GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי שליין: " (ג) ריצה הנאשם עונש לפי פסק או פסק חלוט שבוטל והורשע בדיון חוזר, יובא בחשבון העונש שהנאשם ריצה, בהתאם לכללים האלה: (1) עונשים של מחבוש וריתוק, לרבות עונשי מחבוש או ריתוק על תנאי שהופעלו, ייחשבו יום כנגד יום; (2) סכום כסף שנגבה מהנאשם כקנס או כפיצויים יוחזר לו, ואולם אם הוטל עליו אחד מאלה בדיון החוזר, יובא בחשבון הסכום שכבר נגבה.
<רועי שליין: (ד) ראש מינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר רשאי להורות על פיצוי נאשם שנשא את עונשו או חלק ממנו ושהרשעתו בוטלה כתוצאה מן הדיון החוזר, או לתת כל סעד אחר.
<רועי שליין: (ה) בפסק חלוט לפי סעיף 110לג יהיו הסמכויות שבסעיפים קטנים (א) ו-(ד) נתונות לנציב.
<רועי שליין: (ו) אין בסעיף זה כדי לגרוע מסמכות נשיא בית הדין לערעורים האמורה בסעיף 110נז או מסמכות הנציב האמורה בסעיף 110עב.
<עידו בן יצחק: ההבדל היחיד בסעיף הזה לגבי הסעיף המשטרתי הוא בזהות הגורם שרשאי לבטל פסק או להורות על דיון חוזר.
<עידו בן יצחק: בשב"ס זה שני גורמים – היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או ראש ענף משמעת.
זאב בנימין בגין: מבקש לתהות בעניין זה – כיוון שמדובר, כנראה, בהקלה, אני בדרך כלל משתדל להיות עם המקלים אבל בסעיף הזה העילות לביטול פסק הדין, לפחות 1,2,3 ו-4 הן עילות משפטיות, הייתי אומר אפילו – משפטיות מובהקות.
זאב בנימין בגין: פה, גורם שאיננו, להבנתי, מאוד בכיר – הוא ראש ענף משמעת.
<חיים אמיגה: אדוני, מדובר על דן יחיד.
זאב בנימין בגין: ראש ענף משמעת.
זאב בנימין בגין: האם יש לראש ענף משמעת יש את הניסיון, הידע כדי לבדוק האם לדן היחיד היתה סמכות, או שהוא דן בחוסר סמכות, כשהאישיות הראשונה הדנה היא היועץ המשפטי של כל שירות בתי הסוהר.
<עידו בן יצחק: המקרים שבהם מדובר זה כאשר מדובר בדן יחיד.
<עידו בן יצחק: כלומר, שיפוט של מפקד ששופט.
<בנימין פולצ'ק: ראש ענף משמעת, אדוני, הוא משפטן, אפילו עורך דין, קצין בכיר עם ותק מינימלי של 7 שנים.
זאב בנימין בגין: זה בתקן?
<בנימין פולצ'ק: בוודאי.
זאב בנימין בגין: הנחתי שזה תפקיד מנהלי, אז - - -
<קריאה: חייב להיות משפטן, עורך דין בכיר.
<חיים אמיגה: וגם מדובר פה בפסק, כמו שנאמר.
<חיים אמיגה: זאת אומרת, מפקד, לאו דווקא משפטן נתן את הפסק הזה.
<חיים אמיגה: סוג של ביקורת של משפטן על הפסק.
זאב בנימין בגין: קיבלתי תשובה שמדובר במשפטן, שני משפטנים.
<בנימין פולצ'ק: שני משפטנים בכירים, כן.
<עידו בן יצחק: ממשיך בקריאה: "(20) (20) בתוספת הראשונה – (א) בפרט 11, אחרי "מתן הצהרה כוזבת" יבוא "דיווחים כוזבים", אחרי "העלמת ידיעות" יבוא "או אי מסירת דיווחים", במקום "למוסרן" יבוא "למוסרם" ובמקום "או בעניין אחר" יבוא "או בכל עניין אחר הקשור לשירות בתי הסוהר"; (ב) אחרי פרט 11 יבוא: "11א.
<עידו בן יצחק: ביצוע פעולה המעמידה את הסוהר, במצב של ניגוד עניינים בהתאם לכללים שנקבעו לכך בפקודת השירות"; (ג) בפרט 12, אחרי "השמדתו" יבוא "או ניסיון להשמדתו";
<עידו בן יצחק: (ה) בפרט 14, במקום "או מסירה" יבוא "מסירה או ניסיון גילוי או מסירה";
<עידו בן יצחק: כאן יש לנו שינוי שהוא בעצם התאמה למשטרה – מדובר בעבירה של פנייה ללא קבלת רשות הדין, ומובהר מי הם הגורמים שפנייה אליהם גם ללא רשות אינה מהווה עבירה.
<עידו בן יצחק: במשטרה יש את מח"ש ולכן הוספנו פה את משטרת ישראל.
<קריאה: יח"ס - - -
<בנימין פולצ'ק: יח"ס היא יחידה של משטרת ישראל.
<עידו בן יצחק: ממשיך בקריאה:
<עידו בן יצחק: (ח) פרט 24, יימחק; (ט) אחרי פרט 24 יבוא: "(24א) הימנעות ממתן סיוע שביקשה היחידה לחקירת סוהרים שבמשטרת ישראל.
<עידו בן יצחק: ..." – גם זה, מטבע הדברים, שונה מהמשטרה – "...
<עידו בן יצחק: או שביקש גורם מוסמך אחר במשטרת ישראל, לשם חקירה, וכן מסירת מידע כוזב במהלך חקירה כאמור או הכשלתה בדרך אחרת או ניסיון להכשלתה כאמור"; (י) בפרט 25, אחרי "או הכשלתה בדרך אחרת" יבוא "או ניסיון להכשלתה כאמור"; (יא) בפרט 26, אחרי "או הכשלתה בדרך אחרת" יבוא "או ניסיון להכשלתה כאמור"; (יב) בפרט 27, אחרי "הבאת סוהר" יבוא "או ניסיון להבאת סוהר"; (יג) בפרט 28, אחרי "לשם עשיית העבירה" יבוא "או ניסיון לעשיית מעשה כאמור"; (יד) בפרט 29, אחרי "בעת מילוי תפקיד" יבוא "או בקשר אליו".
<עידו בן יצחק: ..." זאת העבירה של הטרדה מינית, אנחנו, בהתאם למשטרה, נוסיף גם פה: "משרת או מועסק"; (טו) אחרי פרט 29 יבוא:..." זאת עבירה שהיא רק בשירות בתי הסוהר, לא היתה במשטרה: " "(30) יצירת קשר או קיום קשר עם אסיר או עם אסיר לשעבר או עם עצור או עצור לשעבר או עם בני משפחותיהם, בניגוד לכללים שנקבעו לכך בפקודות השירות;" אני אעיר שפקודות השירות לא אוסרות לחלוטין – הן קובעות לאיסור, אבל מאפשרות , ונדמה לי שצריך אישור של קצין מודיעין - - -
<בנימין פולצ'ק: כן, של ענף ביטחון מידע, וכמובן יש הבדל בין סוגי הקשר, בהחלט.
זאב בנימין בגין: במשטרה אין דבר דומה?
זאב בנימין בגין: היו לנו קשרים בתנאים מסוימים עם עבריינים, אם או בלי אישור של גורמי המודיעין – התחיל בסיבה הקשורה במודיעין, ונמשך.
זאב בנימין בגין: אני חושב שהיו דברים מעולם.
זאב בנימין בגין: אני לא בעד להוציא את הסעיף, אלא בעד לשקול סעיף דומה.
זאב בנימין בגין: פשוט, היינו בזה, וכדאי, אולי, לחדד.
דוד אמסלם: חוץ מזה רציתי לשאול מה המצב היום?
דוד אמסלם: קודם כל, מה שאמר חבר הכנסת בגין הוא נכון.
דוד אמסלם: גם בפקודת המשטרה, למרות שזה יותר תדיר שכשאתה סוהר אתה מתעסק עם אסירים, זו העבודה, גם במשטרה יש אסירים לשעבר, וכו'.
דוד אמסלם: להפך, המשטרה עוסקת עם אסירים לשעבר, וכו'.
זאב בנימין בגין: ויש לו גם עניין מודיעיני בזה.
<חיים אמיגה: אני רוצה לחדד שגם העבירה לא מופיעה במפורש.
<חיים אמיגה: מה שקרה עד היום זה שיש עבירות סל, כמו התנהגות בלתי הולמת, וכו'.
<חיים אמיגה: אבל זה לא שהוא - - -
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, זה חדש, עד היום - - -
זאב בנימין בגין: מצאתם לנכון לחדד את זה כאן.
<בנימין פולצ'ק: כן, כי זה, בעינינו, בליבת המשמעת של הסוהרים.
דוד אמסלם: אבל עד היום זה לא היה?
<דלית וילנסקי: עד היום היתה בעיית משמעת של אי מילוי הוראה - - -
דוד אמסלם: אבל עד היום לא היה מצב ש - - -
<דלית וילנסקי: לא.
<דלית וילנסקי: יש פקודת שירות.
דוד אמסלם: הבאתי אותם בסל אחר.
דוד אמסלם: זה ה hardcore של העבירה, אני לא מכיר עבירה חמורה יותר, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: מה שהעיר חבר הכנסת בגין, לגבי ההקבלה למשטרה - - -
זאב בנימין בגין: - - - למשטרה, לא לשב"ס.
זאב בנימין בגין: המשטרה יושבת בקצה השני.
<רחל אדלסבר: כן, אפשר לעשות את זה כי גם אצלנו מעמידים היום לדין על אי מילוי הוראה, או התנהגות שאינה הולמת.
זאב בנימין בגין: אז תעשי לכידות - - -
<רחל אדלסבר: אפשר לחדד את זה, נכון.
<חיים אמיגה: יצירת קשר אסור עם חשוד – יש דבר כזה?
דוד אמסלם: בוא נגיד כזה דבר – עצור לשעבר בטוח יש, הרי המשטרה עוסקת עם אנשים שהיו עצורים.
דוד אמסלם: אז זה, בוודאי שיש.
<שחר פרנקל: המהות של העבודה של שב"ס ושל המשטרה הן קצת שונות.
דוד אמסלם: יש עצורים – בוודאי שהמשטרה באה במגע עם עצורים.
זאב בנימין בגין: תשקלו את זה.
דוד אמסלם: תשקלו את זה.
<דלית וילנסקי: אני רק מבקשת להדגיש שאצלנו, בפקודת השירות, יש הגדרה למה הוא אסיר לשעבר.
<דלית וילנסקי: אסיר לשעבר הוא עד שנתיים מיום שחרורו.
<דלית וילנסקי: זאת אומרת, זה לא כתם forever.
<חיים אמיגה: בכל מקרה, אם נשקול את זה, אז זה תיקון התוספת.
<חיים אמיגה: זה באישור הוועדה, זה לא תיקון חקיקה ראשי.
<חיים אמיגה: סעיף 103 לשב"ס מקביל למשטרה: "השר, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת רשאי בצו לשנות את התוספת השנייה".
דוד אמסלם: בסדר, אנחנו מאפשרים לכם.
דוד אמסלם: התחולה של ההחלטה שלנו לגבי הסעיף הספציפי הזה - תעשו חושבים ואם אתם מחליטים שאתם מכניסים את זה, אנחנו מסמיכים את השר.
דוד אמסלם: צריך לבוא עוד פעם לפה?
<עידו בן יצחק: צריך לבוא כי זה בהליך של צו.
זאב בנימין בגין: ברשותך, נחה דעתי מתשובתכם, אבל לא לגמרי.
זאב בנימין בגין: 110עב1, סעיף קטן (1) – דיברנו על זה קודם, מי ראשי לבטל.
זאב בנימין בגין: היה לנו דיון בשאלת ההשכלה של ראש ענף משמעת והתאמתו לתפקיד.
זאב בנימין בגין: היות שיכול להיות מצב, אני לא יודע, גם תקן הוא עניין משתנה, ואני לא יודע באיזו מידה המפקח הכללי כבול בתקן הזה, ויצטרך ממלא מקום, האם קשה לכם שייכתב "ראש ענף משמעת, מנהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר, שהוא עורך דין בכיר?
זאב בנימין בגין: אמרתם שהוא תמיד עורך דין בכיר, אז שיהיה, ואז, אם יהיו שינויים בתקן מתי שהוא, יהיה ברור שכישוריו הם דומים לאלה של היועץ המשפטי.
<חיים אמיגה: אם נוסיף את המילים "...
<חיים אמיגה: ובלבד שהוא עורך דין" יספק את אדוני?
זאב בנימין בגין: אפילו לא "בלבד" – "שהוא...", בלי בלבד, אבל שהמשפטנים יגידו.
<שחר פרנקל: אז צריך תיקון מקביל גם במשטרה.
זאב בנימין בגין: אז תשנו.
זאב בנימין בגין: עוד פעם – לשם הניקיון ולקדם פני מינויים בעתיד.
<בנימין פולצ'ק: גם אם חסר תקן, ראש ענף משמעת זה תפקיד משפטי מובהק, התפקיד השני בהיררכיה הארגונית, ואין מצב שימונה אי פעם מישהו שהוא לא עורך דין.
<בן ציון: הוא גם קצין בכיר שמתמנה על ידי השר.
<עידו בן יצחק: חבר הכנסת בגין, רק רציתי להעיר שבסעיף שקראנו קודם לגבי המשטרה אין את היועץ המשפטי של המשטרה, יש רק את ראש מחלקת המשמעת.
זאב בנימין בגין: חשבתי שלהפך.
<עידו בן יצחק: בשירות בתי הסוהר הוסיפו את היועץ המשפטי לשירות, מה שלא היה - - -
<חיים אמיגה: ראש מחלקת משמעת זה כמו ראש ענף משמעת אצלנו.
<חיים אמיגה: זה תפקידים מקבילים.
<חיים אמיגה: זאת אומרת, גם הוא משפטן וקצין בכיר במשטרה, השלישי בחשיבותו – מה שנאמר כאן.
זאב בנימין בגין: טוב, אני לא אקשה.
זאב בנימין בגין: סתם להקשות אני לא רוצה.
זאב בנימין בגין: לא עמדתי על הדקדוק הזה.
<עידו בן יצחק: ממשיך בקריאה: " (31) (א) נהיגה ברכב של שירות בתי הסוהר באחד מאלה: (1) ברשלנות או בקלות ראש;"
דוד אמסלם: מה זה בקלות ראש?
דוד אמסלם: אני מבין מה זה ברשלנות.
<דן שני: רמה אחת מעל.
דוד אמסלם: איך אתה עושה את האבחנה בין קלות ראש לרשלנות, לפי התוצאה?
דוד אמסלם: אם הוא נכנס במשהו ושבר את האוטו זה רשלנות, ואם לא – זה קלות ראש?
<דן שני: קלות ראש זה נטילה של איזה שהוא סיכון, במודע, מתוך תקווה שדבר לא יקרה, אבל עם נטילת סיכון.
<דן שני: רשלנות זה לחלוטין עיוורון.
<דן שני: אלה מונחים פליליים מובהקים.
דוד אמסלם: אם זה מונחים פליליים, אז אני לא מתעסק.
<בנימין פולצ'ק: מונחים פליליים בתוך פקודת התעבורה.
דוד אמסלם: אם אתם מעתיקים את זה ממקום אחר, אין לי בעיה.
<עידו בן יצחק: ממשיך בקריאה: " (2) בלי רישיון נהיגה תקף, למעט נהיגת רכב בידי מי שהיה בעל רישיון נהיגה ולא חידשו; (3) בזמן פסילה או בניגוד לתנאי רישיון הנהיגה; (4) כשהוא שיכור; לעניין זה, "שיכור" – כהגדרתו בסעיף 64ב לפקודת התעבורה‏.
<עידו בן יצחק: " בסעיף (ב) - גם כאן אנחנו חוזרים לנוסח שהיה בכחול: "(ב) עבירה על הוראה אחרת לפי פקודת התעבורה או על עבירה אחרת הכרוכה בנהיגה ברכב ובלבד שבוצעה בעת נהיגה ברכב של שירות בתי הסוהר.
<עידו בן יצחק: " כאן יש שינוי קטן לעומת המשטרה.
<עידו בן יצחק: במשטרה קבעו את העבירה גם כשהוא במדים, חלופה אחת – במדים, חלופה אחת – ברכב משטרתי, כאן יש חלופה אחת כשמדובר ברכב של שירות בתי הסוהר.
<חיים אמיגה: למשטרה כגוף אוכף חוק, כמובן יש את הייצוגיות במדים, מה שלא קיים לגבי שב"ס, מבחינת האזרח.
דוד אמסלם: אתם רוצים עוד משהו לפני שאנחנו מביאים את זה להצבעה?
דוד אמסלם: טוב, אנחנו נעלה את זה להצבעה.
דוד אמסלם: מי בעד אישור החוק?
דוד אמסלם: הצבעה בעד אישור החוק – 2 החוק אושר.
דוד אמסלם: החוק עבר, תודה רבה לכם, רבותיי.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את דיוני ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – פגיעה בכבוד דגל המדינה או סמלה), התשע"ו-2016 (פ/2779/20), של חברי הכנסת: נאוה בוקר, רוברט אילטוב, חמד עמאר, עודד פורר, יואב קיש, יואל רזבוזוב, דוד ביטן ודוד אמסלם.
נאוה בוקר: הגשתי את הצעת החוק עם תחילתו של גל הטרור הנוכחי, בעקבות זה שהיו הרבה הפגנות תמיכה שנערכות כל תקופה – אם זה במרכזי יישובים ערביים ואם זה במרכזי קמפוסים של כמה מהאוניברסיטאות המובילות במדינת ישראל – ובהפגנות האלה המפגינים מתפרעים, שורפים את דגל ישראל ומייד לאחר כן הם שבים לשגרת חייהם כאילו שום דבר לא קרה, וניתן לפרש את הפעולה הזאת בכך שאותו אדם מתנגד להמשך קיומה של מדינת ישראל.
נאוה בוקר: דרך אגב, אני רוצה לציין שבמקביל לסעיף הזה אני ביקשתי להוסיף סעיף חדש שעוסק גם בענישה מחמירה שתהיה חמורה עוד יותר לשורפי דגל המדינה.
נאוה בוקר: בסעיף הזה אני ביקשתי למנוע מתן שלוש הטבות מרכזיות שניתנות על-ידי המדינה, למשך שש שנים, למי ששורף את הדגל – ביטול הזכאות לקבלת מלגות; ביטול מימון סל השירותים הרפואיים על-ידי המדינה; וביטול הזכאות לדמי אבטלה.
נאוה בוקר: חשוב לי לציין שהסעיף הזה לא מבקש למנוע מאזרח ישראל ששורף את דגל המדינה מלהיות זכאי לרכוש השכלה גבוהה או לקבל שירותים רפואיים, אלא אני מבקשת שאותו אדם לא ייהנה מהסבסוד הצולב של שאר האזרחים שהם שומרי חוק ומשלמים עבור השירותים האלה שירות מלא, ורק למשך תקופה מסוימת.
נאוה בוקר: לצערי, ועדת השרים החליטה לא לדון בסעיף השני ולכן היום אנחנו דנים רק בסעיף הראשון.
נאוה בוקר: אז ככה.
נאוה בוקר: סעיף 5 לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, שאותו אני מבקשת לתקן, קובע בנוסח המקורי שלו שכל אדם שפוגע בכבוד דגל המדינה, דינו – מאסר עד שנה אחת.
נאוה בוקר: תקופת מאסר זו לא עולה בקנה אחד עם סעיף 167 לחוק העונשין, פגיעה בדגל או בסמל של מדינה ידידותית, שקובע מאסר של שלוש שנים.
נאוה בוקר: אני חושבת שמן הראוי שהעונש על פגיעה בדגל המדינה יהיה כבד מן העונשים המוטלים על פגיעה בדגלים של מדינות ידידותיות אחרות, ולכל הפחות שווה לו, ולכן אני מציעה להשוות את העונש על פגיעה בסמל ובדגל המדינה לפגיעה בסמלים ובדגלים של מדינות ידידותיות.
נאוה בוקר: כהמשך לכך, סעיף 5 לחוק קובע גם אפשרות של מתן קנס בסך 300 לירות לכל אדם שמשחית את דגל המדינה.
נאוה בוקר: סכום זה הוא לא מידתי ולא מעודכן לימינו, ולכן בהצעת החוק אני מבקשת לקבוע מאסר של שלוש שנים או קנס בגובה 50,000 שקלים חדשים, או שני העונשים כאחד.
נאוה בוקר: הצעת החוק הזאת קיבלה את תמיכת הממשלה בוועדת השרים לחקיקה, בכפוף לתיאום והסכמה עם משרד המשפטים.
נאוה בוקר: בהתאם לכך, אנחנו נתבקשנו על-ידי משרד המשפטים לבצע שינוי בנוסח, ובמקום שהקנס יהיה 50,000 שקלים, הוחלט לקבוע כי הקנס יהיה כפל הקנס, זה עומד על 29,200 כלומר הקנס המירבי על עבירה זו יהיה 58,400 שקלים.
נאוה בוקר: זהו.
נאוה בוקר: אני קוראת מכאן לחברים להעלות לדיון גם את הסעיף השני להצעה ולהביא לענישה מחמירה עוד יותר נגד שורפי הדגלים.
חמד עמאר: איפה זה 56,000?
דוד אמסלם: עוד מעט נעבור להקראה.
נאוה בוקר: עוד מעט נעבור על זה.
נאוה בוקר: אני חושבת שרק בדרך של חקיקה מחמירה נגד שונאי ישראל מבית ומבחוץ, אנחנו ככה נצליח לשמור על הריבונות היהודית בארץ ישראל.
דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה לקבל בברכה את חבר הכנסת חמד עמאר.
נאוה בוקר: סגן יושב-ראש הכנסת.
דוד אמסלם: סגן יושב-ראש הכנסת וגם הוא חבר חדש אצלנו בוועדה, החליף את חבר הכנסת אילטוב.
דוד אמסלם: אז באמת אהלן וסהלן, מה שנקרא.
דוד אמסלם: וברוך הבא.
זוהיר בהלול: עוד לא אמרתי לו "מברוק".
דוד אמסלם: "מברוק".
דוד אמסלם: ברשותכם, לפני שמתחילים בהקראה אני רוצה לשאול שאלה את משרד המשפטים.
דוד אמסלם: מה המצב החוקי היום לגבי שריפת הדגל מבחינת הסנקציה הענישתית?
<נדים עבוד: כמו שחברת הכנסת בוקר אמרה, בסעיף 5 לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, מי שפוגע בכבודו של הדגל, דינו – מאסר שנה או קנס עד 300 לירות, שזה סעיף שלא תוקן כבר מזמן.
דוד אמסלם: כמה אנשים נכנסו לבית סוהר לשבוע על שריפת דגל?
דוד אמסלם: מכירים כאלה?
<נדים עבוד: אין לי נתונים.
דוד אמסלם: אף אחד?
דוד אמסלם: דרך אגב, היא אמרה משהו שעניין אותי גם.
דוד אמסלם: פגיעה בדגל של מדינה ידידותית זה שלוש שנים?
<נדים עבוד: פגיעה בדגל של מדינה ידידותית זה שלוש שנים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו מזלזלים בעצמנו קצת יותר מאשר במדינות הידידותיות?
<נדים עבוד: זאת כמובן לא התכלית של קביעת שלוש שנים.
<נדים עבוד: קביעת עונש של שלוש שנים על פגיעה בדגל של מדינה ידידותית נועד לשמור על יחסי החוץ של המדינה.
<נדים עבוד: אז אני אומר שהתכלית היא שונה.
<נדים עבוד: התכלית של פגיעה בחוק דגל ישראל - - -
דוד אמסלם: לא, לא, אתה לא הסברת לי.
דוד אמסלם: אני מניח שכל בן-אדם ששורפים את הדגל של המדינה שלו, ברעיון הוא נעלב.
דוד אמסלם: זה כל הרעיון, הרי לא באים לפצות אותו על עלות הדגל, אבל אתה נעלב.
דוד אמסלם: אז אני מבין שאם אנחנו ישראלים נעלבים, זה שנה, ואם זה מישהו מחוץ-לארץ, זה שלוש שנים.
דוד אמסלם: אולי אנחנו שלוש שנים והם שנה, מה דעתך?
דוד אמסלם: אולי זה נשמע לי יותר סביר.
<נדים עבוד: זה מה שהמחוקק קבע בזמנו ועכשיו המחוקק מתקן את זה.
דוד אמסלם: טוב, בסדר גמור.
דוד אמסלם: אבל לגבי הנושא ששאלתי, כמה אנשים בעצם הופעלה סנקציה נגדם, אתם יכולים לתת לי תשובה?
<רפ"ק שמרית רייס: כן, אני אשיב.
<רפ"ק שמרית רייס: שמרית רייס, מדור חקירות.
<רפ"ק שמרית רייס: לגבי ענישה במאסר, בפועל נדון אדם אחד בשנת 2015, זאת שנת הכרעת הדין.
<רפ"ק שמרית רייס: אין לי את הנתון הזה לגבי גזר הדין.
דוד אמסלם: אדם אחד.
דוד אמסלם: זה היה כתוב בעיתונים, אני מניח.
<רפ"ק שמרית רייס: מן הסתם.
דוד אמסלם: אתם לא זוכרים כמה זמן?
<רפ"ק שמרית רייס: לא רשום לנו בנתונים שלנו.
חמד עמאר: באיזה שנה?
<רפ"ק שמרית רייס: בשנת 2015.
<רפ"ק שמרית רייס: לגבי ענישות נוספות, מאסר על תנאי יש לנו אחד, ב-2015 גם כן.
חמד עמאר: כמה פעמים שרפו את הדגל?
<רפ"ק שמרית רייס: יש לנו 75 תיקים משנת 2012.
<רפ"ק שמרית רייס: בדקנו משנת 2012.
חמד עמאר: ורק שניים הועמדו לדין?
<רפ"ק שמרית רייס: לא אמרתי שניים.
דוד אמסלם: את אומרת משנת 2012.
דוד אמסלם: אנחנו לא סופרים לפני 2012.
<רפ"ק שמרית רייס: יכולים להיות נתונים לפני 2012, ברור, אבל אנחנו הוצאנו נתונים עד 2012.
<רפ"ק שמרית רייס: חמש שנים.
דוד אמסלם: כמה מקרים היו?
<רפ"ק שמרית רייס: 75 תיקים פליליים.
דוד אמסלם: וכמה כתבי אישום הוגשו?
<רפ"ק שמרית רייס: מדובר בעבירה מיוחדת שבעצם היא בסמכות הפרקליטות, היא זאת שגם מאשרת הגשת כתב אישום, פתיחה בחקירה.
<רפ"ק שמרית רייס: שבעה.
דוד אמסלם: זה רק הפרקליטות?
<רפ"ק שמרית רייס: לא, אני מדברת, על-פי הנחיית פרקליט המדינה היום - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, שריפת דגל זה רק היועמ"ש מחליט?
<רפ"ק שמרית רייס: כן.
<רפ"ק שמרית רייס: פתיחה בחקירה בעניינים בעלי רגישות.
דוד אמסלם: זה כל כך חמור, שרק היועמ"ש?
<רפ"ק שמרית רייס: לא, יש עבירות מיוחדות שנמצאות על-פי הנחיה של פרקליט המדינה, הנחיה מספר 14.12.
<רפ"ק שמרית רייס: על-פי הנחיה זו יש חקירות שעניינן פתיחה בחקירה פלילית שטומנת בחובה רגישות ציבורית רבה, ואנחנו מכניסים את העבירה הזאת בתוכה, אנחנו מעבירים בעצם לאישור פרקליטות המדינה.
חמד עמאר: אתם מעבירים את זה עם המלצות שלכם?
<רפ"ק שמרית רייס: כמו כל תיק חקירה.
נאוה בוקר: על שני המקרים האחרונים – שממש לא בא לי להזכיר את מה שקרה שם.
<רפ"ק שמרית רייס: אני לא בקיאה במקרים האחרונים אז אני לא יכולה להשיב.
נאוה בוקר: הוגש כתב אישום?
<רפ"ק שמרית רייס: אני לא מכירה את התיקים.
<רפ"ק שמרית רייס: אני יודעת על תיק אחד.
דוד אמסלם: היא אמרה שהוגש רק אחד.
נאוה בוקר: היא אמרה שבעה כתבי אישום.
<רפ"ק שמרית רייס: באירוע של עיתון "הארץ"?
<רפ"ק שמרית רייס: האם את מתייחסת לזה?
נאוה בוקר: על הדחיפה.
<רפ"ק שמרית רייס: האירוע בעיתון "הארץ" שהתרחש בכנס בחודש מרס, עדיין נמצא בחקירה.
דוד אמסלם: הנושאים הספציפיים פחות חשובים לי אלא רציתי לראות תמונת מקרו, וממה שאת אומרת לנו אנחנו מבינים שלא אוכפים את החוק בנושא הזה, וזה פעם אחת ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: גם שאלנו לגבי כתבי אישום.
דוד אמסלם: כתבי אישום בפועל, כמה היו?
חמד עמאר: שבעה מתוך 75.
דוד אמסלם: מאז קום המדינה עד היום שבעה כתבי אישום?
<רפ"ק שמרית רייס: לא.
<רפ"ק שמרית רייס: אני עשיתי בדיקה של חמש שנים אחורה.
דוד אמסלם: חמש שנים אחרונות, שבעה כתבי אישום.
זוהיר בהלול: זה 10%.
דוד אמסלם: אני גם מבין שבעצם העבירה היא יותר חמורה.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אני מאמין שיש איזה מדרג בין חומרת הענישה לחומרת העבירה, יש איזושהי קורלציה.
דוד אמסלם: ולפי מה שאני מבין, לשרוף את דגל ישראל זה פחות חמור מאשר לשרוף למשל את דגל אנגליה.
נאוה בוקר: או את דגל פלסטין.
דוד אמסלם: אני מדבר על מדינות ידידותיות.
דוד אמסלם: זה נראה לי קצת תמוה.
דוד אמסלם: אני חשבתי שקודם כול אנחנו מכבדים את עצמנו, אחרי זה את השכנים.
דוד אמסלם: לא ידעתי שזה הפוך, אבל בסדר.
<נדים עבוד: אדוני היושב-ראש, זה לא מה שאמרתי, אני הסברתי את המצב האובייקטיבי היום.
דוד אמסלם: נדים, השאלה לא מופנית אליך.
דוד אמסלם: אתה צודק, זה החוק.
דוד אמסלם: אני מדבר אל עצמנו.
דוד אמסלם: פעם ישבו פה אנשים וחוקקו את החוק הזה, ואליהם אני מדבר – כשהם ישבו פה בצד הזה – כנראה הם חשבו שאנחנו, מותר לזלזל בנו יותר מאשר בשכנים.
דוד אמסלם: זה בסדר, רק ההיגיון שלי הוא הפוך.
חמד עמאר: מה שמפליא כאן, אפילו שנה, מ-2012 אנחנו מדברים על שני מקרים שהועמדו לדין, אחד בעצם נכנס לכלא.
<רפ"ק שמרית רייס: אמרנו שבעה.
<רפ"ק שמרית רייס: לא שניים.
<רפ"ק שמרית רייס: שבעה כתבי אישום הוגשו.
דוד אמסלם: יש פסקי דין?
<רפ"ק שמרית רייס: נשאלנו לגבי ענישה.
<רפ"ק שמרית רייס: לגבי ענישה במאסר, בפועל אנחנו מדברים, יש לנו מקרה אחד.
דוד אמסלם: אחד, מאסר בפועל.
<רפ"ק שמרית רייס: לגבי ענישה נוספת יש לנו גם כאן - - -
דוד אמסלם: מה זה ענישה נוספת?
דוד אמסלם: אין מאסר בפועל - -
<רפ"ק שמרית רייס: למשל, מאסר על תנאי.
דוד אמסלם: - - יש על תנאי או שהוא גובה את ה-350 לירות, שזה לדעתי אפילו לא שני שקלים.
דוד אמסלם: שלושה שקלים וחצי.
דוד אמסלם: אני מניח שמדובר על לירות ישנות, לדעתי זה 35 אגורות.
<נדים עבוד: ככל שאדוני היושב-ראש ירצה נתונים מסודרים מפרקליטות המדינה, אני אוכל להפנות את השאלה הזאת לפרקליטות ולהעביר לוועדה נתונים מסודרים.
דוד אמסלם: בסיכום שלי אני אבקש את זה, אני אגיד לך גם למה.
דוד אמסלם: לפעמים אני מרגיש שאנחנו מבזבזים את הזמן שלנו, זאת אומרת אין טעם להגביר ענישה אם הענישה הקיימת לא נאכפת.
דוד אמסלם: אז מה עשינו, מה הועילו חכמים בתקנתם.
נאוה בוקר: אני חושבת שהתיקון הזה יעביר מסר ברור, למשטרה בעיקר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא נכנס כרגע לסוג – האם צריך בית סוהר, צריך קנס – אבל זה ברור שסוגיית הקנס בוודאי לא יכולה לעמוד על 35 אגורות – לפי החשבון שלי, אולי אפילו קצת פחות מזה.
דוד אמסלם: בואו נתחיל בהקראה.
דוד אמסלם: אתה רוצה עכשיו?
זוהיר בהלול: קצת מוזר לי שבמדינה נאורה – לא הנאורה ביותר רק במזרח התיכון אלא אולי אחת מהנאורות בעולם – הופכים את הדגל לאלילות ומעמידים את הסיפור הזה ב-level של האלהה – אם אני מובן – האלהה.
זוהיר בהלול: זה נשמע לי מופרך וזה נראה לי קנטרני ומתריס כי אנחנו נמצאים במדינה דמוקרטית, שיש בה גם חופש ביטוי.
זוהיר בהלול: אז אני כמובן נגד פגיעה בסמלי המדינה – אני אגב עומד כאשר ההמנון מתנגן, ונבדקתי לא מעט פעמים, כאשר שידרתי בעיקר משחקים בין-לאומיים – לא שאני פוסל, אבל אני חושב ששנה זה משהו מידתי ואינני יודע אם צריך – עוד מעט נגיע לידי כך שאם לא מנשקים את הדגל בוקר-בוקר, השכם והערב, אז אנשים ייענשו, ואנחנו באמת נגיע למצב - - - אי-אפשר להעלות את העניין של הדגל למעמד של מיסטיקה ושל משהו מיתי.
זוהיר בהלול: הדגל, כבודו במקומו מונח, אבל יש לפעמים עניינים אמנותיים, יש לפעמים - - -
נאוה בוקר: מה אמנותיים, תגיד לי, המקרים האחרונים זה אמנותי?
נאוה בוקר: - -
זוהיר בהלול: אני מקטלג את זה בתוך חופש הביטוי.
נאוה בוקר: - - גועל נפש.
דוד אמסלם: נאוה, תני לו.
זוהיר בהלול: אני לא יודע, אני חושב שהסנקציות שאת מדברת עליהן הן לא מידתיות ואני חושב שלא צריך להעמיד את הדגל במעמד של האל במרומים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת עמאר, בבקשה.
חמד עמאר: אני חושב שאת הדגל ואת סמלי המדינה צריך לכבד - -
זוהיר בהלול: לכבד כן.
חמד עמאר: - - וחייבים לכבד.
חמד עמאר: אני חושב שלא יכול להיות מצב כזה כשאנחנו מדברים על הדגל שלנו לדבר על שנה, וכשאנחנו מדברים על דגל של מדינה ידידותית – שלוש שנים.
חמד עמאר: אני חושב שגם בנושא הזה אנחנו צריכים לבדוק למה, ואיך הגענו להסכם כזה, אני מבין עם משרד המשפטים.
דוד אמסלם: לא, זה לא הסכם.
דוד אמסלם: הייתה חקיקה בזמנו.
<גלעד קרן: זו החקיקה הקיימת.
דוד אמסלם: חברי כנסת ישבו כאן ועשו את הדיפרנציאציה הזאת בזמנו.
חמד עמאר: אבל אנחנו מתקנים את זה עכשיו.
נאוה בוקר: מתקנים, בטח, זאת המטרה.
חמד עמאר: אנחנו צריכים לתקן את זה.
חמד עמאר: הנקודה השנייה שמדאיגה זה הטיפול של המשטרה בנושא.
חמד עמאר: אחד, אם אנחנו מקבלים נתונים רק מ-2012; שתיים, יש מקרה אחד, אני לא יכול לקבל את הנתון כמה הוא נכנס לכלא, וזה רק מקרה אחד.
חמד עמאר: כשמגיעים לוועדה צריכים להגיע מוכנים ועם כל הנתונים המדויקים.
חמד עמאר: את לא יכולה להגיע לוועדה, להגיד לי: היה מקרה אחד של מישהו שנכנס לכלא, ואני לא יודעת כמה נכנס לכלא, וזה היה רק ב-2015.
חמד עמאר: את צריכה להגיע לכאן, לתת נתונים מדויקים, אני צריך לדעת ולבדוק אם אתם מבצעים את זה.
חמד עמאר: אני מכיר את זה מה"ינשופים", אני חוקקתי לפני שש שנים, אדוני היושב-ראש, את החוק של ה"ינשופים" שמחייב אפס אלכוהול.
חמד עמאר: עד היום, המשטרה – אין אכיפה, כאילו מזלזלים בנו כאן חברי הכנסת, מה שאנחנו מחוקקים.
חמד עמאר: לכן זה זלזול בחברי כנסת להגיע בלי נתונים מדויקים.
חמד עמאר: את צריכה לתת לי נתון כמה נכנסו לכלא, כמה ימים, כמה חודשים, ואם החוק שאנחנו מחוקקים שווה שאנחנו נחוקק אותו או שזה סתם עוד נייר, תשימו אותו בצד ואף אחד לא אוכף את זה, אף אחד לא רוצה להתעסק עם זה, ונמשיך עם זה לסדר-היום.
חמד עמאר: לא נקבל דבר כזה כאן, אדוני היושב-ראש, ואסור לנו לקבל דבר כזה.
חמד עמאר: אנחנו כאן מחוקקים, אנחנו נחוקק את החוק, אתם תבצעו.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת חמד עמאר.
<מרגלית לוי: עורכת הדין לוי מרגלית ממשרד הפנים.
<מרגלית לוי: אני רק רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שמדובר ב-300 לירות, החוק מאפשר לעשות את ההמרה בהתאם לשיעור הקנסות לפי חוק העונשין.
דוד אמסלם: אז כמה זה יוצא?
<מרגלית לוי: עד שלוש שנים זה כמעט 75,300, זאת אומרת זה בסדר גמור.
חמד עמאר: כמה פעמים עשו את ההמרה?
<מרגלית לוי: לא, החוק מאפשר.
חמד עמאר: אבל אני שואל אותך כמה פעמים עשו את ההמרה.
חמד עמאר: אם החוק מאפשר, כמה פעמים עשו את ההמרה?
<מרגלית לוי: אני לא מכירה את הנתון.
<מרגלית לוי: אני רק אומרת מה החוק.
<מרגלית לוי: החוק מסייע לנו להבין - - -
<קריאה: סעיף 61(א)(3)?
דוד אמסלם: מה הנוסחה של ההמרה?
<נדים עבוד: אדוני היושב-ראש, אני ברשותך אתקן.
<נדים עבוד: היום אנחנו מתקנים את החוק כדי שאפשר יהיה לעשות את זה בשקלים.
<נדים עבוד: בינתיים, בנוסח הקיים שנוקב במלים "קנס עד 300 לירות" אין אפשרות לעשות המרה – היום.
<נדים עבוד: אחרי שמתקנים את החוק כמובן זה יהיה בשקלים וזה יהיה בענישה - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, מה שאני מציע – תבקשו ממנו לשלם 300 לירות, סביר להניח שהוא לא ימצא אותן, אז תכניסו אותו.
נאוה בוקר: לכלא.
דוד אמסלם: אוקיי, נתחיל בהקראה, בבקשה.
<גלעד קרן: "הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – פגיעה בכבוד דגל המדינה או סמלה), התשע"ו-2016
דוד אמסלם: ברשותך, אני רוצה לענות – לא כהרגלי – לזוהיר.
דוד אמסלם: אני מתחיל עם מה שנאמר, ועל זה אין מחלוקת.
דוד אמסלם: סמלי מדינה, בכל מדינה זה הכבוד הלאומי של המדינה.
דוד אמסלם: דרך אגב, שריפת הדגל זה לא נושא פוליטי רק.
דוד אמסלם: אני מניח שבארצות-הברית, אמריקני ששורפים לו את הדגל, הוא נעלב בדיוק כמו ישראלי או כמו - - -
נאוה בוקר: אגב, יש עונשים כאלה בהולנד, בגרמניה – שלוש שנות מאסר.
דוד אמסלם: אני מניח שבכל מדינה – זה לא קשור – חופש הביטוי זה לא אומר שמותר לך הכול.
דוד אמסלם: שמותר לך לשרוף, לקלל, לשסות.
זוהיר בהלול: אמרתי שלא מותר.
דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב – בכלל חברה שמכבדת את עצמה, זה לא רק סמלי מדינה.
דוד אמסלם: אפילו סמלים דתיים.
דוד אמסלם: כל מסגרת, יש לה את הכבוד המינימלי שלה, שהיא מכבדת את עצמה.
דוד אמסלם: זה מתחיל גם בנושאים הדתיים שבן-אדם בא לבית הכנסת או למסגד, הוא לא עושה מה שהוא רוצה.
דוד אמסלם: יש כללים, מכבדים את המקום.
דוד אמסלם: אפילו כשאתה הולך לקונצרט, אתה לא קם באמצע ומתחיל לצרוח.
דוד אמסלם: לכל מקום יש את הכללים שלו.