GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: הוא רואה את כל מפעל חייו יורד לטמיון.
<אברהם דניאל: ודונמים הולכים.
דוד אמסלם: אז הוא הולך לשכן שלו, אומר לו אתה יודע מה משה, תעשה טובה, תביא את העובדים שלך, כמה אתה משלם להם, 200 שקלים?
דוד אמסלם: קח 250 שקלים רק תביא לי אותם.
דוד אמסלם: זה המציאות היומית.
דוד אמסלם: תרגמו עכשיו מה קורה בקצה.
דוד אמסלם: עזבו החלטות.
דוד אמסלם: ישבנו, עשינו סטטיסטיקות, אמרו לנו ביטוח לאומי.
דוד אמסלם: אצלו אין ביטוח לאומי.
דוד אמסלם: הפרחים והוא והחממה.
דוד אמסלם: אז שהוא בא אליך מה אתה אומר לו? אני לא מבין.
דוד אמסלם: מה אתה אומר לו?
<אסף לוי: שיש לי מגבלה ושאני צריך להתייחס לכל החקלאים ולתת לכל החקלאים לפי המודל, וכן יכול להיות שצריך להגדיל את המכסה.
דוד אמסלם: תגיד לי, אתה באותו רגע אומר לו אין בעיה, תופס מונית לבחור הזה ואומר לו אדוני, לא יכול להיות.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שזאת המכסה עצמה.
דוד אמסלם: שמעתי את הסיפור שלו ועוד אחד ועוד אחד.
דוד אמסלם: אתה לא מתפוצץ בבטן?
דוד אמסלם: אתה לא מבין שקורה פה משהו?
<אסף לוי: מתפוצץ.
דוד אמסלם: אז למה אתה לא מתפוצץ עליו?
<אסף לוי: א' כמו שגם הוא הגן עלי קודם, היה דיון - - -
<אסף לוי: לא, עוד פעם, אני לא משחק לבד במגרש.
איתן ברושי: מי שקובע זה משרד האוצר.
<אברהם דניאל: רק בשביל לסיים, אדוני יושב הראש.
<אברהם דניאל: אני חושב ועוד פעם מדגיש את זה, אנחנו צריכים עובדים על פי צורך ואני לא צריך כל פעם להמתין לפקיד הזה ולפקיד אחר ולאגרה הזאת ולאגרה אחרת.
<אברהם דניאל: אני חקלאי, תן לי אישור להעסיק עובדים זרים.
<אברהם דניאל: אני אעסיק בדיוק את מי שאני צריך.
<אברהם דניאל: דרך אגב, אנחנו פותרים את הבעיה של ברחנים מחקלאי אחד לשני.
<אברהם דניאל: כל הבעיות ייפתרו.
<אברהם דניאל: לא יהיה יותר לאן לברוח.
<אברהם דניאל: אם לך יש את מה שאתה צריך, העובד שלי אין לו מקום אצלך יותר.
<אברהם דניאל: פתרנו את כל הבעיות בזה שאומרים לכל אחד – על פי הצורך תעסיק את העובדים, נקודה.
<אברהם דניאל: ולא נעבור בהרבה את המכסה.
דוד אמסלם: דובי, בבקשה.
<דובי אמיתי: מה שמשתמע פה, שמשרד החקלאות, כגורם המקצועי, אומר לוועדה – אני צריך 45,000 עובדים זרים.
<דובי אמיתי: זה מה שהוא אומר.
<דובי אמיתי: זאת העמדה המקצועית, זאת העבודה שנעשתה במשרד החקלאות, הוא הגורם המקצועי.
<דובי אמיתי: בא משרד האוצר אומר לו אדוני, לא תקבל.
<דובי אמיתי: זה מה שאומר לו משרד האוצר.
<דובי אמיתי: לא תקבל.
<דובי אמיתי: ולזה יש משמעויות שאתה דיברת עליהן, כולם דיברו עליהן.
דוד אמסלם: אני מזכיר, אני לא הצלחתי להבין.
דוד אמסלם: בסוף יש היגיון בשיגעון.
דוד אמסלם: הרי בסוף אני מעריך, אני יוצאת מכמה הנחות עבודה בסיסיות, הגיוניות.
דוד אמסלם: חקלאי, אם הוא צריך שבעה עובדים, הוא לא יעסיק שמונה.
דוד אמסלם: למה שישלם לשני סתם כסף?
דוד אמסלם: שניים, הפרי צריך שיקטפו אותו, הוא לא נקטף מאליו, גם אם הוא חושב שיש מספיק עובדים.
דוד אמסלם: אם עובד לא בא בסוף בבוקר, קוטף את הפרי, הוא יישאר והוא ייפול.
דוד אמסלם: החקלאי הרי עובד על הפרי הזה שנה - - -
<אברהם דניאל: שנים.
דוד אמסלם: לא, אני מדבר על אותו מחזור.
דוד אמסלם: אז בוודאי שהוא רואה את מפעל חייו, הוא יכול להשתגע מזה.
דוד אמסלם: אני מדבר איתך לא רק ברמה הכלכלית.
דוד אמסלם: בסוף יש פה בן אדם שזה מפעל חיים שלו.
דוד אמסלם: הוא קם בבוקר, רואה את הדבר הזה, הוא נכנס לדיכאון קליני, בלי קשר לכסף.
דוד אמסלם: גם אם אני מפצה אותו, יש לו עוגמת נפש עצומה, בגלל שזה מפעל החיים שלו.
דוד אמסלם: כל החיים שלו זה כדי לייצר את הפרי הזה ולמכור אותו, לא לזרוק אותו לזבל.
דוד אמסלם: באים החקלאים שהם דורשים, הם יודעים מה הם צריכים.
דוד אמסלם: אני לא מספר לך כמה אתה צריך.
דוד אמסלם: אתה אומר לי כמה אתה צריך, לא אני לך.
דוד אמסלם: זה המודל כאן.
דוד אמסלם: כמו שאני בא לסופר, הסופר לא אומר לי אתה צריך רק ליטר חלב.
דוד אמסלם: אם אני צריך 2, אז הוא מוכר לי 2.
דוד אמסלם: צריך חצי, אז הוא מוכר לי חצי.
דוד אמסלם: אתה אמור להגדיר לו מה אתה רוצה.
דוד אמסלם: אז אני הבנתי, בזמנו חשבו יבואו חיילים.
דוד אמסלם: אין לנו, יש לנו אבטלה, אנחנו מעדיפים את האזרחים שלנו, בוודאי ובוודאי, על זה אין מחלוקת.
דוד אמסלם: אבל עוברת שנה, שנתיים, 10, 15, רואים לא עובד.
דוד אמסלם: נתנו להם תמריצים.
דוד אמסלם: החיילים באים, עובדים את החצי שנה בגלל התמריץ.
דוד אמסלם: הרי אני מתעסק פה, אני לא אספר לכם איזה שיחות יש לי עם חיילים על הנושא הזה.
דוד אמסלם: חייל בא לתחנת הדלק, הוא לא רואה את הייעוד שלו מתדלקן.
דוד אמסלם: הוא רואה את המענק.
דוד אמסלם: נגמר המענק, באותו רגע הוא אומר למנהל התחנה להתראות אחי, הוא הולך.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה צריך להכשיר אותו.
דוד אמסלם: אז להכשיר תדלקן זה לוקח 10 דקות, לספר לו איפה הפיה ואיך קוראים את זה ואיפה מעבירים את כרטיס האשראי.
דוד אמסלם: אבל כשאתה מכשיר גם עובד חקלאי, לוקח לו זמן.
דוד אמסלם: אתה צריך להכשיר אותו, יש פה גם לוגיסטיקה אחרת.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין, אם אתה צריך שבעה עובדים והישראלים לא באים, אז אין תחרות.
דוד אמסלם: אז אני לא מבין למה לא.
דוד אמסלם: בהיגיון שלי אני לא מצליח להבין למה ניתן לך המכסה ובוא עכשיו נתווכח על המכסה ונמרר לך את החיים על המכסה.
דוד אמסלם: ואז אני קיים.
דוד אמסלם: אם אני אשחרר לך את המכסה, מה העסק איתי?
דוד אמסלם: אני כבר לא קיים.
אבשלום וילן: אתה עלית בדיוק על הנקודה, אבל יש פה נימוק שעוד לא אמרו.
אבשלום וילן: קודם כל מי שבאמת חוסם זה האוצר, בגלל מה שהגדירו לך את התיאוריות שזה כאילו מחליש ישראלים וזה לא.
אבשלום וילן: זה כאילו לוחץ את השכר מינימום כלפי מטה.
אבשלום וילן: נקודה שנייה, משרד הפנים ברחב וחלק מהשרים חושבים שהעובדים התאילנדים, טפו, טפו, טפו, יישארו פה, יברחו, זה כמעט לא קורה.
אבשלום וילן: וכשרואים את המספרים, התאילנדים לא נשארים פה.
אבשלום וילן: חברה, אני לא סתם מדגיש את נושא העובדים הזרים.
אבשלום וילן: תזכור דבר אחד, יש את הפיק של הקטיף או של השתילה או של כל דבר אחר, אבל עלות לאורך שנה לחקלאים מאד יקרה.
אבשלום וילן: העובדים העונתיים מתאילנד או מסרילנקה, יכולים לתת פתרון מהיום למחר וזה לא מספרים גדולים.
אבשלום וילן: הוא אמר לך אמיתית שהדרישה זה לא 45,000 עובדים.
אבשלום וילן: עם 28,000, 30,000, 32,000 מסתדרים, אבל אז תפתח את השוק, הם רוצים 25,000?
אבשלום וילן: תפתח את השוק להביא כמה אלפי עונתיים לחצי שנה, שבעה חודשים שחוזרים ונוסעים.
אבשלום וילן: אתה יותר מה הם עשו?
אבשלום וילן: דבר אחד.
אבשלום וילן: הם שמו אגרות כל כך יקרות לעונתיים, שלאף אחד לא כדאי להביא את זה.
אבשלום וילן: תורידו את האגרות, תפסיקו סתם להתעלל ואז תראו שהכל מסתדר.
אבשלום וילן: וזה המנגנון שהוא פה הכי חשוב.
אבשלום וילן: אם אנשים יוכלו להביא עובדים כמה שהם צריכים, אפשר להסתדר.
דוד אמסלם: נכון, תודה רבה.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לנושא האגרות.
<חיים חבלין: תודה.
<חיים חבלין: אני חיים חבלין, מרכז את ועדת העובדים הזרים בהתאחדות חקלאי ישראל אבו וילן.
<חיים חבלין: יש פה הרבה התאחדויות.
<חיים חבלין: תראו, כבר בשנת 2007 המשנה לנגיד בנק ישראל, צביקה אקשטיין, עשה דו"ח מיוחד וקבע שבערבה התיכונה, הוא לקח את הערבה התיכונה כמודל, יש 0.5% אבטלה.
<חיים חבלין: באחוז אבטלה כזה, מה לעשות, לא צריך, אסור להגביל אותם בעובדים.
<חיים חבלין: אזור כזה, שאין מישהו שמבקש לעבוד, אסור להגביל בעובדים.
<חיים חבלין: ואמרו כבר מי שאמרו, יש מודל ויש במודל עצמו ביקוש ל-44,000.
<חיים חבלין: עושים חיתוכים ומגיעים לזה.
<חיים חבלין: תראה, יש נוהל עונתיים שנכתב בימים אלה.
<חיים חבלין: לא ברור לי עד עכשיו למה לא פורסם נוהל עונתי.
<חיים חבלין: יש לחץ אדיר.
<חיים חבלין: חסרים עובדים.
<חיים חבלין: אותו צביקה אקשטיין, משנה לנגיד קבע, חברים, באירופה נותנים דרכון לתאילנדים, עם הדרכון הם נכנסים, יוצאים, לפי הצורך.
<חיים חבלין: החקלאי משלם את הכרטיס לפי ראות עיניו.
<חיים חבלין: בואו נעשה את הדבר הזה.
<חיים חבלין: נפתור את הבעיה.
<חיים חבלין: הרי לא נתחיל עכשיו לעשות מכסות של 45,000.
<חיים חבלין: גם החקלאים לא צריכים ש-45,000 יהיו אצלם כל השנה.
<חיים חבלין: הם צריכים אותם בתקופות מסוימות.
<חיים חבלין: צריכים 60,000, בתקופות מסוימות 20,000.
<חיים חבלין: ככה זה עובד, מה לעשות?
דוד אמסלם: הבנו, חיים.
<חיים חבלין: ולכן העונתיים האלה יפתרו את הבעיה.
<חיים חבלין: אני חושב שאולי הדבר הטוב שייצא מהישיבה היום, כבוד יושב הראש, שתודיע ליואל ליפובצקי וכל אגף מנהל האוכלוסין, שבסך הכל יש לנו שיתופי פעולה ואנחנו עובדים בתיאום, תגמרו כבר את הנוהל הזה ובואו נתחיל להכניס עונתיים.
<חיים חבלין: משקים אוטוטו, באוגוסט, עומדים לקרוס.
דוד אמסלם: מי קובע את העונתיים?
דוד אמסלם: משרד האוצר או רשות ההגירה?
דוד אמסלם: או שזה באותה החלטת ממשלה?
<אסף לוי: לא, החלטה מיוחדת.
דוד אמסלם: ישנה החלטה כזאת?
<אסף לוי: יש החלטה שהעברנו השנה פעם ראשונה, כל שנה - - -
דוד אמסלם: כמה עונתיים?
<יואל ליפובצקי: 500 לשנה.
דוד אמסלם: 500 לשנה?
<יואל ליפובצקי: זה על פי החלטת הממשלה.
<חיים חבלין: מי צריך את העונתיים האלה?
<חיים חבלין: זה עולה אגרות, זה עולה, תביאו - - -
דוד אמסלם: הם לא יצליחו לצאת מהצינור.
דוד אמסלם: אתה יודע, במים, כשאתה פותח, אם אתה פותח שני ליטרים הם לא יוצאים בקצה, כי הוא נאגר.
דוד אמסלם: מי החליט?
דוד אמסלם: מי הביא החלטה של 500?
<אסף לוי: זה משותף למשרדי הממשלה.
דוד אמסלם: לא, אבל אני אסביר לך.
<קריאה: רשות ההגירה ומשרד האוצר.
דוד אמסלם: תראה, אני שואל שאלה אחרת.
דוד אמסלם: לממשלה, השר הרלבנטי מביא את ההצעה.
דוד אמסלם: נגיד שר החינוך לא מביא את ההצעה של העובדים הזרים לחקלאות.
דוד אמסלם: אז בדרך כלל השר הרלבנטי, שהוא שר החקלאות שאמור לדאוג לחקלאים, אלא אם כן אני לא מבין אחרת.
דוד אמסלם: אולי הוא דואג למישהו אחר.
<אסף לוי: לגבי העובדים העונתיים - - -
דוד אמסלם: שאלתי, היו ויש כאן צורך, ואני מבין את המודול שהם בנו.
דוד אמסלם: הם אמרו תשמע, אנחנו צריכים קבועים ככה ויש בזה היגיון, ויש תקופה עונתית, אנחנו צריכים.
דוד אמסלם: זה כמו אקורדיון, אנחנו מתרחבים ומצטמצמים.
דוד אמסלם: אז זהו, הם אומרים לך אנחנו צריכים עונתיים.
דוד אמסלם: אני בטוח במאה אחוז שהם לא מתכוונים ל-500 עובדים.
דוד אמסלם: הם בוודאי לא מתכוונים ל-500 עובדים.
<קריאה: רק אברהם צריך 40.
דוד אמסלם: מי ייצר את ההחלטה של ה-500?
<אסף לוי: עוד פעם, משותף למשרד החקלאות ומשרד הפנים.
<אסף לוי: החלטת ממשלה אפשר לתקן.
<אסף לוי: יתחילו לקחת.
<אסף לוי: אם אני לא טועה המימוש של ה-500 שהיו בשנים קודמות לא התקרב אפילו לחצי או ל-25%.
<קריאה: בגלל המע"מ.
<אסף לוי: יגיעו לזה, נתקן את החלטת הממשלה בשמחה רבה, אם נראה שהמנגנון עובד.
<אסף לוי: שהכמות של ה-500 לא תגביל.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, ברשותכם.
דוד אמסלם: אנחנו הבנו את הרעיון של המכסות כבר, בגדול, אבל היות ואתה מצביע, אז בוא תדבר.
<פלג אוריון: רק שתי מילים.
<פלג אוריון: פלג אוריון, יושב ראש אגף המשק של תנועת המושבים.
<פלג אוריון: תראה, קודם כל אני מברך אותך באמת על הדיון הזה.
דוד אמסלם: לא צריך, תתקדם.
<פלג אוריון: אני רוצה להגיד ואני רוצה להביא מהשטח.
<פלג אוריון: הייתי אתמול בעמק יזרעאל, במושב ותיק בעמק.
<פלג אוריון: פגשתי שם מגדלת שמניין שנותיה הוא בערך כמניין שנותיה של מדינת ישראל.
<פלג אוריון: היא ובעלה בשטח, בחממות של צמחי תבלין לעציצים והיא לא יכולה להעסיק את העובדים הזרים, כי זה יקר לה.
<פלג אוריון: היא משתמשת במתנדבים, היא לוקחת איזה קבלן ערבי.
<פלג אוריון: היא עושה כל מיני דברים כדי לקיים את העסק, כי במחיר הנוכחי היא לא מסוגלת לעמוד.
דוד אמסלם: אני עכשיו רציתי לעבור לאגרות.
<פלג אוריון: ועוד דוגמא אחת אני אתן לך.
<פלג אוריון: הדיון פה, ואני שמח שאתה כל הזמן מוריד אותו לשטח, אתה כל הזמן מוריד אותו לחקלאים, זה מצוין.
<פלג אוריון: אנחנו תלושים מהשטח.
<פלג אוריון: המצוקה בשטח היא איומה ואני אתן לך דוגמא.
<פלג אוריון: עובד אצלי, שהחליט ללכת לטייל.
<פלג אוריון: מותר לו שלושה חודשים להסתובב ואני רפתן, מותר לי עובד אחד, אם יש לי 500,000 ליטר, אם יש לי 1 מיליון ליטר וגם אם יש לי 3 מיליון ליטר, לפי ההחלטות שנעשו, נעשו איזה שהן החלטות, מותר לי עובד אחד.
<פלג אוריון: מה עושה בן אדם ש - - -
דוד אמסלם: שהופכים לי את זה לפרות יותר נוח לי, ליטרים אני לא מבין.
דוד אמסלם: לאיזה רפת, באיזה גודל, מגיע לך עובד אחד?
<פלג אוריון: 10,000 ליטר לפרה, זאת אומרת רפת של 50 חולבות, 100 חולבות או 300 חולבות, מגיע לה עובד אחד בלבד.
<פלג אוריון: איזו מין שיטה כזאת מיוחדת.
דוד אמסלם: אתה והוא.
<פלג אוריון: עכשיו, אם הוא הולך והרי כל פעם הוא הולך, כי זה קורה, כולנו בני אדם, אז אתה נשאר לבד.
<פלג אוריון: זאת המצוקה.
<פלג אוריון: זו המציאות האמיתית בשטח.
דוד אמסלם: טוב, רבותי, אני רוצה לעבור כרגע לסוגית האגרות.
דוד אמסלם: אנחנו בזמנו עשינו את הדיון לגבי האגרות, ודרך אגב, זה הא בהא תליה, מה שנקרא.
דוד אמסלם: אני קושר את שני האירועים.
דוד אמסלם: לפעמים המוצר יקר, אז לא רוכשים אותו ואז שואלים אותך למה אתה לא רוכש?
דוד אמסלם: אז אתה אומר לו יקר, אז זאת אומרת שאתה לא צריך אותו.
דוד אמסלם: יש פה איזה מעגל קסם וחלם.
דוד אמסלם: אנחנו בזמנו דיברנו על שלושה סוגי תשלומים שהעובד הזר, כשהוא מגיע לארץ, אמור לשלם, המעסיק שלו אמור לשלם: אחד, אגרת בקשה 600 שקלים לשנה, גם אם באותה בקשה יש 10 עובדים.
דוד אמסלם: הרי זה לא 10 טפסים, יש טופס אחד שאפשר למלא בו 10 אנשים.
דוד אמסלם: אז לפי הבנתי, ודרך אגב אגרת בקשה זה בגין מה?
דוד אמסלם: הטיפול בבקשה?
<קריאה: מדינה מטורפת.
דוד אמסלם: האגרה?
דוד אמסלם: יש אגרת בקשה 600 שקלים, יש לנו אגרה שנתית של 1,200 שקלים ויש לנו אגרת רישיון של 180 שקלים.
<קריאה: זה היחיד שמוצדק.
דוד אמסלם: אני אומר בגדול, אנחנו מתקרבים כמעט ל-2,000 שקלים לעובד לשנה.
דוד אמסלם: אנחנו חשבנו, גם בדיון הקודם.
איל בן ראובן: זה אגב יותר, זה לא כולל ביטוח לדעתי, נכון?
<קריאה: זה רק אגרות.
דוד אמסלם: יש לו הרבה דברים.
דוד אמסלם: אתה נותן לו לפעמים לינה, אתה נותן לו קצת אש"ל.
דוד אמסלם: יש עוד הרבה דברים.
דוד אמסלם: מתנה לחג, אתה נותן לו קצת ביגוד.
דוד אמסלם: אתה מארח אותו אצלך לפעמים בשבת, לא נעים.
דוד אמסלם: יש הוצאות.
דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו בדיון הקודם לעשות ישיבה ואני חושב א' שבואו תתכנסו לסכום אחד.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני, למה יש בכלל שלושה תעריפים שונים.
דוד אמסלם: אם החלטתם, בכלל, כתפיסה, תמצמצו את שלושת הפקידים שאחד מטפל באגרה ואחד בבקשה ואחד ברישיון, תצמצמו אותם לעובד אחד, תחסכו גם שתי משרות.
דוד אמסלם: אבל בגדול, אם החלטתם קודם כל על 2,000 שקלים, אז תנו 2,000 שקלים.
דוד אמסלם: הרי כל שנה זה קורה.
דוד אמסלם: לא צריך לחלק את זה לשלושה טקטים.
דוד אמסלם: דבר שני, אנחנו סבורים ש-2,000 שקלים זה סכום מאד, מאד, מאד גבוה, שאין לו שום הצדקה.
דוד אמסלם: הרי הרציונל אמר שאנחנו גם נעמיס עליהם הוצאות על מנת שייקחו את הישראלים.
דוד אמסלם: הישראילם לא באים לענף, כבר דיברנו על זה, לא בגלל בכלל העובד הזר, הוא לא מתחרה איתם.
דוד אמסלם: אלא מה שקורה העבודה היא קשה שם והתמורה היא נמוכה מבחינת אותו עובד, אותו חייל משוחרר.
דוד אמסלם: לכן הוא לא מגיע.
דוד אמסלם: דרך אגב, לדעתי, אם גם התמורה הייתה גבוהה והעבודה הייתה נוחה, אז אני מניח הרבה פקידי ממשלה לא היו עובדים בממשלה, הם היו הולכים לעבוד שם.
דוד אמסלם: עכשיו, אנחנו ביקשנו לצמצם את האגרות, שתעשו דיון ותצמצמו את האגרות, בגלל שבסוף בקצה, האגרה הזאת גורמת לשני דברים.
דוד אמסלם: אחד, כמו שאמרו החקלאים כאן, שחלקם יש להם בעיה עם ההעסקה של העובדים והם לא יכולים לשאת את זה.
דוד אמסלם: שניים, זה בסוף מגולגל על המחיר בסופו של עניין.
דוד אמסלם: כולנו מבינים את זה.
דוד אמסלם: בוודאי בשנה א' במבוא לכלכלה הבנתם את זה, שכל עלות בסוף מגולגלת על הקצה.
דוד אמסלם: אז אם אנחנו מדברים שאנחנו רוצים גם להוריד את יוקר המחייה ואת זה שמעתי את שר האוצר אומר ובצדק, אז יש בזה הרבה היגיון כדי להוריד את הנושא הזה של האגרות.
דוד אמסלם: אז אני פונה אליך עכשיו, אורי.
דוד אמסלם: עשיתם דיון לגבי האגרות?
<אורי שיינין: יש שני נושאים שהעלית.
<אורי שיינין: הנושא הראשון הוא של האיחוד והפישוט הבירוקראטי, שזה נושא שיש לו היבטים חקיקתיים, אבל יש לו גם היבט שהוא יותר בירוקראטי ואני חושב שמי שצריך לתת את התשובה זה רשות האוכלוסין.
<אורי שיינין: על פניו בעיני זה לא איזו דרמה.
<אורי שיינין: זאת אומרת כל עוד אתה מאחד את התהליכים, זה נראה לי משהו שלהיפך, לאף אחד אין כוונה להקשות את החיים של האזרחים באופן כללי ובפרט לא של החקלאים.
דוד אמסלם: אני לא בטוח בזה, דרך אגב.
<אורי שיינין: מה זה?
דוד אמסלם: באופן מעשי אני לא בטוח זה לא קורה.
<אורי שיינין: אני יכול לומר ש - - -
<קריאה: אני יכול להתייחס לנקודה הזאת?
דוד אמסלם: עוד מעט אני אעבור אליך.
<אורי שיינין: לגבי גובה האגרות לגבי עלות ההעסקה.
דוד אמסלם: דרך אגב, קודם כל תגיד לי, ברשותך, למה בכלל, מה הרציונאל, למה גבו אגרות?
<אורי שיינין: אז אני אסביר.
<אורי שיינין: אני התחלתי להסביר גם לפני.
<אורי שיינין: יש מספר רב של ועדות מקצועיות, לא אחת, לא שתיים, ועדות בלתי תלויות.
<אורי שיינין: לא ישבו בהן בהכרח פקידי ממשלה.
<אורי שיינין: ישבו בהם גם פקידי ממשלה, אבל ישבו בהם גורמים שהם ציבוריים וכולם המליצו את אותן המלצות.
<אורי שיינין: כשאתה מסתכל בסוף על התעסוקה והשכר של הישראלים, זה נכון, בהיבטים של יוקר מחייה, כמו שאמר יושב הראש, כשאתה קובע אגרה, זה בסוף משתרשר לקצה, אין ספק.
<אורי שיינין: אבל האם אנחנו בשביל יוקר המחייה נכניס אוכלוסיות לעוני?
<אורי שיינין: נדחק אנשים משוק העבודה?
<אורי שיינין: נפגע להם בשכר?
<אורי שיינין: אני לא בטוח שהתשובה היא כן.
<קריאה: לאיזה אוכלוסיות?
<אורי שיינין: זו איזו שהיא מערכת של איזונים ובלמים.
דוד אמסלם: אתה פותח את הדיון הקודם.
דוד אמסלם: אתה מאמין בזה?
<אורי שיינין: זו מערכת של איזונים ובלמים.
דוד אמסלם: אתה מאמין במה שאתה אומר?
<אורי שיינין: אני מאמין במאה אחוז.
<אורי שיינין: הוא נתן דוגמא מצוינת ואני רוצה דווקא לרדת לשטח.
<אורי שיינין: הוא נתן דוגמא שיש לו ברפת.
<אורי שיינין: ברפת אין ישראלים, אדוני?
<אורי שיינין: אין ישראלים?
<אורי שיינין: יש לך עובד זר אחד, אין לך ישראלים ברפת?
<אורי שיינין: כמה עובדים ישראלים עובדים לך ברפת?
<פלג אוריון: יש לי את ההורים שלי.
<אורי שיינין: תודה רבה.
<פלג אוריון: יש לי את ההורים שלי וגם פועל ישראלי.
<אורי שיינין: אחלה.
<אורי שיינין: ברפתות שאני מכיר, ברובן עובדים עובדים ישראלים.
<אורי שיינין: יש גם עובדים, זרים, נכון.
<אורי שיינין: תמיד כולנו אוהבים ללכת למקרה של הערבה, לחממות, למקום שבו באמת גם האוצר בא ואומר וגם אני לא מכיר - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, הנחת העבודה - - -
<אורי שיינין: שקשה להעסיק עובדים ישראלים, אבל - - -
דוד אמסלם: אבל אורי, אני רוצה לחדד.
<אורי שיינין: אבל האם בכל ענפי החקלאות אי אפשר להעסיק עובדים ישראלים?
<אורי שיינין: התשובה היא חד משמעית לא.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה לחדד את מה שאתה אומר ואני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: אני אתן לך את התשובה, שהיא בגוף השאלה שלך.
דוד אמסלם: הרי אתה אמרת קודם שיש עובדים ישראלים.
דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה הפוכה.
דוד אמסלם: האם אתה חושב שיש לו אידיאולוגיה להעסיק דווקא את התאילנדים ולא את הישראלים?
<אורי שיינין: ממש לא.
<אורי שיינין: הדבר היחיד שיחליט בשבילו האם הוא יעסיק ישראלי או זר, זה העלות אל מול תועלת - - -
<אנה מילר: אתה מדבר שטויות.
<אנה מילר: באמת, יש גבול לכל דבר.
<אברהם דניאל: עובד זר הוא יותר יקר.
דוד אמסלם: דקה, למה אתה עכשיו מפריע לי?
דוד אמסלם: בחלק מהמקצועות אתה צודק, נגיד.
דוד אמסלם: אבל זה ברור לך לחלוטין שהוא רוצה להעסיק ישראלי, אבל גם הוא יש לו תקרת שכר שהוא יכול לתת לו, ובתקרה הזאת כרגע התאילנדי, עם המכסות, לא עומד.
דוד אמסלם: אם אנחנו משלמים לתאילנדי 20,000 שקלים, אתה צודק.
דוד אמסלם: אבל אם הוא משלם לו, העלות שלו בסוף, התאילנדי בסוף מקבל את ה-4,000-5,000 שקלים שלו, אז ב-6,000-7,000 שקלים הם לא באים לעבוד, הישראלים.
דוד אמסלם: ועובדה, מה לעשות?
דוד אמסלם: הרי עם המענק שאתם נותנים, בסוף הוא מתאדה.
<אורי שיינין: א', הם לא מתאדים.
<אורי שיינין: הנתונים מראים שהם לא מתאדים.
<אורי שיינין: הם פשוט - - -
דוד אמסלם: בוא נסכם, אם ה-40,000 לא גדלים, המכסה, וה-25,000 במצטבר, ישראלים פלוס - - -
<אורי שיינין: יש לך 40,000 ישראלים, 25,000 זרים ועוד בערך 10,000 פלסטינאים.
דוד אמסלם: במצטבר כמה יש?
דוד אמסלם: נגיד 90,000?
דוד אמסלם: 70,000?
דוד אמסלם: אם ה-70,000 לא גדלים ואף אחד לא גדל, אז מה שנכנס יוצא.
<אורי שיינין: להיפך, אבל - - -
דוד אמסלם: מה שנכנס לבריכה, יוצא.
דוד אמסלם: למה יוצא?
<אורי שיינין: מאה אחוז, תכניס עובד זר, ייצא לך עובד ישראלי.
<אורי שיינין: זה בדיוק הטענה.
דוד אמסלם: אני מסביר, כי ברגע שאתה נותן - - -
<קריאה: זה לא טוב החשבון, כי יש לך - - -
דוד אמסלם: תשמע להם, אל תתווכח איתם.
<אורי שיינין: אני לא מתווכח.
<אורי שיינין: אני בסוף מסתכל על הנתונים.
דוד אמסלם: אז הוא אומר לך את הנתונים.
דוד אמסלם: הוא אומר לך יש מכסה של עובדים ישראלים שאנחנו רוצים אותם אצלנו.
<אורי שיינין: איזו מכסה של עובדים ישראלים, לא הבנתי.
דוד אמסלם: יש להם כמות של עובדים ישראלים שעובדים.
דוד אמסלם: בגלל שיש להם תפקידי ניהול, תפקידים מקצועיים - - -
<אורי שיינין: לא, הם גם ברפת וגם בקטיף.
דוד אמסלם: אבל אני אומר לך שבקטיף - - -
<אורי שיינין: החברה מצפון הגולן, במקרה חמי הוא כורם.
<אורי שיינין: מי אתה חושב עבד אצלו בכרמים?
<אורי שיינין: כל החברה מבוקעתא וממסעדה.
<אורי שיינין: זה מי שעבד אצלו, לא עובדים זרים.
<אורי שיינין: עובדים ישראלים מועסקים בענף החקלאות, חד וחלק.
<אורי שיינין: כולנו מכירים את זה מרמת השטח.
<אורי שיינין: במי אנחנו פוגעים בסוף?
<אורי שיינין: אנחנו לא פוגעים באוויר.
<אורי שיינין: צריך להבין שיש לזה השלכות.
דוד אמסלם: אתה יודע מה קורה לי פה?
דוד אמסלם: אתה עכשיו בא, מביא לי איזה כרם של חמיך, ועל בסיס זה - - -
<אורי שיינין: לא, אני מביא לך כדוגמא.
דוד אמסלם: ועל הבסיס הזה אתה בונה עכשיו את הכל.
<אורי שיינין: אני לא בונה.
<אורי שיינין: אני בונה על בסיס הנתונים.
דוד אמסלם: תקשיב, אבל בא ואומר לך החקלאי.
<אורי שיינין: אז אני מראה לך חקלאי אחר.
דוד אמסלם: מה אתה עכשיו הש"ג שלו?
<אורי שיינין: יש פה חקלאי שיש לו עובד זר והוא אומר לך שהוא מעסיק גם ישראלי.
דוד אמסלם: אבל אני מסביר לך.
דוד אמסלם: הוא מעסיק כנראה ישראלי בדרגה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם הוא יקבל את העובד הזר, הוא לא יחליף אותו במקום הישראלי.
<אורי שיינין: אני אומר לך חד משמעית - - -
דוד אמסלם: במה הישראלי עובד אצלך?
<פלג אוריון: אני אסביר, רפתות, חד משמעית, רפתות מושביות גדולות יחסית לא חולבות שלוש פעמים ביום אלא פעמיים בלבד והן פחות יעילות, כתוצאה מכך שחסר להם עובדים ואי אפשר לעבוד סביב השעון.
<פלג אוריון: והמלטות יש גם ביום וגם בלילה ואם אתה חולב שלוש חליבות - - -
<אורי שיינין: ולא עובדים שם ישראלים?
<פלג אוריון: ועובדים ישראלים.
<אורי שיינין: באותן משרות שהזרים עובדים?
<פלג אוריון: ועובדים ישראלים עדיין לא מסוגלים לבצע את העבודה וחבל.
<פלג אוריון: זאת עובדה.
<אורי שיינין: הם מסוגלים.
<פלג אוריון: לא, הם לא מסוגלים.
<אורי שיינין: תסלח לי כובד יושב הראש, במספר עובדים שאני מכיר, חברים שלי ש - - -
דוד אמסלם: טוב, אורי, בוא תשמע.
<אורי שיינין: זה לא סיפורים שלי.
<אורי שיינין: בסוף יש נתונים.
<אורי שיינין: לבוא ולטעון שיש 40,000 מנהלים בענף - - -
<דובי אמיתי: תגיד, אורי - - -
דוד אמסלם: לא, לא להפריע לי.
דוד אמסלם: רק שנייה דובי, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: זה בדיוק מה שמפריע לי כאן.
דוד אמסלם: אתה ניכסת לך את הנושא של כל האחריות על כל המדינה בכל הנושאים - - -
<אורי שיינין: לא, אין לי אחריות - - -
דוד אמסלם: ואתה עכשיו השוטר אזולאי.
דוד אמסלם: אתה אומר לו אדוני, אתה לא צריך.
דוד אמסלם: אז הוא אומר לך אבל אני צריך, אתה אומר לו אתה לא צריך.
דוד אמסלם: ואם אתה צריך, לך תחפש ברחוב, תמצא איזה עובד ישראלי, תביא אותו.
<אורי שיינין: א' אני לא אומר שום דבר.
<אורי שיינין: יש החלטות ממשלה שמתבססות על ועדות ציבוריות.
דוד אמסלם: לא, רגע, אני שאלתי אותך שאלה.
דוד אמסלם: אתה עכשיו נכנסת לי לכרם פה, לכרם שם.
דוד אמסלם: הבאת את הידע האישי שלך.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר בגדול, היות ואני חושב שזו הטעות כאן.
דוד אמסלם: הטעות היא שאתה לא שומע את הקליינטים מה הם צריכים.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם יכניס לך כסף, לאוצר.
דוד אמסלם: הרי אם הוא ימכור יותר הוא ישלם יותר מס הכנסה, תקבל יותר.
דוד אמסלם: אבל אני בא כרגע מהצורך.
דוד אמסלם: אני בא דרך אגב יותר מהצורך שלו.
דוד אמסלם: זה מעניין אותי, הצורך שלו כרגע.
דוד אמסלם: לא קשור עכשיו לגבי הישראלים שעובדים, הצורך שלו יותר חשוב לי.
<אורי שיינין: אין לי ספק שאם אתה - - - את המכסה - - -
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה להבין למה 2,000 שקלים.
דוד אמסלם: למה עשיתם את האגרות האלה של ה-2,000 שקלים?
<אורי שיינין: היו ועדות ציבוריות שבאו והמליצו כמה דברים ומכוח זה החלטות הממשלה התקבלו.
<אורי שיינין: לא מכוח החוויות שלי עם חמי, בסדר?
<אורי שיינין: בוא, יש נתונים, יש ועדות שיושבות, יש דו"חות ציבוריים.
<אורי שיינין: כולם מכירים אותן והם לא הותקפו ברמת הנתונים.
<אורי שיינין: אף אחד לא בא ואמר שהנתונים שם הם לא נכונים.
דוד אמסלם: מתי הדו"ח האחרון בוצע?
<אורי שיינין: בשנת 2014, דו"ח של אלאלוף.
דוד אמסלם: של אלי אלאלוף.
דוד אמסלם: מה אמר הדו"ח?
<אורי שיינין: הדו"ח אמר במילים מפורשות, אין לי פה את הציטוט המדויק, אבל יש - - -
דוד אמסלם: לא, תן לי את השורה התחתונה.
<אורי שיינין: הוא אמר, כחלק מתת הוועדה שעסקה בתעסוקה ועוני, בא ואמר אני ממליץ לייקר את עלות ההעסקה.
<אורי שיינין: של עובדים זרים בענפי הבנייה והחקלאות.
דוד אמסלם: בבניין עיכלתם את העובדים עכשיו?
<אורי שיינין: אתם רוצים להתחלף עם הבניין?
דוד אמסלם: שאלתי כרגע, אני הרי עשיתי פה דיון על ענף הבניין ודרך אגב מי שהוביל את זה זה אנשי האוצר.
דוד אמסלם: לא שמעתי שהם רוצים להגדיל את ה - - -
<אורי שיינין: אני לא באתי ביוזמה להגדיל, להיפך.
<אורי שיינין: שר האוצר - - -
דוד אמסלם: לא, שאלתי.
דוד אמסלם: בסיעוד מה קורה?
דוד אמסלם: זה באגרה של החקלאים?
<אורי שיינין: בסיעוד יש אגרות הרבה יותר נמוכות.
דוד אמסלם: למה שלא יבואו ישראלים גם לשם?
<אורי שיינין: א' באים ישראלים לשם.
דוד אמסלם: אבל למה שם אתה לא מעלה?
<אורי שיינין: אז אני מסביר.
<אורי שיינין: באים ישראלים לסיעוד.
<אורי שיינין: יש ישראלים שמועסקים בסיעוד ומאמצי הממשלה לעסוק זה לבוא ולתחום את עיסוק העובדים הזרים למקום שבו צריך 24/7, שזה המקום שבו מסמנים אותו כיותר קשה להעסקת ישראלים.
<אורי שיינין: אגב גם בו יש העסקת ישראלים.
<אורי שיינין: זה אמנם יכול להיות מאד מפתיע, אבל רק שליש מהעובדים בענף הסיעוד, ואני מדבר על הסיעוד הביתי, לא כל ענף הסיעוד, הם זרים.
<אורי שיינין: שני שלישים הם עובדים ישראלים, גם בענף הזה.
דוד אמסלם: אתה מתכוון המט"בים?
<אורי שיינין: לכן אני אומר תמיד בעולם הזה זה איזונים ובלמים.
<אורי שיינין: אי אפשר לבוא ולהסתכל רק מזווית אחת.
<אורי שיינין: צריך להבין שלכל מטבע יש את הצד השני שלו.
<אורי שיינין: עכשיו, מאז שהתקיים הדיון, שאתה קיימת את הדיון הקודם, שר האוצר היה קשוב לקולות החקלאים ובא ועשה צעד דרמטי הרבה יותר מהאגרה הזאת או אחרת אם לעשות אולי הקטנה כזו או אחרת.
<אורי שיינין: הוא בא במהלך שקודם על ידי חברי כנסת שיושבים פה, על ידיך, באמצעות הוועדה הזאת, וגם לא חסרים לו אבות למהלך הזה והוא בא והוא ביטל את היטל המעסיקים לתקופה של חמש שנים, כשהוא אמר בוא נראה מה ההשפעה על התעסוקה והשכר.
<אורי שיינין: בינתיים ניתן להם - - -
אבשלום וילן: בוא נגיד את האמת, השכר הכריז, ואילולי חברי הכנסת, עד היום זה לא היה מבוצע.
אבשלום וילן: זאת האמת.
אבשלום וילן: בוא נגיד את האמת לפרוטוקול.
דוד אמסלם: לא משנה, העיקר שזה בוצע, מה זה משנה?
<אורי שיינין: העיקר ששר האוצר הכריז והתכוון לעשות את זה.
<אורי שיינין: הוא גם הפיץ תזכיר חוק, כן יוזמה של חברי הכנסת אפשרה לעשות את זה יותר קצר.
<אורי שיינין: אני לא מסכים עם הפרשנות שלך, אבו.