GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יונתן יעקובוביץ': אני מאמין שאם נעשה את זה, נוכל להוציא חלק גדול מהאוכלוסייה.
<יונתן יעקובוביץ': זה בנוסף לכל הצעדים שכבר נעשו והם מבורכים.
<יונתן יעקובוביץ': בסך הכול צריך לציין שמדינת ישראל היא באמת המדינה היחידה שהיום הצליחה לעצור את ההגירה והצליחה לעשות רוורס, אבל אנחנו צריכים להגדיל את הקצב הרבה יותר.
דוד אמסלם: זאב לב.
<זאב לב: אני מוותר.
דוד אמסלם: עובד חוגי.
<עובד חוגי: אני רוצה לומר כמה דברים מעבר כי אני חושב שאחד הראשונים במאבק הזה – ואני עשרות פעמים בכנסת – הייתי אני.
דוד אמסלם: אתה עשרות פעמים כאן בלי קשר לדרום תל אביב.
<עובד חוגי: אני מגיע לדיונים בנושא הזה ולוקח ימי חופש על חשבוני.
<עובד חוגי: לדעתי, רוב האנשים כאן חוץ מתושבי דרום תל אביב, באו לכאן על חשבונם.
<עובד חוגי: דרך אגב, האחרים מקבלים כסף, העמותות, החבר'ה הטובים.
<עובד חוגי: מדינת ישראל, איך שהיא מטפלת בנושא הזה, זה ממש חלם.
<עובד חוגי: חלם.
<עובד חוגי: אתה רואה שיש חוק ואתה לא מודע לו והמדינה לא אוכפת.
<עובד חוגי: יש כאן סכנה לדמוקרטיה כי המערכת המשפטית לקחה לעצמה כוח שלא צריך להיות לה.
<עובד חוגי: למדתי שבדמוקרטיה יש מערכת משפט, הרשות השופטת, הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת.
<עובד חוגי: למעשה מה קורה כאן זה שהמערכת המשפטית עושה ממכם צחוק.
<עובד חוגי: לצורך העניין, הייתה החלטה שעד תאריך מסוים הם יוכלו להגיש בקשה לפליטות, בא בית המשפט – בתקופה שאתם הייתם בפגרה – וקבע שהם יכולים להגיש גם היום.
<עובד חוגי: תבינו.
<עובד חוגי: אתם מחוקקים חוקים, בא בג"ץ ופוסל אותם.
<עובד חוגי: זאת אומרת, מה שקורה כאן זה שהמערכת המשפטית השתלטה על מדינת ישראל.
<עובד חוגי: כאן אני חושב שאתם כולכם צריכים לדעת כי אתם באים, עובדים, עושים חוקים ובא בג"ץ ועושה מכם צחוק.
דוד אמסלם: קודם כל, קח כוס מים ותירגע.
דוד אמסלם: אל תתעצבן עוד לפני שהתחלת לדבר.
<עובד חוגי: אני הייתי שותף לכל ארבעת החוקים שבג"ץ עצר.
דוד אמסלם: תן לי עכשיו.
דוד אמסלם: לא ביקשתי שתתייחס עכשיו לבג"ץ.
דוד אמסלם: זאת סוגיה אחרת שהיא לא בדיון.
דוד אמסלם: אני רוצה שתספר לי בכמה מלים על חיי היום יום.
דוד אמסלם: ספר מה עוברים התושבים ביום יום.
<עובד חוגי: אתמול נסעתי עם נהג מונית, הלכתי לאירוע, והוא שאל אותי מה אני עושה.
<עובד חוגי: אמר לי שזה אבסורד, כי ברחוב אצ"ל כדי להגיע לשכונת הארגזים, בנות לוקחות מונית.
<עובד חוגי: אתה ביקרת שם ואתה יודע איפה זה רחוב אצ"ל בשכונת התקווה ואתה יודע איפה נמצאת שכונת הארגזים.
דוד אמסלם: הייתי שם אתמול ב-7:00 בערב.
<עובד חוגי: הוא אומר לי שילדות קטנות עוצרות אותו כמונית וזה כאשר מדובר במרחק של 300-400 מטרים כי הן מפחדות ללכת ברגל.
<עובד חוגי: אני מסתכל כאן.
<עובד חוגי: בשמאל אוהבים פמיניזם, נשים, דואגים לזכויות.
<עובד חוגי: מישהו אמר למישהי משהו, הטרדה מינית.
<עובד חוגי: אצלנו במקרה הטוב ילדה בת 14 מקבלת הצעה לקיום יחסי מין תמורת כסף.
<עובד חוגי: זה המקרה הטוב.
<עובד חוגי: ילדה בת 14, יש לה הצעות לקיים יחסי מין תמורת כסף.
<עובד חוגי: אז אתה מבין.
<עובד חוגי: אני אגיד לך את האמת, זה כבר מאוס.
<עובד חוגי: את זה אתם צריכים לדעת.
<עובד חוגי: אני רוצה להגיד לכם להיכן אתם הולכים.
<עובד חוגי: מדינת ישראל, אם לא תהיה לה מדיניות ברורה של הגירה, מדינת ישראל, עם כל הכבוד לגדר, אנייה אחת או סירה אחת שבמקרה תחתוך לכיוון ישראל – ומי שעולה עליה הוא בסכנת חיים ויהיו חייבים להציל אותו – אז מה יקרה?
<עובד חוגי: חיל הים יכניס אותם.
<עובד חוגי: אז אתה תראה את הסחף שבמקום לאירופה, יגיע לכאן.
<עובד חוגי: חומה לא תעשו בים.
<עובד חוגי: עוד נקודה.
<עובד חוגי: שימו לב.
<עובד חוגי: לפי הנתונים שלכם, יש בסביבות ה-50-60 אלף.
<עובד חוגי: מתוכם כעשרים אחוזים הן נשים, וזה אומר 12 אלף, 10,000.
<עובד חוגי: במצב הילודה, תוך חמש שנים מדינת ישראל הולכת להכפיל את האוכלוסייה שלה.
<עובד חוגי: מדינת ישראל הולכת להכפיל את האוכלוסייה של המהגרים.
<עובד חוגי: אתם צריכים לתת את הדעת אם יש לכם מקום לגני ילדים, לבתי ספר, לטיפות חלב, לקצבאות ילדים.
<עובד חוגי: על זה אתם צריכים לתת את הדעת.
<עובד חוגי: אני אגיד לכם משהו.
<עובד חוגי: ראש הממשלה אומר שהוא רוצה הכרה של מדינה יהודית.
<עובד חוגי: כן?
<עובד חוגי: איזו מדינה יהודית?
<עובד חוגי: אם בתי הכנסת נהפכים לפאבים בארץ ישראל, בתל אביב, איזה מדינה יהודית?
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע עכשיו את טוגוד אדה.
<טוגוד אדה: בוקר טוב.
<טוגוד אדה: אני מסודן.
<טוגוד אדה: הגעתי לכאן ב-2011.
<טוגוד אדה: הלכתי לבקש מקלט ב-2013 אבל עדיין לא בדקו את הבקשה שלי למקלט.
<טוגוד אדה: אני מאוד אשמח שהמדינה תענה לי.
עודד פורר: מאיפה הגעת?
עודד פורר: אתה יכול לתאר את הדרך שעברת?
עודד פורר: עברת דרך מצרים?
עודד פורר: הגעת קודם למצרים ואחר כך הגעת לכאן?
עודד פורר: מה הייתה הדרך לכאן?
<טוגוד אדה: אתה יכול לבדוק בגוגל.
עודד פורר: אני שואל אותך.
עודד פורר: אתה באת לכאן, אז תספר.
ענת ברקו: אם הגעת דרך מצרים, אין לנו גבול עם סודן.
עודד פורר: אם עברת במצרים, כנראה היית צריך לבקש שם בקשת מקלט.
ענת ברקו: זאת מדינת אויב.
דוד אמסלם: חברת הכנסת ברקו, לא להפריע לי בדיון וגם אתה, עודד.
עודד פורר: אנחנו שואלים שאלות.
<עובד חוגי: 5,000 דולר לבדואי והוא מגיע לכאן.
דוד אמסלם: עודד, אני לא רוצה להוציא אותך.
עודד פורר: מותר לשאול שאלות.
דוד אמסלם: אסור לשאול שאלות.
דוד אמסלם: אני אתן לך עוד מעט את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: אל תתרגז.
דוד אמסלם: אתה יכול לשבת.
<טוגוד אדה: הייתי בבית כלא שנקרא סהרונים במשך ארבעה חודשים ועשרה ימים ומשם, ברגע שיצאתי מהכלא, אנחנו היינו מחליטים לאן להגיע.
<טוגוד אדה: אחרי שעליתי למונית, המדינה שלחה אותי לדרום תל אביב.
דוד אמסלם: עד עכשיו זה פחות עניין אותי.
דוד אמסלם: אתה נכנסת למדינת ישראל, לא משנה כרגע מה המסלול והדרך, ואני שואל מה קרה מהרגע שאתה הגעת.
עודד פורר: זה משנה כי אם הוא עבר במצרים, הוא היה צריך לבקש שם בקשת מקלט ולא כאן.
דוד אמסלם: עודד, אני לא שם.
עודד פורר: המסלול כן חשוב.
דוד אמסלם: אני כרגע שואל שאתה אחרת שאותי מעניינת.
דוד אמסלם: אתה הגעת למדינת ישראל, לא משנה באיזו דרך, מה קרה מהרגע שנכנסת.
דוד אמסלם: עצרו אותך, אני מניח שבאו חיילים, פנו אליך, עצרו אות, לקחו אותך ותיחקרו אותך, ואז, מה קרה?
<טוגוד אדה: כמו שאמרתי, הייתי בסהרונים ארבעה חודשים.
<טוגוד אדה: רציתי לבקש מקלט בסהרונים.
דוד אמסלם: בסדר, רצית ואז מה קרה?
דוד אמסלם: הביאו אוטובוס, ומה אמרו לך?
<טוגוד אדה: אוטובוס.
<טוגוד אדה: תנו לי כרטיס אוטובוס, לך לבאר שבע ומשם תלך לדרום תל אביב.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מישהו אמר לך לקחת אוטובוס, מישהו מוסמך, וסע לדרום תל אביב, תרד בלווינסקי ושם תסתדר.
<טוגוד אדה: כן.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מישהו נתן לך כרטיס נסיעה לתל אביב.
ענת ברקו: מי זה?
<טוגוד אדה: אחרי שהלכתי מספר פעמים משרד הפנים, הצלחתי למלא את הטופס של הארץ, באוקטובר 2013 אבל עדיין לא בדקו את הבקשה שלי ואני ממש אשמח שיבדקו מה קורה שם.
<טוגוד אדה: אני רוצה שייתנו לי תשובה לבקשה.
<טוגוד אדה: אני רוצה להתייחס לכל מיני דברים שקורים בדרום תל אביב.
<טוגוד אדה: גם אני גר בדרום תל אביב שלוש שנים ומאוד כואב לי כל מה שכואב לתושבי דרום תל אביב.
<טוגוד אדה: אם הייתי חי בסודן והגיעו לשכונה שלי אנשים, אם ממשלת סודן שלחה חמישים אלף אנשים לשכונה שלי, גם אני הייתי עושה הפגנות והייתי עושה את כל הדברים שהם עושים.
<טוגוד אדה: אני מכיר את סופי, היא גרה בבניין בן שש קומות בדרום תל אביב והייתי מבקר אותה, והבניין הזה בן שש הקומות מייצג את דרום תל אביב בצורה מאוד יוצאת דופן.
<טוגוד אדה: יש כל מיני אנשים שאומרים שמפחדים לצאת אבל בעצם הפחד בדרום תל אביב נמצא באוויר.
<טוגוד אדה: גם אני מפחד להסתובב בדרום תל אביב ולא רק תושבי דרום אביב מפחדים לצאת מהבית ולהסתובב.
<טוגוד אדה: בדרום תל אביב יש הומלסים, יש נרקומנים, וזה אמור לגבי כל הקהילות, ומאוד רציתי שתושבי דרום תל אביב, לפני שיעלו על הגב של מבקשי המקלט ויציגו את הבעיות שלהם, אני רוצה שהם יבדקו מי בנה את התחנה המרכזית בדרום תל אביב - - -
<טוגוד אדה: מי נתן אישור לפתוח הזנות ודברים כאלה בדרום תל אביב?
<טוגוד אדה: אלה הבעיות האמיתיות בדרום תל אביב.
<טוגוד אדה: אני מסכים שאנחנו חלק מהבעיה אבל אנחנו חלק ממש קטן מהבעיה.
<טוגוד אדה: אנחנו לא מייצגים את כל הבעיה.
ענת ברקו: שישים אלף, זה חלק קטן.
דוד אמסלם: אתה נשוי?
<טוגוד אדה: אני לא נשוי.
דוד אמסלם: כמה חבר'ה אתם גרים בדירה?
דוד אמסלם: עם כמה חברים אתה גר בדירה?
<טוגוד אדה: עם השותף שלי.
<טוגוד אדה: אני ועוד אחד.
<טוגוד אדה: אני לא באתי לכאן כדי להתחתן, לא באתי לכאן כדי לתמוך בימין, לא באתי לכאן כדי לתמוך בשמאל, אני באתי לכאן כדי לבקש מקלט ואני משוכנע שמתי שהוא אני אחזור למדינה שלי.
<טוגוד אדה: זה יקרה.
דוד אמסלם: אם יחליטו שאתה לא פליט, אתה תחזור?
<טוגוד אדה: שקודם יחליטו.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה תיאורטית.
דוד אמסלם: אם יחליטו שאין לך מעמד של פליטות, אתה תחזור למדינה שלך?
<טוגוד אדה: אני מאמין שאם הם יבדקו את המצב שלי - - -
דוד אמסלם: אתה מאמין שיחליטו לתת לך מעמד, אבל אני שואל שאלות תיאורטיות כרגע.
דוד אמסלם: אם נניח יחליטו לא לקבל את הבקשה שלך, אתה תתפוס את המזוודה, תארוז אותה ותגיד שלום, תודה רבה ותלך?
<טוגוד אדה: כמו שאמרתי, קודם כל שיבדקו את הבקשה שלי.
ענת ברקו: למה אתה לא עונה?
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את אחד הארגונים שדווקא תומכים בהם ואחר כך לעבור לחברי הכנסת.
<חן בריל אדרי: אני מאמנסטי.
<חן בריל אדרי: בעיני אין כאן מחלוקת שהבעיה המדוברת היא לא בעיה מוניציפאלית של תל אביב או של דרום תל אביב אלא זאת בעיה של הממשלה וזו בעיה מדינית ממשלתית שהפתרון לה יכול לבוא אך ורק מהממשלה.
<חן בריל אדרי: במקרה הזה משרד הפנים הוא בעל היכולת האמיתית להסדיר את הסוגיה הזאת אחת ולתמיד.
<חן בריל אדרי: חשוב לעשות את זה כי בלי לטפל בסוגיה של מבקשי המקלט, אי אפשר לפתור את הבעיות של דרום תל אביב.
<חן בריל אדרי: גם מבקר המדינה הסביר ששתי האוכלוסיות כרוכות זו בזו וגם האנשים שיושבים כאן משני הצדדים - - -
<עובד חוגי: מבקר המדינה, בדיחה שלמה.
דוד אמסלם: אני אומר לך עובד שאני אוציא אותך.
<עובד חוגי: אין בעיה.
<עובד חוגי: תוציא.
דוד אמסלם: אתה יכול לצאת גם בלי שאני אוציא אותך, אם אתה רוצה.
דוד אמסלם: אני עשיתי את הדיון בגללכם, אז כבדו אותי ואת הדיון.
<עובד חוגי: מבקר המדינה אומר שהם מסכנים ולא אנחנו.
דוד אמסלם: עובד, תפסיק.
דוד אמסלם: תפסיק ותירגע.
<חן בריל אדרי: תודה.
<חן בריל אדרי: תושבי דרום תל אביב שיושבים כאן היום גם מעידים על כך שהצפיפות של מבקשי המקלט בשכונות, זו הבעיה.
<חן בריל אדרי: גם הם אומרים שהממשלה צריכה להסדיר את הנושא הזה.
דוד אמסלם: את מתכוונת שהמדינה צריכה לבנות להם דירות?
<חן בריל אדרי: להסדיר את הסוגיה של מבקשי המקלט.
<חן בריל אדרי: איך מסדירים?
<חן בריל אדרי: אני מסתכלת על הפתרונות שנוסו עד היום והפתרונות האלה לא הועילו.
<חן בריל אדרי: לא מתקן חולות, לא הרחקה למדינות שלישיות, לא הגבלת יכולת תעסוקה כי האנשים האלה עדיין כאן.
<חן בריל אדרי: הפתרון היחיד היעיל וארוך טווח הוא מדיניות מקלט מתפקדת ואוטנטית.
<חן בריל אדרי: גם אם מחליטים היום לדחות את כולם, והנה, בבקשה, בדקו כמה בקשות – כמה מאות, כמה אלפים – מקלט של אריתריאים וסודנים, או שלא מקבלים תשובה או שנדחים, אבל איפה האנשים האלה?
<חן בריל אדרי: הם עדיין כאן, הם חיים כאן בדיוק באותו סטטוס, בדיוק באותו מעמד של מי שלא הגיש בכלל בקשה.
<חן בריל אדרי: כל עוד האנשים האלה, האריתריאים והסודנים, מבקשי המקלט, נשארים כאן בלי גישה לשירותים בסיסיים של בריאות, של רווחה, של תעסוקה, אין להם אפשרות לחיות את חייהם מחוץ לדרום תל אביב.
<חן בריל אדרי: הם תלויים בשכונות בדרום תל אביב.
עודד פורר: מה לשיטתך צריך לעשות עם מבקש מקלט שבקשתו נדחתה?
<חן בריל אדרי: הם חיים בדרום תל אביב כי רק שם יש גורמי רווחה.
דוד אמסלם: אל תעני לאף אחד.
דוד אמסלם: תתייחסי רק לעניין.
דוד אמסלם: יש לך עוד שתי דקות.
<חן בריל אדרי: אני רוצה להסביר שבגלל חוסר הזכויות ובגלל חוסר הסדרת המעמד, השירותים היחידים המעטים שמוצעים לאריתריאים וסודנים הם בדרום תל אביב.
<חן בריל אדרי: רק שם יש את טר"ם, רק שם יש את מסילה, רק שם יש את האפשרות עבורם.
<עובד חוגי: יש שם עבודה.
<חן בריל אדרי: שם יש להם את האפשרות לקבל שירותי רווחה, לקבל גנים לתינוקות שלהם.
<חן בריל אדרי: הם לא יכולים לחיות במקום אחר.
<חן בריל אדרי: הם נשלחו לשם והם תקועים שם.
<חן בריל אדרי: הדבר היחיד שיוציא אותם משם, הדבר היחיד שיקל על התפקוד, זה הסדרת מעמדם.
<שפי פז: זאת הרמה בה אתם מדברים.
<חן בריל אדרי: זה נכון שנוצר עומס על מנגנון בקשת המקלט.
<חן בריל אדרי: נכון.
<חן בריל אדרי: יש היום מעל 10,000 בקשות מקלט שעומדות ותלויות במערכת אבל העומס הזה נוצר גם בגלל המדיניות של הממשלה.
<חן בריל אדרי: אריתריאים וסודנים התחילו להגיע לישראל משנת 2005-2006, ולמה חיכו רק לסוף 2013 כדי להתחיל לקבל בקשות מקלט?
<חן בריל אדרי: היום יש הרבה בקשות אבל הפתרון של לבדוק את כולן מהר מהר ולדחות את כולן, לא רק שהוא מנוגד לכל סטנדרט בינלאומי שהמדינות האחרות עומדות בו, אלא שהוא פשוט לא יעיל.
<חן בריל אדרי: אני רוצה לתקן כמה טעויות שנאמרו כאן לגבי אריתריאים בעולם.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מכריח אף אחד להישאר בדיון.
דוד אמסלם: מי שרוצה ללכת, שילך.
<חן בריל אדרי: 87 אחוזים הכרה בפליטים אריתריאים בשאר העולם.
<חן בריל אדרי: בישראל מדובר על פחות מעשירית האחוז.
<חן בריל אדרי: אנגליה מכירה ב-44 אחוזים בשנת 2015, צרפת מכירה ב-57 אחוזים, בלגיה מכירה ב-88 אחוזים והולנד ב-32 אחוזים.
<עובד חוגי: כאן הם חוגגים ביחד עם השגריר.
דוד אמסלם: עובד, עוד משפט ואני מוציא אותך.
דוד אמסלם: חברת הכנסת ברקו, בבקשה.
ענת ברקו: אני רוצה להציג אספקט נוסף שלא הוצג כאן.
ענת ברקו: זוכרים את הפיגוע שהיה לפני כמה חודשים באשקלון?
ענת ברקו: זוכרים?
ענת ברקו: כדי לחצות את הגבול דרך מצרים, צריך לעבור את חצי האי סיני.
ענת ברקו: חצי האי סיני נשלט על ידי אנסאר בית אל מגדיס, מחוז סיני של דאעש.
ענת ברקו: אנשים עברו את מחוז סיני של דאעש, אוכלוסייה שבחלקה מוסלמית, הדבקה אידיאולוגית ויש כאן תאים רדומים של טרור שלא מדברים עליו.
ענת ברקו: על כל פרש תורכי מקפיצים את כל הגזרה כשיש חדירה מגבולותינו.
ענת ברקו: אני הייתי בצבא הרבה מאוד שנים.
ענת ברקו: מסות של אנשים נוהרים לתוך מדינת ישראל מבלי לדעת מי האנשים האלה, מאין הם באו, הם כמובן עברו תווך של מצרים ולכן הם לא פליטים אלא הם מסתננים, הם מהגרי עבודה והם סכנה ביטחונית.
ענת ברקו: כדאי להתייחס לכך כאל סכנה ביטחונית.
ענת ברקו: עם סודן אין לנו שום יחסים דיפלומטיים.
ענת ברקו: לפי ההיגיון הזה, כל המלחמות שמתחוללות סביבנו היו צריכות להציף אותנו באנשים.
ענת ברקו: זה אותו הגיון אבל זה לא קורה ולכן אסור שגם זה יקרה.
ענת ברקו: יש לי מספר שאלות.
ענת ברקו: לא יותר מדקה.
ענת ברקו: אני מדברת על הקטע של תאים רדומים של דאעש ועל חוסר ידיעה מי בדיוק האנשים הללו.
ענת ברקו: אני רוצה לדעת מרשות האוכלוסין מה אתם עושים ביחס לבניית משפחות, האם מסדירים את המעמד שלהם בגלל שהם בונים משפחה?
ענת ברקו: יש ריבוי של נישואין עם בדואיות ועם נשים יוצאות אתיופיה.
ענת ברקו: לגבי תעסוקה, האם מותר לשכור בתי עסק כאשר אין רישוי להשכרת בתי עסק.
ענת ברקו: מה המדיניות ההרחקה מישראל?
ענת ברקו: בסופו של דבר מהבדיקה שלי, בשורה התחתונה, לא נעשה מספיק וזה חונה במגרש של שר הפנים שגם אנשים שחוזרים ממלחמות בסוריה, לא שולל אזרחות ישראלית.
ענת ברקו: אני מקווה ששר הפנים יתעשת ויבין שהוא כרגע צריך לשאת את הדגל הזה ולשמור על ביטחון המדינה ולהקל על המצוקה של תושבי דרום תל אביב.
דוד אמסלם: עכשיו את יכולה ללכת לישיבות הבאות.
דוד אמסלם: דרך אגב, אמיר היה אתנו בסיור.
דוד אמסלם: יש כאן הרבה כאלה שבאים בשביל הטלוויזיה אבל אמיר לפחות היה גם בסיור.
ענת ברקו: אני הייתי לבד בסיור.
עודד פורר: אני הייתי בסיור בלי ועדת הפנים.
<עובד חוגי: עודד היה בסיור.
תמר זנדברג: אתה אומר שענת ברקו באה בשביל הטלוויזיה?
תמר זנדברג: חשבתי.
תמר זנדברג: רק שנדע.
דוד אמסלם: את הבנת מה אמרתי.
דוד אמסלם: אני ציינתי דווקא את אמיר שהיה בסיור עם ועדת הפנים.
דוד אמסלם: הוא לא בא לסיור באופן עצמאי אלא ועדת הפנים סיירה במקום לפני קיום הדיון הזה והוא הצטרף לסיור.
אמיר אוחנה: אין ספק שדברים שיוצאים מהלב, נכנסים אל הלב.
אמיר אוחנה: כאן שמענו מתושבי דרום תל אביב דברים שלא רק יוצאים מהלב אלא יוצאים גם מהשכל הישר ומההיגיון.
אמיר אוחנה: מותר רק לקוות שהם ייכנסו, גם ללב ואל לשכל הישר וההיגיון.
אמיר אוחנה: היו שרי פנים שהקפידו לעמוד בקשר עם התושבים, הקפידו לדווח כמה מסתננים יצאו מהארץ בכל חודש באופן עקבי והיות ששר הפנים לא נמצא כאן, אני אשאל את ידידי אמנון בן עמי את השאלה.
אמיר אוחנה: מאז שר הפנים נכנס לתפקידו, כמה בקשות להכרה במעמד פליט נבדקו?
אמיר אוחנה: מתוך הנחה שהתשובה איננה שישים אלף, למה הקצב כל כך איטי?
<אמנון בן עמי: שר הפנים היחידי שהקים ועדה נוספת לבדיקת מעמדם, זה השר אריה דרעי.
אמיר אוחנה: אפשר לדעת כמה נבדקו ומה נעשה עם אלה שנבדקו?
אמיר אוחנה: מה נעשה עם אלה שנבדקו ולא הוכרו כפליטים?
אמיר אוחנה: האם האנשים הוצאו מהארץ כפי שצריך להיות?
אמיר אוחנה: בעיקר למה שר הפנים מקפיד לעמוד בנתק מהתושבים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת יואב קיש.
יואב קיש: הדיון הוא דיון טעון.
יואב קיש: יש כאן סבל של תושבים שנמשך שנים רבות והם מרגישים תסכול רב מפעילות הכנסת והממשלה.
יואב קיש: אני מצטרף לדבר אחד שהוא צועק.
יואב קיש: כבר חוקקנו חוק, כבר דיברנו על הטיפול בשכר שבו יהיה אלמנט משמעותי של פגיעה באלה שבאים לבקש כאן עבודה, חוק שבו מפקידים חלק מהסכום של המשכורת לטובת קרן שתדאג שהכסף הזה יתקבל רק כשהם יוצאים מהארץ, פניתי כבר לפני חצי שנה בשאילתה לשר האוצר שאמר לי שזה היה במכרז והסיפור היה צריך להסתיים ולהיסגר ולהיות כבר מאחורינו.
יואב קיש: אני מבקש להתמקד בדבר אחד בלבד והוא מדוע לא לוקחים את הסכומים האלה לקרן ומדוע אנחנו לא מצליחים לטפל באמת בדבר שהוא בהסכמה של כולם?
יואב קיש: יש כאן מבקשי עבודה שנכנסו בצורה בלתי חוקית למדינת ישראל, מתחילים לנהל כאן את חייהם, לא רוצים לחזור למקום ממנו באו, אז לפחות בכיס נפגע בזה.
יואב קיש: לא יכול להיות שאנחנו חוקקנו חוק ואנחנו מפקירים את הביצוע שלו.
יואב קיש: אני מבקש לקבל תשובה מדוע הקרן הזאת עוד לא הוקמה.
דוד אמסלם: חברת הכנסת נאוה בוקר שגם היא הייתה בסיור פרטי במקום.
נאוה בוקר: עוד לא הבנו את המשמעות של מה שאמרת.
דוד אמסלם: זה דיון בוועדת הפנים ואני מעריך אנשים שכאשר הוועדה עושה סיורים במסגרת הוועדה, באים ואחרי כן באים להתבטא.
דוד אמסלם: לא סיור פרטי.
דוד אמסלם: אני הייתי שם עשרות פעמים באופן פרטי.
דוד אמסלם: עדיף שנלמד בשטח ואחרי כן נתבטא.
נאוה בוקר: נאמרו כאן דברים מהלב ואני חושבת שעובד חוגי ביטא כאן את התחושות הקשות של כולם.
נאוה בוקר: אני הייתי במקום וראיתי את המצוקה של התושבים.
נאוה בוקר: חשוב להבין גם שבעיית המסתננים היא לא רק של תושבי דרום תל אביב אלא באמת מדובר בבעיה שהיא בסדר גודל לאומי.
נאוה בוקר: אנחנו צריכים לדאוג בראש ובראשונה למדינה של העם היהודי כי מה לעשות, אין עוד מדינת יהודים בעולם ואנחנו צריכים לשמור עליה.
נאוה בוקר: אנחנו באמת מאוד מבינים לליבם של המסתננים, והממשלה עושה את הכול במשך השנים האחרונות ונעשו מאמצים רבים להגיע לפתרון הבעיה, אבל אני חושבת שצריך להפסיק עם כל ההתפלפלות המשפטית הזאת.
נאוה בוקר: אני חושבת שעיקר הבעיה כאן היא אכיפה ומעבר לפעולות שנעשו בנושא, צריך לעלות מדרגה, להטיל סנקציות נוספות גם על המעסיקים של השוהים הבלתי חוקיים כך שלא יהיה להם משתלם להעסיק אותם.
נאוה בוקר: צריך להגדיל באופן משמעותי את מתקן חולות ולאפשר כליאה גם של מסתננים הורים.
נאוה בוקר: רצוי לבחון גם אפשרות לסנקציות על בעלי הדירות שמשכירים דירות למסתננים שהבקשות שלהם נדחו.
נאוה בוקר: אני חושבת שרק ביצירת קו תקיף וברור ואכיפה משמעותית, אנחנו נוכל למנוע את התפשטות התופעה הזאת.
נאוה בוקר: משפט אחרון.
נאוה בוקר: אני רוצה להזכיר לכם שבזמן שאנחנו דואגים לזכויות האדם של כולם, אסור לנו לשכוח את הזכויות של אותם אזרחים, אזרחים שלנו, שהזכויות שלהם נפגעות, הזכויות הבסיסיות שלהם.
דוד אמסלם: בבקשה, בדיוק שלוש דקות.
יעל כהן-פארן: לנאוה לא אמרת את זה בצורה כל כך נחרצת.
נאוה בוקר: אני תמיד מקצרת.
יעל כהן-פארן: לי אתה אומר שלוש דקות.
יעל כהן-פארן: אין בעיה, אני אדבר קצר.
דוד אמסלם: אני מעיר למי שאני חושב שצריך להעיר.
יעל כהן-פארן: הבנתי אותך.
יעל כהן-פארן: תשמעו, נזרקות כאן לאוויר הרבה מאוד אמירות פופוליסטיות ולא רלוונטיות.
יעל כהן-פארן: ההתרחבות של התופעה, זה שלא עוצרים אותם בגבול, מאז שהקימו את החומה, משנת 2013, כמעט לא נכנס אף אחד.
<קריאה: אבל יש ילודה.
יעל כהן-פארן: אתה יכול למנוע ילודה?
יעל כהן-פארן: על מה אתה מדבר, לעצור אותם בגבול?
יעל כהן-פארן: ענת ברקו אמרה לעצור אותם בגבול, אבל על מה אתה מדבר?
יעל כהן-פארן: יש חומה והתפשטות התופעה נעצרה.
<עובד חוגי: בגלל המלחמה שם.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר שאין ספק שהבעיה בשכונות דרום תל אביב עמוקה.
יעל כהן-פארן: לא הייתי בסיור של הוועדה אבל היינו בסיור אליו הגיעה כל סיעת המחנה הציוני ונפגשנו עם האנשים.
יעל כהן-פארן: היה סיור בדרום תל אביב של כל סיעת המחנה הציוני.
יואב קיש: יצאתם עם חוק נוראי.
יעל כהן-פארן: אנחנו הצענו הצעת חוק - בבקשה לא להפריע לי כי הוא מאוד מקפיד אתי על זמנים – שאומרת שקודם כל תושבי דרום תל אביב תחילה.
יעל כהן-פארן: זה שלא נמצא כאן שר הפנים, זה פשוט ביזיון לכנסת בכך שהוא לא הגיע היום לישיבה שהוא אמור היה להיות בה והיא כולה הוכנה לכבוד זה שיהיה כאן שר הפנים אבל אני רוצה להתעלות מעבר לעניין הזה.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שהמדינה צריכה להבין, וגם תושבי דרום תל אביב, שאין ספק שיש בעיה והפתרון צריך להיות בפתרון של שני הצדדים, של טיפול עומק בדרום תל אביב.
יעל כהן-פארן: מבחינתנו בהצעת החוק שלנו אמרנו הגדרת דרום תל אביב כאזור עדיפות לאומי ומתן משאבים מאוד משמעותיים.
יעל כהן-פארן: אני עבדתי בכל שנות עבודתי, מאז אני בת עשרים ומשהו, בדרום תל אביב ואני יודעת מה קורה שם.
יעל כהן-פארן: המשרדים שלי תמיד היו ברחוב שפלה, ברחוב הנגב, ואני יודעת מה קורה שם וזה הרבה לפני שהגיעו המסתננים.
יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על כך שמדינת תל אביב הזניחה את דרום תל אביב וזה ידוע.
יעל כהן-פארן: הבעיה לא התחילה בשנת 2000 ומשהו.
יעל כהן-פארן: אלה לא שטויות.
יעל כהן-פארן: אנחנו אומרים שצריך לבוא ולהשקיע השקעות רציניות בדרום תל אביב.
יעל כהן-פארן: בבקשה, אל תפריעו לי.
יעל כהן-פארן: אין לכם זכות דיבור.
<קריאה: אנחנו חיים שם.
יעל כהן-פארן: אבל אין לך זכות דיבור.
יעל כהן-פארן: תקבלי את זכות הדיבור, תדברי.
יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר שהתשובה לכך היא לתת מענה לשני הצדדים.
יעל כהן-פארן: אני מסכימה אתכם שלא הגיוני, והמצב הנוכחי שהוא בעידוד ממשלת ישראל, הוא כזה שכל מי שמגיע לכאן – תקראו להם מסתננים או מבקשי מקלט – מגיע לדרום תל אביב.
יעל כהן-פארן: זה לא הגיוני.
יעל כהן-פארן: לכן צריך להתייחס.
יעל כהן-פארן: אי אפשר להחזיר אותם למדינות המוצא שלהם ובכך הכירה המדינה, אבל היא לא הכירה בכך שיש לה אחריות גם לעשות משהו עם העניין הזה והמצב שלכם בדרום תל אביב ייפתר רק כאשר יתייחסו לעומק.
יעל כהן-פארן: גם ייתנו מענה למסתננים ולמבקשי המקלט בדרום תל אביב ואולי יפזרו אותם בכל הארץ ולא כולם יהיו בדרום תל אביב.
דוד אמסלם: אני אומר לך להפסיק.
דוד אמסלם: נתתי לך בדיוק שלוש דקות.
<עובד חוגי: שיעבירו אותם לצפון תל אביב.
יעל כהן-פארן: אני מסכימה אתך.
יעל כהן-פארן: גם לצפון תל אביב.
דוד אמסלם: עובד, מספיק.
דוד אמסלם: אני מבטיח לך שבפעם הבאה, המשפט הבא, אני מוציא אותך.
<יעל בוקאי: אדוני, כנציגת משרד הרווחה אני אוכל לדבר כמה דקות?
דוד אמסלם: חבר הכנסת עודד פורר.
עודד פורר: אני מתנצל כי אצטרך לצאת מיד אחר כך לדיון בוועדת החינוך.
עודד פורר: כן חשוב להבהיר.
עודד פורר: מדברים כאן על מבקשי מקלט.
עודד פורר: ההגירה הזו היא הגירה כלכלית נטו.
עודד פורר: זה הסיפור וצריך להפסיק לעצום את העיניים ולטמון את הראש בחול.
עודד פורר: צריך לטפל בה כמו שאפשר לטפל בהגירה כלכלית.
עודד פורר: כל מי שעשה סיור במקום ראה את כל בתי העסק שאין לי ספק שלרובם, אם לא לכולם, אין שמץ או התחלה של רישיון עסק, שמץ או התחלה של אישור כיבושי אש, שמץ או התחלה של אישור של משרד הבריאות.
עודד פורר: אם אתה או אני היינו פותחים עסק כזה, תוך 24 שעות היו סוגרים לנו אותו.
עודד פורר: מה שצריך לעשות כאן זה פשוט לקחת את גורמי האכיפה ולאחד אותם ולהתחיל לפעול שם, גם עם רשות המסים שתאכוף שם את החקיקה ותעשה שם פשיטות על העסקים, גם עם משרד הבריאות, גם עיריית תל אביב שהגיעה הזמן שתוציא גם היא את הראש מתוך החול ותלך לטפס שם על גגות הבניינים ותראה איך אנשים חיים, כאלה שבנו לעצמם דירה על גג של בית עם שירותים, עם טלוויזיה במרפסת.
עודד פורר: איפה נשמע כדבר הזה?
עודד פורר: לא מדברים על איזשהו מקום מרוחק או שכוח אל אלא אנחנו מדברים על תל אביב, מרכז המדינה.
עודד פורר: אם לא תהיה כאן אכיפה רצינית שתהיה של כל הגורמים, זה לא יעבוד.
עודד פורר: לא צריך להמציא את הגלגל.
עודד פורר: הצעות חקיקה, גם אני הגשתי הצעת חוק ואני אשמח אם הוועדה וחבריה יצטרפו אליה, הצעה שעוסקת במניעת השכרת דירות למי שהוא שוהה בלתי חוקי עם סנקציות בעניין הזה.
עודד פורר: אני חושב שאם אנחנו רוצים לצאת מכאן עם איזושהי נקודה אופרטיבית, תקים ותיזום ועדת מעקב בה יהיו חברים מהוועדות השונות, עם אכיפה, להתחיל לעקוב איך אוכפים את החקיקה הקיימת בדרום תל אביב.
עודד פורר: האמן לי, שבוע, שבועיים, שלושה, כל הרשויות יגיעו.
עודד פורר: יושב כאן ידידי אמנון בן עמי, אתם לא צריכים להתחיל לחפש את האנשים האלה בנרות, שלח את הפקחים שלך ביום שישי בערב – אני יודע שזה קשה וצריך לשלם להם באופן מיוחד – פקחים לא יהודים, תאמין לי שתמצא הרבה יותר ממה שאתם מחפשים כל השבוע.
דב חנין: אני מרגיש מאוד מאוד קשה בדיון הזה.
דב חנין: אני רואה את עובד, אני רואה את שפי, אנשים שאני מכיר אותם ושומע אותם הרבה פעמים.
דב חנין: אני חושב שהמצוקה שהם מביעים היא מצוקה מאוד אמיתית.
דב חנין: אני חושב שמה שקורה בשכונות דרום תל אביב, זה משבר מאוד מאוד קשה.
דב חנין: אני נמצא שם לא מעט ואני רואה את המציאות שם והמציאות שם היא מאוד מאוד שקשה.
דב חנין: סובלים ממנה גם התושבים המקוריים וגם האפריקאים שנמצאים שם.
דב חנין: יש שם מצב באמת מאוד מאוד בעייתי והוא לא יכול להימשך.
דב חנין: אני חושב שכולנו מסכימים לכך.
דב חנין: אני מסכים עם שפי בעוד נקודה אחת.
דב חנין: אני חושב שלממשלה אין מדיניות.
דב חנין: אני אומר את זה בהרבה צער.
דב חנין: הממשלה מקדמת צעדים שהם כאילו אמורים לתת פתרון לכעס של התושבים אבל אין להם שום קשר עם מה שקורה.
דב חנין: הקימו מתקן שהייה.
דב חנין: היה על זה ויכוח מאוד מאוד גדול גם כאן בכנסת.
דב חנין: מתקן השהייה היום מלא לגמרי.
דב חנין: כשהוא מלא, הוא כולל שמונה אחוזים ממספר מבקשי המקלט שנמצאים בדרום תל אביב ברובם וגם במקומות אחרים.
דב חנין: אגב, מבקשי המקלט הם עשרים אחוזים ממספר הזרים שנמצאים בישראל.
דב חנין: חלק גדול מהזרים האלה שנמצאים בישראל הם זרים שנמצאים בלי רישיון ובלי אישור.
דב חנין: לא כל הזרים נמצאים באישור וברישיון.
דב חנין: בקיצור, לממשלה אין פתרון.
דב חנין: הפתרון היחידי שהממשלה מציעה הוא לעצום את העיניים.
דב חנין: אנחנו נעצום את העיניים מספיק חזק ואז הבעיה תיעלם.
דב חנין: מי שנשאר עם הבעיה הזאת, אלה מבקשי המקלט בדרום תל אביב, התושבים המקוריים בדרום תל אביב ואנחנו בכנסת שמדי פעם מביאים אלינו את הצעקות ואת הקושי הגדול.
דוד אמסלם: בוא תנסה לסיים כי ב-10:00 אני עובר לבן עמי.
דב חנין: משפט אחרון אדוני.
דב חנין: המדינה צריכה לקבל החלטה.
דב חנין: אם אכן המצב הוא כמו שאנחנו שומעים ממשרד החוץ שאין אפשרות להרחיק את האנשים האלה מבחינת החוק הבינלאומי, אז הם נמצאים כאן.
דב חנין: אם הם נמצאים כאן, צריך למצוא להם פתרון.
דוד אמסלם: למה אתם תמיד עושים את זה?
דוד אמסלם: חבר'ה, יש לי שלוש דקות לשאר חברי הכנסת.
דוד אמסלם: עשיתי את הדיון לא כל כך כדי לשמוע את חברי הכנסת אלא כדי לשמוע את אנשי המקצוע.
דוד אמסלם: רויטל, באמת, בקצרה.
רויטל סויד: קצר מאוד.