה אתה עושה עם העץ?
<חגי שניר: לא תקבל רישיון, דודי, לא תקבל רישיון כריתה בלי - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, בואו נשמע מה מפריע לתומר.
<תומר רוזנר: אין מחלוקת שהדבר הזה, שאחריות היצרן מה שאנחנו קוראים, צריכה להיות מוסדרת בתקנות שקשורות לנושא הייצור, מה שנקרא ייצור הגדם.
<תומר רוזנר: המחלוקת, שהיא מחלוקת קצת מוזרה בעיני, היא שמשרד החקלאות מבקש להתעכב עם הנושא הזה של אחריות היצרן ולכלול אותו בתקנות אחרות, גדולות יותר, שהן מסדירות בכלל את כל הנושא הזה.
<תומר רוזנר: אנחנו לא רואים מניעה שהנושא הזה ינותק מהתקנות הגדולות מה שקרוי, ויוכנס כאן כהוראה נקודתית ספציפית בנושא הזה, כי אין מחלוקת שצריך את ההוראות האלה.
דוד אמסלם: תומר אומר, אם נתפוס אותו בשני המקומות - - -
<צביקה כהן: פרוצדורה.
<תומר רוזנר: אי אפשר בלי.
דוד אמסלם: אתה יודע, אני אגיד לך מה הוא אומר.
דוד אמסלם: אנחנו בעיקרון לא אוהבים לקרוא איזו שהיא תקנה פה, אשר מפנה אותנו לאיזה תקנה אחרת שם, שמתחיל להיות סיפור חד גדיא.
דוד אמסלם: הרי ממילא בוא תכתוב את זה פה, מה איכפת לך?
דוד אמסלם: דרך אגב, יכול להיות שפה נרצה להרים את רמת הקנסות.
<צביקה כהן: אי אפשר.
דוד אמסלם: למה אי אפשר?
<צביקה כהן: זה משפטנים עכשיו.
דוד אמסלם: התחילו הבעיות.
דוד אמסלם: אוקיי, בואו נשמע.
<לילך וגנר: סליחה, לילך וגנר, משרד המשפטים.
<לילך וגנר: כי העונש על כריתה והובלה כבר קבוע בפקודת היערות.
<לילך וגנר: אם רוצים לשנות את העונש, צריך לתקן את הפקודה.
<לילך וגנר: העונש בפקודה הוא למי שכורת עץ ללא רישיון, בניגוד לתנאי הרישיון – מאסר שישה חודשים או קנס, כאמור בסעיף 61 א' 2, שזה בערך 29,000 שקלים.
דוד אמסלם: לעץ אחד, סליחה?
זוהיר בהלול: דודי, אתה רוצה - - -
דוד אמסלם: דקה, דקה, אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: שנייה חברה, חברה.
דוד אמסלם: קודם כל פה תשב קדימה, יש לי שאלות אליך.
<לילך וגנר: לעומת זה, העונש על מי שמוביל עץ ללא רישיון, שכרגע אין תקנות שמטפלות בנושא של הובלה, ולכן כרגע לא קיימת חובת רישיון, בניגוד לכריתה.
<לילך וגנר: הוא קנס כאמור בסעיף 61 א' (1) שזה היום בערך 14,000 שקלים, - - - מרבי.
דוד אמסלם: 14,000 שקלים.
רויטל סויד: על כל ההובלה?
<לילך וגנר: כל עבירה.
דוד אמסלם: רגע, אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: את אומרת שבעצם כריתת עצים ללא רישיון, לא קשור לשום דבר, לא קשור למפחמות, לא קשור לכלום, יש לנו כבר שם ענישה של עד 6 חודשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, מישהו פעם נכנס ל-6 חודשים?
רויטל סויד: מישהו פעם בכלל עמד לדין?
דוד אמסלם: עמד, עמד.
דוד אמסלם: כן, כן, זה אני יודע.
דוד אמסלם: אנחנו העמדנו אנשים לדין על כריתת עצים.
<קריאה: זה עד 30,000 שקלים לעץ?
דוד אמסלם: היא אומרת משהו אחר.
דוד אמסלם: חגי, שנייה - - -
<לילך וגנר: לפי הפקודה, כל מי שכורת ללא רישיון, הוא יכול לבקש רישיון ל-30 עצים, הוא יכול לבקש רישיון לעץ, הם יגידו לך איך זה נעשה, משרד החקלאות, שמומחה לעניין הזה.
<לילך וגנר: לפי העבירה הפלילית, כל מי שכורת ללא רישיון, גם אם זה עץ אחד, העונש המרבי שלו יכול להיות שישה חודשים הוא הקנס הגבוה הזה של ה-29,000 שקלים.
דוד אמסלם: הבנתי, אז בעצם את אומרת שהענישה כבר נמצאת שם.
דוד אמסלם: תומר, מה אתה אומר על זה?
<תומר רוזנר: רק רגע, אני אסביר.
דוד אמסלם: זו שאלה טכנית.
<תומר רוזנר: לא, זה לא טכני.
<תומר רוזנר: זאת העבירה שקבועה בפקודה, כמו שאמרה הגברת לילך.
<תומר רוזנר: בעקבות זאת חוקק צו שנקרא צו העבירות המנהליות, כפי שאמר מר שניר, שבו נקבעו עבירות פחותות יותר, שאומרות על כל עץ 7,500 שקלים, ובמספרים אני מסתמך על מה שהוא אומר ועד 30,000 שקלים.
<תומר רוזנר: זאת אומרת שאפשר, אם רוצים, בצו עבירות מנהליות חדש, להחמיר את הענישה המנהלית, מה שנקרא.
דוד אמסלם: הענישה הזאת לדעתי היא ענישה מספיק חזקה.
<תומר רוזנר: אולי לא צריך את ה-30,000 שקלים.
<תומר רוזנר: זה התקרה, אבל זו כבר שאלה אחרת.
דוד אמסלם: מה שהיא אומרת - - -
רויטל סויד: ולגבי ההובלה?
דוד אמסלם: עוד לא, אני לא בהובלה.
דוד אמסלם: אני רוצה לפתור את העניין הזה כדי להתקדם.
דוד אמסלם: מה שאומרת לילך, היא אומרת תראה, העונש כבר נמצא במקום אחר.
דוד אמסלם: עכשיו, אם אנחנו רוצים לשנות את העונש, הוא לא מתייחס רק לאבוקדו ולהדרים.
דוד אמסלם: הוא מתייחס בכלל לכל סוג של כריתה.
דוד אמסלם: כריתה ללא רישיון פה מדובר.
דוד אמסלם: הרי אם הוא נותן לו רישיון, זה משהו אחר.
רויטל סויד: אבל דודי, למה שלא יהיו נסיבות מחמירות כשמדובר בסיטואציה כזו?
דוד אמסלם: בגלל שזה ממילא יותר מדי גבוה גם ככה, אני חושב.
דוד אמסלם: לא ראיתי איזה מישהו שקיבל 30,000 שקלים ושישה חודשים מאסר.
<אילן שדה: דודי, הם אמרו שמי שעוקר מטעים של אבוקדו והדרים, עושה את זה בלי רישיונות היום.
<אילן שדה: זאת אומרת עץ, הכוונה לעץ האלון הבודד, היפה.
דוד אמסלם: רגע, חכה עם זה.
<אילן שדה: אבל מי שעוקר לא צריך רישיון.
<אילן שדה: הם אמרו.
דוד אמסלם: אילן, אילן.
<אילן שדה: אין רישיונות.
דוד אמסלם: תן לי להתקדם בדיון.
דוד אמסלם: אני עדיין עוד לא עוסק באנשים האלה שהם עבריינים.
דוד אמסלם: זה אכיפה, זה משהו אחר.
דוד אמסלם: בואו נתחיל להסדיר קודם כל את התקנות.
<אילן שדה: זה לא עבריינים.
<אילן שדה: לא צריך רישיון לעקירה ל - - - פרדס.