GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: לא צריך, זה לא בנוסח שהוגש.
דוד אמסלם: תודה רבה רבותי.
דוד אמסלם: הרביזיה נדחתה, הדיון ננעל.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא תהליך אישור היטל שטחים ציבוריים פתוחים ברשויות המקומיות.
דוד אמסלם: אני קיבלתי פנייה ממספר מקומות בנושא הזה.
דוד אמסלם: הצטרף אלינו גם יגאל הררי, שהוא גם חבר מועצת הוד השרון וגם מכיר את הנושא והוא בין הפונים והייתי מבקש שהוא יציג את הנושא.
<יגאל הררי: יושב פה גם היועץ המשפטי שלנו פה.
<יגאל הררי: יש חוק השצ"פים שזה חוק שאנחנו עדיין לא העברנו אותו, לא אשררנו אותו כמועצת עיר, אני פניתי לפני מספר חודשים ואני חשבתי שהחוק הזה לא צודק.
<יגאל הררי: יש חוק שאומר, בגדול אני אסביר את זה, שבא בן אדם, אין לו גינה בשכונה, לא משנה מה הגודל של הגינה, סימנו על מפה את גודל השכונה, יקראו לאזור איקס, באזור איקס מהנדס העיר מחליט ששם גובים את ההיטל הזה.
<יגאל הררי: אצלנו ההיטל הזה אמור להגיע לאזור ה-50 ומשהו שקלים למטר בנוי ו-20 ומשהו שקלים למטר אדמה.
<יגאל הררי: זאת אומרת בן אדם עם חצי דונם ובית של 100 מטר, זה הסכום שמדברים, גם אם הגינה היא רק 100 מטר רבוע.
<יגאל הררי: זאת אומרת העירייה יכולה להכניס לקופתה כמה מיליונים רק מגינה של 100 מטר.
<יגאל הררי: אל"ף, אני חושב שאין הצדקה בשכונות ותיקות, שחיים שם אנשים 60-70 שנה לגבות בכלל את ההיטל הזה, להפריד אותו לגמרי.
<יגאל הררי: קודם כל יש שם בתים יותר גדולים.
<יגאל הררי: מטבע הדברים פעם, אנחנו למשל, היינו תשעה אחים, אצל חמותי גם תשעה אחים, הבתים היו גדולים, האדמה גם גדולה ויוצא שגם אם הוא לא רוצה לבנות וגם אם הוא לא כלום הוא משלם.
<יגאל הררי: יש שכונות של 250 בתים, יש שכונות של 3,000 בתים וכל גינה כזאת, רוצים להוציא היטל, אין מצב כזה שאתה לא מוציא היטל.
<יגאל הררי: יש עוד מצב, שאפשר לתפוס את הבן אדם בסופו של דבר כשהוא רוצה למכור את הבית.
<יגאל הררי: כמו שיש היטל השבחה שהוא השביח את האזור, אז אותו דבר פה, זה דבר אחד.
<יגאל הררי: דבר שני, אין לי התנגדות שייקחו מהקבלנים, אבל יש לי התנגדות שאם מישהו עושה תוספת של חדר בשכונות הוותיקות, שיש מקומות שבגלל שאין תב"עות לא יכלו להגדיל, עכשיו הבן אדם יבוא יעשה תב"ע חדשה, או העירייה תעשה תב"ע לשכונה הזאת, אז באופן אוטומטי יגידו הנה, תפסנו לנו דג שמן, אנחנו עכשיו יכולים לגבות כי הוא בונה.
<יגאל הררי: הדבר האחרון, אני לא חושב שזה סביר שהסכום משתנה מעיר לעיר.
<יגאל הררי: לא יכול להיות שזה לא יהיה דומה.
<יגאל הררי: אם זה היטל או אגרה, לא סביר שבנתניה זה 22 שקלים, הנה היא יושבת פה, על בית בנוי, ו-18 שקל - - -
<מיכל אבידן: זה במקור, זה הוצמד, אבל זה 20 ומשהו עבור - - -
<יגאל הררי: 20 ומשהו שקלים בנתניה עבור זה.
<יגאל הררי: אני חושב שלקחת מעל 50 שקלים למטר בנוי זאת הכנסת יד גסה לכיסו של האזרח.
<יגאל הררי: יש אגרת שמירה, שאני כל שנה מתנגד לה, אז אני כבר סופג את זה, אני אומר יאללה, המצב הביטחוני, עכשיו אתה אומר משאירים את זה, אתה אומר זה, אתה לא יכול לקום נגד זה, כי בדיוק כשאתה רוצה לבטל את זה קם לך, לא עלינו, איזה פיגוע שאתה אומר יאללה אני צריך את זה.
דוד אמסלם: כמה אתם גובים אגרת שמירה, דרך אגב?
<יגאל הררי: אני לא רוצה להגיד בוודאות, אבל משהו כמו 3 שקלים למטר.
<יגאל הררי: אני לא אומר שזה יהיה אותו מס.
<קריאה: שקל, אדוני.
<קריאה: שקל, כתוב בחוק העזר, עם עוד הצמדה.
<יגאל הררי: אמרתי.
<יגאל הררי: לא, זה 2 שקלים למטר.
דוד אמסלם: לשנה?
<יגאל הררי: כן, לשנה.
<יגאל הררי: עוד פעם, אני לא אומר שנגיע לאיזה - - - כי גם פה ההיטל שמדובר עליו הוא חד פעמי, אבל זה גורף.
<יגאל הררי: גודל גינה צריך להיות מינימלי, לא 100 מטר.
<יגאל הררי: על כל 100 מטר ייקחו פה מיליונים.
<יגאל הררי: זו הכוונה.
דוד אמסלם: משרד הפנים, אתם מכירים את הסוגיה?
דוד אמסלם: מי מאשר במשרד הפנים את התחשיבים של הרשויות?
<יוסי בנישתי: תחשיבים מאשר מינהל השלטון המקומי.
דוד אמסלם: לא, כל היטל כזה צריך לבוא לאישור משרד הפנים, מי זה יושב איתם?
<יוסי בנישתי: יש את חברת ג'יגה, שהיא בודקת את התחשיבים עצמם.
דוד אמסלם: חברת ג'יגה, זה לא - - - מי זה עובד מולכם?
דוד אמסלם: אתה מעסיק אותם?
<יוסי בנישתי: מינהל השלטון המקומי מעסיק אותם, כן.
דוד אמסלם: של משרד הפנים?
<יוסי בנישתי: משרד הפנים.
דוד אמסלם: ומי זה הבן אדם שמנהל את המינהל הזה?
<יוסי בנישתי: מי הבן אדם שמנהל את מה?
דוד אמסלם: את המינהל של השלטון המקומי.
<יוסי בנישתי: מרדכי כהן.
דוד אמסלם: הוא עצמו עובד מול ג'יגה?
<יוסי בנישתי: לא הוא עצמו, יש את מיכל ויש אותי, אנחנו עובדים מול ג'יגה.
דוד אמסלם: אז אתה, אז תן לי ישר תשובות, למה אתה תמיד מסבך את העניין?
דוד אמסלם: תגיד 'אני'.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה, מה הפרמטרים שאתם מבקשים כשאתם מאשרים את הנוסחה?
<יוסי בנישתי: מה הרכיבים שנכללים בתוך התחשיב?
<יוסי בנישתי: יש לנו נוהל שצ"פים שמפרט את הרכיבים שאפשר לכלול ואת העלויות שאפשר לכלול.
דוד אמסלם: תקריא לי אותו.
<יוסי בנישתי: אני אלך ישר לטבלה, אני אלך לרכיבים.
<יוסי בנישתי: יש רכיב של תכנון, פיקוח ומדידות, רכיב של פיקוח צמוד.
דוד אמסלם: אוקיי, כל הפיקוחים.
<יוסי בנישתי: רכיב של בצ"מ, מע"מ.
דוד אמסלם: עד עכשיו הכול בסדר, ו-?
<יוסי בנישתי: תקורה, מקורות מימון חיצוניים.
<יוסי בנישתי: שאותם צריך להפחית.
<יוסי בנישתי: אם יש השתתפות של ממשלה או גורמי חוץ, אז צריך להפחית את זה מהעלויות.
דוד אמסלם: השתתפות חיצונית.
דוד אמסלם: זה במינוס.
דוד אמסלם: ומה עם הביצוע?
<יוסי בנישתי: הוצאות והכנסות מימון.
דוד אמסלם: ביצוע מה?
<יוסי בנישתי: והעלויות עצמן.
<יוסי בנישתי: העלויות עצמן, אנחנו מסתמכים על מפתחות של משרד השיכון, המפתח האחרון, המסמך הוא מינואר 2014.
<יוסי בנישתי: יש חלוקה לפי השיפויים שמגדירה את העלות, לפי גודל השטח.
דוד אמסלם: תן לי את המרווח של השיפויים, בין אפס לכמה זה?
<יוסי בנישתי: בין אפס לשש, מופיע לי פה נתון שהוא לא עדכני, כאן מופיע 263 - - -
<יורי גמרמן: ברשותך.
<יורי גמרמן: אנחנו, משרד השיכון, עדכנו עכשיו את הנוהל הזה, התעריף הוא סדר גודל של 400 שקל למטר לפיתוח שצ"פ אינטנסיבי.
דוד אמסלם: 400 שקל ל-?
<יגאל הררי: 400 שקל או 400,000?
<יורי גמרמן: לדונם 400,000, לצורך העניין.
<יורי גמרמן: זה לאינטנסיבי.
<יורי גמרמן: ככל שהשצ"פ גדול אז יש לך שטחים אקסטנסיביים שבהם התעריף הוא פחות.
דוד אמסלם: בוודאי, יש לך גם בלאי בתכנון, יש לך שיפויים שאתה לא יכול לעשות איתם כלום.
<יורי גמרמן: ברור.
<יורי גמרמן: אז יש נוהל, אנחנו עדכנו אותו ביחד עם משרד השיכון.
דוד אמסלם: בין 0 ל-6 זה השיפוע.
דוד אמסלם: תן לי את המרווח, בין 6 לכמה?
<יוסי בנישתי: בין 7 ל-12.
דוד אמסלם: בין 7 ל-12, כמה זה?
<יוסי בנישתי: שוב, המספר פה לא מעודכן, זה 301.
דוד אמסלם: תגיד לי אתה כמה זה?
<יורי גמרמן: לא זוכר.
<יורי גמרמן: הזמינו אותי לדיון אחר.
דוד אמסלם: אצלי?
דוד אמסלם: אני זימנתי אותך לדיון, זה הדיון.
<יורי גמרמן: לא הגדירו לי את הנושא המדויק.
דוד אמסלם: בין 7 ל-12 ובין 13 ל-?
<יוסי בנישתי: בין 13 ל-20 356, ובין 21 ל-30 440.
דוד אמסלם: אתם מפתחים שצ"פים אינטנסיביים בשיפויים של 40%?
<יורי גמרמן: זה כמעט לא מגיע.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים בגרוסו מודו, סדר גודל, אם נעשה ממוצע, אני מניח, גם בערכים של היום בין 400 ל-500 שקל.
דוד אמסלם: בערך חצי מיליון שקל לדונם, פלוס מינוס, במקומות ההרריים, במקומות הפחות בסביבות 350-400.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על פיתוח אינטנסיבי.
דוד אמסלם: אקסטנסיבי זה הרבה פחות.
<יורי גמרמן: כן, חצי, שליש בערך.
דוד אמסלם: שליש.
דוד אמסלם: לדעתי לא חצי, שליש.
דוד אמסלם: אנחנו באים מזווית העלות של השצ"פ ואלה האומדנים ועל הבסיס הזה אתם מאפשרים להם - - - זה בסיס הגבייה שלהם, נכון?
דוד אמסלם: זה לא הוצאות בפועל, אין להם אפשרות לתקן.
<יוסי בנישתי: לא, זה לא הוצאות בפועל.
<יוסי בנישתי: אנחנו כן מנחים אותם שבמקרה שיש שינוי של 15% בהוצאות בפועל, שיעדכנו את התחשיב.
דוד אמסלם: אבל הוא צריך לבוא אליך לעדכן.
<יוסי בנישתי: הוא צריך לבוא, נכון.
דוד אמסלם: בסדר, אבל אני אומר באופן כללי, זה בסיס האומדנים והוא מתקדם ומוציא את ההיטלים.
<יוסי בנישתי: נכון.
<יוסי בנישתי: התעריף נקבע על פי האומדן.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה אחרת.
דוד אמסלם: זה בצד ההוצאות של הרשות.
דוד אמסלם: בצד ההכנסות, האם זה פונקציה - - - נניח שיש בית אחד, אז הכול מועמס על הבית?
דוד אמסלם: זאת אומרת אם ברחוב אחד, בשביל ההקצנה, יש לנו בית אחד בודד ויש לנו שם פארק של 4 דונמים, אז אנחנו מעמיסים את הכול על הבית?
<יורי גמרמן: לא.
דוד אמסלם: אני שואל אותו.
דוד אמסלם: בבקשה, משרד הפנים.
<יוסי בנישתי: לא הבנתי את השאלה.
<יגאל הררי: מבחינה חוקית אין להם שום אפשרות לשנות את זה, רק - - -
דוד אמסלם: דקה, יגאל.
דוד אמסלם: נניח שיש לנו רחוב אחד ואם נניח יש לנו בית אחד, פרטי, שלידו יש שצ"פ של 4 דונמים ופיתחנו את השצ"פ, אנחנו מעמיסים את כל העלות של השצ"פ, לפי טעמי, 4 דונמים, בגדול, בגרוסו מודו, זה 2 מיליון שקל, נגיד לאותו בית, 'נא לשלם 2 מיליון שקל', בגלל שזה מה שפיתחנו?
דוד אמסלם: זה בלי הכביש והמדרכה.
<יורי גמרמן: מה שאתה שואל זה דמי השתתפות.
<שחר פרלמוטר: לא, יש כאן בלבול, אם אפשר להשיב.
דוד אמסלם: עוד מעט, אני עוד מעט אתן לך.
דוד אמסלם: הרי הם אישרו לך, אני רוצה לדעת מה.
<קריאה: לא אישרנו שום דבר.
דוד אמסלם: לא הבנת, קונספט.
דוד אמסלם: לא לך, הם אישרו בערים מסוימות.
<קריאה: זה לפי תכניות של מהנדס מכין אזורים.
דוד אמסלם: זה הבנתי, אני רוצה לשאול אותו, אולי הוא לא יודע מה הוא מאשר.
דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין, אני מניח - - - אני אשאל את השאלה אחרת, האם מדובר במשק סגור לאותו מתחם?
דוד אמסלם: יענו לא מרוויחים, לא מפסידים.
דוד אמסלם: כאילו אתה אומר לעירייה, אל תרוויחי אל תפסידי.
<יורי גמרמן: היא לא צריכה להרוויח והיא לא צריכה גם - - -
דוד אמסלם: כן, אבל אני מניח שאתה מבין שצריכה להיות איזה שהיא תקרת מקסימום בגלל שבסופו של דבר - - -
<קריאה: היא יכולה להפסיד, אם ההוצאות שלה גדולות מההכנסות.
דוד אמסלם: הרי ברור לך שבסופו של עניין אני יכול לייצר לך מצבים אבסורדיים, שיש בית פרטי, או רחוב קטן, שיש בו כמה בתים וסביבו יש פארק גדול של 60 דונם, אנחנו מפתחים אותו.
דוד אמסלם: אז נראה לך שנעמיס את ה-60 דונם על זה?
דוד אמסלם: יש לך פארקים רובעיים שיושבים ליד איזה רחוב, אז מה, נעמיס את כל הפארק הרובעי עליו?
דוד אמסלם: אז אני חושב, בלוגיקה.
דוד אמסלם: אז יש מה שנקרא, יכול להיות שאתה הולך על תעריף, אבל אתה גם נותן סכום מצטבר שהוא מקסימלי.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני, אחרת אין גבול, אתה יכול לייצר מצבי קיצון חבל על הזמן, שהם לא הגיוניים.
דוד אמסלם: זה מה שאומר יגאל כרגע.
דוד אמסלם: פעם שנייה, אם אתם מתייחסים לשכונות ותיקות?
דוד אמסלם: דרך אגב, היום מי שבונה בקטע חדש במסגרת הסכמי פיתוח וכו', אז ייתכן שזה לא שייך, הוא מביא לעירייה קומפלט את המפתח.
<יוסי בנישתי: הסכמי גג.
דוד אמסלם: כן, או הסכמי גג, או הסכמי פיתוח או שהעירייה גובה ממנו גם ככה את ההיטלים וזה בסדר.
דוד אמסלם: למרות שלא הייתי מציע לגבות היטלים, אלא שתבוא ותגיד במטלות - - -
<יורי גמרמן: אסור.
<יורי גמרמן: היום יש פסק דין דירות יוקרה.
<יגאל הררי: אז כל מתחם יהיה צבוע - - -
דוד אמסלם: אנחנו סידרנו את פסק דין דירות יוקרה רק בחוק ההסדרים, לגבי הנושא של ההיטלים.
<יורי גמרמן: עד גובה התקרה ההיטלית.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, בסופו של דבר כשמשרד השיכון מפתח את הר חומה, אז הוא מביא לעירייה מפתח.
דוד אמסלם: העירייה לא מתעסקת איתו בהיטלים.
<יורי גמרמן: נכון, אבל מדובר על שטחים - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את העקרונות.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, במתחמים חדשים, גם ביזמים, אתה עושה איתם הסכמי פיתוח גם היום.
דוד אמסלם: אנחנו אישרנו את זה כאן, אני אומר לך, אנחנו פרמלנו את סוגיית הסכמי הפיתוח, כולל מה שאמר בג"צ בזמנו, פרמלנו את זה לחוק ההסדרים.
<קריאה: זה נעשה, אדוני.
<קריאה: אני יכול להעיד על זה שבימים אלה - - -
דוד אמסלם: אני חתמתי על עשרות הסכמי פיתוח, רבותיי.
<יורי גמרמן: נכון, אתה היית - - -
<יורי גמרמן: בטח.
דוד אמסלם: גם איתכם חתמנו הסכמי פיתוח.
<יורי גמרמן: הבעיה עם הפרטים.
<יורי גמרמן: למעשה עם המדינה אין מגבלה, הכול עובד.
<יורי גמרמן: עם הפרטים, מה שהסדרתם בחוק ההסדרים, הוא יכול לפתח בעצמו, היזם, עד תקרת ההיטלים.
<יורי גמרמן: כלומר אם באה העירייה, יש לה חוק עזר שמאפשר עד 20 שקל למטר, לצורך הדוגמה, הוא פיתח ב-500, הכול - - -
דוד אמסלם: זה מה שעשינו, אבל זה בסדר.
דוד אמסלם: אני רק אומר כרגע, יש הבדל בין מתחמים חדשים ובין מתחמים ישנים.
דוד אמסלם: בוא נגיד שיש עכשיו שכונה ישנה שהיא בת 60 ובאה העירייה עכשיו ורוצה לפתח איזה גינה לאיזה זקן בגיל 70.
דוד אמסלם: כשהוא בא הוא היה בגיל 20, לא הייתה לו גינה, היום הוא בגיל 70, שמו גינה שם, גם יש לו כביש.
דוד אמסלם: דרך אגב, בזמנו עשו לו גם רצועת אספלט, לרוב תאורה אז לא הייתה, ולאט לאט העיריות הלכו ופיתחו את זה על חשבונם, ללא היטלים.
דוד אמסלם: אז מה, זה שייך שנגבה ממנו היטלים היום?
<שחר פרלמוטר: התשובה שלנו היא כן.
<שחר פרלמוטר: כל עוד העבודה היא חדשה - - -
דוד אמסלם: לא חדשה, ישנה.
<שחר פרלמוטר: לא, העבודה היא חדשה ו - - -
דוד אמסלם: לא, לא הבנת, מתחם ישן.
<שחר פרלמוטר: גם אם השכונה ישנה, אבל כרגע יש עבודה, בין אם זה סלילה לשצ"פ, העבודה לפיתוח היא חדשה אז העמדה שלנו שכן, העירייה צריכה לחייב את כל מי שהתגבשה לו זיקת הנאה, בין אם הוא גר שם 50 שנה לפני ובין אם הוא עבר לשם עכשיו.
<יגאל הררי: גם אם המרחק שלו עשרה רחובות.
<יגאל הררי: מה זה זיקת הנאה?
<יגאל הררי: איך אתה קובע זיקת הנאה?
<יגאל הררי: אני גר בשכונה - - -
<שחר פרלמוטר: זה מהנדס העירייה צריך לקבוע.
<יגאל הררי: לא, אז העירייה רוצה לקחת - - -
דוד אמסלם: יגאל, תן לו שנייה.
<יגאל הררי: והחליטה שבשכונה יכולים להיות 10,000 ו-8,000 ו-2,000.
<שחר פרלמוטר: מהנדס הרשות המקומית חייב לקבוע האם התגבשה זיקת הנאה, אחרת זה מס.
<יוסי בנישתי: לא, הוא מתכוון שמהנדס העיר הכין תכנית, כנגד זה הוא קובל.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אומר באופן חד משמעי - - -
<שחר פרלמוטר: בסדר, אז זו שאלה עובדתית, אם הייתה זיקה או לא הייתה זיקה.
דוד אמסלם: שחר, תקשיב.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים במתחמים ישנים, שתושבים גרו שם הרבה שנים והמדינה והעירייה לא סיפקו להם את מה שצריך.
דוד אמסלם: יענו פושעים.
דוד אמסלם: אם זה שצ"פ, העירייה הייתה צריכה לפתח לו את זה לפני 70 שנה.
דוד אמסלם: היום הוא כבר מת עוד מעט, הוא לא צריך את השצ"פ.
דוד אמסלם: אז זה לא שירות שאתה נותן לו.
דוד אמסלם: אתה צריך לשלם לו על שירות שלא נתת לו, לפני 70 שנה.
דוד אמסלם: דרך אגב, מעולם לא גבינו בירושלים, אף פעם משום שטח ציבורי שפיתחנו בשכונות הישנות.
דוד אמסלם: מעולם לא היה דבר כזה.
דוד אמסלם: אני פיתחתי 25 שנה את כל השכונות בעיר, מעולם לא גביתי אפילו שקל.
דוד אמסלם: אין דבר כזה, אף אחד גם לא ישלם לעירייה.
דוד אמסלם: מה, נבוא נדפוק לבן אדם, נגיד לו, 'אדוני, יאללה, נא לשלם', הוא יגיד 'חבר'ה, התעוררתם היום?
דוד אמסלם: איפה הייתם כשהיו לי ילדים קטנים?
דוד אמסלם: ' אני אגיד לך יותר מזה, אף אחד גם לא יודע אם הוא שילם או לא שילם ואין כפל היטלים.
דוד אמסלם: אז אני מודיע לך, אף אחד לא יודע.
דוד אמסלם: בזמנו, דרך אגב, יכול להיות שהוא שילם כמה לירות בשביל מה שנתנו לו, כלום.
דוד אמסלם: אז הוא שילם בשביל הכלום הזה.
<שחר פרלמוטר: לא, אם זו עבודת פיתוח חדשה ואתה יודע - - -
דוד אמסלם: תבין, גם שצ"פים ישנים, הייתה להם אבולוציה.
דוד אמסלם: פעם איך פיתחו שצ"פ במדינה?
דוד אמסלם: לא היה, שמו את העלה ורד, שמו את הקשת הזאת שהיינו מטפסים וזהו, ואחרי 15-20 שנה זה היה מסוכן, הורידו את זה, נשאר ככה, בלי כלום.
דוד אמסלם: היום העירייה, יש לה פתאום עניין, היא רוצה לפתח את השטח הזה, אז היא באה, עושה תכנית, מפתחת.
דוד אמסלם: לרוב זה על חשבונה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני כמעט לא שמעתי על עירייה שמפתחת את זה על חשבון הדיירים הוותיקים.
דוד אמסלם: במתחמים החדשים כן, באה העירייה לקבלן, ליזם, אומרת לו, 'אדוני, תיתן לי אחד קומפלט'.
דוד אמסלם: אבל אתה לא לוקח מתחם אחורה.
דוד אמסלם: אני אגיד לך ממה נבע השצ"פ.
דוד אמסלם: הרי מה היה לנו, הייתה בעיה בשצ"פ, תשאל ממה נולד העניין, אני אספר לך, זה נולד ממני, מדוע?
דוד אמסלם: בגלל שכשהיה לנו יזם, היינו אומרים לו בקומפלט 'תפתח, תן מפתח'.
דוד אמסלם: היו לנו מקרים שהעירייה החליטה שהיא משפצת, שהיא עושה, מה עשתה?
דוד אמסלם: למשל אני אתן לך דוגמה, קח במדרונות בית וגן, מי שפיתח את השטח שם זה עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: היא באה להיטלים, הסתבר לה שיש לה היטל תיעול והיטל כבישים וזהו, אין לה היטל שצ"פים.
דוד אמסלם: חדש, עוד לא בנו כלום.
דוד אמסלם: בדרך כלל זה היה שם בנה ביתך, אנשים שקנו, היה להם הרבה כסף, לא שילמו.
דוד אמסלם: באה העירייה, אגמה את המשאבים שהיו שם, אז היה לה כסף לכביש, עשתה את הכביש, עשתה את המדרכה, לא היה לה כסף לשצ"פים, השאירה את זה ככה.
דוד אמסלם: בגלל שלא היה לה היטל.
דוד אמסלם: אם העירייה הייתה עושה הסכם פיתוח עם היזמים הם היו עושים את השצ"פ בלית ברירה.
דוד אמסלם: אז תבינו מאיפה זה נולד, זה לא נולד על הישנים, הם עזוב.
דוד אמסלם: היום החדשים, שאנחנו רוצים לבנות היום, אם העירייה מבצעת את הפיתוח בעצמה, אין לה מקור לשצ"פ.
דוד אמסלם: היא לא יכולה לגבות.
דוד אמסלם: מה שמשרד השיכון גובה, הוא אומר 'רבותיי, אתה משלם על הקרקע ככה ועל הפיתוח ככה', הוא לא אומר לך היטלים, פיתוח, הוא נותן לך סכום.
דוד אמסלם: וגם שם זה משק סגור, לא חשוב, העירייה לא יכולה.
דוד אמסלם: אתה אומר לו 'אדוני, על מה אני אשלם לך?
דוד אמסלם: אין דבר כזה פיתוח, תגיד לי על איזה היטל.
דוד אמסלם: כבישים?
דוד אמסלם: כמה עולה הכביש?
דוד אמסלם: בבקשה, מדרכה?
דוד אמסלם: שצ"פ?
דוד אמסלם: אין דבר כזה, תראה לי'.
דוד אמסלם: מזה נולדה הלאקונה.
דוד אמסלם: מה עשו אנשים?
דוד אמסלם: לקחו את זה אחורה 70 שנה.
דוד אמסלם: תלכו פה לרח' גדעון האוזנר, קרוב, אתם תראו, אין שם שצ"פים, בגלל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: וילות, כל וילה עולה 10 מיליון שקל, אין שצ"פים, למה?
דוד אמסלם: הם לא שילמו.
דוד אמסלם: זה חדש.
דוד אמסלם: לפני 10, 15 שנה.
דוד אמסלם: לא התכוונו עכשיו ללכת לעיר גנים להגיד להם בבלוקים, 'חבר'ה, יש פה איזה גינה', שולחים להם חשבונות.
<שחר פרלמוטר: אם יש כבר גינה - - -
<יגאל הררי: מה זה לא התכוונו?
<יגאל הררי: זה מה שהם רוצים.
<יורי גמרמן: הם מדברים על תוספות בנייה, ככל שאני מבין.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע מדברים קודם כל להסדיר את הנושא.
דוד אמסלם: קודם כל אני אומר, ברעיון, שטחים ישנים, שכונות ישנות שהעירייה רוצה לשפץ - - - דרך אגב, זה במסגרת האחזקה השוטפת שלה, גם הכביש, הם טיפלו בו.
דוד אמסלם: פעם ב-7-8 שנים הוא חייב לטפל בכביש.
דוד אמסלם: הוא לא מטפל בכביש פעם ב-7 או 8 שנים, זה אני מספר לך, הוא מטפל בו פעם ב-20 שנה.
<שחר פרלמוטר: ההיטל הוא רק על עבודה חדשה, הוא לא על תחזוק.
<שחר פרלמוטר: זה גם אנחנו אומרים.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול השכונות הישנות, שיש בהן גינון, שלא פותחו לפני 70 שנה והתושבים לא נדרשים בכלל לגינות האלה והעירייה מפתחת אותן בגלל שהיא רוצה, זה על השוטף שלה.
<יגאל הררי: כולל אלה שמוסיפים חדר.
דוד אמסלם: אני אומר כרגע - - -
<יגאל הררי: תוספת בנייה חדשה, בית חדש, שישלם.
דוד אמסלם: אני אומר כרגע מבחינת הלוגיקה, מבחינת התפיסה.
דוד אמסלם: דרך אגב זה גם לא שייך, התושבים לא ישלמו את זה.
דוד אמסלם: מדובר, אמרתי, בשכונות ותיקות, כל השכונות הוותיקות הן כאלה.
דוד אמסלם: תסתובבו קצת, תבינו איך המבנה האורבני, איך בכלל עיר מתפתחת ומה קורה לה במבנה שלה.
<מיכל אבידן: אתם לא מאפשרים דיפרנציאלי בין השכונות.
<מיכל אבידן: אנחנו ביקשנו בנתניה לא לחייב את השכונות הישנות וזה לא מתאפשר על פי דין.
<מיכל אבידן: זה יפה שאתה אומר את זה, אבל בפרקטיקה זה לא עובד ככה.
<שרה ונסו: מי מחייב?
<מיכל אבידן: אין לנו גינות חדשות שמקימים יש מאין, יש גינות ישנות ועל השדרוג שלהן כמובן שאנחנו לא גובים ויצרנו מנגנונים להנחות בחוק, אבל כשביקשנו לא לחייב חלק מהשכונה המענה שקיבלנו היה שזה בלתי אפשרי.
<יורי גמרמן: כי זה פטור.
<יורי גמרמן: גם בחולון היה פסק דין.
דוד אמסלם: מי מהאוצר?
<שרה ונסו: אני מבינה שלא מדברים פה על אגרות, רק על היטלים.
<שרה ונסו: שרה ונסו, אני מרכזת ועדת האגרות הבין משרדית.
דוד אמסלם: שרה, למה איחרת?
<שרה ונסו: חשבנו שזה משהו שמדברים - - -
דוד אמסלם: קיבלת הזמנה לדיון?
<שרה ונסו: כן.
דוד אמסלם: למה איחרת?
<שרה ונסו: הייתי בבדיקה.
דוד אמסלם: קודם כל אני מקווה שאת בריאה.
<שרה ונסו: לא, בדיקה בביטחון.
דוד אמסלם: בבדיקה פה?
דוד אמסלם: עיכבו אותך פה 55 דקות?
<שרה ונסו: עיכבו אותי, כן.
דוד אמסלם: תשובה לא טובה.
<שרה ונסו: סליחה.
דוד אמסלם: אני מקבל את זה, אבל זה לא יפה.
דוד אמסלם: אני באתי לפה היום - - - עזבנו אתמול את הכנסת לדעתי בשעה ארבע בבוקר.
<קריאה: אני לא יודעת, אתה נשארת לשאילתות?
<קריאה: אני יצאתי בשתיים.
דוד אמסלם: אני בארבע כמעט והגעתי לכאן ברבע לשבע, בגלל שאני מכבד את האנשים, שאף אחד לא יחכה לי.
<שרה ונסו: מתנצלת.
דוד אמסלם: רבותיי, אני חוזר לדיון שלנו.
דוד אמסלם: האם אתם מחילים את זה גם על השטחים הישנים?
<שחר פרלמוטר: אם הרשות המקומית החליטה כרגע לעשות פארק חדש שמייעד איזה שהיא שכונה או רובע, התשובה היא כן, היא נדרשת לחייב גם את מי שגר שם מזה מספר שנים וגם את מי - - - כלומר גם שכונה חדשה וגם שכונה ישנה, אחרת זה פגיעה בשוויון.
דוד אמסלם: איזה שוויון?
<שחר פרלמוטר: פגיעה בשוויון.
<שחר פרלמוטר: ככל שמדובר בעבודה חדשה אתה נדרש לחייב את כל מי שיש לו זיקת הנאה לעבודת הפיתוח.
<יגאל הררי: אבל העירייה מקבלת 70 שנה מסים, גובה את כל מה שצריך מבן אדם, הבן אדם הזה גר שם, היו צריכים לעשות לו את זה לפני החוק.
<יגאל הררי: אז אתה אומר שמה?
<שחר פרלמוטר: אתה תתווכח עם הלשכה המשפטית שלך - - -
<יגאל הררי: אני לא מתווכח עם לשכה משפטית, אני - - -
<שחר פרלמוטר: לא, סליחה, אני כרגע לא בוויכוח איתך.
<שחר פרלמוטר: אני מבין שיש איזה שהיא מחלוקת בין - - -
<קריאה: לא, אין מחלוקת.
<שחר פרלמוטר: אז הבנתי לא נכון.
<שחר פרלמוטר: העמדה העקרונית היא שעל פי הדין הרשות המקומית רשאית לממן את עבודות הפיתוח, בין אם זה סלילת שצ"פ, מכוח היטלים.
<יגאל הררי: בגלל זה אנחנו פה, אין בינינו מחלוקת.
<יגאל הררי: אני גם חבר בקואליציה, זה לא רלוונטי בכלל.
<שחר פרלמוטר: זה הדין.
<שחר פרלמוטר: היא רשאית לממן, היא לא חייבת, אבל - - -
דוד אמסלם: אני חוזר חזרה, שחר.
דוד אמסלם: תראה, בסופו של דבר אם אתה לא תסתדר אנחנו נעביר את זה בחקיקה, בגלל שבסוף זה לא הגיוני שמה שאתה חושב זה מה שקורה.
<שחר פרלמוטר: לא, אני אומר את המצב המשפטי.
<שחר פרלמוטר: אני לא קובע מדיניות, אני מתאר את המצב המשפטי.
דוד אמסלם: כל ההיטל זה דבר חדש, לא היה, מה זה מצב משפטי?
דוד אמסלם: זה דבר שיצרתם אותו.
דוד אמסלם: עד לפני 6-7 שנים לא היה היטל.
<שחר פרלמוטר: בסדר, אנחנו לא - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, דקה, אני מסביר.
דוד אמסלם: אז אל תגיד לי עכשיו, לא הייתה פלטפורמה בכלל.
דוד אמסלם: עכשיו אני אעבור לעניין, כמו ששאלתי קודם.
דוד אמסלם: למה אתה לא קונס את הרשות למה היא לא 50 שנה גרעה את השירות הזה מהתושבים?
<שחר פרלמוטר: אני לא מבין את השאלה.
דוד אמסלם: הרי לרשות יש חובה לתת שירותים לפי פקודת העיריות לתושבים, היא צריכה גם לפתח להם תשתיות.
דוד אמסלם: למה אתה לא קונס את הרשות בזה שהיה שם תושב שגידל את ילדיו, שילם את מסיו, בלי גינה?
דוד אמסלם: איך פעם אמרתי?
דוד אמסלם: אותו תושב - - -
<שחר פרלמוטר: יש לי סמכות לקנוס?
דוד אמסלם: יש לך סמכות רק לגבות?
<שחר פרלמוטר: לא, הרשות המקומית לא חייבת לקבוע חוק עזר - - -
דוד אמסלם: יש לי שתי בעיות, איתך, בהבנה.
דוד אמסלם: אחת, שאתה אומר לי רשות לא חייבת, כאילו זה נייס טו הב, יענו אתה בסדר.
דוד אמסלם: זה מס, זה כסף, זה התושבים.
<שחר פרלמוטר: זה לא מס.
דוד אמסלם: תקשיב, אתה רוצה שאני אלך איתך עכשיו בסמנטיקה?
דוד אמסלם: עזוב, תבוא לעניין.
דוד אמסלם: תושב, גובים ממנו כסף.
דוד אמסלם: זה אירוע דרמטי, זה לא נייס טו הב, תחשוב שהיו גובים מס הכנסה ככה מי שבא לו.
דוד אמסלם: בא לי, אתה יודע מה, כל רשות או כל פקיד שומה, רשאי לגבות מס הכנסה.
דוד אמסלם: אז קודם כל אני חושב שצריכה להיות אחידות ארצית בכל הנושא הזה, גם ברמת החוק, לא הרצון, וגם ברמות התעריף.
דוד אמסלם: פעם שנייה, אני בטוח, משוכנע, יש אנשים שהמדינה צריכה להחזיר להם כסף, המדינה/הרשות, כי הם כבר מתו ולא הייתה להם גינה.
דוד אמסלם: זה שירות שהמדינה והעירייה צריכה לתת להם, ואם לא, אז תעשו את זה, פעם בשנה תבדקו, זה משרד הפנים, תביכו את ראש העיר, הוא לא יודע לעשות את העבודה.
דוד אמסלם: ואם לא, אתם תביאו את הכסף ותכריחו אותו לגבות את ההיטלים בזמן.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכלל נושא התיישנות בין אזרח לאזרח, גם בנושא של חובות, יש לו גם זמן.
דוד אמסלם: יש פרק זמן.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש מכם ללכת למתכונת הבאה בחשיבה ולחזור אליי, אחרת אני אגיש הצעת חוק בעניין ואני אסגור את זה לבד.
דוד אמסלם: אחת זה הנושא של האחידות הארצית, שתיים, הנושא של פרק הזמן, זאת אומרת מה זה מתחם חדש, תגדירו אותו בזמן.
דוד אמסלם: יש מתחמים שכבר אי אפשר לגבות בגינם.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, מתחם שנבנה לפני 70 שנה, אין גם הצדקה מוסרית לגבות.
<מעין נשר: שלום.
דוד אמסלם: שלום, לדיון הזה באת?
<מעין נשר: כן.
דוד אמסלם: שכחתי, משרד ה-?
<מעין נשר: האוצר.
דוד אמסלם: באמת תודה רבה שבאתם, אני מודה לכם.
<מעין נשר: אני מתנצלת על האיחור.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה הדיון האחרון שאני עושה כשאתם לא מגיעים.
דוד אמסלם: אני הולך לעשות שיחה עם מנהל אגף התקציבים, כנראה שהוא יבוא לכאן לכל הדיונים במקום לשלוח אתכם.
דוד אמסלם: בזה זה נגמר האירוע, אני אביא את מנהל אגף התקציבים פה לכל דיון אזוטרי, שהוא יבוא וייתן את התשובות.
<מעין נשר: אם יש שאלות אני אשמח לענות.
דוד אמסלם: לא, יש רצינות.
דוד אמסלם: את עובדת, משלמים לך, את מקבלת משכורת מהמדינה?
דוד אמסלם: יש פה אנשים שמתנדבים ובאו בזמן, אין שום סיבה שאתם לא תגיעו בזמן.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה אופייני רק לכם כמעט.
דוד אמסלם: אין לי מושג למה, אולי זה בחינוך אצלכם, אבל זה אצלכם.
דוד אמסלם: לרוב משרד המשפטים מגיע, משרד הפנים מגיע, מי שמזמינים אותו מגיע.
דוד אמסלם: משרד האוצר, כנראה צריך להביא כמה אופנועים לכל פקיד שרק אתמול הגיע, גמר שנה ג' בכלכלה, להביא אותו לפה עם שני טרפיקים, אחרת - - -
<קריאה: הם הכי רחוקים גם.
דוד אמסלם: כן, ואתם באמת רחוקים, מגיעים באמת מהצפון הרחוק.
דוד אמסלם: פה, 20 מטר, הבניין הכי קרוב לכנסת.
דוד אמסלם: פעם אחרונה.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש שתעשו עבודה בעניין הזה, שתיקחו את הפרמטר של הזמן ותיקחו את הפרמטר של האחידות הארצית ותתייחסו גם לתקרת המחיר.
דוד אמסלם: זאת אומרת אני אקבל את הנוסחה של העלות, אבל בסוף היא צריכה להיות בתקרה, 'עד'.
דוד אמסלם: אם זה יגיע פר תושב, פר יחידת דיור, לא משנה מה הגודל שלה.
<שחר פרלמוטר: מינימום ומקסימום?
דוד אמסלם: לא, מינימום כבר הגדרת, אבל בסוף זה צריך להיות עד מקסימום של יחידת דיור.
עבדאללה אבו מערוף: שאנחנו נוכל לעכל.
<קריאה: אין מינימום.
דוד אמסלם: אתה עשית עלות למטר ביצוע - - -
<קריאה: גם הם תרגמו את זה למטר בינוי.
דוד אמסלם: יש, כמו שאמר יגאל, רחוב - - - אני אתן לך סתם דוגמה.
דוד אמסלם: יום אחד אני פה סללתי לאיזה שהוא רחוב שהחליטו שהוא פרטי, אני לא אלאה אותך, לא משנה, כביש, והחלטנו להעמיס אותו על הדיירים.
דוד אמסלם: בגלל שהיו רבי קומות כל דייר שילם מעט כסף.
דוד אמסלם: חשבתי עם עצמי אז, אם היו כאן דירות נמוכות, אז היה סיפור.
דוד אמסלם: לכן דייר לא יכול, דייר שקונה דירה ב-100,000 דולר או חצי מיליון שקל לא יכול למצוא את עצמו פתאום משלם פיתוח 2 מיליון שקל בגלל שאין לו עוד שכנים.
<שחר פרלמוטר: לא, הוא לא משלם 2 מיליון שקל, כלומר השיטה היא לא דמי ההוצאות.
<שחר פרלמוטר: הוא לא משלם - - -
<יגאל הררי: זה לא דמי הוצאות.
<שחר פרלמוטר: סליחה, אפשר לדבר פה שנייה?
<שחר פרלמוטר: השיטה היא שיטת ההיטל, אתה לא מחלק את הוצאות הפארק רק למי שצמוד לפארק.
דוד אמסלם: למי אתה מחלק?
<שחר פרלמוטר: אלא לכל מי שיש לו זיקת הנאה.
<שחר פרלמוטר: וגם הזיקה היא לא מימונית.