GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אז אם כולם מותר להם הכל, אז מה הרעיון של המספר?
<משה בר: אז זה מה שאני אומר.
<משה בר: עכשיו דבר נוסף.
<משה בר: יש לנו בעיה עם השילוט ועם החנייה.
<משה בר: שוטר אחד מגיע, אומר השירות הזה לא חוקי.
<משה בר: שוטר שני מגיע עושה דו"ח.
<משה בר: כל שוטר לפי טעמו.
<משה בר: לשלט שלנו בבת ים, אני לא יודע מה עם השאר, עשינו ישיבה בעירייה עם קצין משטרה, עם משרד התחבורה, עם כולם ואז החלפנו את השלטים ואני קיבלתי את השלט הראשון שצוין כחוקי, והוא גם לא חוקי.
<משה בר: אנחנו כבר לא יודעים מה לעשות.
<משה בר: אז אנחנו מקבלים שלט חוקי, אנחנו דואגים לסמן את המקום עם מעטפת, למה היום אסור לעשות גם X באמצע.
<משה בר: אם אתה עושה X אז אסור לך בעצמך לחנות במקום.
<משה בר: אתה עושה את הכל לפי הדרישות של החוק, בא לך שוטר אחד, אומר לך אדוני – אני צריך להודיע לנהג ואם הוא ירצה לצאת מהחנייה הוא ייצא ואם לא, הוא לא ייצא, זו חנייה לא חוקית.
<משה בר: ואז הוא מתקשר לבן אדם, מבקש סליחה מהפושע שחנה לי ומתקיף אותי שאני מטריד את המשטרה, שאני מזמין אותם לבוא ולתת לי את המקום שלי.
<משה בר: תאר לך שאני אחרי יום שלם פה בכנסת, מגיע באחת עשרה, שתים עשרה בלילה הביתה ואני צריך לחכות לפעמים שלוש-ארבע שעות באוטו, שאני לא יכול לרדת ומגיעה משטרה ועושים לי עוד טובה בכלל.
<משה בר: ואם אני אומר להם אני מפריע בתנועה, אז נשלח לך ניידת לעשות לך דו"ח, אבל לא נשלח ניידת למצוא את הנהג ולהוציא אותו.
<משה בר: ואני אומר לך, אנחנו מקבלים איומים.
<משה בר: חונים לאחד בחנייה, איימו שירצחו את הבן שלי.
<משה בר: אני מודיע למשטרה, אומר לא נורא, הפרטים שלהם אצלנו, אם יקרה משהו אנחנו נאתר אותם.
<משה בר: אז תבין איך מזלזלים בנכים, מה עושים לנכים ביום יום.
<משה בר: אני לא מדבר על חניות ציבוריות, כשאתה מגיע למרכזים, למקומות שאין בכלל חניות ציבוריות ואתה צריך להגיע לדואר לקבל את הקצבה, אין לך איפה לחנות.
<משה בר: אתה צריך להגיע לקופת חולים, אין לך איפה להחנות.
<משה בר: אתה צריך להגיע לכל מיני מקומות, אין חניות.
<משה בר: ושאני פונה לרשות, היא אומרת יש לנו הרבה נכים בעיר, אנחנו לא יכולים לסמן בלי סוף חניות.
<משה בר: אני לא ידעתי שליד קופת חולים אי אפשר לסמן חניה אחת או שתיים.
<משה בר: במרכז, חנייה אחת או שתיים.
<משה בר: אני לא מבקש שיפנו את הכל לנכים, אבל לתחבורה ציבורית.
<משה בר: ושמים לך את הכל זה, אז גם לא מספיק שאין לך חניות, אז מסמנים לך גם את כל האורך לחנייה ציבורית, אז אתה עוד יותר מוגבל, שאתה לא יכול אפילו לחנות במקום שאסור לך, אבל בתור נכה על כסא גלגלים לא יעשו לך דו"ח, אבל אם אתה חונה בחנייה של תחבורה ציבורית, אז כן אתה מקבל דו"ח.
<משה בר: ואם אתה מקבל דו"ח, אתה גם לא יכול לבטל אותו היום, למה זה חברות פרטיות, שאין סופרות רק את הכסף, הם לא מבטלים לך את הדו"ח.
<משה בר: אחר כך ראש העיר אומר – למה לא פנית אלי?
<משה בר: אבל פניתי אליך ולא עשית כלום והלכתי ושילמתי את הדו"ח, למה אני אדם אחראי, אדם שעושה את הכל לפי החוק, אז אתה אוכל אותה מכל הכיוונים.
<משה בר: אז אני רוצה לדעת, בשביל מה נותנים לנו תג כיסא.
<משה בר: אם נותנים לנו תג כיסא זה כדי לחנות במקומות קרובים, שלא מפריעים לציבור.
<משה בר: על לא דבר.
<עבאס עבאס: אפשר להוסיף?
<עבאס עבאס: האמת שאני רוצה להתריע בפני גם כן תופעה מבחינת תגים.
<עבאס עבאס: אם אתם לא יודעים, יש היום שני סוגי תגים.
<עבאס עבאס: יש היום תג מה שנקרא תג אקסטרה לאדם עם מוגבלות בגפיים, כסא גלגלים ותג אחר, וכתוצאה מזה, אני, משיש לי תג אחר, נמנעים ממני הרבה דברים.
<עבאס עבאס: נגיד אני לא יכול להיכנס ברחוב ציבורי, אני לא יכול להחנות במקומות מסוימים.
<עבאס עבאס: ונפגשתי עם אנשים מהנציבות, קיימת חשיבות לעשות תיקון, כי זה באמת עושה עוול.
<עבאס עבאס: כאילו עושה קטגוריות מבחינת סוגי המוגבלויות.
<עבאס עבאס: סוגיה אחרת שאני רוצה להתריע בפניה, כל הנושא של נגישות תחבורה ציבורית.
<עבאס עבאס: לפי החוק, תקנות נגישות תחבורה ציבורית, כל תחנות האוטובוס אמורות להיות מונגשות עד דצמבר 2014.
<עבאס עבאס: אנחנו היום ביוני 2016 ולדוגמא בנצרת ובהרבה מקומות, אפילו לא רק יישובים ערבים, התחנות עדיין לא נגישות.
<עבאס עבאס: וכמובן גם אוטובוסים, מן הסתם.
<עבאס עבאס: אבל למה אני אומר תחנות?
<עבאס עבאס: כי האחריות להנגיש את התחנות היא נופלת על גבם של הרשויות המקומיות.
<עבאס עבאס: האוטובוסים הם באחריות החברות המפעילות של האוטובוסים.
<עבאס עבאס: אז זו קריאה שבאמת גם כן הוועדה שלכם גם תדחף את הנושא של הנגשה.
<עבאס עבאס: תחנה נגישה אומרת לי שאני יכול לעלות לאוטובוס בצורה עצמאית, בלי להזדקק לשום עזרה מהזולת, כי יש שם סימון ברייל, יש כרזה קולית, יש את כל האמצעים שעושים לי הנגשת סביבה.
דוד אמסלם: תודה, תודה עבאס.
<נחמה כהן: שלום, שמי חני, אני אשמח לרשות הדיבור, להגיד כמה מילים.
דוד אמסלם: קודם כל מי שרוצה לדבר, שיבוא וייתן לנו פה פתק כדי שנרשום אותו.
דוד אמסלם: אני רוצה דווקא לעבור כרגע - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: אדוני, סליחה שאני מתפרץ, חבר הכנסת אמסלם, אבל חלק מהאנשים שרוצים לדבר לא יכולים לכתוב, כי מדובר פה באנשים עיוורים.
דוד אמסלם: קודם כל אתה צודק.
דוד אמסלם: אוקיי, אז מי שיכול להירשם שיירשם, ואם לא תגידו את השם.
<נתי ביאליסטוק-כהן: נתי ביאליסטוק-כהן, מנכ"ל המרכז לעיוור.
דוד אמסלם: נתי, אני אתן לך את רשות הדיבור, בבקשה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: קודם כל אני רוצה להגיד תודה על קיום הדיון הזה.
דוד אמסלם: זה החובה שלנו, עזוב.
<נתי ביאליסטוק-כהן: זה לא מובן מאליו.
דוד אמסלם: נתי, תתקדם.
דוד אמסלם: זה מובן מאליו, אפילו לדעתי לא מקדישים לזה מספיק זמן.
דוד אמסלם: אבל בוא, תתקדם.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ואני מתנצל שלא הגעתי בהתחלה ושאני אברח מהר, כי אנחנו מקיימים כמה דיונים בעת ובעונה אחת.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אז אני רק רוצה לבקש מהוועדה באמת להבין את החשיבות של הצורך בחנייה קרוב לבית ובצורך של המפתחים והמעברים במדרכות להיות פנויים - - -
<עבאס עבאס: דיברנו כבר וקיבלנו הישג, נתי.
<נתי ביאליסטוק-כהן: קיבלנו הישג, אז אני לא רוצה להפריע ולא רוצה למשוך את ה - - -
דוד אמסלם: אני אתן לך תשובה.
דוד אמסלם: לנושא של החנייה אני הקראתי את הצעת החוק שכתב לנו הבוקר - - -
<נתי ביאליסטוק-כהן: הצעה מצוינת ומאוזנת לדעתי.
דוד אמסלם: שמעת אותה?
<נתי ביאליסטוק-כהן: כן.
<נתי ביאליסטוק-כהן: ראיתי אותה.
דוד אמסלם: אוקי, מצוין.
דוד אמסלם: ולגבי הנושא של הפרוזדור, עוד מעט אנחנו נתייחס ונשמע את משרד הפנים ואת הרשויות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: תראה, חלק ניכר מהבעייה פתיר על ידי הרשויות.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אתה יודע - - -
דוד אמסלם: אני יודע, יודע.
<נתי ביאליסטוק-כהן: זה עניין של החלטה.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אם אתה רק - - -
דוד אמסלם: נתי, במקרה אתה מדבר עם בן אדם שעסק בזה 20 שנה, אז מה?
<נתי ביאליסטוק-כהן: דודו, אני יודע.
<נתי ביאליסטוק-כהן: זאת אומרת לצערי אתה כבר לא במחלקת שפ"ע וכירושלמי אני מצטער על זה, אבל אני מקווה שתעשה פה מטפורית עבודה - - -
דוד אמסלם: תאמין לי הייתי חוזר.
<נתי ביאליסטוק-כהן: מטפורית אני מקווה שתעשה פה עבודה באותה איכות.
דוד אמסלם: אני משתדל.
<נתי ביאליסטוק-כהן: אבל אני אומר, הרבה דברים הם פשוט עניין של החלטה ועניין של הוראה, כי אני באמת מאמין שעובדי התברואה ברשויות לא קמים בבוקר ואומרים אוקיי, איפה אני אעשה עכשיו מכשול בפני עיוור.
<נתי ביאליסטוק-כהן: הם פשוט לא יודעים ומודעות זו ההתחלה החשובה של הפתרון של הבעיה.
דוד אמסלם: ליאור.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע עכשיו את משרד הפנים דווקא.
<מיכאל בן ארוש: דודי, סליחה.
דוד אמסלם: כן, מיכאל.
<מיכאל בן ארוש: לפני שאתה רוצה לחזור אלינו לעיריית ירושלים, אנחנו נחזיר אותך כראש העיר.
דוד אמסלם: לא, עזוב, נו.
עבדאללה אבו מערוף: משם מתחילים להיות ראש הממשלה.
עבדאללה אבו מערוף: אז זה צעד ראשון.
<מיכאל בן ארוש: אני לא סתם התפרצתי.
<מיכאל בן ארוש: שמעתי את חברי אדון בר וראיתי כמה כעס וכמה מרירות יש לקבוצה המוגבלת, העיוורת, גם המוגבלים הרגילים.
<מיכאל בן ארוש: פשוט מישהו צריך פה בכנסת, אולי אתה, אולי מישהו אחר, לקחת את הדגל הזה ולהרים אותו, כי הוא - - -
<מיכאל בן ארוש: צריך כבר להרים אותו למעלה.
דוד אמסלם: אני אומר לכם באופן חד משמעי, תראו בי כתובת לעניין.
דוד אמסלם: הנושא הזה נוגע לליבי.
דוד אמסלם: אני חושב שזה גם ברמה המוסרית לא שייך, אבל זה בסיכום שלי.
דוד אמסלם: אתה כבר הקדמת לי את הסיכום, מיכאל.
דוד אמסלם: אני רוצה עכשיו לשמוע דווקא את ליאור, אבל ליאור, ברשותך הייתי רוצה לנתב אותך בשאלות ואחרי זה מה שנקרא תתייחס חופשי למה שאתה מבין.
דוד אמסלם: קודם כל באופן בסיסי האם לכל רשות מבחינת חוזרי מנכ"ל יש ממונה על הנגשה?
דוד אמסלם: יש בן אדם שזה התפקיד שלו, קם בבוקר חושב על הנגשה?
<ליאור שחר: עד כמה שידוע לי - - -
<תומר רוזנר: אבל יש חוק.
דוד אמסלם: יש חוק כזה?
<תומר רוזנר: יש רכז נגישות.
<ליאור שחר: אני מכיר רכזי נגישות במשרדי הממשלה.
דוד אמסלם: אז א' תרשום לך נקודה, שבמסגרת, ודרך אגב, אם צריך שינוי - - -
דוד אמסלם: זו מסגרת החוק הקיים.
דוד אמסלם: רק אני מבקש שתוודאו קודם כל שיש שם פרטי, שם משפחה.
<ליאור שחר: תומר אומר שיש חובה על מרכז נגישות ברשויות מקומיות.
דוד אמסלם: קודם כל תוודאו שיש דבר כזה.
דוד אמסלם: זאת אומרת שיש חובה כזאת.
דוד אמסלם: אני מבין שיש חובה כזאת, רק אני מספר לך, ברשויות, אם אתם לא בודקים אז לא שמים.
דוד אמסלם: יש חלק ששמים.
<ליאור שחר: אז יש מקום באמת ל - - -
דוד אמסלם: אז א' לדעתי-.
<תומר רוזנר: ברשותך, אני חושב שיש מקום שמשרד הפנים ישקול בכלל להוציא חוזר מנכ"ל לרשויות המקומיות בכל הנושא של נגישות.
<ליאור שחר: כן, אבל הוא הקדים אותי, אני רציתי לדבר על זה.
<ליאור שחר: יש לנו את הכוונה הזאת בעקבות הדיון הזה.
<ליאור שחר: יש שאלות ויש כבר תשובות.
דוד אמסלם: אז קודם כל לגבי הנושא של ה - - -
<ליאור שחר: זה רעיון מצוין, תומר.
דוד אמסלם: קודם כל לגבי הממונה, אני התחלתי עם הממונה או רכז, לא משנה איך תקרא לזה.
דוד אמסלם: אני חושב שבכל רשות צריך לקום מישהו בבוקר שזו העבודה שלו, לחשוב נגישות.
דוד אמסלם: גם בנושא של הנגישות דרך אגב, יש מדרג.
דוד אמסלם: זה ברור שקודם כל התחבורה הציבורית זה בוודאי ובוודאי, ודרך אגב, זה לא רק לאנשים מוגבלים.
דוד אמסלם: אישה עם תינוק, עם עגלה - - -
<עבאס עבאס: קוראים לזה יוניברסל דיזיין, זה לכולם.
דוד אמסלם: אישה עם עגלה שיש לה תינוק, זה אותו סיפור.
<שרה פרידמן: ולכן לאכיפת החוק האוסר חנייה על מדרכה - - -
דוד אמסלם: עוד מעט אני אעבור לזה.
<שרה פרידמן: יש צורך בממונה נגישות מיוחד.
דוד אמסלם: שרה, אני רוצה להתייחס לעניין הזה.
דוד אמסלם: גם על הנושא הזה של חנייה על גבי המדרכה, לפי תפיסתי המדרכות נועדו להולכי הרגל.
דוד אמסלם: בשביל זה בנינו מדרכות.
דוד אמסלם: ישנם פתרונות בחלק מהמקומות, כולל פה בירושלים, שאיפה שיש מצוקת חנייה, וזה דרך אגב תופעה שהתפתחה בשנים האחרונות, בעשור האחרון.
דוד אמסלם: אז מאן דהוא קיבל החלטה פיקודית ובואו נסמן.
דוד אמסלם: יש לי גם איזה פח צבע, נותן להם אישור, בוא תסמן שם, תשים שני תמרורים ותסמן וממחר בבוקר מותר לחנות על המדרכה.
דוד אמסלם: ראה למשל רחוב עזה בעלייה מצד ימין.
דוד אמסלם: מדרכה של מטר וחצי אפילו אין בה, יש שם חנייה, שני גלגלים על המדרכה, שני גלגלים על אבן השפה.
דוד אמסלם: עכשיו, אם יש שם מישהו שאמור ללכת על המדרכה ויש לו מוגבלות וגם בלי מוגבלות.
דוד אמסלם: אמא עם ילדים, אישה עם עגלה, עם תינוק.
דוד אמסלם: האופציה היחידה שיש לה שם לעבור את הדבר הזה ויש למעלה תחנה אוטובוס שהיא רוצה להגיע אליה, זה ללכת על הכביש.
דוד אמסלם: אין לה שום אופציה.
דוד אמסלם: זה כביש מסוכן, שמיד אחרי זה יש את הרמזור.
דוד אמסלם: כולם פותחים שם ברמזור כדי לנסוע מהר, אז אם היא יורדת ואישה צעירה ולא שמה לב, סכנת נפשות.
דוד אמסלם: המדרכה נועדה להולכי הרגל.
דוד אמסלם: אם מישהו רוצה לעשות חניה שינמיך את המדרכה ושיעשה מפרץ חנייה.
דוד אמסלם: אין, מינימום של חנייה זה מטר וחצי כרגע, כשבונים אותה חדשה.
דוד אמסלם: אם זה משהו ישן אז בוא נגיד יש מדרכה של מטר, אתה יודע, אי אפשר להרחיב את המפתח ברחוב, אז בסדר.
דוד אמסלם: אבל בוודאי ברחובות מסוימים, בוודאי מטר וחצי.
דוד אמסלם: בוודאי אישה, לפחות עם עגלת תאומים יכולה לעבור.
דוד אמסלם: אלה ההנחיות שאתם צריכים לתת.
דוד אמסלם: ליאור, אני מספר לך, אם אתם לא תיתנו לא יהיה.
דוד אמסלם: ועכשיו אני אומר לך לגבי הכל, מי שמנהל את הרשויות המקומיות זה משרד הפנים .
דוד אמסלם: רשות מקומי לא יכולה להתנהל, אז יש ראש עיר אחד שיש לו את הרגישות, אז הוא עושה.
דוד אמסלם: יש ראש עיר אחר שאין לו את הרגישות, הוא לא עושה.
דוד אמסלם: אבל אותו איש מוגבל, זה לא מעניין אותו.
דוד אמסלם: הוא צריך את השירות.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה שירות מינמאלי.
דוד אמסלם: זה לא שירות.
דוד אמסלם: הוא מבקש רבותי, רק תסירו לי את המכשולים.
דוד אמסלם: אז אני בדיון הקודם, אני מספר לך, אני אקריא לך, לפני שנה, רק ישב פה בן אדם אחר, זה לא אתה היית, ליאור.
דוד אמסלם: שלחו לי מישהו אחר.
דוד אמסלם: ביקשתי להוציא הנחיות חד משמעיות לכל הרשויות וכאן דבר אגב זה עם סנקציות.
דוד אמסלם: אני אגיד משהו.
דוד אמסלם: לחוק הביוב יש סנקציה מול ראש העיר.
דוד אמסלם: אני מספר לך, אם קורה עכשיו שעירייה מסוימת יש לה דליפת ביוב והיא לא מטפלת בה, מעמידים את ראש העיר לדין פלילי.
דוד אמסלם: יש לנו פה ראש עיר בכנסת לשעבר, שהוא היום חבר כנסת, שהוא עדיין תחת העננה הזאת.
דוד אמסלם: בגלל שפה המדינה החליטה – זה לא יפה, זה מסריח, לא טוב, נראה לך מה זה.
דוד אמסלם: אבל הנכים, זה כנראה לא מעניין.
דוד אמסלם: אני טוען, יש דברים שהם ברמת הרשלנות של ראש העיר.
דוד אמסלם: ראש עיר זה נבחר ציבור אבל חי תחת כללים.
דוד אמסלם: הוא לא עושה מה שהוא רוצה.
דוד אמסלם: לא מתאים – תקימו לו ועדה קרואה ותעיפו אותו הביתה.
דוד אמסלם: לא מתאים – תעמידו אותו לדין פלילי, ואתם תראו שפתאום הכל מסתדר.
דוד אמסלם: ראש העיר רוצה להיות הכי הרבה ראש העיר.
דוד אמסלם: הוא קם בבוקר כדי להיות ראש העיר.
דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותו.
דוד אמסלם: ונושא שיפריע לו – אז הוא יתחיל לטפל בו.
דוד אמסלם: מה שלא יפריע לו – הוא לא יטפל בו.
דוד אמסלם: אני חושב שסוגית הנכים וסוגית המוגבלים וסוגית הנשים עם העגלות היא קריטית.
דוד אמסלם: זה המינימום שאנחנו יכולים לתת וזה הדיון הקודם שעשינו.
דוד אמסלם: דרך אגב, דיברנו שעתיים, בדיוק כמו ששרה אמרה.
דוד אמסלם: אז לכן פה אני מעביר לך את רשות הדיבור ותתייחס לנושאים האלה, בגלל שזה דבר שבאמת אני חושב שהוא המינימאלי.
דוד אמסלם: הנכים לא מבקשים כלום.
דוד אמסלם: הם מבקשים – תן לי ללכת ברגל במדרכה כמו שצריך, בדיוק כמו כל בן אדם רגיל.
<ליאור שחר: קודם כל שמי ליאור שחר, מנהל אגף בכיר לתכנון מדיניות במשרד הפנים.
<ליאור שחר: אני מודה לך על הדיון הזה.
<ליאור שחר: באמת שמעתי ממש בקשב רב את שרה, את בן ארוש.
<ליאור שחר: רק בן ארוש אני מפחד שלא יגנוב לנו כותרת לגבי ריצה לראשות עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: לא, לא, עזוב, מיכאל בסדר.
<מיכאל בן ארוש: אני בעד.
<ליאור שחר: את עבאס, את משה בר ובאמת לצורך העניין מאתמול נכנסתי לעניין הזה, כי אמנם אני לא מהתחום של השלטון המקומי במשרד, אבל באמת השר, שם לו את כל האוכלוסיות החלשות בדגש, ולכן באמת לצורך העניין אני נכנסתי לעניין הזה, לפחות מאתמול.
<ליאור שחר: בואו נדבר קודם כל על המצב הקיים, כי שמעתי שמדברים פה על חקיקה שאתם רוצים וזה מצוין.
<ליאור שחר: אפשר לתמוך בכל חקיקה, אבל יש כבר דברים שהם קיימים וגם שמעתי שוב את שרה לגבי עיריית ירושלים.
<ליאור שחר: יש חוקי עזר, ויש חוק עזר למעשה של משרד הפנים, אנחנו קבענו נוסח מומלץ לחוק עזר להעמדת רכב וחנייתו.
<ליאור שחר: בנוסח המומלץ יש התייחסות מפורשת לכך שהרשות המקומית רשאית לקבוע מקומות חנייה לרכב המשמש נכה או לכלי רכב המשמש נכים.
<ליאור שחר: אני רוצה לצטט גם את הסעיף הזה בחוק העזר שאנחנו ממליצים.
<ליאור שחר: רשות תמרור, זה סעיף 2, סעיף קטן 3.
<ליאור שחר: אני לא יועץ משפטי אז אני לא יודע אם זה סעיף קטן.
<ליאור שחר: תומר יגיד לי אם הוא סעיף קטן.
דוד אמסלם: תעבור לתוכן, לא חשוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, שנה ראשונה הם לומדים רק את הסעיף קטן וסעיף קטן א' וסעיף קטן א' ב'.
<ליאור שחר: ואחרי זה הם הולכים לאיבוד בתוך הסעיפים.
<ליאור שחר: הסדרי תנועה, רשות תמרור מקומית רשאית לקבוע כדלקמן: מקומות חנייה שבהם מותרת החנייה לרכב מסוים המשמש נכה או לכלי רכב המשמשים נכים והנושאים תג נכה.
דוד אמסלם: למה רשאים דרך אגב?
<ליאור שחר: רשאית.
<ליאור שחר: זה הנוסח שאנחנו - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, רשאית, לא אמרת לי כלום.
<ליאור שחר: רשאית זה המון.
<ליאור שחר: רגע.
דוד אמסלם: ליאור, מה זה רשאית?
דוד אמסלם: יענו מה – אם בא לה – כן, אם לא בא לה – לא?
<ליאור שחר: זה אומר שלפעמים אתה לא, אתה יודע, אפשר על הכל להגיד חייבת וחייבת וחייבת.
<ליאור שחר: שנייה.
<ליאור שחר: אני יודע לפחות לפי הבדיקה שלי, שהרשויות כן אימצו את חוק העזר - - -
דוד אמסלם: טוב, אני מציע בוא נתקדם.
דוד אמסלם: זה נושא - - -
<ליאור שחר: השאלה - - -
דוד אמסלם: זה צריך לבוא בחקיקה ראשית של המדינה, לא בחקיקת עזר ולא רשאית ולא בטיח.
דוד אמסלם: אני כבר מקדם את זה.
<ליאור שחר: לא, אני לא עוזב את זה, כי עד שתרוצו עם החקיקה וכו', אתה יודע.
<ליאור שחר: יכול להיות שזה יהיה תוך חודשיים, יכול להיות שזה יהיה תוך שנה.
<ליאור שחר: אני דווקא לצורך העניין איש מעשה.
<ליאור שחר: שוב, תרוצו אתם בכיוון שלכם, זה בסדר, אבל אני מוכן להרים את הכפפה עם שרה ועם בן ארוש.
<ליאור שחר: אם יש בעיריית ירושלים, ויש כזה חוק עזר בעיריית ירושלים.
<ליאור שחר: אתה אומר רשאית, לא חייבת.
<ליאור שחר: אני מוכן להרים את הכפפה, להיפגש איתם ואם יש נכים שפנו לעירייה ולא קיבלו מענה והעירייה לא סימנה, אני מוכן באופן ממש איתם ביחד, לטפל בזה מול העירייה, חד משמעית.
דוד אמסלם: אני אגיד לך, אני רוצה להתקדם, עזוב.
דוד אמסלם: אנחנו פה - - -
<ליאור שחר: אני מתקדם.
<ליאור שחר: אתה לא רוצה להתקדם.
<ליאור שחר: אני מדבר על תכלס.
דוד אמסלם: שנייה ליאור, תקשיב.
<ליאור שחר: ואם לא מקובל עליך, ההצעה הזאת גם בסדר.
דוד אמסלם: לא, אני התקדמתי.
<ליאור שחר: אני מדבר איתך על להתקדם.
דוד אמסלם: לא, לא, אני לא צריך.
דוד אמסלם: בגדול ההצעה הזאת מצוינת, מה שאתה הצעת.
דוד אמסלם: תמיד להיפגש עם מיכאל ועם שרה זה טוב.
<ליאור שחר: לא, אני לא דיברתי על להיפגש.
<ליאור שחר: אני דיברתי על - - -
דוד אמסלם: ועדת הפנים של הכנסת לא באה לפתור את הבעיה של מיכאל ושרה עכשיו ועיריית ירושלים ושני רחובות.
דוד אמסלם: אנחנו באנו להסדיר נושא מדינה.
דוד אמסלם: אני מציע דבר מאד פשוט.
דוד אמסלם: קודם כל זה טוב לעזור לאנשים האלה וכל מי שאתה יכול לעזור לו, תבוא עליך ברכה.
דוד אמסלם: אני דרך אגב מטפל כאן בנושאים פרטניים של בן אדם אחד.
דוד אמסלם: אני יושב, כותב איתו מכתבים - - -
<ליאור שחר: הם כמייצגים את כל הציבור בירושלים, זה לא עניין פרטני.
דוד אמסלם: תן לי, אני רוצה להתקדם איתך.
דוד אמסלם: הצעת החוק הזאת תונח שבוע הבא.
דוד אמסלם: מה שאני מבקש, תדבר עם המנכ"לית שלך שתעלה את זה בפני השר, כשזה יבוא לוועדת שרים, שידחוף את זה.
דוד אמסלם: זה יותר חשוב לי.
דוד אמסלם: שיתמוך בזה, נקודה.
דוד אמסלם: אין לזה עלויות כספיות.
דוד אמסלם: תגיד לה במשרד לשם אנחנו הולכים.
<ליאור שחר: אוקיי.
<ליאור שחר: אז שוב אני אומר - - -
<שרה פרידמן: אולי אתה יכול להתייחס גם לאכיפת החוק שאוסר חנייה על המדרכה?
<ליאור שחר: אני אתייחס להכל, גם לנושא של האכיפה.
<שרה פרידמן: מתקשרים אלי עיוורים מכל הארץ – שמענו שאת עוזרת.
<שרה פרידמן: גם אצלנו זה ככה, גם אצלנו.
<שרה פרידמן: אני מדברת על כך הארץ.
דוד אמסלם: חברה, בבקשה.
דוד אמסלם: שרה, בואי תני לו להתבטא בנושא הזה.
דוד אמסלם: ליאור, קודם כל כמו שאמרה שרה, לגבי הנושא של המדרכה וחנייה פיזית – מה היא עמדתכם בעניין הזה.
דוד אמסלם: שתיים, הפרוזדור בתוך המדרכה.
דוד אמסלם: אין היום פרוזדור.
דוד אמסלם: גם איפה שאין חניה יש מקומות שיש מטר וחצי מדרכה או 1.2 מטר ושמים שם עץ בערך באיזה 80 סנטימטרים ועוד שמים איזה ספסל בצד הזה והמוגבל צריך לעבור בחלקים כמעט.
<שרה פרידמן: לא הפרוזדור, המדרכה.
<שרה פרידמן: מה שטוב להגדרת החוק שאסור לחנות על המדרכה, זה טוב בשבילנו.
<שרה פרידמן: אנחנו רוצים את המדרכה פנויה ממכשולים.
דוד אמסלם: זו הכוונה, בסדר.
<ליאור שחר: עכשיו לעניין האכיפתי.
<ליאור שחר: למעשה יש כמה היבטים בעניין של הנושא של הסרת המכשולים והעניין של האכיפה.
<ליאור שחר: בעניין של האכיפה באמת קודם כל יש את העניין של צו תעבורה עבירות קנס, שבזה מי שקובע את גובה הקנס, לא בדרך כלל, זה שר התחבורה.
<ליאור שחר: כלומר פה אני לא הצלחתי להגיע עוד ולבדוק מאתמול את גובה הקנס, אבל יתכן שצריך לחשוב על הכיוון של קנס גבוה יותר כדי לסייע בנושא של - - -
דוד אמסלם: אבל זו לא הבעיה, ליאור.
<תומר רוזנר: אני אסביר לך מה הבעיה.
<קריאה: הבעיה שאף אחד לא אוכף.
<שרה פרידמן: ברחביה נותנים קנס של 500 שקלים לחנייה על המדרכה - - -
דוד אמסלם: שרה, שרה.
<שרה פרידמן: אני מקבלת תשובה, גברת באזור שלך אין אכיפה.
דוד אמסלם: שרה, שנייה, דקה.
דוד אמסלם: שרה.
<ליאור שחר: טוב, אז היא מדברת ספציפית על ירושלים.
<שרה פרידמן: לא, לא.
<שרה פרידמן: בכל המקומות.
דוד אמסלם: שרה, את שומעת אותי?
<שרה פרידמן: שומעת.
דוד אמסלם: אז בואי, אל תתפרצי.
דוד אמסלם: תני לי לנהל את הדיון, אני אתן לך זכות דיבור, תדברי.
<שרה פרידמן: סליחה.
<ליאור שחר: אני אומר ככה, בקיצור.
<ליאור שחר: בעניין הזה של האכיפה, הבעיה של האכיפה במדינת ישראל היא לא רק ב - - -
דוד אמסלם: אני עוד לא שם, אני לא שם, ליאור, רק שנייה.
דוד אמסלם: קודם כל אני מסביר, יש היום חניות מוסדרות על גבי המדרכה.
<ליאור שחר: יכול להיות שזה גם חניות של נכים, זה גם צריך לבדוק.
דוד אמסלם: אני לא מדבר על זה.
<ליאור שחר: לא, אתה מדבר, אני מבין - - -
דוד אמסלם: גם אם זה חנייה של נכה, על המדרכה הולכים אנשים.
דוד אמסלם: זה מיועד להולכי רגל.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה יכול לייצר אולי חנייה על מדרכה כשיש מרווח של עוד איזה מטר וחצי שאנשים יעברו, אבל כל עוד זה לא קיים, אז מה זה רלבנטי עכשיו מי חנה או לא חנה?
דוד אמסלם: הולך הרגל, ובוודאי בן אדם שיש לו מוגבלות, ובוודאי אמא עם עגלה, היא חייבת.
דוד אמסלם: הרי הרעיון הוא שהוא לא ירד לכביש.
דוד אמסלם: ברגע שהוא ירד לכביש הפסדנו את האירוע הזה.
דוד אמסלם: אז אני אומר לך שהיום יש עיריות וכמעט בכל העיריות, או חלק גדול מהן מאפשרות חנייה על גבי המדרכה.
<תומר רוזנר: בלי להשאיר את המרחב.
דוד אמסלם: בלי להשאיר את המרחב ואני חושב שאתם צריכים להתייחס לעניין הזה ובאופן חד משמעי לאסור את זה.
דוד אמסלם: חד משמעי.
דוד אמסלם: המדרכה מיועדת-.
דוד אמסלם: ודרך אגב, לא כל דבר זה חוק.
דוד אמסלם: אני מוצא את עצמי כל הזמן מחוקק חוקים טיפשיים כמעט, שיש לכם תקנות.
דוד אמסלם: תעשה מחר חוזר מנכ"ל, תוציא לו.
דוד אמסלם: מאותו הרגע הוא עובר על החוק.
דוד אמסלם: יש לכם את הסמכויות, יש לכם הכל.
דוד אמסלם: רק תתחילו ללכת לשם.
דוד אמסלם: דרך אגב, ברגע שזה יקרה שרה כבר תלך לבית משפט.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו, אני לא מצפה שתוציא 200 פקחים כדי לבדוק.
דוד אמסלם: לא יקרה.
דוד אמסלם: אבל מה אתה עושה?
דוד אמסלם: אתה נותן לאזרח הרגיל את הכלי כבר להתקדם קדימה בכוחות עצמו.
דוד אמסלם: הוא אומר אתה יודע, העירייה לא אוכפת, המשטרה לא רוצה, אני אלך לבית המשפט ואני רוצה לתבוע את המערכת – מדוע ליד הבית כל הזמן חוסמים לי את המדרכה.
דוד אמסלם: אז יבוא ראש העיר לבית המשפט, יבוא השוטר לבית המפשט, יסבירו לשופט.
דוד אמסלם: לא בא לי, אין לי חניות ואז השופט יחליט מה שיחליט, אבל תן את הכלים.
דוד אמסלם: לשם אני מושך.
<ליאור שחר: טוב, הרגל לשונך לומר איני יודע.
<ליאור שחר: אני לא רוצה כבר להצהיר פה הצהרות בעניין הזה, זה משהו שבאמת מחייב בדיקה יסודית, גם מבחינה של ההיקפים, גם מבחינת מה משרד הפנים יכול לעשות בעניין.
דוד אמסלם: זה דרך אגב לא קשור להיקפים.
<ליאור שחר: לא, אני אומר, זה משהו שמחייב בדיקה.
דוד אמסלם: זה לא קשור להיקפים ויש דברים שהם לא קשורים - - -
<ליאור שחר: לא קשור להיקפים.
<ליאור שחר: בלי קשר להיקפים.
דוד אמסלם: קח את הנושא, תקדם אותו, תעשו אצלכם איזה דיון קטן, תוציאו איזה שהוא חוזר מנכ"ל.
דוד אמסלם: תגיד לאורנה שתוציא בחוזר המנכ"ל הבא, שתאסור את זה באופן חד משמעי על כל העיריות לייצר קודם כל, כמו שאמרנו, פרוזדור של 1.5 מטר במדרכות - - -
<תומר רוזנר: מטרים.
דוד אמסלם: 1.1 מטרים, בסדר, במדרכות קיימות במינימום ואם לא אז אין אופציה לחנות על המדרכות בשום פנים ואופן.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של הנמכות בצמתים וכו'.
<תומר רוזנר: בנושא של החנייה, של המדרכות.
<תומר רוזנר: חשוב לי שהוא ישמע את זה פשוט.
<תומר רוזנר: יש תופעה שקיימת בעיריות רבות, לא אחת ולא שתיים, שמצהירות בריש גלי על מדיניות אי אכיפה.
<תומר רוזנר: יש חוק שאוסר חנייה על מדרכות, יש מדרכות שאסור לחנות בהן.
<תומר רוזנר: אומרת העירייה, אנחנו מיום שישי בשעה שתיים עד יום שבת בשעה הזאת והזאת, לא אוכפים.
<תומר רוזנר: אומרת בריש גלי.
<שרה פרידמן: או בכלל.
<תומר רוזנר: או בכלל.
<תומר רוזנר: בעיה שנייה, מעבר למה שיושב ראש הוועדה אמר.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש מצב כזה?
דוד אמסלם: באופן חוקי זה יכול להיות?
<שרה פרידמן: בוודאי שזה לא חוקי.
דוד אמסלם: הרי נניח שעכשיו מישהו היה עוצר ועושה דאבל פרקינג וחוסם את מרכז העיר.
דוד אמסלם: אז גם לא?
<תומר רוזנר: זה המשטרה עושה.
<תומר רוזנר: זה לא קשור לעירייה.
<תומר רוזנר: זה המשטרה.
דוד אמסלם: לא, זה גם עירייה וגם משטרה.
דוד אמסלם: מי שרוצה.
דוד אמסלם: מי שמגיע ראשון.
דוד אמסלם: זה האינטרס של שניהם, בוא נגיד ככה.
<ליאור שחר: והמשטרה יכולה גם לתת קנסות למי שמחנה על המדרכה, כמו שאתה אומר.
<ליאור שחר: את זה גם המשטרה יכולה לעשות.
<תומר רוזנר: זה לא באג'נדה שלהם כמו שאתה יודע.
<ליאור שחר: בסדר.
<תומר רוזנר: אז עכשיו השאלה היא האם משרד הפנים ער לתופעה הזאת והאם הוא מתכוון לטפל בה.
<ליאור שחר: אני שומע עכשיו על התופעה הזאת, שאתה אומר שהם מצהירים, אני לא יודע אם בעל פה, בכתב, אני לא יודע.
<תומר רוזנר: הם מצהירים.
<תומר רוזנר: תתקשר למוקד עירוני תל אביב ויגידו לך המדיניות שלנו ביום שיש בשעה שתיים עד יום שבת בשעה זה וזה, לא אוכפים.
<משה בר: רק בשפת הים.
<נחמה כהן: בירושלים זה כל השבוע במקומות מסוימים.
<שרה פרידמן: כל הזמן, אבל גם אם זו מדיניות סמויה זה בדיוק אותו דבר.
<שרה פרידמן: אין אכיפה סדירה של החוק האוסר חנייה על המדרכה.
<שרה פרידמן: יש חוק כזה, צריך אכיפה סדירה.
<שרה פרידמן: מה יש לך להגיד על זה שבכל הארץ אין אכיפה סדירה של החוק האוסר חנייה על המדרכה?
<נחמה כהן: מתוך החלטה.
<ליאור שחר: עוד פעם, אין פה גם את השלטון המקומי, או שיש פה.
<ליאור שחר: אני לא ראיתי פה נציג של השלטון המקומי שיכול לענות לך.
<ליאור שחר: אני בסוף - - -
דוד אמסלם: לא צריך, זה אני הנציג.
<תומר רוזנר: זה נושא שצריך לבדוק אותו.
דוד אמסלם: בוא תמשיך.
דוד אמסלם: אני יוצא לחמש דקות.
דוד אמסלם: עבדאללה יחליף אותי.
דוד אמסלם: (היו"ר עבדאללה אבו מערוף)
עבדאללה אבו מערוף: כן, אז בבקשה, אפשר להמשיך באותו סגנון, באותו נושא.
<ליאור שחר: אז כמו שאמרתי, אני מוכן להרים את הכפפה גם בעניין הזה.
<ליאור שחר: את הנושא הזה, כמו שדיבר יושב הראש, חנייה, זה מה שהבנתי שהכי מציק לו, אבל מה שמציק להם זה אכיפה.
<ליאור שחר: גם זה צריך לראות אם יש מדיניות מוצהרת של רשויות מקומיות שהן מצהירות שהן לא מבצעות אכיפה, אני מוכן לבדוק.
<שרה פרידמן: מוצהרת או לא מוצהרת.
<ליאור שחר: או לא מוצהרת.
<שרה פרידמן: כי בפועל אין אכיפה סדירה.
<ליאור שחר: את מדברת על ירושלים או על כל הארץ?
<שרה פרידמן: לא, לא, אנחנו כולנו באנו מכל הארץ.
<שרה פרידמן: בעיה נקודתית זה דבר אחד, בעיה כללית זה דבר אחר.
<שרה פרידמן: כולנו באנו הנה כדי להגיד ביחד, בקול אחד, שהבעיה הזאת היא בעיה כללית של חוסר אכיפה, התעלמות מוחלטת מהיקף התופעה, שיש מכשולים ובראשם המכוניות שחונות בניגוד לחוק.
<שרה פרידמן: אני לא מדברת עכשיו על מכוניות שחונות כחוק על המדרכה.
<שרה פרידמן: בניגוד לחוק.