GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרה פרידמן: יש התעלמות מוחלטת ואני מציעה לשקול טוב טוב לפני שמשתמשים במונח הזה – מצוקת חנייה, ולברר אם בכלל יש זכות ידועה או מובטחת, לחנייה במרחב הציבורי ולכמה מכוניות ולדעת איך להגדיר את המונח הזה מצוקת חנייה, כי כרגע המצוקה היא רק של הולכי רגל.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה שאני מפריע לך, אבל בואו נשמע את הסיום של הנציג של משרד הפנים ואחר כך נמשיך.
<ליאור שחר: אז עוד פעם - - -
עבדאללה אבו מערוף: ולא להפריע לו עכשיו בבקשה, שיסיים את הדברים שלו.
<ליאור שחר: אני שוב אומר, בפעם אולי הרביעית שאני מרים את הכפפה.
<ליאור שחר: אני מוכן, אם יש כזאת מציאות של חוסר אכיפה, אני מוכן באותו חוזר מנכ"ל שדיבר עליו תומר, שהציע בחכמה לתת דגש ברשויות המקומיות גם על הנושא של רכז נגישות, גם על הנושא של חידוד עניין האכיפה.
<ליאור שחר: אולי גם על כל הנושא של יידוע בחוקי העזר שקיימים ברשות, שמאפשרים לנכה לפנות לרשות המקומית להקצאת מקום.
<ליאור שחר: אני בהחלט מוכן ללכת בכיוון הזה ויותר מזה אפילו.
עבדאללה אבו מערוף: מאה אחוז.
עבדאללה אבו מערוף: תודה על הכוונה.
עבדאללה אבו מערוף: העניין ברור.
עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שיש ויכוח אז יש בעיה.
<ליאור שחר: לא, לא, אין ויכוח דווקא.
<ליאור שחר: אני מוכן להיכנס לעומק הסוגיה.
עבדאללה אבו מערוף: בדיוק זה מה שצריך.
<שרה פרידמן: מפתיע אותנו שלא שמענו - - -
עבדאללה אבו מערוף: ד"ר שרה, סליחה, אני מאד מצטער שאני צריך להפריע לך בעניין הזה.
<שרה פרידמן: שנה שעברה בעניין הזה.
עבדאללה אבו מערוף: כן, אני יודע, אני גם הייתי.
עבדאללה אבו מערוף: ד"ר פרידמן, אני חושב שהעניין ברור ואני מאד מבקש ממך, תני לנו להמשיך בדיון ואם יישארו הערות אני בטוח שכבוד יושב הראש ייתן לך לדבר.
עבדאללה אבו מערוף: בואו נמצה את הדיון ונמשיך.
עבדאללה אבו מערוף: חבר הכנסת מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: תחילה, אני לא יודע, זה באמת מתסכל שבכל שנה אנחנו פה מתכנסים אם זה לרגל יום העיוור, אם זה יום בעלי המוגבלויות ומדברים על אותם דברים בדיוק.
מסעוד גנאים: ויש מסקנות ויש המלצות ויש הנחיות, וכל שנה אותן תלונות, לצערי הרב.
מסעוד גנאים: רציתי לשאול את נציג משרד הפנים האם יש דוגמאות לתלונות שהגיעו אליכם ואתם טיפלתם בהן?
מסעוד גנאים: יש תלונות שהגיעו אליכם על רשויות או שהם לא ממלאים אחרי החוק?
מסעוד גנאים: הכוונה לא מסמנים מקומות לבעלי מוגבלויות או לא מנגישים את זה, או יש לכם תלונות מאנשים רגילים, שהם בעלי מוגבלויות.
מסעוד גנאים: יש דוגמאות שאתם הלכתם, בדקתם, אכפתם, עשיתם משהו?
<ליאור שחר: אתה שואל?
<ליאור שחר: טוב, שוב, אני אקדים ואומר שאני קראתי כמוך את המכתב שכתב יושב הראש בשנה שעברה וגם אותי זה באמת תסכל.
<ליאור שחר: זאת אומרת אני כגורם מתכלל במשרד - - -
מסעוד גנאים: אבל יש הבדל ביני לבינך.
מסעוד גנאים: אתה אחראי.
מסעוד גנאים: אתה משרד הפנים.
<ליאור שחר: זה חשוב אבל שאני כפקיד אומר את המשפט הזה גם.
<ליאור שחר: אז אני רוצה להסביר למה אני אומר את זה גם.
<ליאור שחר: מהסיבה הזאת באמת שראיתי שבחנתי במשרד מה קרה מאז ובאמת לצערי ראיתי שלא קרה הרבה, זו האמת.
<ליאור שחר: ולכן שוב, תפקידי במשרד זה ראש אגף בכיר לתכנון מדיניות, לא מתחום השלטון המקומי, אבל היות וראיתי באמת באופן אישי שהסוגיה הזאת היא מאד חשובה, אז אני החלטתי שאני אגיע לדיון הזה ויכול להיות שאני אחטוף על הראש, אבל בצדק.
<ליאור שחר: אבל אני חושב שאם אתה תקרא את הדיון שהיה בשנה שעברה, לא היה פה פקיד שאמר לך יהיה חוזר מנכ"ל.
<ליאור שחר: גם ההתחלה, פה כבר עוד שנה אתה תוכל לבדוק האם אכן יצא חוזר מנכ"ל.
<ליאור שחר: אני ראיתי את הפרוטוקול ולא הייתה כזאת התחייבות.
<ליאור שחר: אז שוב אני אומר ובתחילת דברי אמרתי, למרות שהדסה כל הזמן פה מצקצקת בלשון.
<ליאור שחר: זה לא נעים לי, אבל אני כן באתי בכוונה טובה והיא קצת גורעת מההרגשה ומהרצון הטוב שלי, אבל אני אתגבר על זה.
<ליאור שחר: אני מוכן לשבת איתם.
<ליאור שחר: מה זה מוכן, אני ארצה לשבת איתם ואולי באמת גם עם ארגוני הנכים.
<ליאור שחר: משה בר העלה פה רעיונות מצוינים והעלה פה בעיות של שילוט.
<ליאור שחר: אמנם זה משטרה, אבל באמת יש פה סוגיות כבדות משקל שאני אומר כראש אגף בכיר, אני מוכן להיכנס אליהן.
עבדאללה אבו מערוף: מאה אחוז, תודה.
<מיכאל בן ארוש: רק הערה קטנה, קצרה מאד.
עבדאללה אבו מערוף: לא, בלי הערות עכשיו.
עבדאללה אבו מערוף: עוד מישהו רוצה להתבטא?
עבדאללה אבו מערוף: שניתן לכולם?
עבדאללה אבו מערוף: אסתר נוי, בבקשה.
<אסתר נוי: אסתר נוי, ארגון הפעולה של הנכים, רכזת עיוורים.
<אסתר נוי: אני נכנסתי לדיון הזה כי אני פשוט קיבלתי ביום שישי תלונה מבן אדם שהותקף בברוטאליות, ולמה?
<אסתר נוי: כי הוא פגע עם מקל נחייה - היום זה יום העיוור, עם כל הכבוד לשאר הנכויות - הוא פגע עם מקל נחייה באוטו של אדם שחנה על המדרכה, אז הוא גם קיבל מכה, הוא הותקף, הוא פשוט נדקר.
<אסתר נוי: האדם הזה נדקר.
<אסתר נוי: אז אולי כדאי למהר עם כל האכיפה ועם כל הדברים האלה.
עבדאללה אבו מערוף: זו דוגמא מדאיגה על אי האכיפה שישנה, לכן אני בטוח שהדיון הזה יועיל וייתן את תרומתו אכן לעשות את האכיפה בהמשך.
<אסתר נוי: תודה רבה.
עבדאללה אבו מערוף: נחמה כהן, בבקשה.
<נחמה כהן: שלום, אני נחמה כהן מעמותת מקום לכולם, שמקדמים חברה נגישה על ידי חינוך.
<נחמה כהן: אנחנו עוסקים בחינוך לנושא הזה, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים, שחינוך הוא תהליך ארוך.
<ליאור שחר: סליחה, מאיפה את?
<נחמה כהן: מעמותת מקום לכולם.
<נחמה כהן: אנחנו מתעסקים בכל מה שעורך דין עבאס עבאס דיבר על מודעות, אז בזה אנחנו מתעסקים, בחינוך לנושא הזה אצל ילדים, אצל מבוגרים, זה התחום שאנחנו מתעסקים בו, אבל פה אני מרגישה שהנושא הוא חיי אדם ואני רוצה לייצג אפילו את הילדים עצמם, שאיתם אנחנו משוחחים על זה שמתריעים כל הזמן על הסכנה אפילו לחיים שלהם ולא רק לחיים של אנשים עם מוגבלויות.
<נחמה כהן: הם כל הזמן נאלצים לרדת לכבישים ולפעמים זה ממש מטר מבית הספר, שמכוניות חונות.
<נחמה כהן: אז צריך לקחת בחשבון גם את הילדים בסיפור הזה.
<נחמה כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו בנושא של מצוקת חנייה שכל הזמן מדובר עליו.
<נחמה כהן: אני קיבלתי על עצמי לפני כמה שנים שאני לא חונה על המדרכה, פשוט לא עושה את זה ואני יכולה להגיד שזה אפשרי לגמרי.
<נחמה כהן: זה לפעמים דורש דקה יותר כדי לחפש עוד דקה חנייה, או דורש ללכת טיפה יותר, אבל בסופו של דבר זה עניין תרבותי העניין הזה, של האם אנשים מסוגלים לראות גם את הצרכים של מישהו אחר חוץ מהצרכים של עצמם.
<נחמה כהן: וברשות המקומית, אני חושבת שהם צריכים לקחת בחשבון שיש להם חובה להגן על כל האוכלוסיות ולא להתחשב רק באוכלוסייה מסוימת של האנשים שנוהגים, שאני שייכת אליהם ואני יכולה להגיד – זה אפשרי לא לחנות על המדרכה בירושלים.
<נחמה כהן: אני חיה בירושלים ואני אומרת לכם, אני לא חונה על המדרכה, נקודה.
עבדאללה אבו מערוף: נכון מאד.
<ליאור שחר: דווקא בעניין של החינוך, אני רוצה לספר משהו אישי.
<ליאור שחר: אני זה שבבוקר מכין את הסנדביצ'ים ושם את הילדים במסגרות.
<ליאור שחר: אז אתה יודע, תמיד הבת יושבת מקדימה ומתחילים הריבים הרגילים, לקחת לי את הסנדביץ', והיא יושבת כאן והיא יושבת שם.
<ליאור שחר: אז הבת שלי בכיתה א' אמרה לי אבא, אתמול למדנו בזהירות בדרכים שאסור לריב באוטו כי זה מפריע לריכוז של הנהג.
<ליאור שחר: אז אני אומר שזה משהו מדהים.
<ליאור שחר: אתה יודע, זה כמו בחלם לפעמים, יש את המקום הזה של גשר שנשבר ואז במקום לתקן את הגשר בונים בית חולים למטה.
<ליאור שחר: אז אני מעיר את זה גם כהערה לוועדה.
<ליאור שחר: אני חושב שתמיד, אם רוצים לתקן בעיות מהשורש, אפשר להכניס, יש ממש לימוד זהירות בדרכים בבתי הספר ואפשר להכניס גם את העניין הזה, את החינוך הזה – בפני עיוור לא תיתן מכשול – כבר מגיל קטן להטמיע לילדים את העניין הזה, שאם הם רואים שאבא מחנה על המדרכה, הם יכולים להעיר לו.
<נחמה כהן: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
<ליאור שחר: כן, אז אני אומר יותר מזה.
<ליאור שחר: שאנחנו נתרגל בכל דיון להביא לפה נציג של משרד החינוך.
עבדאללה אבו מערוף: אין ספק, התרבות והחינוך הם מרכיב עיקרי וחשוב מאד בכל העניין הזה, כמובן.
<נחמה כהן: אנחנו נשמח לקבל תמיכה של משרד החינוך במה שאנחנו עושים.
<שרה פרידמן: וחוסר החינוך הזה מתבטא היום אצל האנשים המבוגרים.
<מיכאל בן ארוש: אני רוצה לומר משפט קטן.
<מיכאל בן ארוש: אני רוצה להגיד לנציג של משרד הפנים, מדובר בחיים ומוות.
<מיכאל בן ארוש: יש שני מקרים שאני יודע שמישהו ירד מהמדרכה בגלל רכב והוא נדרס.
<מיכאל בן ארוש: ולי זה קרה כמה פעמים שאני ירדתי מהמדרכה לכביש וקיבלתי חרדות ויצאתי מהסיפור הזה עם חרדות כשחזרתי למדרכה.
<מיכאל בן ארוש: על זה מדובר – על חיים ומוות.
עבדאללה אבו מערוף: כן, בבקשה, משה.
<משה בר: אני רוצה להעלות עוד משהו שחשוב שתשמע.
<משה בר: בוקר אחד ביום שישי קמים כל הנכים וסגן ראש העיר החליט שבעיר אין נכים.
<משה בר: הוריד לכולם את השלטים ביום שישי בבוקר.
<משה בר: אני מתקשר אליו, הוא אומר כן, נתתי הוראה לכל הנכים - - -
<מיכאל בן ארוש: הוא שאל אותך איפה זה.
<משה בר: בבת ים.
<משה בר: לכל הנכים שיש להם חניות, להוריד להם את השלטים.
<משה בר: אני אומר לו תגיד לי, זה תקף בבית משפט?
<משה בר: ביום ראשון אנחנו ישר פונים לבית המשפט.
<משה בר: תעשה את החשבון שביום שישי באו עם רכבים של העירייה, הורידו לכולם את השלטים, שישי שבת לנכה אין איפה לחנות.
<משה בר: ביום ראשון באו וביקשו התנצלות והרכיבו את השלטים.
<משה בר: אני רוצה שדבר כזה לא יחזור על עצמו, שראש עיר או כל מי שרוצה להוריד שלטים, יהיה חייב חודש לפני כן לשלוח מכתב לנכה, לעדכן אותו שהנכה יוכל לערער או משהו, ולא לבוא כגנבים בבוקר ולהוריד שלטים לנכים.
עבדאללה אבו מערוף: כן, כמובן שזה דבר שאם הוא נעשה באופן כזה מהיר ופזיז, זה כמובן פוגע.
עבדאללה אבו מערוף: אם המקרה הספציפי הזה טופל, אז טופל, וכמובן שמקרים כאלה אסור שישנו וצריך לקחת את זה בחשבון.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהדיון מיצה את עצמו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא דנים כאן, אנחנו נחכה ליושב הראש ואם לא אנחנו גם נסכם בכל זאת ברוח הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: אני בדיון הזה לא פעם ראשונה ואני בעצמי ביקרתי במרכז לעיוור עם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו ערים לעניין הזה כמחוקקים ולא במקרה ישנה הצעת חוק שאכן היא תיתן לנו את הכלי לאכיפה ולקידום העניין, לתת את הנגישות המתאימה ביותר.
עבדאללה אבו מערוף: חייבים גם לדעת את הדברים החיוביים, שישנם בשנה האחרונה ויותר.
עבדאללה אבו מערוף: אי אפשר להגיד שלא נעשה כלום, נעשה הרבה מבחינת נגישות, חוקים שישנם של נגישות.
עבדאללה אבו מערוף: הכנסת דואגת לזה באופן מאד מאד ברור וחשוב ולוקחת על עצמה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא מציינים את יום העיוור כאן רק כדי לסמן V.
עבדאללה אבו מערוף: עובדה שאנחנו דנים ומה שחסר אנחנו מנסים לתקן ואנחנו אכן נתקן וכל ההערות וכל הדברים שהועלו כאן יטופלו בהתאם.
עבדאללה אבו מערוף: ושוב אני אומר, אני חושב שהצעת החוק תהיה הצעד הנכון והמתאים שאכן יפתור לנו את הנושאים שבהם דנו והלאה, שנבוא בשנה הבאה או אחרי שאכן נגיד שישנם הישגים וההישגים הם חיוביים ונשמח שיהיה יום חגיגי ולא יום לוויכוח, שנצטרך לפתור בעיות נוספות.
עבדאללה אבו מערוף: בטח נפתור אותן ונקווה ונשאף שאכן יהיו פחות וזה מה שנעשה בשנה הבאה.
עבדאללה אבו מערוף: וברוח הדיון שהיה נשאר חקיקה.
עבדאללה אבו מערוף: חוזר מנכ"ל שדובר עליו אכן יהיה והוועדה פונה למשרד הפנים ליישם את התקנות לנגישות באופן מיידי ובאופן נכון.
<שרה פרידמן: ואת החוק.
עבדאללה אבו מערוף: החוק הונח, ד"ר פרידמן, החוק הונח והחוק יקודם.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שברוח הזאת אנחנו נסכם.
עבדאללה אבו מערוף: ועוד פעם, היום הזה מצוין בכל הוועדות בכנסת, לא רק ל - - -, אלא אכן למצוא את הכלים שאכן יעזרו והחיים יהיו לכולם עם נגישות כמו שצריך.
עבדאללה אבו מערוף: תודה לכולם.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא אגרות המוטלות על החקלאים המעסיקים עובדים זרים, ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: אני אתן את המצע לדיון.
דוד אמסלם: כזכור, אנחנו קיימנו דיון ב-20 בינואר 2016 בנושא הזה, וזה בעצם הסיכום של הישיבה: בסיכום הישיבה החליטה הוועדה כי משרדי הפנים, האוצר, החקלאות והכלכלה, יקיימו במהלך החודשים הקרובים עבודת מטה מסודרת, שבה ישתפו גם את נציגי החקלאים ובסופה יגבשו מסמך מקצועי אשר ינתח את כל צורכי ענף החקלאות במדינת ישראל ויגישו לוועדת הפנים והגנת הסביבה המלצות בנושאים הבאים: איחוד והפחתת האגרות המוטלות על החקלאים ופישוט התהליך הבירוקראטי.
דוד אמסלם: כמות העובדים הזרים הריאלית הדרושה לחקלאות.
דוד אמסלם: זה היה הסיכום.
דוד אמסלם: הסיכום קצת יותר מפורט, אני רק הקראתי את התמצית.
דוד אמסלם: ב-10 במאי 2016 אנחנו שלחנו מכתב שוב פעם, תזכורת לכל הגורמים, שזה שר הפנים, שר האוצר, שר החקלאות ומשרד הכלכלה ואנחנו לא קיבלנו תשובה עד היום.
דוד אמסלם: רק אתמול בלילה קיבלנו התייחסות בשעה שמונה בלילה של משרד האוצר.
דוד אמסלם: א', אני רוצה בזה זלזול, חוצפה ועזות מצח של המשרדים.
דוד אמסלם: ועדת הפנים היא לא איזה גוף שמבזבז את זמנו לריק.
דוד אמסלם: אז אלף אם הוא מבקש התייחסות, נא להגיש את ההתייחסות.
דוד אמסלם: זה דרך אגב בדיוק לפי החוק ותקנון הכנסת.
דוד אמסלם: אף אחד פה לא עושה טובה לאף אחד.
דוד אמסלם: אף שר לא עושה טובה לוועדה.
דוד אמסלם: אז אם משרד הפנים לא יענה, ומי פה נציג משרד הפנים?
דוד אמסלם: אתם ראיתם את המכתב הזה?
<יואל ליפובצקי: כן, אנחנו - - -
דוד אמסלם: למה לא עניתם?
<יואל ליפובצקי: אני אענה.
<יואל ליפובצקי: אנחנו ביקשנו ממשרדי האוצר והכלכלה, כי לנו כרשות אוכלוסין אין אף כלי.
<יואל ליפובצקי: כל מה שביקשת בעצם לקבל תשובות, אין לנו שום כלי לבחון את זה בכלל, ולכן הם המשרדים שצריכים לבחון.
<יואל ליפובצקי: אין לנו שום דרך לשום דבר פה והבנתי מהם שהם יושבים ועושים עבודה לתת תשובות לוועדה.
דוד אמסלם: אחד, אני מצפה ממך שאם אין לך כלי, תכתוב לי.
דוד אמסלם: תכתוב מכתב.
דוד אמסלם: הרי אנחנו יושבים פה, כותבים מכתבים.
דוד אמסלם: אנחנו עושים לכם כבוד, אנחנו מכבדים אתכם.
דוד אמסלם: אנחנו כותבים מכתבים.
דוד אמסלם: אז תענה, לאחר שעשינו התייעצות בינינו, הסתבר לנו שאנחנו לא צד בעניין, או שאין לנו את הכלים.
דוד אמסלם: למה לא עניתם למכתב?
דוד אמסלם: או שגם אתה אותו סיפור?
דוד אמסלם: ישבתם - - -
<אסף לוי: לא, יש טיוטא שרצה אצל לשכת השר.
דוד אמסלם: אתם עדיין בטיוטות?
דוד אמסלם: אני עשיתי את הדיון ב-20 בינואר.
<אסף לוי: אני מדבר על התשובה על המכתב.
דוד אמסלם: ב-20 במאי נתנו לכם תזכורת ועד היום אתם בטיוטות?
דוד אמסלם: האמת היא שאני די בשוק בכלל מהתשובות של הפקידים.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה להגיד לכם.
דוד אמסלם: טוב, אני רוצה, היות ואם קצת פחות היה לחוץ לי הנושא הייתי סוגר את הישיבה עכשיו ומחליט שאני לא דן יותר במשרדים שלכם בשום נושא, בעיקר בנושאי הפנים, בגלל שזה יושב בוועדה אצלנו.
דוד אמסלם: כל רבע שעה פה אני מטפל בנושאים שאתם מזרימים לי, כולם, מהאוצר ועד הפנים.
דוד אמסלם: אז יש פה איזה שהם יחסים, יש פה הדדיות בעניין, מעבר לזה שאנשים פה עוברים על החוק.
דוד אמסלם: אז בכל מקרה אני אפתח את זה לדיון גם בעל פה.
דוד אמסלם: אני אתחיל עם משרד החקלאות.
דוד אמסלם: בא נתחיל אם עשיתם עבודה לגבי הנושא.
דוד אמסלם: אז סיכמנו, היה פה איזה שהוא דיון וסיכמנו לגבי בחינת כל סוגית העובדים הזרים במדינת ישראל לפי ענפים ומה בעצם הדרישה ומה בעצם המכסה הדרושה למדינת ישראל.
<אסף לוי: לנו יש את הנתונים, לא היינו צריכים לעשות עבודה מעמיקה.
דוד אמסלם: קודם כל תציג את עצמך.
דוד אמסלם: בפעם הקודמת הייתה מישהי אחרת כאן, שלא היו לה הנתונים.
<אסף לוי: לא.
<אסף לוי: יש לה את הנתונים.
<אסף לוי: הייתה גברת יהודית כרמי, אני אסף לוי.
<אסף לוי: אני אחראי בין היתר גם על העובדים הזרים.
<אסף לוי: התחשיב הנורמטיבי שלנו, שמבוצע על ידי אגף שע"מ שלנו זה שירות הדרכה ומקצוע שבעצם פורט את כל הגידולים ומה דרישות העבודה – המים, הון והכל, מדבר על בסביבות 44,000 עובדים זרים שצריכים בחקלאות, ידיים עובדות, ללא עבודה עצמית.
<אסף לוי: מאחר שהמשאב של העובדים הזרים, נקרא לזה משאב במחסור ונקבע בהסכמה בין שר האוצר ושר החקלאות בשנת 2004 אם אני לא טועה, המכסה נקבעה על 24,999, אז אנחנו יש לנו מודל שבעצם מקצץ כדי להביא אותנו למספר הזה.
דוד אמסלם: ישבתם עם החקלאים?
דוד אמסלם: אני ביקשתי.
דוד אמסלם: אתם רק מחליפים לי את הבן אדם.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה שאמרת עכשיו - - -
<אסף לוי: לא - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, תקשיב לי.
דוד אמסלם: מה שאמרת עכשיו, הגברת שהייתה בדיון הקודם, מה שמה בבקשה?
<אסף לוי: יהודית כרמי.
דוד אמסלם: שהיא אחראית על כל הנושא?
<אסף לוי: בין היתר.
דוד אמסלם: והיא קצת יותר בכירה ממך?
<אסף לוי: לא, הפוך, אבל כן.
דוד אמסלם: אז היא ישבה כאן ואמרה את אותם דברים ואני לא אפתח עוד פעם את הדיון.
דוד אמסלם: היה פה דיון של שעתיים והסתבר שהנתונים שהיא אומרת הם בלקונה משמעותית.
דוד אמסלם: אני ביקשתי, שבו עם החקלאים, אבל אל תחשבו שאתם יודעים הכל.
דוד אמסלם: תשבו עם החקלאים, תשאל אותו – אדוני, מה אתה צריך?
<אסף לוי: אבל אין לנו ויכוח עם החקלאים.
<אסף לוי: אנחנו יודעים בדיוק מה החקלאים צריכים.
<אסף לוי: הבעיה זה עם המשרדים ששותפים - - -
דוד אמסלם: שנייה, אוקיי, דקה.
דוד אמסלם: דובי, יש לך ויכוח איתו על המספרים?
<דובי אמיתי: לא, אין לנו ויכוח על המספר של אותו 45,000.
דוד אמסלם: אז למה יש 25,000?
<דובי אמיתי: מכיוון שהממשלה החליטה לקצץ והיא לא מאשרת לנו את הכמות הזאת.
<דובי אמיתי: בלי סיבה.
דוד אמסלם: זה היה הויכוח בדיון הקודם.
<דובי אמיתי: זה עדיין נשאר הויכוח.
<דובי אמיתי: החקלאות מחויבת ודרושים לה 45,000 עובדים.
<דובי אמיתי: כבר היום אנחנו רואים וגם היום, פרי לא נקטף, סחורה לא נאספת, מחסור אדיר בכוח אדם.
<דובי אמיתי: את הסכר הזה צריך לפרוץ.
<דובי אמיתי: זו סוגיה שצריך לטפל בה.
דוד אמסלם: שנייה, למה אתה לא - - -
דוד אמסלם: עוד לא, לא צריך.
<קריאה: לא, בעניין הזה.
דוד אמסלם: לא רוצה שום עניין.
דוד אמסלם: למה אתה לא מאפשר להם 45,000?
<אסף לוי: אני בשמחה.
דוד אמסלם: שאלתי, אבל אתה הרי הגוף ש - - -
<אסף לוי: הסמכות של משרד הפנים.
דוד אמסלם: שאלתי האם אתם המלצתם - - -
<אסף לוי: אנחנו לא נתנגד להעלאה ל-45,000.
דוד אמסלם: לא שאלתי אם אתם לא מתנגדים.
דוד אמסלם: דרך אגב, התפקיד שלך זה לא לא להתנגד.
דוד אמסלם: זה לדחוף.
דוד אמסלם: אני שואל אם אתם עשיתם דיון.
דוד אמסלם: בגלל זה ביקשתי.
דוד אמסלם: ביקשתי לזמן את החקלאים.
דוד אמסלם: ביקשתי לזמן את המתנגדים, שלא מכירים מה החקלאים רוצים, אלא הם סתם מתנגדים.
דוד אמסלם: אולי סתם מישהו זרק מספר, קוביות יצא לו 25,000, אמר 25,000.
דוד אמסלם: מזל שלא יצא 11,000.
<אסף לוי: ברגע של ה-25,000, לפני ה-25,000 היה מתווה שחתמו עליו גם החקלאים, שבעצם מפחית את העובדים הזרים.
<אסף לוי: המתווה הזה בשנת 2004 נעצר ובעצם עודכן מ-28,000 שהיה אמור לרדת ל-19,800 - - -
דוד אמסלם: תגיד לי אסף, לפי הבנתך, הישראלים עובדים בענף החקלאות?
<אסף לוי: לא כמו שהיינו רוצים.
דוד אמסלם: שאלתי האם אתה מכיר ישראלים קוטפים בננות, קוטפים מלפפונים, קוטפים פלפלים?
<אסף לוי: כן, ולא לאורך זמן.
<אסף לוי: יש לנו שני פרויקטים מאד טובים וחשובים שמעסיקים סטודנטים בחופשות וחיילים משוחררים.
<אסף לוי: זה פרויקטים, אבל לא - - -
דוד אמסלם: סטודנט שיש לו זמן.
דוד אמסלם: הסטודנט הזה, שאתה יודע, רוצה.
דוד אמסלם: דובי, יש ענף בישראלים?
<דובי אמיתי: כמעט ולא.
דוד אמסלם: שמעת את התשובה שלו?
<אסף לוי: שמעתי את התשובה.
<אסף לוי: אני מכיר את הנתונים וצריך יותר עובדים זרים ממה שיש כרגע.
דוד אמסלם: אז מה עשיתם בנדון?
<אסף לוי: עוד פעם, הסמכות היא לא איתנו.
<אסף לוי: זה לא - - -
חמד עמאר: אנחנו יודעים שהסמכות היא לא איתך, אבל מה עשית עם המשרדים שאחראים על הנושא?
דוד אמסלם: מה תואר התפקיד שלך?
<אסף לוי: סגן בכיר למנהל הרשות לתכנון.
דוד אמסלם: תכנון?
<אסף לוי: כן, תכנון.
דוד אמסלם: שאתה בעצם אמור לתכנן את מה?
דוד אמסלם: גם את סוגית העובדים?
<אסף לוי: בין היתר האחריות זה גם על העובדים הזרים.
דוד אמסלם: ואיזה מכתב הוצאת בחודש האחרון, בשבועיים האחרונים לאיזה גורם ממשלתי, שאמרת לו ישבתי עם החקלאים, החקלאות הולכת כרגע, הרי אם אתה לא קוטף את הפרי אתה יודע בסוף אם לא קטפנו את הפרי אין חקלאות.
דוד אמסלם: לא עשינו כלום.
<אסף לוי: אני לא אכתוב מכתב כשאני יודע את התשובה מראש ואת ההתנגדות מראש ואת התנאים ואת התשובות.
<אסף לוי: אבל אם צריך אנחנו נעשה ונפעל.
<אסף לוי: ועוד פעם, זה יותר ברמות הרבה יותר גבוהות וברמה הפוליטית, כמו שנסגר פעם קודמת.
דוד אמסלם: טוב, אסף, תקשיב.
דוד אמסלם: אני ביקשתי כאן שאתם תעשו ישיבת מטה.
דוד אמסלם: עשית ישיבת מטה שכתבת לי לא יעזור?
דוד אמסלם: לא עשית?
<אסף לוי: לא ישבנו עם האוצר.
דוד אמסלם: אני שואל למה.
<אסף לוי: אין לי תשובה שתספק אותך.
דוד אמסלם: אתה אומר אתה לא ידעת שאני אעשה עוד ישיבה.
דוד אמסלם: חשבת שהמכתב הזה, זרקת אותו.
דוד אמסלם: גרסת אותו, אמרת שטויות, לא תהיה עוד ישיבה.
<אסף לוי: ממש לא.
<אסף לוי: כי אני חשבתי שאני יודע מה תהיה התשובה של השותפים שלי, שעומדים על הרגליים האחוריות ושזה יגיע, זה אפילו ברמה של השרים, אפילו יכול להיות שזה יעלה היום, כי שר החקלאות ושר האוצר נפגשים, אבל עוד פעם, זה לא ברמה של הפקידים.
<אסף לוי: השותפים.
דוד אמסלם: מי זה השותפים שמתנגדים?
<אסף לוי: לרוב האוצר, אם אני לא טועה.
דוד אמסלם: האוצר.
דוד אמסלם: למספר, אני עוד לא באתי להיטל.
<אורי שיינין: זה לא עמדת האוצר.
<אורי שיינין: יש כאן החלטת ממשלה שגם - - -
דוד אמסלם: אבל שאלתי, החלטת הממשלה לא באה בחלל.
דוד אמסלם: מישהו הרי מוביל גם החלטת ממשלה.
<אורי שיינין: אני אתן הסבר כרגע.
<אורי שיינין: קודם כל שאלת לגבי האם יש עובדים ישראלים, אז התשובה היא כן, חד משמעית.
דוד אמסלם: כמה עובדים?
<אורי שיינין: כיום יש 40,000 שמועסקים בענף, מתוכם 24,000 שכירים.
דוד אמסלם: אבל אם הם אומרים שיש 24,000 עובדים זרים, אני מניח, ואני שאלתי לא אם בחקלאות.
<אורי שיינין: אני מדבר על החקלאות.
דוד אמסלם: שאלתי, אתה יודע, אני שואל בשרשרת.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש מנהל עבודה ישראלי, סביר להניח.
<אורי שיינין: יכול להיות.
דוד אמסלם: סביר להניח שמי שמפעיל את הקומביין יכול להיות ישראלי.
דוד אמסלם: זה סביר להניח.
דוד אמסלם: הם צריכים עובדים פשוטים שקוטפים.
דוד אמסלם: כמה כאלה ישראלים?
דוד אמסלם: הרי 40,000 האלה, סביר להניח אנחנו הולכים לשם.
<אורי שיינין: אני מעריך שה-16,000 שהם לא שכירים הם האנשים שאתה מתאר.
דוד אמסלם: אבל אם הם צריכים - - -
<אורי שיינין: אתה רוצה שאני אענה?
דוד אמסלם: אתה תענה רק לשאלות שלי ומהר.
דוד אמסלם: אני הבנתי, אתה הרי הולך לי לפה ואני מושך אותך לאן שאני רוצה.
דוד אמסלם: הרי יש 16,000 מנהלים.
דוד אמסלם: שים אותם בצד, אנחנו לא צריכים מנהלים.
דוד אמסלם: עכשיו, הוא אומר אני צריך 45,000 קוטפים, נקרא לזה פועלים שחורים, קוטפים ביד.
דוד אמסלם: על מה אתה מתווכח?
דוד אמסלם: מה הויכוח שלך איתו, לא הבנתי.
דוד אמסלם: אני אתן לך 20,000?
<אורי שיינין: אפשר להסביר?
<אורי שיינין: קודם כל בשנת 2009 חתמו החקלאים על הסכם - - -
<קריאה: הם עשו טעות, אז מה?
<אורי שיינין: יכול להיות שעשו טעות.
<אורי שיינין: חתמו על הסכם עם הממשלה להפחית - - -
דוד אמסלם: שנייה, למה צריך להפחית?
דוד אמסלם: למה צריך הסכם?
<אורי שיינין: הם חתמו הסכם עם הממשלה להפחית את מספר העובדים הזרים ל-18,900.
<אורי שיינין: כי יש שורה של ועדות ציבוריות, אקשטיין, טרכטנברג, אלאלוף.
<אורי שיינין: כולם ישבו על המדוכה והגיעו לאותה מסקנה, שבהבאת עובדים זרים, ככל שאתה מביא יותר, אתה בסוף דוחק את העובדים הישראלים ומפחית את רמות השכר.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים - - -
<אורי שיינין: זה לא מפתיע, כשאנחנו פה בסוף רוצים למצוא תעסוקה בשכר הוגן לישראלים, כשאתה בודק ענפים, הענפים שבהם יש את השכר הכי נמוך לישראלים הם הענפים שבהם מועסקים עובדים זרים.
<אורי שיינין: אי אפשר להתעלם מזה.
דוד אמסלם: אורי, בענף הבנייה - - -
<אורי שיינין: שנייה.
דוד אמסלם: לא, לא, תענה על השאלות שלי.
<אורי שיינין: אני מנסה לענות.
דוד אמסלם: לא, לא, תן לי.
דוד אמסלם: תשמע, אני הבנתי.
דוד אמסלם: אני מבין מהר מאד את מה שאתה רוצה.
דוד אמסלם: עובדים ישראלים, חיילים משוחררים הולכים לקטוף מלפפונים?
דוד אמסלם: עובדים ישראלים קוטפים אצלכם מלפפונים?
דוד אמסלם: אז אם קוטפים מלפפונים, למה אנחנו צריכים עובדים זרים?
דוד אמסלם: למה אנחנו צריכים 18,000?
דוד אמסלם: הרי יש לנו מספיק חיילים משוחררים.
<דובי אמיתי: עובדים ישראלים לא מגיעים לעבודות, כפי שאתה מתאר אותן, אדוני יושב הראש, נקודה.
<דובי אמיתי: על כל עובד זר, 3.75 עובד ישראלי ברמה הניהולית במתן השירותים.
<דובי אמיתי: חסרים היום 25,000 עובדים לענף החקלאות.
<דובי אמיתי: פרי לא נקטף.
<דובי אמיתי: ירקות לא נאספים.
<דובי אמיתי: משקים קורסים ומשרד האוצר נשאר בעמדתו לא לתת לנו את העובדים האלה.
<דובי אמיתי: הדבר הזה חייב להיפסק היום.
<אורי שיינין: אני רק אענה - - -
<אברהם דניאל: דרך אגב, העבודה של משרד החקלאות, שנעשתה על ידי שע"מ, שהם אומרים שיש חוסר בעובדים ושאנחנו כבר לא מסוגלים לקטוף את היבול, שלחתי לך את העבודה הזאת.
<אברהם דניאל: אז זה משרד החקלאות, הגוף המקצועי טוען חד וחלק, שאנחנו לא מצליחים לקטוף את היבול, נקודה.
<אברהם דניאל: ובשנת 2012 קלטו 12 ישראלים בעדכוני הביטוח הלאומי.
<אברהם דניאל: נקודה.
<אסף לוי: שאלת על חיילים משוחררים.
<אסף לוי: אני מעדיף לדבר על נתונים, לא על השירות.
<אסף לוי: אני יודע כמה הביטוח הלאומי שילם מענקים של עבודה מועדפת לחיילים משוחררים שעבדו בחקלאות.
<אסף לוי: המספרים הם די יציבים לאורך השנים.
דוד אמסלם: כן, כמה?
<אסף לוי: 1,500 בשנה.
דוד אמסלם: למה רק 1,500?
<אסף לוי: למה?
<אסף לוי: כי יש לנו בעיה שיש לנו שיש לנו ענפים אחרים שמושכים.
<אסף לוי: לדוגמא תחנות דלק.
דוד אמסלם: אז אתה מבין לבד - - -
<אסף לוי: אני מבין שיש בעיה בזה ש - - -
דוד אמסלם: שיש בעיה.
דוד אמסלם: בוא נניח, אני אלך איתך.
דוד אמסלם: בוא נגיד ש-1,500 ישראלים עובדים בענף, אז אנחנו נשב, תשב עם משרד החקלאות.
דוד אמסלם: אני מניח שיש לו מחלקת מחקר, זה התפקיד שלו והוא יגיד לך, אני ניתחתי את הענף.
דוד אמסלם: בענף צריך 45,000.
דוד אמסלם: 1,500 יש לנו כבר, ישראלים.
<אסף לוי: לא, יש לנו 40,000 ישראלים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על מחסור, שמעת מה דובי אמר.
<אסף לוי: אם אנחנו נביא עכשיו עוד 20,000 זרים, הם יוציאו את ה-20,000 ישראלים.
<אסף לוי: אי אפשר להגדיל את ה - - -
דוד אמסלם: אבל אני מסביר, דובי אמר שאנחנו לא מחפשים מנהלים.
דוד אמסלם: המנהלים על כל עובד זה 3.2 עובדים מסביב.
דוד אמסלם: עזוב את ה-3.2, הבנו אותם.
דוד אמסלם: אנחנו עכשיו מדברים על הקוטפים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על האנשים שעושים את העבודות בשכר הכי נמוך.
<אסף לוי: גם אני מדבר עליהם.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה אומר שבביטוח הלאומי באו 1,500.
דוד אמסלם: אבל אם היה טוב היו באים 20,000.
<אסף לוי: 1,500 בשנה רק עבודה מועדפת.
דוד אמסלם: דרך אגב מה זה בשנה?
דוד אמסלם: זה לא תוספת.
דוד אמסלם: כל שנה יש 1,500 אני מבין.
<אסף לוי: 1,500 כל שנה שנכנסים בעבודה מועדפת.
<אסף לוי: אני לא יודע כמה מהם נשארים אחרי זה בענף.
<קריאה: זה חצי שנה.
דוד אמסלם: נראה לך סביר שאם הוא בא כעבודה מועדפת ואחרי זה הוא לא - - -
<אסף לוי: יש לך מעבר לזה את נתוני שירות התעסוקה.
<אסף לוי: יש לך בערך 1,200 אנשים שנכנסים להשמה בשנה של עובדים ישראלים שנכנסים לענף החקלאות.
<אסף לוי: לבוא ולחשוב שכולם אחרי שנה מתפוגגים, לא יודע, לא נראה לי סביר.
<אסף לוי: יש לנו נתוני למ"ס מאד ברורים שמצביעים על 25,000 - - -
דוד אמסלם: לא, אני אגיד לך לדעתי, בלי לחקור מה קורה.
דוד אמסלם: יש את הענף מסביב שאמר לך דובי כרגע, או החקלאים יגידו לך, יש את הענף שהוא בעצם על בסיס כל עובד ייצור, נקרא לזה על כל עובד כפיים, יש לך מסביב עוד 3 פסיק משהו אנשים שבשרשרת, ממשיכים.
דוד אמסלם: אז סביר להניח שמישהו בשרשרת נפלט ואחד מהחיילים האלה נכנס פנימה אם הוא נשאר.
דוד אמסלם: אבל אני לא רואה חייל כל היום קוטף עגבניות.
<אורי שיינין: לא כולם מסווגים כחקלאות.
<אורי שיינין: מה שדובי מדבר עליו זה נכון, אבל לא כולם מסווגים כחקלאות.