GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דובי אמיתי: גם הגופים החקלאים הגישו עתירה והעתירה היותר מרכזית זה ההסתדרות, כי היא ראתה שיש פה פגיעה בשלילת נקודות הזיכוי של העובדים בחקלאות.
דוד אמסלם: תשתחרר, אבל תקרא את המכתבים שלי ותבצע אותם.
<אורי שיינין: מה ששלחת קראתי.
<אורי שיינין: גם את העונתיים.
<אורי שיינין: זה נושא שמבחינתי - - -
דוד אמסלם: אמרתי, אני אסכם את זה ואני מבקש הפעם שתקראו את המכתבים ותעשו את מה שאני אומר.
<אורי שיינין: כמו שמורה שואל את התלמידים למה כל השאר לא הגיעו.
דוד אמסלם: קודם כל זה נכון שמרביצים לילד שבא לבית הספר.
<דובי אמיתי: רגע, אורי, לפני שאתה הולך, רק תקשיב דקה, רק לסיים את המשפט.
<דובי אמיתי: נקודות הזיכוי נשללו לעובדים הזרים בחקלאות, אך לא נשללו מהעובדים הזרים בסיעוד.
<דובי אמיתי: בסיעוד לא ובחקלאות כן.
<דובי אמיתי: מדובר פה על 150 מיליון - - -
דוד אמסלם: אני יודע שיש דיפרנציאציה משמעותית גם במחיר, גם בהיטלים, גם בתנאים בין הסיעוד לחקלאות.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע למה.
דוד אמסלם: זה לא הנושא שלי כרגע דובי.
דוד אמסלם: אני רוצה להתעסק בחקלאות.
<דובי אמיתי: הדבר השני, מדובר פה על אגרות של כ-50 מיליון - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר עוד משפט לפני כן, בגלל שאורי צריך ללכת לוועדה אחרת.
דוד אמסלם: אורי, לי יש הצעת חוק כאן, שמוכנה, לגבי הנושא של הורדת ההיטלים.
<אורי שיינין: האגרות.
דוד אמסלם: האגרות, סליחה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להתעסק איתן, על בסיס מה שדיברנו עכשיו, בסדר?
<אורי שיינין: לא, העלית משהו - - -
דוד אמסלם: אני לא אתקדם.
מיקי לוי: אני מתנצל, גם אני הולך לדיון לגבי הטונה, שם יש פיצוץ כנראה.
דוד אמסלם: אתה גם הולך לטונה?
דוד אמסלם: אולי כולנו נלך לטונה וזהו?
מיקי לוי: אתה מבין, הולכים לפטר 500 איש בשביל להוריד 20 אגורות לקופסא.
מיקי לוי: אז תיכף נראה את זה.
מיקי לוי: יש היטלים נוספים.
מיקי לוי: אני מתנצל שאני מתפרץ ומפריע.
מיקי לוי: יש היטלים נוספים - - -
דוד אמסלם: קודם תתנצל בפני דובי.
<דובי אמיתי: תרגיש בנוח.
מיקי לוי: שהם מתחת לשולחן, ואם אפשר לבקש מהם, כי אני לא מתמצה בכל, אני מודה.
מיקי לוי: למשל גיליתי שפעם בחצי שנה החקלאים עולים מהערבה התיכונה, הוא מניע את האוטו שלו, מבזבז דלק, נוסע כל חצי שנה לחדש את הרישיונות - - -
<קריאה: לא, טופל, טופל.
<קריאה: ממש כבר שנתיים הכל מרחוק.
<קריאה: לא מניעים ולא נוסעים ולא כלום.
<קריאה: טופל.
מיקי לוי: אבל אם יש עוד דברים שאנחנו לא יודעים, אז - - -
<דובי אמיתי: אני רק רוצה להיצמד, ברשותך, לפני שאתה הולך - - -
דוד אמסלם: הטונה קוראת לו, הטונה קוראת למיקי.
<דובי אמיתי: האמת אני גם לא אכלתי ארוחת בוקר, אבל אפשר.
<דובי אמיתי: מה שאני רוצה לומר לך, אדוני יושב הראש, שה-50 מיליון שקלים של האגרות האלה, לא יכולים להגיע להסדר ואנחנו, ככל שהדבר יהיה תלוי בנו, לא נגיע להסכם עם האוצר על חלף במקום אחר.
<דובי אמיתי: האגרות האלה, אין מאחוריהן רציונאל, אין שכל, זה מספר אצבע, הוא פוגע גם בנו החקלאים, הוא פוגע ביוקר המחייה.
<דובי אמיתי: בימים האחרונים אנחנו נפגשים עם אגף התקציבים, יש שם - - -
דוד אמסלם: דובי, יש לי הצעה.
דוד אמסלם: אני זרקתי משהו גולמי.
<דובי אמיתי: שלא ייתן לנו במקום אחר.
דוד אמסלם: תקשיב, נשמה.
<דובי אמיתי: על זה משלמים מס גבוה.
דוד אמסלם: תקשיב לי עכשיו.
דוד אמסלם: בואו קודם כל לעצם העניין שפתחנו איזה שהוא ציר הבנה, זה כבר התקדמנו עוד צעד.
דוד אמסלם: עכשיו, אני חושב שזה יהיה נכון אם תעשו אתם עבודה, שככה זה יבוא לידי ביטוי שאותו חקלאי שמשלם עבור אותו עובד, זה לא איזה חקלאי, שלא יצא מצב שחקלאי א' משלם את העובדים וחקלאי ג', שבכלל לא קשור לעובדים, מקבל את הסובסידיה.
דוד אמסלם: אלא שיש באמת איזו שהיא קורלציה בין הדברים, בדיוק שאותו חקלאי משלם מפה ומקבל את זה חזרה מפה.
דוד אמסלם: נראה לי שאם הם הולכים על הרציונאל הזה, למה לנו לוותר על זה?
דוד אמסלם: הרי מבחינה זו, כמו שאמרתי, זה לא על העובד התאילנדי.
דוד אמסלם: החקלאי בסוף שואל כמה עולה לי.
דוד אמסלם: עזוב אותי איך תקרא לה.
דוד אמסלם: תיקח לי מפה, תוסיף לי מפה, העיקר בנטו מה אני משלם.
<דובי אמיתי: אדוני יושב הראש, אנחנו מבחינתנו הגענו לדד-ליין.
<דובי אמיתי: אנחנו עומדים לקראת תקציב דו שנתי 2017-2018.
<דובי אמיתי: אני מבקש ממך, מבקש ממך בכל לשון של בקשה, אם אנחנו נעבור את התקציב ואת חוק ההסדרים הקרוב מבלי לפתור את הבעיה הזאת של האגרות, של מס המעסיקים, יותר נכון נקודות הזיכוי והעלויות המיותרות על ענף החקלאות, אני אומר לך, אנחנו בדד-ליין שלנו.
<דובי אמיתי: ולכן אני מוכן לשבת עם האוצר והחקלאות על כל דבר, אבל עד השלב שמגישים את התקציב ואנחנו רואים שיש פתרון.
דוד אמסלם: אין בעיה, דובי, אנחנו עוד לא שם.
<דובי אמיתי: בסדר, אני רק אומר, שלא נגרור את זה.
<דובי אמיתי: כי אורי, מה שהוא עושה, זה תחום ההתמחות שלו, זה למשוך את הזמן, להגיד תן לי לחשוב על פתרון יצירתי.
דוד אמסלם: לא, לא, בוא ניתן לו את הקרדיט.
<דובי אמיתי: חמישה חודשים קיבלו קרדיט, היה להם מספיק זמן.
דוד אמסלם: תראה, זו שאלה אחרת.
<דובי אמיתי: היה להם מספיק זמן לשבת על הכל.
דוד אמסלם: אני אגיד לך, הוא צודק בדבר אחד.
דוד אמסלם: היחיד שהיה לנו זה הוא.
דוד אמסלם: הנה, סליחה, ומשרד הפנים גם שלח איזה מכתב של 4 שורות.
<דובי אמיתי: קיבלת אותו אתמול בלילה, נכון?
דוד אמסלם: נכון, אבל הוא ענה.
דוד אמסלם: יש כאלה שגם אתמול בלילה לא שלחו לי.
<אסף לוי: גם החקלאות בדרך.
דוד אמסלם: הנה, למשל החקלאות, שהנושא הזה לא כל כך קשור אליו, לא ענה.
<אסף לוי: ארבעה עמודים, בדרך.
דוד אמסלם: המשאית של הדואר עם הדואר יצאה, היא בדרך.
דוד אמסלם: הוא עוד לא הגיע לתיבה, אחי.
דוד אמסלם: מהתיבה זה עובר למשרד אחר, משרד התקשורת.
דוד אמסלם: עדיין זה לא בתיבה.
דוד אמסלם: בבקשה גברתי ואחרי זה אורן.
<אנה מילר: אני מגדלת תבלינים מהמושב נעמן בבקעת הירדן.
דוד אמסלם: אני זוכר מהפעם הקודמת.
<אנה מילר: ואני רוצה להגיד על האגרות, כי השתתפתי בכתיבת העבודה, שאנחנו עכשיו מנהלים משא ומתן עם האוצר בנושא עובדים זרים ובדקנו את הנושא של האגרות.
<אנה מילר: עכשיו, קודם כל אגרות נקבעות, וחבל שהבחור הזה הלך, לפי העלות של המדינה בפעילות הזאת ואנחנו פנינו לאוצר וביקשנו לתת לנו פירוט על איזו פעילות וכמה כסף הם תמחרו את הפעילות הזאת ואף אחד לא ענה לנו עד היום ויש לנו את זה לפי זכות חושב המידע או משהו כזה.
<אנה מילר: לא קיבלנו תשובות.
<אנה מילר: אני אומרת לך את זה בתור מגדלת של 25 שנה, שמשלמת את האגרות האלה, שכמות הפעילות שלהם מאז, לפני 25 שנה מהיום, פשוט ירדה לאפס.
<אנה מילר: היום הכל עושים חברות כוח האדם.
<אנה מילר: הם לא עושים שום דבר, הם רק שולחים מדבקות שלוקח בדיוק שתי דקות להפיק מדבקה, שתי שניות ובאמת העלות של העבודה הזאת היא פשוט ירדה לאפס, ואני חושבת שחוץ מהדרכונים שבאמת מפיקים וכאילו זו מין פעילות בין לאומית או לא יודעת מה, כל השאר זה סתם גזל מהחקלאים.
<אנה מילר: פשוט מאד.
<אנה מילר: כי אין את העבודה הזאת.
<אנה מילר: הם לא עושים את העבודה.
<אנה מילר: זה הכל.
דוד אמסלם: אורן.
<אורן אבלה: קוראים לי אורן אבלה, אני מושבניק, עורך דין מטעם לשכת עורכי הדין.
<אורן אבלה: אני יושב ראש ועדת ההתיישבות שם.
<אורן אבלה: אני שומע והייתי גם בדיון הקודם ואין מחלוקת שהוא מדהים, גם הדיון הזה.
<אורן אבלה: אני רוצה רגע להביע את העמדה שלנו בעניין הזה.
<אורן אבלה: יש איזו הרגשה בהמשלה של הוועדות או של האוצר ושל הפנים וגם של משרד החקלאות, שבעצם הניתוח הצליח אבל החולה מת.
<אורן אבלה: ולמה אני מתכוון?
<אורן אבלה: המצב, ביום שישי האחרון ביקרתי במחאת החקלאים במושב עזריה ואנחנו כל יום מנסים, כחקלאים וגם כלשכת עורכי הדין, לבוא ולעזור למקום שהוא גוסס.
<אורן אבלה: החקלאות פה גוססת והיא קשה מאד וזה פשוט לא עובד.
<אורן אבלה: אז זה יתווכח עוד טיפה על האגרה ופחות.
<אורן אבלה: כלומר, אין איזו הבנה מסוימת שצריכים את המשמעות של החקלאות על שמירה על הצמיחה, על שמירת קרקע, על שמירת פרנסה.
<אורן אבלה: אין.
<אורן אבלה: יש הרגשה שאין את ההבנה הבסיסית של כל הגורמים שבדיוק הכל זה עוד גרף או פחות גרף.
<אורן אבלה: אצלנו בכפר ביל"ו לא קוטפים משוחררים ולא תיכוניסטים, רק עובדים זרים.
<אורן אבלה: לאנשים גם ככה קשה.
<אורן אבלה: המשקים נסגרים.
<אורן אבלה: אני בן מושב גאליה, היינו 100 חקלאים, נשאר אחד אולי.
<אורן אבלה: כלומר כל הגרפים האלה מדברים לא יודע באיזו שפה ובינתיים נסגרים ונסגרים ואנחנו חייבים באיזו שהיא צורה, כמובן דרכך, יושב הראש, לעצור את העניין הזה.
<אורן אבלה: בינתיים עוד משק ייסגר ועוד אחד ייסגר והמצב הופך להיות קשה יותר.
<אורן אבלה: אז כמובן שאת האגרות האלה לשיטתנו צריך לבטל כמה שיותר מהר, כמובן שצריך להמשיך את הדיונים האלה שיישאו פרי, אבל הדבר הזה הוא כבר לא הגיוני מבחינתנו.
אבשלום וילן: תראה אדוני יושב הראש, דיברנו פה על 2,000 שקלים באגרות.
אבשלום וילן: אמרו פה נכון, 1,900 מהן מיותרים לחלוטין והכל אינסנטיב לייקר את עלות העבודה עם הזרים.
אבשלום וילן: אבל אתה יודע, ההתמודדות כמו שאמרת מההתחלה היא לא עם הישראלים, ההתמודדות היא עם מרוקו, ששם עולה עובד 250-300 דולר גג בחודש.
אבשלום וילן: הם מייצאים פי 20 מאיתנו לאירופה, כי הם קרובים ואין להם את הידע ואת הטכנולוגיות.
אבשלום וילן: הרבה יותר פשוט, הרבה יותר אלמנטארי, אבל הם כובשים את השווקים.
אבשלום וילן: אנחנו בייצוא בשלוש השנים האחרונות ירדנו במיליארד שקלים.
דוד אמסלם: דרך אגב, כמה מיסים הם הפסידו את זה?
דוד אמסלם: אתם לא לוקחים בחשבון, אה?
אבשלום וילן: תראה, אם הם היו רוצים באמת להבין, מה שאורן אמר, המשק המשפחתי, המשק הקטן בסכנה קיומית.
אבשלום וילן: זה מחצית מהחקלאות הישראלית.
אבשלום וילן: אם לא מטפלים בזה זה ייגמר.
אבשלום וילן: אבל תסתכל, מפה 2,000 שקלים וזה דבר אחד.
אבשלום וילן: דבר שני, אין - - - על ההוצאות.
אבשלום וילן: מה ששאלת על כל הדברים שתיארת, על ארוחות, מזון, דיור, זה 1,000-1,200 שקלים בחודש, בדוק.
אבשלום וילן: שלוש עבודות שונות.
אבשלום וילן: הם הסכימו רק, והוא לא אומר את האמת פה, כי האוצר היה בכל הדיונים והסביר לנו דבר אחד, אנחנו לא מתווכחים אתכם על המספרים, רק אומרים לכם שפוליטית יותר 500-530 שקלים אנחנו לא יכולים לאשר להוריד את זה בסופו של יום מהכסף של התאילנדי.
אבשלום וילן: זה נראה ציבורית לא טוב.
אבשלום וילן: הם לא ערערו על המספרים.
אבשלום וילן: אני מוכן איתך לשיטתך, בבקשה - יש לכם בעיות, תשלמו את זה במקום אחר.
אבשלום וילן: אדוני, קרן לנזקי טבע.
אבשלום וילן: תשימו עוד 100 מיליון שקלים בשנה לחקלאים קרן לנזקי טבע, הקלה.
אבשלום וילן: ייצוא – תעזרו בכל קידום הייצוא, שימו עוד 100 מיליון שקלים, אפשר לעבוד.
אבשלום וילן: מה שאני אומר לך פה אומרים להם שנתיים, שנתיים.
אבשלום וילן: מילה, אין.
אבשלום וילן: שום דבר לא זז.
דוד אמסלם: טוב, הבנתי, תודה.
<אמיר שניידר: ממש קצר, אדוני יושב הראש.
<אמיר שניידר: אני רק רוצה להגיד, מה שהאוצר עשה עכשיו, שהוא הפנה את הדיון במשך 45 דקות על נושא שבכלל לא קשור לדיון הזה, על נקודות הזיכוי ומס המעסיקים, זה פשוט ככה הוא עובד.
<אמיר שניידר: זה לא קשור.
<אמיר שניידר: האוצר נותן ולוקח.
<אמיר שניידר: הוא אמר לך גם שעל עובד ישראלי במשק אתה יכול להזדכות עד 25% על ההוצאות שלו, בעוד על התאילנדי נותנים לך עד 300 שקלים, הוא לא אמר.
<אמיר שניידר: אנחנו לא רבים פה על מי חייב למי.
<אמיר שניידר: אנחנו באנו לפה עם אי צדק שהם צריכים לפתור והניסיונות שלהם עכשיו להעביר את אי הצדק הזה לאיזה שהוא מנגנון שאיך שהוא יפצה אותנו בעקיפין על ניסיונות במשך שנים של כל מי שיושב פה, אני פחות, אבל כל מי שיושב פה יודע שבסוף החקלאי הוא זה שנפגע והוא לא מקבל כלום.
<אמיר שניידר: בגלל זה אני באמת מבקש מכבודו בנושא הזה לנסות להיות איתם.
<אמיר שניידר: בדיוק כמו שביטלו את מס המעסיקים כשהם ראו שנעשה פה עוול, ככה פשוט לבטל את האגרות, בלי להתלות את זה בדברים אחרים ובאמת, אם נוכל לקדם את הצעת החוק על מנת ליצור איזה שהוא מוטיב - - -
דוד אמסלם: יש לי את ההצעה שלי, היא מונחת בפני.
דוד אמסלם: סיכמתי איתם עכשיו.
דוד אמסלם: אני כרגע לא אקדם אותה, עד שאני אשמע.
דוד אמסלם: עוד מעט תשמע בסיכום.
<אמיר שניידר: בסדר גמור, תודה.
<אמיר שניידר: רק שאלה קטנה למשרד הפנים, או למי שמתעסק באגרות.
<אמיר שניידר: למה אנחנו צריכים שלוש סוגי אגרות?
<יואל ליפובצקי: אני אסביר.
<יואל ליפובצקי: קודם כל זה לטובת החקלאים, כי אנחנו מחלקים את
דוד אמסלם: הכל זה לטובתם.
<יואל ליפובצקי: לא, לא אני אסביר לך גם למה מבחינת עלות.
<יואל ליפובצקי: אני אסביר לך מאד פשוט.
<יואל ליפובצקי: האגרה הראשונה, וקודם כל כל האגרות הן על פי חקיקה כמו שאתה יודע - - -
דוד אמסלם: ברור, עזוב פורמאליסטיקה.
<יואל ליפובצקי: לא, אני עונה לך לא פורמאליסטיקה, כספית.
<יואל ליפובצקי: הם מקבלים קודם כל את ה - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אתן לך את התשובה.
דוד אמסלם: אני פה כל יום מחוקק חוקים, שמי מביא לי אותם?
דוד אמסלם: משרדי הממשלה.
דוד אמסלם: מה שהם מביאים לי, אני מנסה לחוקק.
<יואל ליפובצקי: בסדר.
<יואל ליפובצקי: אז אני אסביר למה זה לחוד.
<יואל ליפובצקי: האגרה הראשונה היא אגרה עבור ההיתרים.
<יואל ליפובצקי: זאת אומרת אם חקלאי קיבל 10 היתרים ונגיד זה 600 שקלים היום האגרה, הוא משלם 6,000 שקלים.
<יואל ליפובצקי: יכול להיות שהוא לא יעסיק בפועל את כל העשרה עובדים, ואם אני אגרום להם לשלם את כל ה-2,000 שקלים מהיום הראשון, זה אומר שהם מוציאים באותו רגע הרבה יותר ממה שיכול להיות שהם לא יעסיקו בפועל.
<יואל ליפובצקי: לכן האגרה הראשונה - - -
דוד אמסלם: אז למה אתה לא גובה לו אגרה, או בכלל מחיר, לא משנה איך תקרא לזה, בגין אחד שרק בפועל העסקת, תשלם.
דוד אמסלם: לא העסקת, אל תשלם.
<יואל ליפובצקי: טוב זה עוד פעם, האגרות למה כל אחד - - -
דוד אמסלם: עזוב חוק.
<יואל ליפובצקי: למה סכום, זה משרד האוצר והכלכלה.
דוד אמסלם: עזוב סכום.
<יואל ליפובצקי: שאלת מבחינת פורמאליסטיקה למה אנחנו עושים את זה.
דוד אמסלם: שאלתי למה אתה לא אומר לבן אדם, הרי בסוף אתם מביאים לי את העסק לכאן ואני מתחיל לגלגל אותו פה לחקיקה.
דוד אמסלם: ככה נוצר החוק.
דוד אמסלם: זה לא הם שם למעלה, זה אתה.
דוד אמסלם: זה גם לא השר.
דוד אמסלם: זה אתה.
דוד אמסלם: אני רואה מה קורה פה.
דוד אמסלם: הפקיד מייצר את הדינאמיקה, השר מאשר אותה, אני ממשיך לגלגל אותה, אבל בסוף מי שיצר את מה שנקרא תנועת הכנפיים זה אותו פקיד וזה בסדר, כל החוקים ככה.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה, למה לא לוקחים סכום אחר.
דוד אמסלם: אני סתם נותן לך את זה כחומר למחשבה, אני רוצה לסכם את הסיכום שלי, אבל תחשוב על זה.
דוד אמסלם: תקבע שם אחד, לא צריך לפצל.
דוד אמסלם: לא צריך לפצל פה על כל דבר.
דוד אמסלם: ותגיד לו אדוני - גם בחוק אני אסדיר את זה - אם אתה העסקת – תשלם.
דוד אמסלם: לא העסקת אחי – אל תשלם.
דוד אמסלם: דרך אגב, אז מה, הוא משלם עכשיו אגרות, לפי מה שאתה אומר לי הוא משלם, נגיד הוא ביקש 10 עובדים, הוא משלם 10 אגורות ובסוף הוא למשל העסיק 2, אז למה שהוא ישלם על 8?
<יואל ליפובצקי: אז שיבקש מראש 2 ולא 10.
דוד אמסלם: אבל הוא לא ידע, נשמה.
דוד אמסלם: הרי אין פה ליצן החצר.
<יואל ליפובצקי: אז הוא לא משלם אגרה שנתית ולא משלם את אגרת הרישיון.
דוד אמסלם: אה, אתה אומר חסכנו לו גם.
<יואל ליפובצקי: כן.
<יואל ליפובצקי: אני אומר שהפיצול הזה נובע מזה שהוא לא צריך לשלם את כל ה-2,000 שקלים באותו רגע, כי יכול להיות שהוא לא ישתמש ב-2,000 שקלים.
דוד אמסלם: טוב, אז יש לי רעיון.
דוד אמסלם: תראה את האבסורד בתשובה.
דוד אמסלם: אתה אומר תשמע דודי, אני עושה את זה לטובתו.
דוד אמסלם: בגלל שאני בהתחלה גובה ממנו מה שנקרא, אתה יודע יש לך בבנקים, אתה משלם עמלת הקצאת אשראי.
דוד אמסלם: הבנק אומר לך תשמע, אתה רק על עצם העניין שרצית את האשראי, ביקשת, כבר תשלם.
דוד אמסלם: כשאתה משתמש – תשלם עוד.
דוד אמסלם: זה מה שאתה אומר לו.
דוד אמסלם: אתה אומר לו עצם העניין שחשבת להחליט בכלל לבקש עובדים זרים, תשלם.
דוד אמסלם: עכשיו, אם העסקת – עכשיו תשלם על כמה.
דוד אמסלם: אחי, זה לא בנקאי.
דוד אמסלם: זה חקלאי שכולה בסוף מרוויח 20 אגורות על הקילו של תפוחי האדמה.
דוד אמסלם: אז אתה מבין?
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר לך כחומר למחשבה שבסיכום אני רוצה לסכם אותו.
דוד אמסלם: חברה, אני מצטער, אלא אם כן איזה משפט שלא יכולים להגיע איתו הביתה חזרה.
<חיים חבלין: כן, בין כל הדיבורים שהיו, רק שכחו שה-2,000 שקלים האלה זה מפעם.
<חיים חבלין: בינתיים פה יש חברת כוח אדם שפעם החקלאי לא שילם לה, היום החקלאי משלם על כל עובד.
דוד אמסלם: יש תוספות.
דוד אמסלם: זה מה שכתבתם.
<חיים חבלין: כן, יש תוספות.
<חיים חבלין: זה לא סתם.
<חיים חבלין: חברת כוח האדם עושה את העבודה - - -
<מנחם ברקן: אני העברתי לך כרגע דף שמספיר בדיוק מה נעשה עד שנת 2013 ומה קורה היום, ותראה שרוב העבודה נעשית אצלנו בלשכות.
דוד אמסלם: דרך אגב, לי כתוב 180 שקלים, איך זה 250 שקלים אגרת רישיון?
<קריאה: 175 שקלים.
דוד אמסלם: אז למה כתבת לי 250?
<מנחם ברקן: זה אני לא כתבתי.
<מנחם ברקן: אבל דבר נוסף, אגרת הבקשה 600 שקלים, גם אם יש לך חצי מהעובדים שיש לך בפועל שרשומים עליך, אתה משלם.
דוד אמסלם: בסדר, הבנתי, הבנתי.
דוד אמסלם: אני הבנתי, נשמה.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם ברשותכם.
דוד אמסלם: תראו, אני מבקש חזרה, אני מקריא את הסיכום הקודם ואני מתעקש שהוא יקרה.
דוד אמסלם: אני מבקש שמי שיזמן את הדיון זה משרד האוצר ואם אני אעשה את זה קצת בזום יותר חזק, זה מר אורי שיינין.
דוד אמסלם: בסוף אני גם צריך לקבוע מי מרים את הטלפון להזמין את הפגישה ואיפה העוגיות.
דוד אמסלם: אז כנראה שהוא יכבד את החברים בעוגיות.
דוד אמסלם: הוא יזמן את משרד החקלאות, את ידידינו אסף לוי, והוא יזמן את משרד הפנים, את רשות מינהל האוכלוסין, את יואל וגם את הכלכלה, את הפקיד שמתעסק בנושא.
<מוריה ברוט: מוריה ברוט.
דוד אמסלם: מוריה, לא שמענו אותך היום, מוריה.
דוד אמסלם: ואני מבקש לזמן בדגש את החקלאים.
דוד אמסלם: את משרד החקלאות רשמתי כבר.
דוד אמסלם: ואני מבקש לזמן את נציגי החקלאים, את רשאי האגודות שלהם.
דוד אמסלם: את מי לזמן לטובת העניין?
<אמיר שניידר: את התאחדות האיכרים כמובן.
דוד אמסלם: שנייה, אני לא מבין בחקלאים, אני לא יודע כמה התאחדויות יש לכם.
<אמיר שניידר: הגוף שלנו הוא התאחדות החקלאים.
דוד אמסלם: התאחדות החקלאים ומי עוד?
<קריאה: התאחדות חקלאי ישראל, האיגוד הגדול.
דוד אמסלם: והתאחדות חקלאי ישראל, בסדר.
דוד אמסלם: אני לא בקטע, אני צריך רק את הנציגים.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, אני לא פה בקטע של תחרות מי יותר גדול.
דוד אמסלם: חברה, תגמרו את ההתרגשות שנייה.
דוד אמסלם: אני מבקש לדון על שני נושאים – אחד זה הנושא של כמות העובדים הזרים הדרושה לחקלאות, לחלוקה של עובדים קבועים ועובדים עונתיים.
דוד אמסלם: שיכינו מסמך מקצועי.
דוד אמסלם: עכשיו, בשביל זה אנחנו לא צריכים להגיע לישיבה של האוצר.
דוד אמסלם: עד אז זה אצלך חונה ואתה מזמין את אותם חקלאים.
דוד אמסלם: יכול להיות שפה אתך זה רק אתה והם, אז אתה יכול להזמין מהם ארבעה חמישה.
דוד אמסלם: בוודאי את שניהם, אבל אם תרצו עוד נציגים, אין בעיה.
<אברהם דניאל: אני מעוניין גם.
דוד אמסלם: אגב מי שמעוניין.
<אסף לוי: היו פגישות, דווקא לאחרונה היה שולחן עגול - - -
דוד אמסלם: לא, לא, אבל כאן, אסף - - -
<אסף לוי: כולם באו ודיברו על העובדים הזרים.
דוד אמסלם: אסף, כאן אני צריך שתקימו עבודת מטה מסודרת, מקצועית.
דוד אמסלם: אני רואה את זה כאחריות שלך מול הממשלה.
דוד אמסלם: זאת אומרת אתה דרך אגב הנציג שלהם.
דוד אמסלם: אתה לא נציג הממשלה אצלם - - -
<אסף לוי: לקחתי.
<אסף לוי: קיבלתי.
דוד אמסלם: אתה הנציג שלהם בממשלה.
דוד אמסלם: ככה זה נראה לי.
דוד אמסלם: זה נושא אחד.
דוד אמסלם: הנושא השני שכאן כמו שאמרתי הוא מתנהל באוצר, זה כל הנושא של הפחתת האגרות והמטלות על החקלאים ופישוט התהליך הבירוקראטי.
דוד אמסלם: זה אומר – א.
דוד אמסלם: לצמצם את כל האגרות האלה לאיזו שהיא אגרה אחת, שהיא משולמת בפועל, לא ברמה התיאורטית.
דוד אמסלם: משולמת בפועל.
דוד אמסלם: העסיק – ישלם.
דוד אמסלם: לא העסיק – לא משלם.
דוד אמסלם: כמו כל דבר בחיים.
דוד אמסלם: קניתי קוקה קולה, קיבלתי – שילמתי.
דוד אמסלם: לא – לא .
דוד אמסלם: והנושא השני, זה להוריד את כל הנושא הזה של ההיטלים, או לחילופין, כפי שגם הצעתי כאן והאוצר לא פסל את זה, לקחת את ההכנסות ולסכם עם החקלאים איך הם בעצם חוזרים חזרה לחקלאים.
דוד אמסלם: וזה לאותם חקלאים פחות או יותר ששילמו אותן.
דוד אמסלם: שלא יקרה מצב שחקלאי אחד משלם את האגרה, חקלאי שני מקבל את הסובסידיה.
דוד אמסלם: אני חושב שבעצם היום זו המשימה המרכזית, שגם שר האוצר עצמו הגדיר אותה – המלחמה ביוקר המחייה.
דוד אמסלם: זו המלחמה האמיתית, לא רק לייבא את הטונה.
דוד אמסלם: זה הסיפור האמיתי, זה אצלנו ביד, זה אצלנו בתך המגרש שלנו.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון מעקב נוסף.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה אותו, כמה זמן אתה צריך בשביל זה, אסף?
<אסף לוי: שבועיים.
דוד אמסלם: לא, עזוב, עזוב, אתה בטח יוצא לשבוע חופש, כמה זמן?
<אסף לוי: לא, שבועיים, שבועיים.
דוד אמסלם: אם אני אביא אתכם בשבועיים האחרונים לפני תום המושב, עוד חודש וחצי, זה יהיה בסדר?
דוד אמסלם: חודש ושבוע.
<אסף לוי: יותר מדי.
דוד אמסלם: יש לך ילדים?
דוד אמסלם: עכשיו הם יוצאים לחופשות?
דוד אמסלם: יצאת, לקחת שבוע חופש, לקחת אותם עוד שבוע, נשארת בבית בגלל שאין קייטנות, שבועיים.
דוד אמסלם: שבועיים יספיק לך להזמין את כל החברה?
<אסף לוי: כן.
דוד אמסלם: עוד חודש מהיום, לקראת סוף המושב אני אעשה דיון וזה לפני ההתחלה של דיונים על חוק התקציב, במסגרת חוק ההסדרים.
דוד אמסלם: יש לנו עוד כמה סנקציות גם במסגרת הזאת, זה בסדר.
דוד אמסלם: ואני אעשה דיון מעקב נוסף באותו פורום, בדיוק בהרכב הזה, ושם אנחנו נבקש לקבל תשובות אמיתיות.
דוד אמסלם: עכשיו את האמת, אני רוצה להגיד לכם משהו מהלב.
דוד אמסלם: אולי הייתי קצת עוקצני ואולי קצת-.
דוד אמסלם: אני 30 שנה פקיד.
דוד אמסלם: אני לא נולדתי בכנסת ואני לא בא מעולם הדיבורים.
דוד אמסלם: אני ישבתי כאן שנים ואני מדבר אליכם כפקיד אל פקיד.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו צריכים לייצר החלטות.
דוד אמסלם: תזכרו.
דוד אמסלם: אלה הקליינטים.
דוד אמסלם: אני עבדתי בעירייה, התושבים היו הקליינטים שלי.
דוד אמסלם: אני לא ניסיתי אף פעם לחנך אותם.
דוד אמסלם: שמעתי מה הם אומרים, הבנתי לשם אני צריך ללכת.
דוד אמסלם: תהיו ערים ותהיו קצת רגישים אליהם, בגלל שהם בסוף הקליינטים.
דוד אמסלם: הם צריכים להגיד את הצורך, לא אנחנו.
דוד אמסלם: אנחנו באים למסעדה אנחנו מחליטים מה אנחנו רוצים.
דוד אמסלם: לא בעל המסעדה אומר לנו היום אתה תאכל תפוחי אדמה, היום יש רק תפוחי אדמה.
דוד אמסלם: אז אני מהמסעדה ועובר למסעדה אחרת.
דוד אמסלם: אז לכן תהיו רגישים, וגם אם הייתי קצת עוקצני, זה יותר בא בקטע של התסכול, אולי גם בקטע של להמחיש לכם את זה קצת ברמת הקצה.
דוד אמסלם: בכוונה, את האבסורד לפעמים אני מושך אותו, אבל בסך הכל לא הייתה לנו מטרה כזאת, אבל אני רוצה שנתחבר כולנו.
דוד אמסלם: לדעתי כולנו נוסעים על אותה ספינה.
דוד אמסלם: אנחנו אוכלים את התוצרת שלהם, הם אזרחי מדינת ישראל שבאמת הם מספקים את אסם התבואה של מדינת ישראל.
דוד אמסלם: יש לנו עניין לחזק אותם.
דוד אמסלם: אנחנו מחזקים אותם – אנחנו מחזקים את עצמנו.
דוד אמסלם: מחזקים את המדינה.
דוד אמסלם: כולנו נראה, אנחנו נמצאים באמת באותה ספינה.
דוד אמסלם: אז לכן בואו נבוא ממקום טוב, עם קצת יותר רגישות אליהם.
דוד אמסלם: שכל אחד יחשוב שהוא החקלאי.
דוד אמסלם: ובתשובות – זה החוק, זה לא החוק, עזבו.
דוד אמסלם: אנחנו נמצאים כאן.
דוד אמסלם: אם בסוף התהליך אתם תגידו לי תשמע, דודי, צריך לשנות חקיקה ב-א', ב', ג', ד', אני הראשון שאעשה אותה מבטיח לכם.
דוד אמסלם: מבטיח לכם, אני הראשון שאעשה אותה וגם ארים חצי עולם בשביל זה.
דוד אמסלם: רק תגידו לי מה לעשות, כדי שבסך הכל הדברים יסתדרו.
דוד אמסלם: אז אני באמת מודה לכולם.
דוד אמסלם: מודה לך דובי על זה שבכלל יזמת את העניין הזה.
דוד אמסלם: תודה לכולם.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הריסת בית קייזלר וזו ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: ביום 11 ביוני 2014 היה דיון בעניין.
דוד אמסלם: אני לא אקריא לכם את הכול, אני הולך רק לסיכומים, הסעיף הראשון, מה שמעניין זה הסעיף הראשון.
דוד אמסלם: משרד הביטחון יעביר לוועדה בתוך חודש את התחקיר שנעשה בעקבות האירוע, כדי שנוכל לבחון את תהליך קבלת ההחלטות ואת התהליך שהובל לקבלתן, להבטיח שתימנע הישנות מקרים כאלה בעתיד".
דוד אמסלם: הועדה מבקשת לדעת מדוע לא שקל משרד הביטחון את האפשרות לפנות את הבית בצורה מבוקרת ומדורגת, של אריזת הרהיטים והחפצים, פינוי המבנה ופירוקו במקום הריסתו, שהרי מדובר במבנה יביל.
דוד אמסלם: " לשאלה אם הבית היה מאוכלס או ריק מתושבים הועדה מבקשת לקבל דיווח מהצבא האם אמנם מתקיימת תצפית של כמה ימים על הבית, כדי לוודא מעל כל ספק שאין בו דיירים.
דוד אמסלם: שאר הטענות פחות חשובות.
דוד אמסלם: בבקשה, רבותי, קודם כל, למה לא השבתם לוועדה לפני שנתיים?
<אביעד כספי: הכנסת התפזרה.
דוד אמסלם: ואחרי שהיא התכנסה?
<אביעד כספי: אחרי שהיא התכנסה - - -
דוד אמסלם: חיכיתם לטלפון הזה מן הוועדה.
<אביעד כספי: אני לא מחכה לשום טלפון, זה דבר ראשון.
<אביעד כספי: שמי אביעד - - -
דוד אמסלם: אל תיכנס להגנה, אני שואל.
<אביעד כספי: רציתי להגיד בדיוק.
<אביעד כספי: שמי אביעד, בפעם שעברה בוועדה הקודמת, השתתף נציג מתפ"ש, מקבילי בתפקיד, אבי אלימלך.
<אביעד כספי: אני אביעד כספי, אני ראש תשתית במינהל האזרחי.
<אביעד כספי: התבקשתי אגב, רק בשתי היממות האחרונות להגיע לפה.
<אביעד כספי: התחקיר לא עבר מהסיבה שאנחנו סבורים שדיון מעין זה צריך להתקיים בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת ולא בוועדת הפנים והגנת הסביבה, שכן מדובר בדיון שנוגע גם לפעילות מבצעית של צה"ל בנושא של אכיפת - - -
דוד אמסלם: אנחנו לא מבקשים את הפעילות המבצעית.
<אביעד כספי: אני יודע אבל התחקירים הפנימיים שנעשו - - -
דוד אמסלם: אביעד, אביעד, הבנתי.
<תהילה רוט: כן.
דוד אמסלם: מה את אומרת לגבי מה שאמר אביעד?
דוד אמסלם: לגבי מה שאמרו לו להגיד, מה את אומרת?
דוד אמסלם: שתי שאלות, האחת, זה קצת תמוה בעיניי אז קודם כל הייתי רוצה לשמוע את חוות דעתכם המקצועית לגבי השאלה, האם ועדת הפנים והגנת הסביבה לא יכולה לדון בנושא אזרחים ישראלים שנמצאים ביהודה ושומרון, בנושאים שהם אזרחיים פר אקסלנס, והשנייה, מה הייתה חוות דעתכם בשנת 2014, שזו שאלה שנשאלה כשנתבקשה הבקשה, מה אתם אמרתם בעניין?
<תהילה רוט: דבר ראשון, התחקיר לא עבר גם לעיוננו, התחקיר שנעשה, אני לא מכירה אותו, לכן אני לא יכולה להתייחס אליו.
<תהילה רוט: הסוגיה האם התחקיר הוא מבצעי - - -
דוד אמסלם: לא, לא, אני לא נכנס לשאלה האם התחקיר הוא מבצעי.
דוד אמסלם: אני רק רוצה לעדכן את אביעד, מי שהחליט להוריד את זה לכאן זה הכנסת, זה לא שאני החלטתי לעשות על זה דיון אלא הכנסת, והכנסת, דרך אגב, היא מעל לכל גוף אחר, רק צריך להביא את הדברים בקונטקסט הקצת יותר שלם, ואם מישהו מסיג על כך שלכנסת יש סמכויות, אז יש לנו פה בעיה בסיסית בדמוקרטיה בכלל.
דוד אמסלם: לכן, אביעד, באופן בסיסי, הייתי מצפה, הרי אני עושה דיון המשך, אני לא יזמתי את זה.
דוד אמסלם: בשנת 2014 היה דיון והייתי מצפה שגם אם יש לכם הערה כזאת, אז תגידו אותה בדיון, לא שנתיים אחריו.
דוד אמסלם: אז בוא נחזור לענייננו.
דוד אמסלם: האם יש לכם תחקיר לגבי הנושא האופרטיבי בין הטענות שהועלו שם, כי הנושא המבצעי הצבאי, איפה הופלתם, באיזו "בננה" – ימנית או שמאלית וכמה כוחות – לא מעניין אותנו, או עם איזה נשקים, זה פחות חשוב לנו.
דוד אמסלם: חשוב לנו התחקיר האזרחי.
דוד אמסלם: יש שם, אני הבנתי, סוג של קראוון, שהיה בו בפנים ציוד, האם זו זכותי לשאול למה לא הוצא הציוד ונארז ופונה?
<אביעד כספי: לגבי הציוד, זה גם עלה בוועדה הקודמת, גם לגבי השתלשלות העניינים, אני מזכיר שגם בוועדה קודמת נשאלנו את אותה שאלה ואני סבור שחברי נתן את כל התשובות בנושא הזה, על כל השתלשלות העניינים, שהתחילה אי שם בסוף ספטמבר 2013, שזה היה מוצאי "שמחת תורה", כשקיבלנו התראה, קיבלנו מידע, משטרת ישראל קיבלה מידע על כך שמגיעים יבילים לאיזור הישוב קידה, מגיעה לשם ניידת, מותקפת באלימות על ידי מתיישבים ונוצר נזק לניידת.