GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איתמר בן דוד: לפני שנתיים וחודשיים, במאי 2014, התייצבנו לישיבת מועצה ארצית, ובהפתעה גילינו את עצמנו, ארגוני הסביבה, יחד עם עוד נציגי ציבור, מחוץ לוועדת המשנה החשובה ביותר – הולנת"ע.
<איתמר בן דוד: במאבק שלקח חודש, עד לישיבה של יוני 2014, הייתה חזרה חלקית.
<איתמר בן דוד: ארגוני הסביבה – חזרנו.
<איתמר בן דוד: אבל מה שאני מנסה להגיד זה שאנחנו רואים תהליך מתמשך של דחיקת הציבור מוועדות התכנון הארציות.
<איתמר בן דוד: אנחנו יודעים, זו אידיאולוגיה, אבל התוצאה היא תוצאה עגומה.
<איתמר בן דוד: אנחנו לא רואים קידום.
<איתמר בן דוד: המועצה הארצית – אם חשבו על הרכב מסוים, היא יצאה מאיפוס.
<איתמר בן דוד: אני בתוך קבוצת נציגי הציבור, כנציג הארגונים הסביבתיים; שותפיי.
<איתמר בן דוד: לעיתים הסטודנטים.
<איתמר בן דוד: מר ניר פפאי אמר לגבי חבר ללא ממלא מקום.
<איתמר בן דוד: מספיק שנציג הסטודנטים נמצא בחו"ל – אין להם ייצוג באותה ועדה.
דוד אמסלם: למה בחו"ל?
דוד אמסלם: תגיד שיש לו בחינה.
<איתמר בן דוד: בחינה.
<איתמר בן דוד: זה קורה.
<איתמר בן דוד: גם אני לעיתים לא יכול.
<איתמר בן דוד: אנשים חולים, אנשים נעדרים, יש להם עיסוקים.
<איתמר בן דוד: צריך להבין, לעיתים שלושה ימים בשבוע שאני בוועדות הארציות.
דוד אמסלם: הם מקבלים תשלום על זה?
<איתמר בן דוד: לא.
<איתמר בן דוד: אנחנו לא רוצים גם, במקרה שלנו.
דוד אמסלם: לא קשור, אדוני.
דוד אמסלם: אני לא שואל אותך אם אתה רוצה או לא.
דוד אמסלם: אתה רוצה, אחרי זה תיקח את זה לגמילות חסדים.
דוד אמסלם: אני שואל למה לא מקבלים?
<טל רשף: לא יודע, אדוני.
<טל רשף: זה לא היה מעולם.
<טל רשף: זה לא היה לפני שאני הגעתי - - -
דוד אמסלם: שאלתי אבל למה נציג ציבור שבא מזמנו, ממרצו, יושב שעות - - -
<טל רשף: מי זה נציג ציבור שבא מזמנו?
<טל רשף: בוא נפלח את זה.
<טל רשף: עובדי החברה - - -
דוד אמסלם: אם זה עובד מדינה, אז הוא מקבל תשלום מהמדינה.
<עדנה לרמן: אנחנו.
<טל רשף: נציגי החברה להגנת הטבע, לדוגמה, מקבלים.
<טל רשף: מהנדסים ואדריכלים לא מקבלים.
<טל רשף: זה נכון.
<טל רשף: אני זוכר במעומעם שנעשה ניסיון לפתור את זה כשהיינו במשרד הפנים - - -
<טל רשף: זה לא אני קובע את זה.
<טל רשף: זה לא רציונל.
<טל רשף: אני לא - - -
דב חנין: אין רציונל.
דוד אמסלם: לא, לא, לא הבנת.
<טל רשף: זה אינרציה, אדוני.
<טל רשף: אינרציה.
דוד אמסלם: מר טל רשף, אני אגיד לך מה בתשובות שלך אני לא אוהב.
דוד אמסלם: תראה, אתה הרי קם בבוקר וישןמ עם הסיפור.
<טל רשף: נכון.
דוד אמסלם: השר שלך יש לו ימבה של דברים.
דוד אמסלם: הוא גם מתחלף.
דוד אמסלם: הוא לא זוכר.
דוד אמסלם: בשנה הבאה שר אחר.
דוד אמסלם: אתה "חונה בחנייה" 30 שנה עד הפנסיה.
דוד אמסלם: אתה קם בבוקר עם הנושא הזה.
דוד אמסלם: אתה dedicated לנושא הזה.
דוד אמסלם: אתה עכשיו אמור לתפעל את המערכות סביבך.
דוד אמסלם: אם אתה צריך שהשר שלך יזוז, אתה מזיז אותו.
דוד אמסלם: בגלל שזה הנושא שלך.
<טל רשף: אמת.
דוד אמסלם: עכשיו, תבין: שר לא קם בבוקר עם הדבר.
דוד אמסלם: זה לא - - - על מה מדובר.
דוד אמסלם: אם לא מביאים לי את הדיון כאן, אני לא יודע בכלל שזה קיים.
דוד אמסלם: אז תבין.
דוד אמסלם: עכשיו, העסק צומח מלמטה.
דוד אמסלם: לכן, אני מדבר איתך.
דוד אמסלם: אתה בשבילי השר.
דוד אמסלם: לרוב הוא יקבל את ההמלצה שלך.
דוד אמסלם: נראה לך סביר שיש נציגי ציבור – אם הם לא חיוניים, תוציאו אותם.
דוד אמסלם: אבל אם הם חיוניים, אז נראה לך סביר שבן האדם קם בבוקר, מתניע את רכבו, נוסע, מבזבז את יום עבודתו.
דוד אמסלם: לא מבזבז, אלא פשוט לא עובד.
דוד אמסלם: ובא ויושב בוועדה.
דוד אמסלם: לפעמים זה שעות, לפעמים ימים, על חשבונו.
דוד אמסלם: נראה לך?
דוד אמסלם: אנחנו במדינת ישראל.
דוד אמסלם: מה, אנחנו איזה?
דוד אמסלם: עכשיו לאוגנדה שלחנו, לכל אפריקה, איזה 50 מיליון שקל.
דוד אמסלם: לא נראה לך סביר שהחבר'ה האלה צריכים לקבל איזשהו שיפוי?
דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שזה לא קשור לכסף.
דוד אמסלם: יש זלזול.
דוד אמסלם: כשזה חינם, אתה מזלזל.
דוד אמסלם: אין אצלי דבר חינם.
דוד אמסלם: אני מעולם לא העסקתי בן אדם בחינם.
דוד אמסלם: אני לא אוהב חינם.
דוד אמסלם: מה שזול – יקר.
דוד אמסלם: אדוני, בן האדם יושב שעתיים – תשלם לו שעתיים.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לתעריף, אבל בוודאי שהוא לא צריך לסבסד את מדינת ישראל.
<טל רשף: אדוני, ככל שאני יודע, מספר הנציגים שאין להם גב מוסדי מאחוריהם הוא שניים במועצה הארצית.
<טל רשף: זאת אומרת, נציגי הגופים הסביבתיים, יש להם גב מוסדי - - - ולא נכון - - -
יעל כהן-פארן: כן, אבל הם מתקיימים מתרומות מחו"ל.
דוד אמסלם: מה זה "גב מוסדי"?
דוד אמסלם: אתה מתכוון שאיזו עמותה משלמת לו את הכסף?
יעל כהן-פארן: תרומות מחו"ל.
<טל רשף: ובות"ל כן יש.
<טל רשף: אבל אני רוצה לומר: ייתכן שיהיו דעות שסבורות שדווקא תשלום כסף יביא לתוצאה אחרת.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא קשור לדעה.
דוד אמסלם: הוא בא, מייצג את הארגון.
דוד אמסלם: על פי חוק משלמים לו.
דוד אמסלם: לא אתה משלם לו – המדינה.
<טל רשף: ברור.
דוד אמסלם: זה לא משנה מה הוא חושב.
<טל רשף: אין על פי חוק משלמים לו.
<טל רשף: אין.
<טל רשף: לא קיים.
דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש ממך, גם בסיכום: תייצר לי אתה איזושהי הצעה לשינוי חקיקה ואני אגיש אותה.
דוד אמסלם: בנושא הזה.
דוד אמסלם: מכיוון שאני חושב שהאנשים האלה, מגיע להם שיפוי.
דוד אמסלם: עכשיו, הובלנו את זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, עכשיו הובלנו את זה - - -
<תומר רוזנר: גם בוועדות המקומיות, להבדיל מהתיקון האחרון שהוספנו את הנציגים בעלי הדעה המייעצת בוועדות המקומיות - - -
דוד אמסלם: הסדרנו את זה?
<תומר רוזנר: הסדרנו את נושא הגמול.
יעל כהן-פארן: יפה.
דוד אמסלם: אז שם כן.
<טל רשף: יש הבדל.
דוד אמסלם: דרך אגב, עכשיו אנחנו מנסים להסדיר גם את הנושא של חברי מועצת עיר.
<טל רשף: אדוני, אין לי שום בעיה עם זה.
<טל רשף: מבחינתי, אני אלך ללשכת השר, אגיש את דרישתך, אציע את ההצעה.
דוד אמסלם: תגיד לו שזה מה שאני מבקש לעשות.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אולי נוכח המציאות שאנחנו - - - אולי צריך לקבוע בחקיקה מסגרת זמן.
דב חנין: מסגרת זמן למינויים.
דוד אמסלם: אני רוצה.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להבין.
<איתמר בן דוד: זה חייב בהסכמה.
<איתמר בן דוד: אם לא, הארגונים ימנו - - -
<טל רשף: זה משהו אחר, אדוני.
<טל רשף: עברנו מנושא לנושא.
<טל רשף: כפי שהסברתי, יש ויה-דולורוזה, שגם תהיה ויה-דולורוזה גם למי שאמורים למנות.
<טל רשף: זה ויה-דולורוזה.
<טל רשף: רק הטופס של הוועדה לבדיקת מינויים – אנשים צריכים איזה שלושה - - -
דוד אמסלם: הבנתי שצריך בצנרת 20 איש שיתפרנסו רק מהטופס – להזיז אותו לשם, וההוא לשם.
<טל רשף: לכן, לקבוע עכשיו לשרים זמן, כשהם - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, כשיהיה זמן, התהליך יהיה קצר.
<טל רשף: אני מכיר הרבה לוחות זמנים - - - שלא מקצרות.
דוד אמסלם: אני אומר לך, תקשיב טוב.
דוד אמסלם: תקשיב, מר טל רשף, אם הוועדה לא תוכל להתכנס בלי האנשים האלה – הפלא ופלא, אתה לא תאמין, הם יהיו.
דוד אמסלם: בג"ץ יתכנס, מר יעקב טירקל יבוא בלילה, במוצאי שבת.
דוד אמסלם: הכול יקרה.
דוד אמסלם: אבל בן האדם יגיע.
דוד אמסלם: בגלל שהתכנית חשובה.
<טל רשף: אני מאוד אשמח.
<טל רשף: ואם התהליך יהיה קצר - - -
<נשאת דמלחי: - - -
דוד אמסלם: במשפט, בגלל שאני כבר צריך להתחיל את הדיון הבא.
<נשאת דמלחי: נשאת דמלחי, התאחדות הסטודנטים.
<נשאת דמלחי: התאחדות הסטודנטים, כמו שאתם יודעים, מייצגת הכי הרבה צעירים.
<נשאת דמלחי: הארגון שמייצג הכי הרבה צעירים בארץ.
<נשאת דמלחי: וברוך השם, יש לנו נציג, אבל הנציג הזה הוא פעיל במילואים.
<נשאת דמלחי: משרת מילואים פעיל, ולא פעם הוא מפספס את הישיבה במועצת התכנון הארצית.
<נשאת דמלחי: אז דרשנו בקיץ שעבר למנות ממלא מקום.
<נשאת דמלחי: והייתה לנו פגישה בנובמבר עם יושב ראש קבינט הדיור, מר אביגדור יצחקי, שהבטיח לזרז את העניין הזה.
<נשאת דמלחי: אבל אחרי יומיים מהפגישה הזאת שלחנו את כל מה שצריך, והנה אנחנו מחכים עד היום.
<נשאת דמלחי: שום דבר לא זז ולא מובן לנו.
<טל רשף: לא, לא, לא זז.
<טל רשף: בשבוע שעבר אושר בוועדה לבדיקת מינויים.
<טל רשף: וכל הזמן, מהיום ששלחתם עד היום – זה לא שר האוצר.
<טל רשף: סליחה, זה לא שר האוצר.
<עדנה לרמן: סליחה, אני רוצה לומר כמה מילים.
<עדנה לרמן: שמי עדנה לרמן.
<עדנה לרמן: אני ראש איגוד המתכננים, ואני נציגת כל הציבור המקצועי פה.
<עדנה לרמן: לנו יש מסורת ארוכה מאוד – אני חושבת מתחילת הזה – של נציגים של הציבור, מתכננים מטעם הציבור, שהם משתתפים בישיבות המועצה הארצית.
<עדנה לרמן: וכשהוקמה הולנת"ע, גם בולנת"ע וכן הלאה.
<עדנה לרמן: זה תהליך שנמשך הרבה מאוד שנים.
<עדנה לרמן: לאור סיטואציות מסוימות בשש השנים האחרונות, התהליך הזה התמסמס והופסק למעשה.
<עדנה לרמן: אנחנו פנינו, באין ספור מכתבים ופניות.
<עדנה לרמן: ומאחר ואנחנו רואים בכך חשיבות גדולה מאוד.
<עדנה לרמן: אנחנו עושים את זה, כמו שנאמר, אולי היחידים או עוד מישהו, בהתנדבות.
<עדנה לרמן: והנציג שלנו היה קבוע.
<עדנה לרמן: זה היה אדם מזורי, אם אתה זוכר.
<עדנה לרמן: ולצערנו, הוא לא יכול להופיע יותר.
<עדנה לרמן: אנחנו הצענו נציגים אחרים.
<עדנה לרמן: הצענו מספר פעמים, בכל מיני פורמטים.
<עדנה לרמן: ככה או אחרת, הנציגים האלה נפסלו.
<עדנה לרמן: ולא שהם לא עברו ניגוד עניינים.
<עדנה לרמן: עם חלקם לא הייתה בעיית ניגוד עניינים.
<עדנה לרמן: הם פשוט לא התאימו למערכת.
<עדנה לרמן: אין לנו אפשרות אלא להרגיש שפה יש איזושהי גרירת רגליים, ואולי מכוונת.
<עדנה לרמן: בלית ברירה, אנחנו הגשנו עתירה, גם בשם כל הארגונים המקצועיים, על הנושא של הכיסא הריק.
<עדנה לרמן: עכשיו, אנחנו עובדים עם המערכת.
<עדנה לרמן: היא חשובה לנו.
<עדנה לרמן: אני חושבת שאנחנו מהתורמים הראשיים למערכת התכנון, בהיותנו נציגי הגוף המקצועי.
<עדנה לרמן: אנחנו חושבים שזה לא נכון לא לצרף, גם אם הוא לא תמיד תואם את העמדות האלה והאחרות – לא לצרף את הנציג של הציבור שאיננו בא ומייצג את הצד של הממשלה.
<עדנה לרמן: עכשיו, בשביל להרחיב את זה אני רוצה להגיד שיש לנו גם נציגים בוועדות המחוזיות.
<עדנה לרמן: וגם אנחנו הצענו, בהתאם לשינויים בחוק התכנון והבנייה, נציגים בוועדות המקומיות.
<עדנה לרמן: כל הנושא הזה, בצורה כזו או אחרת, נגרר.
<עדנה לרמן: נגרר מאוד.
<עדנה לרמן: אתה אולי אצת זה פחות מכיר, מר טל רשף, אבל בסך הכול אנחנו מדברים על קהל שמוכן להתנדב ולהשקיע מזמנו ונמצא מזולזל, והציבור כולו, כולנו ביחד – אנחנו המפסידים בתהליך הזה.
דוד אמסלם: תודה, הגברת עדנה לרמן.
<גיל גן-מור: אפשר משפט?
<גיל גן-מור: לגבי הנושא של מינוי נציגי ארגוני חברה.
<גיל גן-מור: אנחנו בעצם, יחד עם במקום וארגונים אחרים, פנינו כבר בספטמבר 2015 לשר הרווחה והשירותים החברתיים כדי למנות נציג שלנו, לפי החוק שעבר ביוני 2015.
<גיל גן-מור: צריך לזכור עוד דבר: זו הוראת שעה לחמש שנים.
<גיל גן-מור: יש פה הוראת שעה לחמש שנים, למנות נציג של ארגונים חברתיים - - -
דוד אמסלם: - - - יכול להיות שאחרי ארבע שנים - - -
<גיל גן-מור: עברה כבר כמעט שנה.
<גיל גן-מור: בדיוק.
<גיל גן-מור: עברה כבר כמעט שנה מתוך חמש ועוד לא מינו.
<גיל גן-מור: אני חושב שמה שאולי אפשר לעשות זה גם להוציא קריאה מפה, מהוועדה, ליועץ המשפטי לממשלה, שיטפל בזה.
<גיל גן-מור: לא צריך שכל דבר יגיע לבג"ץ על ידי ארגונים, ורק אז, תוך חודש מיד זה נפתר.
<גיל גן-מור: צריך גם שהממשלה או המדינה תעמוד על קיום.
<גיל גן-מור: כמו שהיא מצפה מהאזרחים לקיים את החוק, גם תפעל שהרשויות - - -
דוד אמסלם: אבל לא קשור, דרך אגב.
דוד אמסלם: תלמד, זה לא קשור.
דוד אמסלם: המדינה מצפה שהאזרחים יקיימו את החוק והיא לא כל כך.
דוד אמסלם: אני אראה לך את זה בהרבה נושאים.
דוד אמסלם: אל תקשור.
דוד אמסלם: אתה עושה על זה היגיון שהוא לא כל כך - - -
<גיל גן-מור: יש לי אולי ציפיות מוגזמות.
דוד אמסלם: הוא לא קשור כל כך לעניין.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי, ברשותכם.
דוד אמסלם: אני מבקש מתומר רוזנר, היועץ המשפטי, לנסח לנו פנייה לשר האוצר, לשר הרווחה והשירותים החברתיים, יושב ראש הוועדה לבדיקת מינויים, היועץ המשפטי לממשלה – ששם הוא מכיר את סיפור המעשה.
דוד אמסלם: התוצאה היא שאנחנו עוברים על החוק.
דוד אמסלם: לא חשוב כרגע מי תרם, כמה ולמה, בהרכב של אותם אנשים שאנחנו שולחים אליהם את המסמך.
דוד אמסלם: ואנחנו מבקשים לפתור את העניין הזה בפרק זמן של חודשיים-שלושה כדי לסכם את כל הסאגה הזאת.
דוד אמסלם: זה מפריע לכל הנושא של התכנון.
<טל רשף: הוועדה לבדיקת מינויים לא יודעת לעבוד בחודשיים-שלושה.
<טל רשף: הוועדה הזאת לבדיקת מינויים לא יודעת לעבוד - - -
דוד אמסלם: לכן אני פונה למר יעקב טירקל.
דוד אמסלם: שיבוא, ייקח שעות נוספות - - -.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה עושים שם?
דוד אמסלם: איזו בחינה הם עושים?
דוד אמסלם: מה, צריך ללכת לגרוזיה לחיקורי דין?
דוד אמסלם: מה.
<טל רשף: כדי להתנסות, מילאתי את הטופס שלהם.
<טל רשף: מישהו שיודע ומכיר את התהליך.
דוד אמסלם: כן, ו-.
<טל רשף: לקח לי הרבה זמן.
דוד אמסלם: אתה גם ממלא את הטופס?
דוד אמסלם: אז תפשטו את הטופס.
דוד אמסלם: שב איתם, תגיד לו: אדוני, הטופס שלך, כנראה צריך להיות כאן תואר רביעי כדי ללמד אותו, ואין לנו תואר רביעי.
דוד אמסלם: אז בוא תעשה אותו משהו פשוט, שאולי אחרי תיכון נוכל למלא אותו.
דוד אמסלם: הרי מה קורה כאן?
דוד אמסלם: הבירוקרטיה כבר שכללה את עצמה ברמות כאלה שהיא עצמה כבר לא יודעת איך להתמודד עם הבירוקרטיה של עצמה.
<תומר רוזנר: מי המשרד שנותן לוועדה הזאת את שירותי התמיכה?
<טל רשף: לא יודע.
<תומר רוזנר: אז תוכל לברר לנו את זה?
<תומר רוזנר: מי נציגי הציבור?
<תומר רוזנר: אז מי - - -
דוד אמסלם: אנחנו נפנה לכל הגורמים.
<טל רשף: זו הוועדה לבדיקת מינויים בממשלה ובחברות הממשלתיות - - -
<תומר רוזנר: מי נותן להם את - - -?
דוד אמסלם: מי זה היושב ראש שלהם?
<תומר רוזנר: עם מי אתה בקשר?
דוד אמסלם: מר יעקב טירקל?
<טל רשף: אני בקשר עם המזכירה, ואז - - -
<תומר רוזנר: באיזה משרד היא עובדת?
<טל רשף: לא יודע מאיזה משרד.
דוד אמסלם: תעביר לו את הטלפון והוא כבר יתקשר וישאל מאיזה משרד.
דוד אמסלם: אתה עובד מולם, אתה לא יודע באיזה משרד הם עובדים?
<קריאה: זו בטח נציבות שירות המדינה.
<טל רשף: זו רשות.
<טל רשף: זה עצמאי.
<טל רשף: זה גוף סמך.
<תומר רוזנר: כן, אבל מישהו נותן לו - - -
דוד אמסלם: אבל מישהו משלם לו משכורת.
דוד אמסלם: מישהו חותם לו על החשבון.
<טל רשף: אם הייתי יודע איזה גוף, הייתי אומר לכם.
<טל רשף: מבטיח.
<תומר רוזנר: אז תוכל לברר לנו.
דוד אמסלם: תברר לנו מי זה.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי, תומר רוזנר, ינסח לנו את המכתב.
דוד אמסלם: אני חושב ששלושה חודשים, בואו ניקח.
דוד אמסלם: שלושה חודשים זה פרק זמן סביר?
<תומר רוזנר: עד תחילת המושב.
דוד אמסלם: עד תחילת המושב.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון נוסף בעניין הזה, לקבל דו"ח סטטוס, מה קורה בסיפור, בתחילת המושב הבא.
חמד עמאר: על סדר היום - אי מתן מעמד לכ-1000 תושבים בברטעה המזרחית ופגיעה בזכויותיהם לקבל שירותי רווחה ובריאות, של חבר הכנסת איציק שמולי ומסעוד גנאים.
חמד עמאר: אני מבקש מחבר הכנסת איציק שמולי להציג.
איציק שמולי: אני רוצה להודות גם לוועדה, כמובן, על קביעת הדיון, וגם לחברי שהגשנו את הבקשה הזו יחד, והנושא הוא נושא שהוא פשוט אבסורדי.
איציק שמולי: אני יודע שהנושא הזה היה כבר בעבר, הגיע לכנסת בכל מיני פורמטים, וגם אחרים היו פה בקשר ישיר עם הממשלה בניסיון לפתור את האבסורד הגדול של תושבי ברטעה המזרחית.
איציק שמולי: המצב הוא מצב שהוא בלתי נתפס מבחינה זו שיש שם אזרחים לכל דבר ועניין, מרביתם, כפי שאני מבין – והייתי בשני סיורים במקום – מחזיקים בתעודות זהות כחולות.
איציק שמולי: הם אינם זכאים, למרות שחלק גדול מהם משולם עליהם והם משלמים בעצמם דמי ביטוח לאומי ומס בריאות שמופרשים כחוק ממשכורתם, לקבל שירותים חברתיים בסיסיים של רווחה, של בריאות, שירותים אלמנטריים שכל אחד מהתושבים במדינת ישראל זכאי לקבל, בגלל שהשטח הפורמלי של ברטעה המזרחית הוא חלק מהרשות הפלסטינית, כידוע.
איציק שמולי: אנחנו באים ואומרים שני דברים –אי אפשר לאחוז את המקל בשני הקצוות שלו.
איציק שמולי: אי אפשר שמצד אחד המדינה תאמר – אלה אנשים עם אזרחות, חלק גדול מהם משלם דמי ביטוח לאומי ומס בריאות דרך מקום העבודה, ומהצד השני להגיד להם – לכו ותצטרכו את השירותים החברתיים שלכם וקופת חולים בג'נין, או אני-לא-יודע-איפה.
איציק שמולי: זו אמירה אחת.
איציק שמולי: אמירה שנייה, אדוני היושב ראש – ברור לנו שהבקשה שלנו היא בקשה לא שגרתית.
איציק שמולי: ברור לנו שהבקשה שלנו היא בקשה שדורשת מהמערכות הביורוקרטיות במדינה איזושהי חשיבה שהיא יותר גמישה.
איציק שמולי: אבל זה נדרש, ובדיוק לצבים מהסוג הזה יש מה שנקרא גופים שניתן לערער בהם, גופים שיכולים להפעיל יותר שיקול דעת, יותר גמישות.
איציק שמולי: אבל אם כל מה שהיש לממשלה, לממסד, למדינה לומר לתושבי ברטעה המזרחית זה – לכו תקבלו שירותי בריאות בג'נין, ותמשיכו לשלם מס בריאות למדינה, אני חושב שזו צביעות וזו אטימות.
איציק שמולי: הדבר הזה, אדוני היושב ראש, ביקשנו להביא אותו לוועדת הפנים של הכנסת, כידוע, הכנסת היא הגורם המפקח על עבודת הממשלה, כדי לנסות אחת ולתמיד למצוא פתרון לסוגייה הזאת.
איציק שמולי: גם אם זה לא פתרון של מחר בבוקר, תנו איזה אופק לתושבים.
איציק שמולי: תנו להם איזשהו אופק.
מסעוד גנאים: אני מקדם בברכה את תושבי ברטעה, אהלן וסהלן.
מסעוד גנאים: אני מברך את הוועדה ואת היושב בראשה על קיום הדיון החשוב הזה, גם את חברי איציק שמולי וחברי שעמלו ועסקו בעניין של ברטעה.
מסעוד גנאים: אני נדרשתי לעניין מלפני שנים, אולי מ-2009 או 2010.
מסעוד גנאים: סיירתי שם כמה פעמים, נפגשנו עם שרים, עם השר כחלון כאשר היה שר הרווחה, הגשתי שאילתות בכנסת, הצגתי את העניין כהצעה רגילה על סדר יומה של הכנסת, אבל לצערי, מכל זה לא יצא שום דבר.
מסעוד גנאים: אני אתחיל בדבר גם שאמר אותו חברי איציק שמולי, וזה החשוב – צריך לראות במקרה של ברטעה מקרה מיוחד.
מסעוד גנאים: מקרה מיוחד, וגם מקרה הומניטרי.
מסעוד גנאים: מהזווית הזו אנחנו חייבים לראות אותו , כעניין הומניטרי.
מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על מצב של כאילו סכיזופרניה.
מסעוד גנאים: לתושבים יש תעודות זהות, אבל לא מקבלים את הזכויות שלהם כתושבים.
מסעוד גנאים: תחילה, צריך להסדיר את מעמדם.
מסעוד גנאים: את המעמד שלהם צריך להגדיר וכפי שאמרתי, העניין של ברטעה הוא עניין מיוחד.
מסעוד גנאים: אי אפשר להכליל אותו, אי אפשר להגיד שאם אנחנו נתנו לתושבי ברטעה זכות כזו או אחרת זה יגרום לכך שעשרות אלפים אחרים, פלסטינים, ידרשו את זה.
מסעוד גנאים: אז צריך להחריג את ברטעה ולהתייחס אליה כאל מקרה מיוחד.
מסעוד גנאים: חלק גדול מהם – יש להם תעודות זהות ישראליות.
מסעוד גנאים: חלק, כפי שאמרו, גם משלמים לישראל מס בריאות וביטוח לאומי אבל לא מקבלים את השירותים הנדרשים להם כתושבים או כאזרחים.
מסעוד גנאים: בעניין הזה צריכים כולנו לשתף פעולה כדי באמת לסיים אותו, להסדיר אותו, משום שלא מדובר רק בעניין אלמנטרי ומנהלי, מדובר בסבל למשפחות.
<ראפת כבהא: אני מנהל מחלקת החינוך במועצה.
<ראפת כבהא: אני מתנצל בשם ראש המועצה שלא היה יכול להגיע.
<ראפת כבהא: יכול להיות שהרבה אנשים מהנוכחים לא יודעים על המציאות הקיימת ביישוב.
<ראפת כבהא: אני אתן סקירה קצרה על ברטעה.
<ראפת כבהא: קודם כל זה יישוב חצוי.
<ראפת כבהא: החלק המערבי שייך למדינת ישראל והחלק המזרחי שייך לרשות הפלסטינית.
<ראפת כבהא: גדר ההפרדה הפרידה את ברטעה המזרחית מהגדה המערבית.
<ראפת כבהא: אין גדר הפרדה שמפרידה בין שני חלקי היישוב.
<ראפת כבהא: גדר ההפרדה כללה את ברטעה המזרחית.
<ראפת כבהא: כביכול, פיזית, היא שייכת למדינת ישראל, אבל מבחינה מנהלית היא שייכת לרשות הפלסטינית.
חמד עמאר: בברטעה המזרחית – כולם עם תעודת זהות ישראלית?
<ראפת כבהא: לא, לא.
<ראפת כבהא: חשוב לציין שיש שם 240 משפחות שהן עם תעודות זהות ישראליות.
<ראפת כבהא: 240 משפחות מתוך בערך כ-1,000 משפחות.
<ראפת כבהא: יש לנו בערך כ-40% מכלל התלמידים במקור מברטעה המזרחית שלומדים אצלנו, במערכת החינוך הישראלית, בברטעה המערבית.
<ראפת כבהא: 40% מהתלמידים מגיעים מברטעה המזרחית, שהם במקור – או שהאבא ישראלי או שהאמא ישראלית.
<ראפת כבהא: המצב הזה נוצר כתוצאה מכך שאנחנו ביישוב כולו משפחה אחת, משפחת כבהא, אז הנישואים המעורבים, כביכול, אם אפשר לקרוא להם נישואים מעורבים, יצרו את המציאות הזו, הקיימת.
<ראפת כבהא: לא רק זה, אלא מכיוון שברטעה המזרחית נותקה מהגדה המערבית נוצרה שם אוטונומיה, שאי אפשר לדלג עליה, לדבר על כל ההיבטים, אם זה ברמה החברתית או בכל הרמות.
<קריאה: מה זה אוטונומיה שנוצרה?
<ראפת כבהא: מעמד מיוחד.
<ראפת כבהא: הרשות הפלסטינית, השוטרים הפלסטינים לא יכולה להגיע לשם.
<ראפת כבהא: אני לא בא להתווכח ויכוחים פוליטיים, אני סוקר את הסקירה הרגילה.
<ראפת כבהא: יכול להיות שהכנסתי את המילה "אוטונומיה", אז בסדר.
<ראפת כבהא: הרשות הפלסטינית לא יכולה להיכנס בלי תיאום.
<ראפת כבהא: כל הסבל והנטל נופל על כתפי המועצה המקומית אצלנו.
<ראפת כבהא: הילדים שבאים משם הם ילדים שבאים עם כל מיני בעיות וחסכים, ויש הרבה משפחות שגם מטופלות על ידי הרווחה.
<ראפת כבהא: יושב פה גם ראש מחלקת הרווחה, שעל פי כל חוזרי המנכ"ל של כל המשרדים אסור להם כאנשי מקצוע ברשות, במועצה המקומית, להגיע לשם ולטפל בכל המקרים.
<ראפת כבהא: לי, כמנהל מחלקת חינוך מותר לטפל בילד מהשעה 8:00 עד 14:00, ואחרי כן אני לא יכול לטפל, כי אסור לי להגיע לשם.
<ראפת כבהא: גם למחנך הכיתה אסור להגיע לשם.
<ראפת כבהא: בקושי יש קשר בין ההורים לבין - - -
חמד עמאר: למה אסור להגיע, יש הפרדה פיזית?
<ראפת כבהא: לא הפרדה פיזית, חוזרי המנכ"ל אוסרים עלינו להגיע לשם כי זה שטח כבוש.
עיסאווי פריג': מי מנהל את החיים האזרחיים בברטעה המזרחית?
<ראפת כבהא: יש להם מועצה מקומית שבזמן האחרון הפכה לעיריה.
<ראפת כבהא: היא שייכת לרשות הפלסטינית, יש להם ראש עיר היום והם מנהלים את החיים שלהם שם.
<קריאה: - - - כבהא?
<ראפת כבהא: כולנו משפחה אחת, משפחת כבהא, כן.
<ראפת כבהא: לאור המציאות הקיימת, אנחנו כמועצה מקומית, בספרי משרד הפנים מוגדרים כ-10,000 תושבים.
<ראפת כבהא: בסמ"ה, מועצה מקומית של 10,000 תושבים.
<קריאה: בסמ"ה זה ברטעה, עין א-סהלה ומועאוויה, למי שלא יודע.
<ראפת כבהא: כן.
<ראפת כבהא: מאחר ונוצרו כל מיני הגבלות, אז גם המועצה המקומית בסמ"ה שבספרי משרדי הממשלה לפי מספר תושבים, לפי המצב הסוציו-אקונומי שלה היא בסך הכל 10,000 תושבים.
<ראפת כבהא: מאחר ואנחנו מתוקצבים לפי 10,000 תושבים – 10,000 תושבים, אנחנו לא יכולים לשאת בנטל, לא יכולים - - -
חמד עמאר: אבל אתה בעצמך אמרת שיש להם מועצה מקומית משלהם, שנותנת להם את השירותים - - -
<ראפת כבהא: לא, אני מדבר על הנתח הישראלי בתוך ברטעה המזרחית.
<ראפת כבהא: יש אזרחי מדינת ישראל שגרים בברטעה המזרחית.
<ראפת כבהא: לא רק זה, מבחינת רמת שירות אלא מבחינת הביטוח הלאומי.
<ראפת כבהא: אני לא יודע אם בחוקים של הביטוח הלאומי מקום התושבות קובע, או מקום המגורים קובע, וספציפית אני יודע שהמצב הזה קיים לא רק בברטעה אלא גם במקומות אחרים.
<ראפת כבהא: אבל הייחוד בברטעה היא שברטעה היא משפחה אחת ולא יישוב אחר, כי אני יודע שהרבה ישראלים גרים בשטחים – אני לא אכנס לנישות האלה, והחוק הזה לא תופס אותם ולא חל עליהם.
<ראפת כבהא: תושבי ברטעה המזרחית היא במרחק 10 מטרים מהקו הירוק, והחוק הזה מגביל אותם, אם זה דרך הביטוח הלאומי ודרך הכל.
<ראפת כבהא: לכן אנחנו מבקשים לתת להם מעמד מיוחד ולהתחשב בנסיבות הקיימות, אם אלה נסיבות של קרבה משפחתית או הנסיבות הפיזיות, שהם מנותקים מכלל הגדה המערבית.
<ראפת כבהא: לכן אני מבקש מכם להתחשב בהם ולתת מעמד מיוחד - - -
אכרם חסון: אדוני היושב ראש, קודם כל תרשה לי לברך את תושבי ברטעה, גם החבר יוסף כבהא שכבר פעיל שנים רבות וגם פנה אלינו גם בקדנציה כשהייתי בכנסת ה-18, עם כל התושבים והמכובדים, חברי חברי הכנסת וגם הבכירים.
אכרם חסון: כאן מדובר ב-1,700 משפחות, ולא ב-1,000 משפחות, כפי שנאמר.
אכרם חסון: המצב הוא אבסורדי, שחלק מהאנשים שהם אזרחים ישראלים עם תעודת זהות ישראלית בסך הכל גרים בברטעה א שרקייה, ברטעה המזרחית.
אכרם חסון: לפי חוק הביטוח הלאומי, 378א', מי שמתגורר - - -
עיסאווי פריג': עם תעודת זהות ישראלית - - -
אכרם חסון: במקור, כן, אפילו בלי קשר לאיחוד משפחות, הם מתגוררים בשטח C של הרשות הפלסטינית, ברטעה המזרחית.
אכרם חסון: חוק הביטוח הלאומי 378א', וכך כתב לי השר כץ לפני שלושה חודשים – החוק הוא ברור והוא לא מאפשר להם את מה שהם רוצים.
אכרם חסון: אנחנו כאן לא מדברים על החוק.
אכרם חסון: אנחנו מדברים מבחינה אנושית.
אכרם חסון: אנחנו נעזוב את הכל.
אכרם חסון: יש כאן אזרחים שהקרובים שלהם נמצאים מעבר לגדר.
אכרם חסון: יש אן אנשים ישראלים שכנראה היו מחויבים, מבחינת עבודה, מבחינת קשר משפחתי – לחיות שם, ולכן החוק לא מטיב אתם.
אכרם חסון: אנחנו במדינת חוק, נכון, אבל מצד שני – גם בברטעה המערבית אין בה בנק ואין בה דואר.
אכרם חסון: אני נלחמתי כדי להכניס לשם סניף דואר.
אכרם חסון: הם כאילו חיים בעולם אחר שלא שייך למדינת ישראל, וזה לא מכובד.
אכרם חסון: אנחנו מדברים על כבוד האדם וחרותו, על הדברים הבסיסיים.
אכרם חסון: לכן אני רואה לנכון כאן לפנות לקציני צה"ל המכובדים שיושבים כאן, שהמילה שלהם היא מילה מכובדת, מכבדים אותם ומכבדים את העמדה שלהם.
אכרם חסון: צריך לבוא מבחינה הומנית, מבחינה אנושית, ולתמוך באנשים האלה.
אכרם חסון: אם צריך לתקן משהו בחוק ומשהו בתקנות, אנחנו כאן מוכנים לעבוד בשיתוף פעולה, מהיושב ראש ועד אחרון חברי הכנסת, ובאמת לתת לאנשים האלה להרגיש שהם בני אדם, סוג א' לפחות, לא סוג ב', לא דורכים עליהם, לא כאלה שלא רואים אותם מחצי מטר, לא שלא מעניין אותם.
אכרם חסון: אנחנו בשנת 2016, עוד מעט מסיימים את השנה ואנחנו מדברים על הדברים המינימליים – ביטוח בריאות, ביטוח לאומי, קצבאות, לאנשים עניים שהם בסוציו-אקונומי אולי 1 מתוך 10.
אכרם חסון: לכן אני קודם כל מברך על הדיון אבל צריך לצאת מהדיון הזה משהו תכלס', כי כתבנו מכתבים ויש לנו מכתבים והכל – ולא יצא שום דבר עד עכשיו.
אכרם חסון: אני מקווה שאכן הישורת הזו תיטיב אתם ואנחנו נפתור את הבעיה.
<יוסף קבהא: אני תושב כפר ברטעה.
<יוסף קבהא: אני רוצה להודות לוועדה המכובדת ולפורום הנכבד שנתנו לי הזדמנות להיות נוכח כאן.
<יוסף קבהא: אני רוצה להודות במיוחד לחברי הכנסת איציק שמולי, אכרם חסון ומסעוד גנאים, שטרחו והגיעו לכפר לראות את הבעיה בשטח.
<יוסף קבהא: יישוב ברטעה הוא כפר מיוחד במדינה שנמצא בחלקו הגדול בתחום מדינת ישראל וחלקו השני מעבר לקו הירוק.
<יוסף קבהא: תושבי הכפר הם מאותה חמולה.
<יוסף קבהא: קו הגבול זה הוואדי אשר מפריד בין הבתים.
<יוסף קבהא: במצב הקיים ברטעה היא מעבר לגדר.
<יוסף קבהא: יש לציין שגרים לפחות 1,900 תושבים בצד המזרחי לכפר בעלי תעודת זהות ישראלית.
<יוסף קבהא: המוסד לביטוח לאומי הקפיא את הקצבאות לתושבים הנ"ל - - -
חמד עמאר: מתי הקפיא?
<יוסף קבהא: זה התחיל אחרי 95 המצב הזה.
<יוסף קבהא: לפני זה זה לא היה.
<יוסף קבהא: אחרי שנת 95.
חמד עמאר: לפני שנת 95 הם קיבלו ביטוח לאומי?
<יוסף קבהא: לא היתה לנו בעיה לפני 95.
<קריאה: זה אחרי ההסכמים עם הרשות הפלסטינית?
חמד עמאר: 95, אחרי אוסלו.
<יוסף קבהא: ומנעו מהם שירותי בריאות בטענה שהם גרים בשטחים.
<יוסף קבהא: בשמי ובשם התושבים אנו פונים בלשון בקשה מכבודכם לעזור לנו ברשות המחוקקת להכיר בזכות התושבים לקבל מה שמגיע להם בזכויות, במיוחד בביטוח הלאומי, מהסיבות הבאות - - -
<קריאה: מ-95 ועד היום לא עשיתם כלום בעניין?
<יוסף קבהא: עשינו.
<יוסף קבהא: אני התחלתי עם זה ב-2008 והיינו אצל השר כחלון, והיה אלוף פיקוד המרכז פעם בברטעה, הבאנו אותו לברטעה לגבי הנושא הזה.
<יוסף קבהא: לצערי הרב אני פניתי לראש ה - - - הנוכחי ולשעבר ולזה שלפניו, לצערי - - -
<קריאה: ב-95 היתה מועצה ממונה שם, לא היתה מועצה נבחרת.
<קריאה: יש גם הבדל בזה.
<קריאה: הבעיה היא ביטוח לאומי?
<קריאה: לא, גם בריאות.
<יוסף קבהא: חשוב לנו זה הבריאות, זה הכי חשוב.
<יוסף קבהא: מדובר בתושבים ישראלים העומדים בחובתם ומשלמים מסים לרשות המסים.
<יוסף קבהא: התושבים הנ"ל עובדים בתחום מדינת ישראל וילדיהם לומדים במערכת החינוך הישראלית.
<יוסף קבהא: התושבים הנ"ל סובלים ממצב סוציואקונומי נמוך.
אוסאמה סעדי: תושבים או אזרחים?
אוסאמה סעדי: יש הבדל.
<יוסף קבהא: גם וגם.
אוסאמה סעדי: גם מי שגר בשטחים ממשיך להיות מבוטח.
<יוסף קבהא: הרוב – אזרחים.
חמד עמאר: תתכנס לסוף, בבקשה.