GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: אתה אומר שבעה מקרים, השאלה בהגדרה, קודם כל, מה נקראת תקיפה?
<ישראל גורנלר: המקרים שאני מדבר עליהם הם כשקרתה אלימות כלפי עובד ואני לא רוצה להגיד לך 'סבירה' או 'לא סבירה' – אלימות כלפי עובד, שמישהו תקף אותו.
<ישראל גורנלר: תקיפה.
רויטל סויד: זה מאוד מוזר, ה"שבעה מקרים" האלה בשנה, אני חייבת לומר, מאוד לא פרופורציונאלי לשום דבר, באמת, יכול להיות שכדאי שתבדוק עוד פעם את הנתון הזה, כי אנחנו נשמח לשמוע נתונים יותר מדוייקים, אתה כאן בלי דפים אז יכול להיות.
אורי מקלב: עוד שאלה אחת גבירתי היושבת ראש, מהי התחלופה של העובדים, כשאתה מדבר על עובדים, אתם מוציאים אותם גם להכשרות, אתה מלמד אותם, מהי מידת התחלופה שיש לעובדים האלה?
<ישראל גורנלר: מאה בחודש.
אורי מקלב: "מאה בחודש" – מה זה אומר?
אורי מקלב: זה נקרא - - -
<קריאה: כל כמה חודשים - - -
אורי מקלב: זה נראה שכל חודש כמעט כולם מתחלפים.
אורי מקלב: מתוך ארבע מאות, כל אחד מארבע מתחלף לפי החשבון המהיר הזה.
<מירב גרני: מתוך כאלף ארבע מאות עובדים.
אורי מקלב: בלילות, אל תדברי אתי על - - -
<מירב גרני: כמאה עובדים בחודש מתחלפים.
אורי מקלב: גם עובדים של לילות וגם עובדים של היום או שיש משמרות?
<מירב גרני: סך הכול כולם עובדים במשמרות.
אורי מקלב: אם היינו לוקחים, מאתרים ומחלקים אותם לעובדים הקבועים שעובדים רק ביום, אותם נשים בצד, הרי יש עובדים שעובדים רק ביום.
<מירב גרני: יש עובדים שעובדים רק ביום אבל אין עובדים שעובדים רק בלילה, כמובן, כי זה מנוגד לחוק.
אורי מקלב: מתוך העובדים שעובדים גם ביום וגם בלילה, כמה התחלופה?
אורי מקלב: זה הנתון שמעניין יותר.
אורי מקלב: העובדים שעובדים ביום שהם העובדים הקבועים מתוך ה-1,400, הם לא משמשים לנו כאינדיקציה לתחלופה, אתה מבין?
אורי מקלב: העניין של התחלופה זה בקרב אלה שעובדים גם ביום וגם בלילה.
רויטל סויד: האם יש לכם את התשובות לדברים האלה?
אורי מקלב: זו אינדיקציה, אם יביאו את זה לוועדה.
<מירב גרני: לגבי העובדים שעובדים רק בלילה, כל העובדים שלנו עובדים את כל המשמרות ולכן אנחנו לא יודעים לנתח – לפחות לא בשלב הזה, מהי התחלופה מקרב עובדי הלילה.
אורי מקלב: או.
אורי מקלב: קיי.
אורי מקלב: , מאה עובדים כל חודש נכנסים.
<ישראל חנן: אני אשמח גם להציג שאלה.
רויטל סויד: כן, אתה יכול להציג שאלה ואחר כך נעבור.
<ישראל חנן: עוד פעם, לחזור לקרקע הפרקטית, כי היו כאן גם הצעות לשנות את הטמפרמנט של הנהג הישראלי, אם נדבר על המקרה הספציפי, האם זה סביר מבחינת התקנים של "סונול" והנהלים שלכם, שיש עובד אחד לתחנה עם עשר משאבות, עם משהו כמו מאתיים וחמישים רכב ביום, מצד התקנים שלכם, עובד אחד לתחנה שנחשבת יחסית גדולה, עשר משאבות, 250 כלי רכב ביום.
<מירב גרני: אנחנו מדברים רק על משאבות שעובדות בשירות מלא.
<מירב גרני: התקן לא מחייב אותנו להציב עובד בשירות עצמי, התקן מחייב להציב עובד בשירות מלא.
<ישראל חנן: למרות שההיסטוריה מוכיחה שיש חיכוך גם עם מתדלקים.
<מירב גרני: יש חיכוך, מצד שני אנחנו לא צריכים לתת את השירות ללקוח בשירות העצמי.
<ישראל חנן: אני לא מדבר על הלקוח, אני מדבר על העובד.
<מירב גרני: העובד לא נדרש לתת שרות ללקוח בשרות עצמי, לכן הוא אמור לעמוד בעמדה שלו שנמצאת בשרות מלא.
<צבי קורמן: אתם לא לוקחים נכון את המקרה הזה.
<צבי קורמן: הוא היה בשירות מלא, מה רצה הנהג ממנו?
<צבי קורמן: הוא לא צריך היה לתת לו שרות לפי התַקנָה.
אורי מקלב: שרות עצמי התכוונת.
<צבי קורמן: הוא היה בשירות מלא.
<קריאה: הוא היה בשירות מלא.
רויטל סויד: תאמרי לי בבקשה, אני רוצה לשאול אתכם שאלה.
רויטל סויד: המתדלק הזה, רוט, עובד אצלכם, האם מישהו מהייעוץ המשפטי שלכם ליווה אותו?
רויטל סויד: פנה לתביעות?
רויטל סויד: לפרקליטות, לראות איפה עומד התיק?
רויטל סויד: איפה הדברים נמצאים?
רויטל סויד: אנחנו שמענו פה גם שלא סייעתם לו בשום ענין של תיקון המשקפיים ומימון, אבל בואו נניח את זה בצד רגע, אני מדברת עכשיו על רמת עומק, כי אתם באמת מדברים על זה שתיקים נסגרים מחוסר עניין לציבור, ושזה לא בסדר ואני מסכימה, אגב, עם האמירה הזאת, מה אתם עשיתם ב"סונול", ובואו כן נתייחס לרוט הספציפי הזה כי זה מקרה נקודתי, מה אתם עשיתם ב"סונול"?
רויטל סויד: הייעוץ המשפטי שלכם – דיבר אתו?
רויטל סויד: ישב אתו?
רויטל סויד: ליווה אותו?
רויטל סויד: בָּחן?
רויטל סויד: יש חוק זכויות נפגעי עבירה, הוא יכול להיות מיוצג, אין יותר ראוי מזה שהוא יהיה מיוצג על ידי הייעוץ המשפטי שלכם, שיפנה לתביעות, יבחן היכן הדברים, יכול להיות שאז יתנו יותר שימת לב לדברים האלה.
<עדי ארבלי: או.
<עדי ארבלי: קיי.
<עדי ארבלי: , קודם כל שלום, אני עדי, משאבי אנוש ב"סונול".
<עדי ארבלי: אם אנחנו מתייחסים לגיל אז אני כן אציין שהוא פוצה על המשקפיים, והוא ציין כאן שהוא לא פוצה כיוון שהתשדיר הזה היה רק יומיים אחרי האירוע, אנחנו בהמשך השבוע פנינו אליו כמובן, באמצעותי ובאמצעות מנהל המרחב, הוא קיבל, הוא העביר אלינו מסמך של משקפיים, קיבל כמובן פיצוי, פיצוי כספי, עורכת הדין שלנו מן המחלקה המשפטית, שוחחתי אתו גם - - -
רויטל סויד: הייתם בקשר עם לשכת התביעות?
<עדי ארבלי: אני יודעת שמהביטחון היו מול המשטרה.
רויטל סויד: שמענו שזה כבר עבר לבית משפט, כך הבנתי מהשוטר.
רויטל סויד: אנחנו נמצאים כנראה עם כתב אישום.
רויטל סויד: לא שמעתי את זה ממך מפורשות, שמעתי ממך רק שזה מבית משפט אבל אני שאלתי שוב, הוגש כתב אישום?
<טל בורמן: למיטב ידעתי כן.
<טל בורמן: נבדוק את זה מול התביעות ונוכל לתת מענה.
רויטל סויד: חבל שאתה לא מגיע עם נתונים, זה מאוד קשה לנהל דיון כשאתה, זה לא ראוי למשטרת ישראל להגיע לדיון כזה בלי נתונים.
רויטל סויד: זאת אומרת, את יודעת בוודאות שהיועץ המשפטי לא עמד בקשר עם התביעות.
<עדי ארבלי: אני רק יודעת בוודאות שהוא קיבל פיצוי על המשקפיים.
<עדי ארבלי: אני יודעת בוודאות שעורך הדין שלנו פנה אליו והציג בפניו עזרה, אם הוא יצטרך עזרה ויעוץ משפטי מאתנו, אם הוא ירצה לדבר על זה, אני לא יודעת לומר מה קרה הלאה.
רויטל סויד: חוק זכויות נפגעי עבירה מאפשר לכל נפגע עבירה להיות מיוצג ואז עורך הדין מדבר ופונה לתביעות, לפרקליטות, למשטרה, אין ספק שלצערי הרב, אבל זו עובדה בשטח, יש התייחסות אחרת לגמרי, היועץ המשפטי שלכם צריך להציע בכלל, לעובדים, את האפשרות הזו ללוות אותם ולא לתת להם את - - -
<עדי ארבלי: הצענו את זה.
רויטל סויד: הוצעה אפשרות.
רויטל סויד: טוב, אני אשמח לפנות אליך, נמצא פה אבי אופן, מנהל בטחון של TEN, מה המצב אצלכם אבי?
<אבי אופן: טוב, תודה שהזמנתם אותנו.
<אבי אופן: אני משמש כארבע שנים קב"ט של TEN ולפני כשתים עשרה שנה הייתי קב"ט של "פז", כך שאני מכיר את הבעיה שש-עשרה שנים.
<אבי אופן: אנחנו חברה קטנה, חמישים וארבע תחנות, לקראת סוף השנה אנחנו נמנה ששים תחנות.
<אבי אופן: אני חייב להדגיש, אני יודע שאת לא רוצה לגעת בזה, בנושא של העבודה מול המשטרה אבל, הדבר הזה נהיה פה בצורה ברורה ואני תיכף אגיע לזה.
<אבי אופן: אנחנו עומדים, יחד עם החברים שלי כאן, הקב"טים של חברות אחרות, בפריט רישוי 22א' של משטרת ישראל.
<אבי אופן: פריט רישוי הוא התנאי כדי שאנחנו נוכל לפתוח תחנה.
<אבי אופן: כלומר, בלי שנעבור את הדרישות של פריט הרישוי שמדבר על נושא של ציוד בטחון, מערכות מתח נמוך, ציוד של מיגון, רמות מיגון לפי אירועים או לפי התרחשות של אירועים או צבירת אירועים פליליים במתחמים, אם אנחנו לא עומדים בעניין הזה, המשטרה לא נותנת את האישור והרשות המקומית לא נותנת לנו אישור לפתוח את התחנה.
<אבי אופן: כלומר, אנחנו מהבחינה הזאת עומדים בתנאי הרישוי של משטרת ישראל, אחרת לא היינו יכולים לעבוד.
<אבי אופן: מעבר לכך, אנחנו, כחברה, משקיעים מעבר למה שהמשטרה דורשת מאתנו.
<אבי אופן: אנחנו, כמדיניות, לא מפעילים תחנות בשעות הערב עם מתדלקים.
<אבי אופן: אנחנו בשעות תשע עשר בערב סוגרים את התחנות, לצערנו, כי אין לנו את תחושת הביטחון שאני הייתי מצפה לקבל מהמשטרה.
<אבי אופן: יש לי שני ילדים בוגרים, אחרי צבא, יכולתי לסדר להם עבודה ב"yellow" או בכל מקום אחר אבל, ככלל, כמדיניות, הם לא הלכו לעבוד בתחנות דלק.
<אבי אופן: שמעתי פה את הנציג של משטרת ישראל.
<אבי אופן: לצערי, יש פה שתי משטרות.
<אבי אופן: יש אגף החקירות ויש את אגף הרישוי, או חטיבת האבטחה.
<אבי אופן: מצד אחד אנחנו עומדים בדרישות.
<אבי אופן: מבקשים מאתנו לשים מצלמות, לשים ציוד, להשקיע המון כספים, מעבר לכך, אנחנו עושים דברים שאנחנו לא מחוייבים, כמו מיגונים כאלה ואחרים, סיורים יזומים בנקודות שמועדות לפורענות, כדי לשמור על העובדים שלנו, מצד שני, כשאנחנו באים ואוספים את כל החומר הזה, אנחנו לא מקבלים את העדיפות שהייתי רוצה לקבל.
רויטל סויד: מה אתה חושב שצריך?
<אבי אופן: עדיפות.
<אבי אופן: אני יודע היום, שאם יש לי בעיה באשראי, או כשחוקר של חברת אשראי מגיע למפלג הונאה בכל תחנת משטרה או בכל מרחב, או למחוז, הוא מקבל עדיפות, כי זו הונאה באשראי.
<אבי אופן: ואילו אני לא, ואם מכאן, בעזרתכם, תצא איזושהי מדיניות למשטרה, שפעילות עבריינית, פעילות פלילית, בתחנת הדלק, תינתן לה עדיפות על ידי המשטרה – אז תהיה פה הרתעה.
מאיר כהן: הרתעה חשובה מאוד, היא באמת חשובה אבל בנוסף לזה, ואני מסכים לנושא של אכיפה והגברה ומתן עדיפות, אבל בנוסף לזה צעדים נוספים שאתה חושב לעניין הגברת הביטחון האישי של אותם עובדים שעובדים אצלכם.
<אבי אופן: הגברת הביטחון האישי, אז אני אומר לכם ומה שאני אומר לכם זה מה שאני והחברים שלי כאן עומדים לפי דרישות המשטרה, ואנחנו עושים ויש פה פעולות שגם "סונול" וגם "דור אלון" - - -
רויטל סויד: אבל דרישות המשטרה, כמו שאתה מתאר אותן, תודה רבה לך, דרך אגב, על הדברים הסדורים מאוד, הדרישות של המשטרה, כפי שאתה מתאר אותן, הן יותר לגבי נושא של אבטחה כללית ופחות לביטחון האישי של המתדלק, יותר מיגון כללי, מצלמות וכיוצ"ב אז אתה אומר: אנחנו עושים מה שהמשטרה אומרת.
<אבי אופן: לא, לא, לא, אנחנו, אני אומר שוב, אם לא הובנתי נכון אז אני מתקן.
<אבי אופן: אנחנו עומדים בדרישות המשטרה ועושים מעבר למה שנדרש מאתנו.
<אבי אופן: בהזדמנות זו אני ממליץ לחברים כאן מהתחנות הפרטיות, שתעמידו מנהלי בטחון שיעבדו מול המשטרה ולא תעבדו באופן פרטי, כדי שגם הפעילות שלכם מול המשטרה תהיה יותר יעילה.
אורי מקלב: מה שהמשטרה מצפה ממנו לעשות - - -
רויטל סויד: הוא עושה גם מעבר וזה לא עוזר.
אורי מקלב: הוא מצפה שהמשטרה תעשה - - -
<אבי אופן: בנושא גז מדמיע, לאור האירועים של הסכינאות שהיו, אנחנו התחלנו לבחון את העניין הזה, מנהלי מכירות שלנו שיוצאים לשטח, מסתובבים בערים מעורבות, אנחנו נתנו להם גז מדמיע, אנחנו בוחנים את זה, יש, כמו שאמרו פה הקולגות שלי - - -
רויטל סויד: כמה זמן כבר יש את הגז המדמיע שאתם מנסים?
<אבי אופן: אנחנו לא חיכינו, כבר ראינו, חשנו את הדברים בשטח ושמענו את האנשים, ואנחנו הלכנו וקנינו גז מדמיע.
רויטל סויד: וזה מוכיח את עצמו?
<אבי אופן: כרגע לא עשינו שימוש.
<אבי אופן: אני, לבת שלי, נתתי גז מדמיע והיא עוד לא השתמשה אז אני לא יודע - - -
רויטל סויד: שלא תשתמש.
<אבי אופן: אבל אלה דברים שצריך לבחון אותם ולא לחלק.
<אבי אופן: אני חושב ששימוש - - - בגז מדמיע, גם כשמישהו בא וזורק מילה לא במקום למתדלק ותיכף נדבר על אלימות, כי זו לא רק אלימות שראיתי כאן, יש כל מיני סוגים של אלימות בתחנות, אז המתדלק חשוף לתביעה, מישהו אמר לו איזו מילה לא במקום, בא, מרסס לו בפנים, אז ההוא יש לו עילה לתבוע אותו ואת החברה.
<אבי אופן: תראו, אלימות, מעבר למה שראינו כאן, אלימות זה גם כשהמתדלקת, בחורה אחרי צבא, מבקשת יפה מלקוח, מנהג שיושב ברכב שלו, זה נותן לו תחושה ש"אני יושב אצלי בבית", בלי להיכנס לנעליים של המתדלק, שמבקש ממנו יפה "אל תעשן פה כי אסור".
<אבי אופן: אז האיש, בא, תופס לה את היד ומנער לה את היד ואלה דברים שלא נראה, לא הגענו למצב של תלונה כי הבחורה - - -
רויטל סויד: זה חד משמעית אלימות.
<אבי אופן: זאת אלימות.
רויטל סויד: תקיפה.
רויטל סויד: חד משמעית.
<אבי אופן: או כאשר יש מוצרים לקידום מכירות שלא מגיעים ללקוח והוא רוצה לבוא לקחת, כי הוא חושב שמגיע לו לקחת עיתון של יום שישי, או מגיע לו לקחת בקבוק מים והוא לא נותן אז יש גם אלימות.
<אבי אופן: יש הרבה מאוד מקרים שאנשים נרתעים מלעשות משהו כי אין טיפול.
<אבי אופן: אני הייתי מצפה, עם כל המצלמות, עם כל הציוד שאני נדרש לבוא ולשים, להגיע למשטרה ושאגף החקירות, שהחוקר במשטרה ייתן לי עדיפות כדי שהבן אדם הזה לא יחזור חזרה וילך לי.
<אבי אופן: יש גם תחלופה של עובדים.
<אבי אופן: העובד הזה מגיע, הוא לא נשאר כל הזמן - - -
רויטל סויד: אבי, מכיוון שאנחנו אמורים תיכף לסיים אני רוצה רק לשאול אותך.
רויטל סויד: קודם כל, אתה מאוד מפתיע אותי עם זה שאין לכם עדיפות בתחנות המשטרה.
רויטל סויד: אני יודעת על שיתוף פעולה מאוד מלא של המשטרה עם התחנות בכיוון ההפוך, כשצריכים מכם את הסרטים ואת הצילומים כדי לפענח כל מיני מעברים שעשו אצלכם בתחנות הדלק, אז אני יודעת מצוין שאתם לא רק משתפים פעולה אלא במיידי, נותנים את כל המצלמות, מכל הזוויות, ואחר כך לך תפענח - - -
<אבי אופן: בשמחה רבה, בשמחה רבה.
רויטל סויד: אני יודעת וזה מפתיע אותי כי זה לא הולך לשני כיוונים במידת הצורך.
רויטל סויד: זה מאוד מצער אבל, אני רוצה לשאול אותך, עם הניסיון הרב שאתה מדבר עליו, מה אתה חושב שצריך לעשות, מעבר לסגירת תחנות וכנראה שכך אתם מצאתם דרך לפתור את הבעיה, מה אתה חושב שצריך לעשות כדי לדאוג לאבטחה האישית של המתדלק בתחנות עצמן?
<אבי אופן: המקרה הזה בדוגמה של "סונול" צריך לקחת ולפרסם, לפרסם ברבים.
<אבי אופן: הטיפול של המשטרה הוא לא כמו שדואגים לפרסם ארגוני פשיעה ואנשים שנתפסים, אז לנער את האיש הזה ולעשות את זה.
<אבי אופן: לתת עדיפות לכל מיני מקרים כאלה ולפרסם, לפרסם בעיתון המקומי של הרשות המקומית, לפרסם איפה שלא יהיה, כדי שאנשים ידעו שלא ניתן לבוא ולעשות מה שהם רוצים.
<אבי אופן: צריך להבין, לשקול את האיום, כי מתדלק, או שני מתדלקים בתחנה אל מול רכב, עם שניים, שלושה ארבעה אנשים שיושבים בחברותא, הם מגיעים לתדלק, הם לוקחים, הם יוזמים את האירוע, הם קובעים את העיתוי, מתי לעשות את זה, באיזו שעה - - -
אלי כהן: אתה צודק, לגבי נושא המשטרה, שדובר כאן, הנושא של האכיפה, אני בטוח שיושבת הראש תתייחס בסיכום שהיא תיתן אבל, אתם, לגביכם, דיברת על הנושא של גז מדמיע, דיברת על זה שזה ניתן בחלק מהתחנות, למה שזה לא יינתן בכל התחנות לכל המתדלקים?
<אבי אופן: לא אמרתי בתחנות, אמרתי למנהלי מכירות שמסתובבים - - -
אלי כהן: מי שעובד בשתיים בלילה זה לא - - -
<אבי אופן: אני לא אמרתי שלא - - -
אלי כהן: מי שיש לו כסף בפאווץ' שלו זה לא מנהל המכירות.
<אבי אופן: לא אמרתי שלא, אמרתי בצורה חיובית, אנחנו שוקלים, יש פה כל מיני נושאים של הכשרות ואישורים, אני לא פוסל, אבל אני לא גם לא עושה את הדברים בפזיזות.
אלי כהן: אתה צריך לקבל על זה אישור מהמשטרה?
אלי כהן: כדי לתת אמצעי מיגון?
<אבי אופן: הוא חקירות ויש אגף הרישוי.
אלי כהן: אני אשאל אותו בתור נציג המשטרה, אני לא שואל.
<אבי אופן: היה רצוי שיהיה פה גם כן.
<טל בורמן: אני כאן כנציג החקירות, אני לא יכול לענות לדברים שאני לא מכיר.
רויטל סויד: אני ארצה שתתייחס בסוף לכל הדברים.
רויטל סויד: אני רוצה רק לפני כן, אם אפשר, חברת דלק "דור אלון", מי נמצא פה?
רויטל סויד: עמוס?
<קריאה: נמצא פה המנכ"ל.
רויטל סויד: המנכל, אז עמית זאב, בבקשה.
<עמית זאב: תודה.
<עמית זאב: אנחנו מנהלים כ-215 תחנות דלק.
<עמית זאב: אנחנו מכירים את אותם 400, הם לא מתורגמים לשבעה מקרים, עם זאת, ה-400 כוללים כל מקרה, גם כשהוא ללא אלימות, כמו כשבלילה, כשהחנות סגורה יש פריצה ובעצם מגיעה משטרה ללא מעורבות עובדים אבל לא נתווכח על נתונים.
<עמית זאב: אנחנו ב"דור אלון" לא מחפשים אשמים, לא את החברה ולא את המשטרה ולא אף אחד, אותי בכיתה ד' ב"צופים" לימדו שאחריות מתחילה במילה 'אני' ואני צריך לדאוג לעובדים שלי, אני צריך להסתכל להם בעיניים ואנחנו עושים ושוקדים לא מעט על הביטחון של העובדים שלנו.
<עמית זאב: אני מפריד את האלימות לשני דברים, לפי מוטיבציות.
<עמית זאב: מוטיבציה אחת היא כספית – שוד, גניבה, בתחום הזה אנחנו צמצמנו משמעותית – אני חושב שכל חברות הדלק אבל אני יודע בעיקר מה אנחנו עושים.
<עמית זאב: לחצן המצוקה זה נחמד אבל פשוט הורדנו את כמויות המזומנים שיש על העובדים.
<עמית זאב: העובדים היום חייבים להפקיד ולהישאר עם לא יותר מאשר עם מאות בודדות של שקלים, להפקיד בכספת וכך השודד הפוטנציאלי יודע מלכתחילה, שהתגמול על השוד שלו יהיה קטן מאוד וזה הוריד דרמטית את מקרי השוד.
<עמית זאב: העובדים שלנו נדרשים לשתף פעולה באופן מלא עם כל שודד כזה או אחר ולוותר על הכסף, לוותר על הסחורה, אנחנו לא רואים פה שום שיקול כלכלי, יש את זה בתדריכים שלהם הקבועים, בהדרכות.
<עמית זאב: אני, אישית, פוגש כל מנהל תחנת דלק לפני שהוא נכנס לעבודה ומתדרך אותו בכל מה שקשור - - -
רויטל סויד: לצערי הרב, מקרי השוד שקיימים – ואני מכירה את ההנחיה שלכם ואתם עושים את זה וכך עושים גם הנשדדים, עם כל הטראומה שאחר כך ויש טראומה אבל, האלימות הפיזית, אך ורק כדי לפרוק תסכול, זה הסיפור.
<עמית זאב: גם בהם אנחנו נתקלים לצערי, זה גם ביום וגם בלילה, לצערי, אנחנו מנתחים את זה, יש מספרים אבל אנחנו מנתחים את זה בצורה סדורה.
<עמית זאב: אין קשר בין כמות האנשים, שעות הפעילות ו/או כמה המקום הומה.
<עמית זאב: לצערי, באמצע העיר, מקום הומה, ששה, שבעה, שמונה עובדים, אנחנו מפעילים גם את תחנות כביש 6, יש שם עשרים איש במשמרת, עם שני שומרים ואנחנו עדיין, לצערי, נתקלים במקרים שמישהו 'לא בא לו טוב' איזה משהו וזה מתפתח, אז אנחנו מעבר ללחנך את העובדים שלנו להתנתק מאלימות ולעשות הכול שלא להיות צודקים אלא להיות חכמים, זה להוריד את הרוחות, המון פעמים זה בין שני לקוחות ולא מול שני העובדים, אז אנחנו, כמו שאמרתי, אנחנו משאירים מעט מזומן אצל העובדים, בלילה אנחנו סוגרים דלתות, בין עשר לשתים-עשרה סגירת דלתות, עובד לא נמצא בחוץ, עובד בשרות עצמי – וטוב שעברנו לשירות עצמי, זה נועד לחסוך כסף לציבור וזה היה מהלך נכון, בניגוד לחבריי שמאשימים את השירות העצמי או את הבנקים בדבר הזה, אז אנחנו עובדים מאחורי צוהר כזה קטן ומשרתים את הלקוחות בשעות הלילה.
<עמית זאב: במקומות שהרגשנו מאוד לא נוח אתם, אכן לא השארנו את המקום פעיל בלילה.
רויטל סויד: האם אתם ציידתם, אולי פיספסתי את זה בדברים שלך, האם ציידתם בגז פלפל או במשהו אחר את העובדים שלכם?
<עמית זאב: אנחנו - - - את שני הדברים, בעקבות הסכינאות.
<עמית זאב: בחנו את ה'שוקר' שנפסל מהר מאוד, מסיבה של אדי דלק, אנחנו לא רוצים להרים תחנה באוויר, זה יותר גרוע מסיגריה.
<עמית זאב: לגבי גז הפלפל, גם את זה בחנו, התייעצנו עם מומחים, קיבלנו סרטי הדגמה שמראים לצערי, עד כמה זה לא יעיל לספוג את ההתחלה של זה.
<עמית זאב: והלוואי והיינו מוצאים אמצעי, אם יש למישהו רעיון לאמצעי, או אם למשטרה יש רעיון לאמצעי אנחנו נאמץ את זה באותו רגע.
<עמית זאב: לצערי, עוד לא מצאנו אמצעי שכזה.
רויטל סויד: טוב, תודה רבה.
רויטל סויד: אני חוזרת אליך, טל, תראה, אין ספק שלכל אחד פה יש איזושהי אחריות על עצמו כלפי העובדים שלו, אנחנו רואים קצת איזשהו פער בין החלק הזה של השולחן לחלק השמאלי של השולחן, בהתייחסות לעובדים, אני מקווה שזה ישתנה אבל, אי אפשר שלא לצאת מהדיון הזה בתחושה מאוד לא נוחה, מול משטרת ישראל בכלל וגם מול התשובות שאתה נותן בפרט, וזה לגבי כמה דברים.
רויטל סויד: קודם כל לגבי השאלה מה אתם עושים, כשאתם בעצמכם הצהרתם בשנת 2008, שצריך להגביר את הסיורים במקומות בשעות הלילה – דבר אחד.
רויטל סויד: דבר שני, מהן ההנחיות שאתם נותנים לתחנות הדלק?
רויטל סויד: מהן ההוראות שאתם מציבים בפניהן, אתם מעמידים בפניהן רישוי עסקים או אבטחה, במה אתם מחייבים אותן?
רויטל סויד: באיזה תקנים אתם מחייבים אותן לעמוד, גם לגבי הביטחון האישי של המתדלקים שלהן?
רויטל סויד: אין לזה שום התייחסות.
רויטל סויד: דבר שלישי הוא הטענה שאנחנו שומעים פה, שהיא טענה מאוד קשה, לגבי חוסר הלימה בין היחס שהם נותנים לכם – ואת זה אני מכירה ברמה האישית, לבין היחס שהם מצפים מכם כשהם מגיעים עם תלונות של עובדים על תקיפה וזה דבר נוסף.
רויטל סויד: דבר רביעי, אתם יודעים מצוין, משטרת ישראל, שכשיש משהו שהוא נקרא מכת מדינה, או תופעה שאתם רוצים לעקור מהשורש, אז אתם יודעים לתת עליה את הדגש, לפרק זמן מסוים, בין אם זה כמה חודשים, בין אם זו תקופה של שנה, אתם יודעים מצוין לבוא ולהגיד: אנחנו מעלים את זה למודעות.
רויטל סויד: מי שמדליק סיגריה בתחנת דלק – כפל קנס.
רויטל סויד: מי שנוגע במתדלקת שמחזיק לה את היד – תוחמר הענישה.
רויטל סויד: לא לסגור את התיקים האלה, לתת גם פרסום לעניין הזה ובסופו של דבר, הדברים האלה, יש להם כמובן גם את החשיבות, אז לבוא לכאן, בלי הנתונים, בלי פילוח, אתה לא יודע את התשובות האלו, עם כל הכבוד, זה חוסר רצינות וזה חוסר אחריות גם.
<טל בורמן: ברשותך אתייחס?
רויטל סויד: כן, בבקשה.
<טל בורמן: אציין, כפי שציינתי בתחילה, אני נציג החקירות.
<טל בורמן: רוב הסוגיות שהעליתם הן סוגיות לפתחו של האג"מ ושל רישוי עסקים - - -
רויטל סויד: אבל טל, תרשה לי, באמת, משטרת ישראל נמצאת פה, אתה משטרת ישראל מבחינתי.
רויטל סויד: לצורך העניין, אני לא יכולה להגיד 'יד ימין יודעת, יד שמאל לא יודעת', לא, אתה משטרת ישראל, אלה נתונים שאתה צריך להביא ואני גם אבקש בסיכום שאתה תמציא את הדברים האלה תוך שבוע, אז בבקשה, אל תגיד 'אני לא יודע'.
<טל בורמן: אני לא יכול לענות על מה שאני לא יודע ולא מצוי בו.
<טל בורמן: לפי המצע לדיון שנמסר לי, לא לזה נתבקשתי לבוא.
<טל בורמן: לעניין החקירה, אין ביכולת משטרת ישראל לפלח מה קרה מול מתדלק ואותם ארבע מאות תיקים שנפתחו בשנת 2015, אלה אירועים של פגיעה בגוף, עבירות שקשורות לפגיעה בגוף ואירעו בתחנות דלק.
<טל בורמן: זה יכול להיות בין שני אנשים שמתדלקים במקום ולא כלפי המתדלק.
<טל בורמן: אני לא יכול לפלח מה היה מול המתדלק בתחנה.
<טל בורמן: לעניין ענישה, ענישה אינה בידי משטרת ישראל אלא לפתחה של מערכת המשפט.
<טל בורמן: לעניין סגירת תיקים - - -
אלי כהן: הגשת כתבי אישום זה כן בידי המשטרה.
רויטל סויד: אלה תיקי תביעות.
<טל בורמן: בסדר, זה עניין, בהחלט, שצריך לבדוק ואני אכן אבדוק את עניין סגירת התיקים עם סטטיסטיקה ונראה מה קורה עם זה אבל, מעבר לזה, כרגע, אין לי יכולת להשיב.
<טל בורמן: לגבי מענים מהאג"מ, רישוי עסקים, זה צריך להיות מופנה ללשכת מפכ"ל, זה דבר מאוד חשוב, צריך לתת התייחסות, אני לא מזלזל בזה חס וחלילה, חייו של כל אזרח במדינת ישראל חשובים למשטרת ישראל, בטח שביטחונו - - -
רויטל סויד: תודה טל, צר לי, צר לי מאוד, אני חושבת שלכולנו יש תחושה מאוד לא נוחה מהתשובה אבל תודה בכול אופן.
רויטל סויד: חבר הכנסת כהן, האם תרצה, לפני שאני אסכם, לומר כמה מלים?
אלי כהן: אני חושב, גבירתי, שהמקרה מדבר בעד עצמו, אני חושב שאנחנו רואים את כמות הנתונים שמדברים על כך שיש לפחות ארבע מאות מקרים, הם חייבים לבוא ולהדליק נורה אדומה.
אלי כהן: החשיבות שלנו היא לבוא ולטפל, כפי שאמרתי, לא רק במתן הזכויות לעובדים אלא גם בתחושת הביטחון והמצב, כפי שהוא כיום, הוא רחוק מלתת בטחון לאותו עובד, שהוא מהווה מקור גם למקרי שוד, גם למקרי אלימות, גם נאלץ לעבוד בשעות מאוחרות בלילה בתנאים לא תנאים, ואני חושב שכאן בהחלט צריך לבוא עם דברים ברורים, גם עם אכיפה מכיוון המשטרה מצד אחד וגם חברות הדלק, יש להן אחריות כלפיה עובדים שלהן.
אלי כהן: כל מעסיק בישראל, צריכה להיות לו אחריות.
אלי כהן: אני חושב שכך בכל מקום צריך להיות, אני חושב שאני מברך על מה שאמר מנכל "דור אלון" כאן, שבהחלט יש כאן גישה חיובית, לבוא וכן לפתור ולא ניסיון לבוא ולהתחמק ולטפול את האשמה על דברים אחרים ולכן, אנחנו צריכים כאן לקבל תשובות ברורות, גם מהמשטרה לגבי אכיפה וגם מחברות הדלק, לגבי אמצעים לשמירה על הביטחון וגבירתי, אם לא אז גם נחשוב את ואני איך לטפל בזה באמצעים חקיקתיים.
רויטל סויד: , תודה רבה חבר הכנסת כהן.
רויטל סויד: תודה רבה לך גם על הדיון.
רויטל סויד: אני אסכם את הדברים.
רויטל סויד: קודם כל אני מודה לכולם על ההגעה ועל ההשתתפות ועל התרומה לדיון.
רויטל סויד: הועדה רואה, מהנתונים שהציגה משטרת ישראל, שחלה עלייה חדה במהלך שמונה השנים האחרונות, במקרים של תקיפה בתחנות דלק, מעשרות מקרים למאות מקרים והדבר הזה בהחלט צריך לעורר דאגה ולהוות תמרור אזהרה מאוד גדול, גם לתחנות עצמן אבל בעיקר גם למשטרת ישראל.
רויטל סויד: חברות הדלק אינן עושות מספיק כדי למגן את עובדיהן ולהעניק להם תחושת בטחון במקום עבודתם.
רויטל סויד: ולמעשה, מבחינתנו, כשאנחנו מסתכלים על זה, יש בזה מעין הפקרה של העובדים.
רויטל סויד: לא מספיק לחצן מצוקה שהוא בדיעבד ולא מספיק לסגור תחנות, על אף שזו מניעה בהחלט.
רויטל סויד: צריך גם לראות את הפתרון המעשי, כדי למזער את הנזק, כדי שהעובד לא יהיה לבד בשעות הלילה בתחנה – זה דבר שיכול לסייע ודבר שני, לצייד אותו באמצעי מיגון שיוכל להחליש את עוצמת התקיפה.
רויטל סויד: משטרת ישראל, התשובות שנתתם הן תשובות שאינן מספקות, גם לגבי הפילוח של התקיפות.
רויטל סויד: לא פעלתם, מאז שנת 2008, כדי להתמודד עם התופעה של האלימות – לא במקרי השוד ולא במקרי התקיפה, על אף שאתם בעצמכם אמרתם שאתם צריכים להגביר את הסיורים בתחנות, בשעות הלילה, ושאתם בעצמכם צריכים לתת עוד מענה.
רויטל סויד: הועדה קוראת למשטרת ישראל, לפעול ביתר שאת כדי למגר את תופעת האלימות, להגביר את האכיפה ואת הפיקוח המשטרתי, שוב, כמו שאמרתי, על ידי סיורים.
רויטל סויד: לחזק את הקשרים ולתת מענה מיידי וישיר ועדיפות לקב"טים של תחנות הדלק שפונים אליכם עם תופעות כאלו.
רויטל סויד: כשיש לנו תופעה שהיא תופעה של מכת מדינה אז צריך למגר אותה, צריך לתת לה עדיפות, לפחות לפרק זמן מאוד מסוים.
רויטל סויד: כמו שאתם יודעים לקבל את הנתונים מתחנות הדלק, כך תדעו גם לתת את השירות בחזרה.
רויטל סויד: לפנות לאגף התביעות, לא לסגור תיקים כאלה מחוסר עניין לציבור, גם אם האלימות היא קלה, גם אם זו מתדלקת שתפסו לה את היד בגלל סיגריה, לא להגיד - - - אופן האלימות ואופן התקיפה, שזו תקיפה שנקראת תקיפת סתם על פי ההגדרה, לא לסגור את התיקים האלה, כדי להעביר מסר מאוד ברור של הרתעה, לכל מי שנוקט בזה.
רויטל סויד: במקביל, הועדה סבורה שהחלק העיקרי של האחריות הוא לגבי כל נושא הביטחון של העובדים והוא מוטל על חברות הדלק עצמן.
רויטל סויד: לצערי, יש קצת פער ממה שאני למדה פה בדיון הזה, בין תחנות הדלק הפרטיות לתחנות שאינן פרטיות, ואנחנו נבקש מכם כן לנקוט מספר אמצעים, אנחנו גם נבחן את זה.
רויטל סויד: גם תגבור כוח אדם בשעות הלילה, לא לחכות למינהלת הדלק שתממן את זה, אלא להחליט שבשעות מסויימות יש שני עובדים בתחנה, כדי שיוכלו לסייע אחד לשני, לצייד את העובדים באמצעי מיגון אישיים, 'שוקר' חשמלי לא עומד בתקנים, גז מדמיע הוא בהליך ניסוי, אין לי ספק שאפשר גם לבחון עוד אמצעים ולא רק את שני אלה שאני וחברי, חבר הכנסת כהן, העלינו פה וכמובן, הגברת שיתוף הפעולה עם משטרת ישראל.
רויטל סויד: הועדה מבקשת מהמשטרה להעביר לה תוך שבוע את הפילוח של התקיפות השונות.
רויטל סויד: כמה מהמקרים נסגרו, כמה מחוסר ראיות, כמה מחוסר אשמה, כמה מחוסר עניין לציבור וכמה תיקים הובאו למיצוי.
רויטל סויד: כמובן גם נשמח לדעת היכן עומד התיק של גיל רוט בבית המשפט, עם כתב האישום.
רויטל סויד: לסיום, הועדה קוראת למשטרה לגבש מדיניות כוללת בכל מה שקשור לנושא האלימות בתחנות הדלק, ואנחנו נשמח לקבל את הממצאים האלה ולקיים ישיבת מעקב בנושא הזה.
רויטל סויד: אני לא יודעת אם שמעת, טל, אבל בין השורות, לפחות לפי איך שאבי אמר, הוא פנה אליך ואמר: אנחנו עושים כל מה שהמשטרה אומרת לנו וגם יותר מזה, אז שהמשטרה תשמיע את הקול שלה, גם בגיבוש מדיניות כוללת.
רויטל סויד: אין לי ספק שחברות הדלק תעמודנה בזה.
רויטל סויד: תודה רבה לכל המשתתפים ונקווה שדיונים כאלה לא נצטרך יותר.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא צו לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (שינוי התוספת הראשונה לחוק), התשע"ו-2016.
דוד אמסלם: פרוטוקול מספר 261.
דוד אמסלם: יואל, בוא תציג את העניין.
<יואל הדר: שלום אדוני.
<יואל הדר: בהמשך לחוק שמשנת 2011 בעצם התחלנו עם 9 רשויות, מאז אנחנו התקדמנו יחד עם הוועדה, באישור הוועדה.
<יואל הדר: מדי פעם אנחנו באים לוועדה ומבקשים להוסיף רשויות.
<יואל הדר: זה לא מצחיק, נכון, זה ביחד עם הוועדה.
<יואל הדר: אפילו יושב הראש הנוכחי היה שם.
<יואל הדר: יחד עם הוועדה אנחנו מקדמים את הפרויקט הזה שהוא פרויקט טוב לכולם.