GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נתנאל היימן: זאת אומרת כמו שאמרת, עד שקובעים את המפרטים, לדוגמא אם יש, ואני סתם זורק, אם יש מוסך, אז יכול להיות שבמפרטים ייקבע שמוסך לא צריך ספרינקלרים.
<נתנאל היימן: אז עד שבאמת המפרט הופך לחוק, צריך שיהיה איזה שהוא גרייס שלא כופים עליו לעשות דברים, שאולי לא יהיו במפרטים הסופיים.
נאוה בוקר: יהודה כהן, מנכ"ל - - -
<יהודה כהן: מנכ"ל התאחדות בעלי אולמות האירועים.
<יהודה כהן: אם יורשה לי דקה מילה קטנה פה.
<יהודה כהן: אני מעלה את שמו, זיכרונו לברכה מני דורון מנציבות כיבוי אש.
נאוה בוקר: איש יקר.
<יהודה כהן: איש יקר שהיה לי אוזן קשובה לכל דבר ועזר, סייע לקדם.
<יהודה כהן: לכן אני רוצה שייאמר לזכרו.
<יהודה כהן: לעניין עצמו.
נאוה בוקר: אני איתך.
נאוה בוקר: אני מאד הערכתי את האיש הזה.
נאוה בוקר: מאד ציער אותי שהוא נפטר.
נאוה בוקר: מני דורון זיכרונו לברכה.
<יהודה כהן: לכן אני בחרתי לומר.
<יהודה כהן: זה אדם שהיה איש הקשר שלנו.
<יהודה כהן: לנושא עצמו.
<יהודה כהן: כשנכנסתי לניהול התאחדות בעלי האולמות וגני האירועים בישראל, נתקלתי במצב מאד מעניין.
<יהודה כהן: כשאני בא לאולמות בחדרה, בנתניה יש הוראות אחרות, בהרצלייה קיים בכלל דבר אחר, וכשהגעתי לחיפה, שומו שמיים.
<יהודה כהן: הנציב שהיה בזמנו, זה רומח ואיתו חיים תמם.
<יהודה כהן: ניגשתי אליהם ואמרתי להם תראו - - -
נאוה בוקר: אתה מדבר על לפני חמש שנים.
<יהודה כהן: יותר.
<יהודה כהן: יותר קצת.
<יהודה כהן: אמרתי לו בבקשה, חיים, תארגן לי את הדבר.
<יהודה כהן: אז מה אנחנו רוצים?
<יהודה כהן: אנחנו נמצאים בספר עבה כזה של הנחיות, שאנחנו מוגדרים אלומות האירועים כמקומות עינוגים.
<יהודה כהן: אמרתי לו סליחה, אם אני מקום עינוגים, חפש אותי ברחוב הירקון, אל תחפש אותי בתוך אולם.
<יהודה כהן: ואז באמת, ייאמר לזכותם, נכתבו הוראות מק"ט 522 לאולמות וגני אירועים ונכתבה משנה סדורה.
<יהודה כהן: אבל מה שקרה בשטח, המפקדים לא הפנימו את ההוראות.
<יהודה כהן: ואז אני מגיע למקום ומגיע המבקר של אותה תחנה, בודק את הדברים ופתאום מוצא ליקוי מסוים.
<יהודה כהן: ומעל איפה שמבשלים יש מטפים לפי הוראות מכ"ר תקן אמריקאי 96.
<גבי גניש: כיבוי אוטומטי.
<יהודה כהן: ואז הוא אומר לו לא, אתה צריך לפי 125.
<יהודה כהן: אני אומר לו תקרא בהוראות.
<יהודה כהן: לא, הוא אומר, המפקד אמר לי 125.
<יהודה כהן: אבל למזלי, כמנכ"ל ההתאחדות ולאותו אולם הייתה אוזן קשבת ויש את סנדרה ויש את חיים - - -
נאוה בוקר: אוקיי, בוא תתמקד, אני חייבת לעבור הלאה.
<יהודה כהן: עכשיו, מה אני רוצה להגיד פה?
<יהודה כהן: אני שמעתי מה ששמעתי, אני חייב להגיד, כבאות לא עד כדי כך.
<יהודה כהן: כבאות יש אוזן קשבת.
<יהודה כהן: עובדה שנכתבו דברים.
<יהודה כהן: דלתם פתוחה.
<יהודה כהן: אני בכל אופן כמנכ"ל ההתאחדות, בכל שעה, בכל יום, בכל מקום, ומני דורון וחיים.
<יהודה כהן: נכון שיש פה ושם עוד דברים.
<יהודה כהן: ברגע שאני מקבל איזה שהן הערות, יש אל מי לפנות.
<יהודה כהן: יש כוונה, אני מבין, להסדיר את כל הנושא הזה של ההוראות מכ"ר לאולמות וגני אירועים.
<יהודה כהן: את זה אני אומר, אני לא יודע פה, כי המלונות נמצאים וגם מהמסעדות פה לא נמצאים ואני לא יודע לגבי התאחדות הקבלנים, שמשום מה הם בונים את הדברים האלה, כי הם בונים לנו את האולם ואז יש לנו את המערכות.
<יהודה כהן: אז אני מאמין שבזמן הקרוב ייפתר הכל.
נאוה בוקר: מי זה אוסקר נח?
<אוסקר ארנסט: אני.
<אוסקר ארנסט: מחולון.
נאוה בוקר: לא, מה תפקידך?
<אוסקר נח-ארנסט: יש לי חברה לאלקטרוניקה ואני מנהל עסק בחולון.
<אוסקר נח-ארנסט: אני רוצה לספר את הסיפור שלי, היות ושמעתי פה סיפורים מטבעון ואנשים אחרים.
<אוסקר נח-ארנסט: אני בעל עסק, יש לי עסק בחולון שמוכר רכיבי אלקטרוניקה.
<אוסקר נח-ארנסט: אני מתמודד מול נושא הכבאות קרוב ל-17.5 שנה.
נאוה בוקר: או-הא.
נאוה בוקר: אז זה כבר - - -
<יהודה כהן: הוא רוצה למכור.
<אוסקר נח-ארנסט: אני רוצה להדגיש דבר מסוים.
<אוסקר נח-ארנסט: יש לי רישיון מעיריית חולון, רישיון לצמיתות שקיבלתי כשפתחתי את העסק.
<אוסקר נח-ארנסט: זאת אומרת, לא נתנו לי אותו בהתניות מיוחדות, אלא אני התעקשתי לקבל רישיון, כי לא ידעו בחולון איך להכיל את העסק שלי, אז מצאו לי איזה שהוא סעיף הזוי, וממנו קיבלתי רישיון עסק ומכאן יש לי רישיון לצמיתות.
<אוסקר נח-ארנסט: אלא מאותו יום אני לא מסיים את כל הפרשה שנקראת כיבוי אש.
<אוסקר נח-ארנסט: כיבוי אש החליטו בזמנו שאני צריך לשים מטפי כיבוי, צינורות עם כל מה שקשור בזה.
<אוסקר נח-ארנסט: עשיתי.
<אוסקר נח-ארנסט: אחרי שסיימתי את הדבר הזה, באו אלי אחרי שנה-שנתיים אמרו זה לא מספיק, אתה חייב גם לשים ספרינקלרים.
<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי אוקיי, בסדר, טוב.
<אוסקר נח-ארנסט: אם אין ברירה, עושים, נעשה ספרינקלרים.
<אוסקר נח-ארנסט: יצרתי קשר עם חברת ברק אש, דיברתי עם אנשי ברק אש וסיכמנו על מחיר מסוים.
<אוסקר נח-ארנסט: לעשות ספרינקלרים בעסק שלי זה משהו כמו 190,000, בערך 200,000 שקלים.
<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי אין בעיה.
נאוה בוקר: בוא תתמקד כי אנחנו לקראת סיום.
<אוסקר נח-ארנסט: גברתי, תאמיני לי, אני ביליתי הרבה שנים בתוך הדבר ואיך אומרים, הזמן פה שאת נתת לי, אולי הוא קצר, אבל אני חייבת לדבר, אין מה לעשות.
נאוה בוקר: אני עושה ככל יכולתי ואנחנו מוגבלים בזמן.
<אוסקר נח-ארנסט: אני מסכים איתם.
נאוה בוקר: יש לנו עוד דיון.
<אוסקר נח-ארנסט: אני מסכים.
<אוסקר נח-ארנסט: הקמנו ועשינו.
<אוסקר נח-ארנסט: באנו להקים את מערכת כיבוי האש, מערכת הספרינקלרים.
<אוסקר נח-ארנסט: חייבים לקבל מה שנקרא אישור לספיקת מים, כמו שסיפרה הגברת, לגבי צנרת המים שצריך לעשות שם.
<אוסקר נח-ארנסט: הולכים, בודקים את הנושא, ברחוב המלאכה בחולון.
<אוסקר נח-ארנסט: הצנרת לא מסוגלת לתת את כמות המים שאנחנו צריכים לצורך העניין.
<אוסקר נח-ארנסט: אוקיי, אז אני אומר לאנשי ברק אש, החברה שאמורה לבצע לי את המהלך, מה אני אמור לעשות?
<אוסקר נח-ארנסט: אתה צריך לעשות בריכת מים עם משאבת מים, שתעלה לחצים.
<אוסקר נח-ארנסט: אמרתי טוב, נו, צריך, נעשה.
<אוסקר נח-ארנסט: כמה עולה הדבר הזה?
<אוסקר נח-ארנסט: אמרו לי זה לא דבר יקר, בערך חצי מיליון שקלים.
<אוסקר נח-ארנסט: אני אומר לו מה חצי מיליון שקלים?
<אוסקר נח-ארנסט: ברור לי, בריכת מים, מה?
<אוסקר נח-ארנסט: לא, זה לא מספיק, אתה צריך לחפור, ליצור את מערכת הכיבוי, עם משאבה, עם לחצים, עם כל מיני דברים שאני לא מבין בזה.
<אוסקר נח-ארנסט: חצי מיליון שקלים אין לי.
<אוסקר נח-ארנסט: 190,000 שקלים אני יכול לשלם, חצי מיליון אין לי מאיפה להוציא.
נאוה בוקר: מתי זה היה?
<אוסקר נח-ארנסט: את זה אני לא אוכל לעשות.
נאוה בוקר: מתי הדרישה הזאת הוצגה בפניך?
<אוסקר נח-ארנסט: זה בשנת 2006.
נאוה בוקר: ומה קרה עד היום?
<אוסקר נח-ארנסט: התווכחתי עם אנשי כיבוי אש, היינו במלחמה, בויכוחים, בעניינים, בסוף הסכימו להוריד לי את נושא הבריכה ואמרו לי אוקיי, תתקדם מכאן ואז אתה תעמוד במערכת הקיימת ובמסגרת המערכת שאתה עושה כמערכת הספרינקלרים, אתה חייב לשים מה שנקרא רגשים, רגשי מים, שאם במקרה תרד הזרימה בצנרת, הרגשים יתחילו להפעיל וזה יזעיק את אנשי כיבוי אש למצב שקורה.
<אוסקר נח-ארנסט: אכן הרגשים באמת מתחילים לעבוד, מפני שמערכת המים לא מסודרת אצלנו והרבה פעמים יש נפילה ואני כיבוי אש מתחילים לרוץ אלינו, בגלל הרגשים האלה, אבל אין שום דבר.
<אוסקר נח-ארנסט: הרגשים פועלים על סתם.
<אוסקר נח-ארנסט: לא בגלל שיש שריפה, אלא בגלל שמערכת המים היא לא מספיק בעלת כוח.
<אוסקר נח-ארנסט: שנייה גברתי.
נאוה בוקר: אני חייבת לעצור אותך.
נאוה בוקר: יש לך 30 שניות לסיום, כי יש פה אנשים שצריך - - -
<אוסקר נח-ארנסט: אני אנסה להתמקד ב-30 שניות האלה.
נאוה בוקר: צריך להגיב לדברים שלך.
<אוסקר נח-ארנסט: יפה.
<אוסקר נח-ארנסט: נכון להיום אני מקבל מעיריית חולון הודעה שמודיעה לי שלעניין האפשרות לביטול רישיון העסק מובהר כי רישיון העסק ניתן על סמך הנחה כי אישורי הגורמים וכן כיבוי אש, יהיו תקפים בכל עת.
<אוסקר נח-ארנסט: במידה ולא, אנחנו נזמין אותך לשימוע ועליו, איך אומרים, נבטל לך את הרישיון.
<אוסקר נח-ארנסט: תראי גברתי, אני עמדתי בכל מה שביקשו ממני.
<אוסקר נח-ארנסט: הדרישה האחרונה שהעמידו לי, לעשות דלת חסינת אש בין המשרדים שלי למחסנים שלי.
<אוסקר נח-ארנסט: אם זה לא יקום ולא יהיה, אין מצב שאני אקבל את הרישיון של כיבוי אש.
<אוסקר נח-ארנסט: תקשיבי, אני מרים ידיים.
<אוסקר נח-ארנסט: אני כבר אחרי חצי מיליון שקלים שהשקעתי, עדיין אין לי רישיון אחרי 17 שנה.
<אוסקר נח-ארנסט: לא, אין לי אישור.
נאוה בוקר: שני דוברים אחרונים לפני הסיכום של שמעוני.
<אשר גרנר: אני רוצה להתייחס לנקודות שעלו פה.
נאוה בוקר: אז אחרי שמעוני כי הוא לא דיבר היום.
נאוה בוקר: ממש שני משפטים.
<עמי שפט: שני משפטים.
<עמי שפט: לגבי הקטע של איך נקבעים הקריטריונים של מכבי אש, איזה גורמים משפיעים עליהם בקטע המקצועי.
<עמי שפט: כי אם למשל אנחנו מדברים מהתחום הצר שלנו, תחום החשמל, מכבי אש קבעו דברים בהשפעה של גורמים אינטרסנטים שמנוגדים לחוק החשמל ומנוגדים לתקן האמריקאי.
<עמי שפט: וכשאנחנו באנו וניסינו להסביר, נתקלנו בקירות.
<עמי שפט: ואז במקום שעסק, מכל הקטנים האלה, אם הוא היה משלם בעבר לבדיקה של חשמלאי מוסמך וצילום תרמי והוא היה מקבל את הרישיון, דאגו שבכל מדינת ישראל היום העסק הקטן הזה, שפעם הספיק לו חשמלאי מוסמך, הוא חייב מהנדס בודק שיבוא ויעשה לו את בדיקת החשמל, כשבעבר הספיק חשמלאי מוסמך.
<עמי שפט: והדבר הזה, למה הוא קרה?
<עמי שפט: בגלל זה אנחנו פה.
נאוה בוקר: גבי, אולי תדבר אחרי שמעוני, בסדר?
<גבי גניש: מה שאת קובעת.
נאוה בוקר: אני חושבת כך.
נאוה בוקר: הוא שמע את כולכם.
נאוה בוקר: אני אשמח אם הוא יגיב אחד לאחד.
<יצחק שמעוני: אז קודם כל כמה דברים.
<יצחק שמעוני: אני יכול להסכים איתכם שהמצב הישן היה בלתי נסבל.
<יצחק שמעוני: קודם כל בסדר, אבל אנחנו לא במצב הישן.
<יצחק שמעוני: המצב הישן זה חוק שירותי הכבאות משנת 1959, כשהיו 24 איגודי ערים ועבדו בצורה שכל מפקד שירות ניתן לו על פי החוק שיקול הדעת באותו מרחב איגוד שהוא שייך אליו ואז נותרו 24 שיקולי דעת שונים, שעליהם אתם מלינים.
<יצחק שמעוני: כל זה היה נכון עד ל-8 בפברואר 2013.
<יצחק שמעוני: ברגע שכוננה הרשות, התקבלו מספר החלטות חד משמעויות שהן נגזרות מהחלטות הממשלה.
<יצחק שמעוני: החלטה ראשונה לעשות אחידות בדרישות.
<יצחק שמעוני: מה שנקרא המפרט האחיד ותקנות.
<יצחק שמעוני: הדבר השני זה שירותיות.
<יצחק שמעוני: הדבר השלישי זה שקיפות.
<יצחק שמעוני: יש לנו אתר שנקרא 102 - Gov.il, אתם מוזמנים להיכנס אליו.
<יצחק שמעוני: החל משנת 2012 כל העסקים שנמצאים בפריט רישוי, נמצאים שם עם הדרישות שאנחנו דורשים מהם.
<יצחק שמעוני: יש שקיפות מלאה.
<יצחק שמעוני: אני לא מבין למה לא נכנסת לאתר הזה אף פעם לראות - - -
<יונתן סורוצקין: אני נכנסתי - - -
<יצחק שמעוני: לא, אל תענה לי.
<יצחק שמעוני: אני הקשבתי לך, אל תענה לי.
<יצחק שמעוני: אני לא מבין למה לא נכנסת לאתר הזה, כי הדרישות מופיעות שם, אז אולי היית פותר ללקוחות שלך קצת יותר בעיות.
<יצחק שמעוני: זה הדבר השני.
<יצחק שמעוני: הדבר השלישי זה נושא של עמידות בלוחות זמנים.
<יצחק שמעוני: ההנחיות שלנו וההורדות שלנו כלפי מטה לשטח, זה 30 יום מענה לבקשה מהרשות לחידוש רישיון עסק ולמתן רישיון עסק חדש.
<יצחק שמעוני: 30 יום מענה במצב של היתרי בנייה.
<יצחק שמעוני: אנחנו עושים מעקבים, אנחנו עושים את כל הדברים האלה.
<יצחק שמעוני: הדבר האחרון זה נושא של שירותיות.
<יצחק שמעוני: שירותיות זה לא רק להיות אדיב או לתת מענה קולי בנושא של קבלת קהל.
<יצחק שמעוני: גם את הנושא הזה הסדרנו בצורה חד משמעית.
<יצחק שמעוני: מי שייכנס לאתר 102 – Gov.il – יראה שם את זמני מתן מענה קהל לכל הרמות – אם זה תכניות בנייה, אם זה רישוי עסקים, אם זה מזכירות, אם זה בודקים.
<יצחק שמעוני: יש לוחות זמנים שלא מתקרבות לארבע שעות, הרבה יותר.
<יצחק שמעוני: חלק גדול, כמעט 45 עד 55, תלוי בפורמט, מהזמן של העובד זה קבלת קהל ומתן מענה טלפוני.
<יצחק שמעוני: אז זה לא מדויק להגיד 4 שעות.
<יצחק שמעוני: למרות כל מה שאני אומר, המצב היום משול, ודמיינו לכם שפה הכל מלא מים עכשיו והמים רגועים ובא מישהו שזורק אבן לתוך המים האלה.
<יצחק שמעוני: מה שאנחנו נקבל, נקבל איזה שובל מים שיעלה למעלה ואחר כך נקבל גלים-גלים.
<יצחק שמעוני: אנחנו נמצאים בגלים-גלים האלה עכשיו.
<יצחק שמעוני: זה לא דבר של זבנג וגמרנו.
<יצחק שמעוני: נעשית עבודה מצוינת, לא טובה, על ידי רשות הכבאות.
<יצחק שמעוני: אני אומר את זה בגאווה מלאה.
<יצחק שמעוני: כל פרטי הרישוי נכתבו כבר, כל ה-202.
<יצחק שמעוני: ההחלטה שלנו היא בצורה חד משמעית.
<יצחק שמעוני: נכון שהפעימות אמורות להסתיים ולהיות מסוימות בתחילת שנת 2018.
<יצחק שמעוני: ההחלטה שלנו, כל פריט שאנחנו סיכמנו עליו יחד עם המחלקה המשפטית שלנו, ייצא לעבודה בשטח למרות הערות הציבור ולמרות הכל.
<יצחק שמעוני: וכך אנחנו עובדים וככה פרסמנו כבר 56 מפרטים שעובדים איתם בשטח.
<יצחק שמעוני: כל הנושא של ערעורים, לא מבין למה אתם מלינים בכלל.
נאוה בוקר: רק שאלה.
נאוה בוקר: אתה מדבר על המפרטים.
נאוה בוקר: לדוגמא, מועצת קריית טבעון.
נאוה בוקר: זה המפרטים שלכם - - -
<יצחק שמעוני: אני רוצה להתייחס לדודי בהמשך פה במה - - -
נאוה בוקר: לא, אני לוקחת אותו כדוגמא, זה לא רלבנטי רק לו.
נאוה בוקר: אתה דרשת ממנו לפי אותם מפרטים - - -
<יצחק שמעוני: לא, לדודי, העסק שלו לא טעון רישוי.
<יצחק שמעוני: נעשה סדר.
<יצחק שמעוני: הוא לא טעון רישוי.
<יצחק שמעוני: מכיוון שהוא לא טעון רישוי - - -
נאוה בוקר: כן, אבל הדרישות שלכם הן לכאורה מאד מחמירות.
<יצחק שמעוני: סליחה גברתי, אני רוצה לעשות סדר קטן.
נאוה בוקר: אני מנסה להבין האם אתה מחייב את דודי אריאלי לעמוד באותם מפרטים שאתה מדבר עליהם עכשיו.
<יצחק שמעוני: חד וחלק כן.
<יצחק שמעוני: רק זה.
נאוה בוקר: למרות שהם לכאורה זמניים.
<יצחק שמעוני: לא, הם לא זמניים.
נאוה בוקר: עד שתגובש ה - - -
<יצחק שמעוני: לא, אני רוצה לעשות סדר.
<יצחק שמעוני: מה שיגובש - - -
נאוה בוקר: אני מבינה נכון, אדון משרד הפנים?
<אשר גרנר: לצורך העניין, ההנחיות הן הנחיות מנהליות, הן לא זמניות לצורך העניין.
<אשר גרנר: הנחיה מנהלית - - -
נאוה בוקר: הנחיה מנהלית שיכולה גם להשתנות בעתיד.
<אשר גרנר: היא יכולה להשתנות ובגלל זה - - -
נאוה בוקר: זה מה שאני שואלת.
נאוה בוקר: האם - - -
<אשר גרנר: ובגלל זה יש פה את שיתוף הציבור.
<אשר גרנר: לצורך העניין, ברגע שמשנים, בתוך הרפורמה כתוב, ברגשת שנתת לעסק מסוים את המפרט, אתה לא יכול לשנות לו אותו מיידית, אתה צריך לתת לו שלוש שנים זמן להתחיל לשנות.
<אשר גרנר: זה בדיוק ההוראות החדשות שקיימות.
<אשר גרנר: היום הוא יכול לשנות מהיום להיום - - -
נאוה בוקר: אז בעצם מה אתה אומר לי?
נאוה בוקר: שאתה יכול לבוא אליהם היום עם דרישה מסוימת, לאותו בעל עסק, עוד שנתיים הדרישה – תהיה לכם תכנית מוגדרת, מפורטת – שאני חושבת שזה פשוט אבסורד שלוקח שנתיים לכתוב תקנות ומפרט כזה.
<אשר גרנר: הסברתי את זה.
נאוה בוקר: אתה הסברת.
נאוה בוקר: אני קשה לי לקבל.
נאוה בוקר: אולי אני לא מבינה גדולה, אבל אני מצטערת.
נאוה בוקר: זה נשמע לי מוגזם לחלוטין.
נאוה בוקר: יש כאן בעלי עסקים שמאבדים את מקור הפרנסה שלהם.
נאוה בוקר: אתם לא מבינים את המשמעות.
<אשר גרנר: אבל את צריכה להבין שהמחוקק כתב את זה, זה לא אני.
<אשר גרנר: זה המחוקק.
<אשר גרנר: זה מוגדר בחוק.
נאוה בוקר: אז זו טעות של המחוקק כנראה.
נאוה בוקר: אני אמנם מחוקקת רק שנה, אבל - - -
<אשר גרנר: אז היות ואת מחוקקת לצורך העניין - - -
נאוה בוקר: אם הייתי לפני שבע שנים, אז אולי הייתי חושבת שצריך לעשות את זה אחרת.
<אשר גרנר: אבל אם לא היינו עושים את זה היה בא הציבור ואומר למה לא עושים שיתוף איתנו?
<אשר גרנר: הרי אני חייב לפרסם באתר על מנת לקבל.
<אשר גרנר: זה לא מהיום להיום.
נאוה בוקר: אני מבינה אותך.
נאוה בוקר: אני אומרת מה שיקרה, היום אתה תחייב אותו בשמונה ספרינקלרים, תבוא בעוד שנתיים, תגיד לו לא, התקנה ירדה ל-5 או ל-6, ואז מה?
<יהודה כהן: היא לא תרד, היא תעלה, היא רק תעלה.
<יצחק שמעוני: תנו לי להסביר רגע.
<יצחק שמעוני: בבקשה רגע.
נאוה בוקר: אני לקחתי את זה לכיוון חיובי.
<יצחק שמעוני: אני רוצה להסביר את הבסיס לפריט רישוי שאנחנו כותבים.
<יצחק שמעוני: הבסיס לפריט רישוי התחיל בכלל בשנת 1998, במנדט שמשרד הפנים נתן לרשות הכבאות ואמר להם אתם חייבים לכתוב תקנות בדבר תנאים להיתר בנייה מה שנקרא, לכלול ביניהם פרק שלם שנקרא פרק ד', שצריך להיות מאושר אוטוטו על ידי המועצה הארצית.
<יצחק שמעוני: כשפרק ד' הזה כולל בדיוק איפה נדרשים מתזים, איפה נדרשים גלאים, איפה נדרשות מערכות שמכבידות על הכיס, אבל נדרשות.
<יצחק שמעוני: הבסיס לקביעת התקנות זה לא המצאה של הצוות שישב.
<יצחק שמעוני: המנדט שהוא קיבל זה לקחת את ה-NFPA101 ואם זה מתאים ל-330 מיליון אמריקאים, זה יכול להתאים לשישה מיליון יהודים.
<יצחק שמעוני: וזו הייתה הקביעה וזה היה המנדט שהם קיבלו.
<יצחק שמעוני: כל הדרישות שנקבעות היום בתקנות, לכולם, נסמכות על תקנות שאושרו על ידי המועצה הארצית וככה אנחנו עובדים.
<יצחק שמעוני: זה לא שיושבים ארבעה כבאים ואומרים עכשיו אני פה אומר ככה ואני אומר ככה.
<יצחק שמעוני: זאת לא המציאות.
<יצחק שמעוני: המציאות היא שנקבעו תקנות תוך הסתמכות על האמריקאים, על ה-NFPA שלהם, וזו הייתה המטרה וזה מה שיצא.
<עמי שפט: את זה אבל לא לקחתם.
<יצחק שמעוני: אני רוצה לענות לך, כי חבל, כי אתה חצוף.
נאוה בוקר: סליחה, סליחה, זה לא דיון - - -
<יצחק שמעוני: יש ועדה במכון התקנים ומה שהיא תקבע זה מה שיהיה.
<יצחק שמעוני: בטח לא תבוא לכל חור שאתה יכול ותגיד מה שאתה רוצה.
<עמי שפט: לא, אבל יש תקן 1525.
<יצחק שמעוני: זה נגמר בינינו.
נאוה בוקר: אני מבקשת לא לכעוס.
<יצחק שמעוני: עכשיו אני רוצה לענות לגבי הדברים האלה.
<יצחק שמעוני: כתבנו תקנות, כתבנו הוראות, התייחסנו התייחסות מלאה להכל.
<יצחק שמעוני: יש תהליך ביניים שלוקח זמן גם לכם וגם לנו.
<יצחק שמעוני: ואני אומר גם לכם, כי אני רוצה פה להגיד משהו.
<יצחק שמעוני: מכיוון שיש שקיפות מלאה ויש אחידות מלאה היום, מכיוון שהכל מפורסם באתר כבר משנת 2012, לא יכול לבוא בן אדם פה מעל הבמה הזאת ולהגיד שיש עמימות מלאה, לא נותנים כלום.
<יצחק שמעוני: זה דבר ראשון.
<יצחק שמעוני: הדבר השני שתיקחו בחשבון, מכיוון שיש שקיפות מלאה ויש אחידות מלאה בדרישות, האחריות עוברת לבעל העסק.
<יצחק שמעוני: זה הרעיון, הרציונאל הגדול ביותר ברפורמה ברישוי, שבעל העסק לוקח אחריות על העסק שלו והוא יודע לנהל אותו וזה בסדר גמור וככה זה צריך להיות בכל העולם וככה גם פה.
<יצחק שמעוני: זאת אומרת שקיבלתם את הכלים לנהל את העסקים שלכם.
<יצחק שמעוני: קחו את בעלי העסקים שלכם, את האנשים שמייצגים אותם ותגידו להם שיתחילו לקחת אחריות.
<יצחק שמעוני: אם עסק לא מקבל רישיון עסק זה לא רק בגלל שכבאי סרח.
<יצחק שמעוני: הוא לא מקבל כי הוא לא קיים חלק מהתנאים גם.
נאוה בוקר: שמעוני, אף אחד לא דיבר על כבאים שסרחו חס ושלום.
נאוה בוקר: אתה יודע שהמטרה של הדיון הזה היא חיובית וטובה.
<אוסקר נח-ארנסט: אני קיימתי 97% מהתנאים, נו, אז?
נאוה בוקר: יש כאן מקרים של אנשים שהעסק שלהם מתקשה לשרוד, כי יש כאן פשוט פסטיבל האבסורד, כמו הבחורה הזאת, כמו האיש הזה, כמו מקרים נוספים.
<יצחק שמעוני: כדי להקל - - -
נאוה בוקר: אז אני אומרת, בוא, תבוא לקראתנו, מצידי תקימו - - -
<קרן גלאון: מה שאומר שמעוני בצורה מאד ברורה - - -
<גבי גניש: לזרז את התהליך.
<יצחק שמעוני: עוד משפט אני רוצה לומר, ברשותך.
<קרן גלאון: שיש שיפור - - -
נאוה בוקר: יש דרך להציג את הדברים.
נאוה בוקר: לא ככה מנהלים דיון.
נאוה בוקר: את רוצה לדבר, בבקשה.
נאוה בוקר: תגידי את שמך ותפקידך ויש לך שני משפטים, כי אני עוד מעט עוברת לדיון הבא.
<קרן גלאון: תודה.
<קרן גלאון: שמי קרן גלאון, סגנית היועץ המשפטי של כבאות.
<קרן גלאון: מה שניסה להציג פה שמעוני בצורה מאד ברורה, ואני חושבת שחלק מהאנשים סביב לשולחן גם היו מספיק הגונים להגיד זאת בעצמם, זה להצביע על תהליך של שיפור משמעותי שמטרתו לפתור את מרבית הבעיות שהוצגו פה.
<קרן גלאון: מה שהציג שמעוני זה שהיום נוצרת אחידות ארצית.
<קרן גלאון: הושקעו כספים רבים במערכת מחשוב ארצית, מה שלא היה קודם.
<קרן גלאון: זאת אומרת צריכים להסתכל על התהליך.
<קרן גלאון: הושקעו שעות עבודה רבות בכתיבת התהליך - - -
נאוה בוקר: אני מבינה בהחלט, הכל טוב ויפה, אבל אנחנו נמצאים במצב ביניים שמבחינת בעלי העסקים הוא בלתי אפשרי.
נאוה בוקר: אז אני חושבת שמן הראוי שתיקח את ראש הארגון הזה ואת ראש הארגון הזה, תשבו עם - - -
<יצחק שמעוני: אני אתן לך תשובה.
נאוה בוקר: אוקיי, בוא תיתן לי תשובה, בבקשה.
<יצחק שמעוני: אנחנו חילקנו את כל הנושא של סידורי הכבאות לשתי קטגוריות מרכזיות – מערכות מצילות חיים וציוד כיבוי שהוא לא ייחשב אצלנו, בהיבט המקצועי שלנו למערכת מצילת חיים.
<יצחק שמעוני: מערכות מצילות חיים, אני כבר אומר לכם מה הן – זה מתזים, גלאים, מערכות הלחץ, גנראטורים וניהול עשן.
<יצחק שמעוני: כל הסטטיסטיקות בעולם מדברות כשהמערכות האלה כושלות, זה נגמר בחיי אדם.
<יצחק שמעוני: אנחנו עוסקים בבטיחות אש, אין לנו את הפריבילגיה שיש במשרדים אחרים של לבוא להתנות במספר חודשים.
<יצחק שמעוני: לאחר שאפיינו את זה, שזה בין מערכות מצילות חיים ומערכות לא מצילות חיים, יש הנחיות מסודרות וייצאו הנחיות אולי יותר מסודרות בעקבות הדיון הזה, איך להתייחס למערכות מצילות חיים ואיך לבוא לעסק שקיים את כל המערכות מצילות חיים האלה, ולא לעצור אותו בעסק, אלא לתת לו לעבוד עם לוחות זמנים, עם אבני דרך לקיום הזה, תחת רישיון בתוקף, תחת אישור בתוקף - - -
<אשר גרנר: כמו שעשיתם באריאל.
<יצחק שמעוני: כמו שעשינו באריאל וכמו שעשינו בשומרון וכמו שאנחנו עושים במקומות דומים.
<יהודה כהן: תעשה את זה כולם.
<יצחק שמעוני: סליחה חברים, אי אפשר לעשות את זה.
<יצחק שמעוני: אתם יודעים, כולכם בעלי מקצוע וכולכם אנשים מבוגרים פה.
<יצחק שמעוני: לא עושים זבנג וגמרנו.
<יצחק שמעוני: אתה בעצמך ציינת שכוח אדם לא קיים כמעט בכבאות.
<יהודה כהן: נכון.
<יצחק שמעוני: אז הוא לא קיים כמעט בכבאות.
<יהודה כהן: אני יודע.
<יצחק שמעוני: אז עם המעט שיש לנו, אנחנו ימים ולילות עושים והמכוונות שלנו היא לא רק לוחמי אש למען האזרח, גם בטיחות אש למען האזרח.
נאוה בוקר: רגע, אתה אומר שחסר כוח אדם בנושא הזה.
<יצחק שמעוני: קיצוני.
נאוה בוקר: קיצוני?
<יהודה כהן: קיצוני, קיצוני.
נאוה בוקר: אז בואו נוציא מכתב לנציבות הכבאות.
נאוה בוקר: יש פה נציג של המשרד לביטחון פנים?
<יאיר דורנפלד: כן.
<יאיר דורנפלד: שמי יאיר, אני ראש החטיבה לתכנון וארגון במשרד.
נאוה בוקר: אנחנו שומעים כאן על מחסור בכוח אדם.
<יהודה כהן: יש מפקח אחד על - - -
<יאיר דורנפלד: הוא יודע בדיוק כמוני שאנחנו מגדילים את כוח האדם שלו משלושה אנשים לשמונה אנשים.
<יאיר דורנפלד: האישור ההתחלתי כבר ניתן וזה קורה, עכשיו זה בתהליכי גיוס בנציבות.
נאוה בוקר: אני רוצה לשלוח מכתב בבקשה, גם לשר וגם לנציב בנושא הזה.
<יאיר דורנפלד: זה נמצא בגיוס בנציבות.
נאוה בוקר: אני לא רוצה לענות.
<קריאה: שיאשר, אם זה נכון.
נאוה בוקר: זה כל כך, אתה יודע, הנושאים האלה, כשהם לא רשמיים ולא לפרוטוקול, אז יש גיוס ויש - - -
<יאיר דורנפלד: אני אמרתי משהו לפרוטוקול.
נאוה בוקר: לא, אני מדברת על העבודה של הוועדה שלנו.
נאוה בוקר: כשזה לפרוטוקול, כשאני מקבלת מכתב תשובה רשמי, אז הדברים מתבצעים הרבה יותר טוב והרבה יותר.
נאוה בוקר: אתה מסכים איתי?
נאוה בוקר: מתי יוצאות ההנחיות?
נאוה בוקר: אני חייבת תוך כמה דקות לסיים את הדיון.
נאוה בוקר: מתי יוצאות הנחיות מתוקנות?
<יהודה כהן: ההנחיות האלה, כמו שציינת, איך אתה מוציא את ההנחיות האלה?
<יהודה כהן: כי אני אומר לך שכרגע המציאות היא אחרת ואני מסכים עם מה שאתה אומר, וכל התהליך הזה הוא נכון והכל, אבל בעלי העסקים נופלים בין הכיסאות בנושא של התהליך הזה.
<יהודה כהן: והתהליך הזה גורם לכך שהם חשופים גם מבחינה פלילית.
<יהודה כהן: הם חשופים גם מבחינת כמו שאמרת סיכון חיי אדם ואף אחד לא לוקח על זה אחריות.
<יהודה כהן: אף אחד לא בא ואומר.
<יהודה כהן: הדבר היחידי לא לתת להם רישיון עסק, זו ההנחיה.
<יהודה כהן: כמו שהוא קיבל את המכתב הזה, הוא קיבל את המכתב הזה כי עיריית חולון מפחדת לתת לו רישיון עסק, עד שאותו מפקח בכיבוי אש חולון ייתן את האישור.
נאוה בוקר: אגב, תישאר לדיון הבא, יש כאן גם נציגים מעיריית חולון, שבמקרה אנחנו עוסקים בנושאים דומים.
נאוה בוקר: איזו תשובה אתה יכול לתת?
נאוה בוקר: איך אתה יכול לעזור?
<יצחק שמעוני: מה שאנחנו עושים, אני אמרתי עוד פעם.
<יצחק שמעוני: אנחנו לא מחכים לתהליך שהממשלה הכתיבה בלוחות הזמנים.
<יצחק שמעוני: כל מפרט שלנו, ברגע שעובר את המחלקה המשפטית שלנו ומקבל את האוקיי, זה צוות שעובד ביחד.
<יצחק שמעוני: יושב פה אילן, שאחראי על החלק המשפטי בהיבט הזה ואנחנו על החלק המקצועי.
<יצחק שמעוני: אנחנו מפרסמים אותו מיד באתר.
<יצחק שמעוני: יש לכם את אתר 102 – Gov.il .
<יצחק שמעוני: זה כלי עבודה מצוין.
<יצחק שמעוני: השקיפות היא מלאה.
<יצחק שמעוני: כל הוראה שלנו מפורסמת היום באתר.
<יצחק שמעוני: תיכנסו, תורידו הכל, יש לכם את זה, תכינו לכם קלסרים, תעשו מה שאתם צריכים לעשות למען הלקוחות שלכם.
<יצחק שמעוני: אנחנו נותנים שקיפות מלאה ונותנים זמינות מלאה לכל החומר שלנו.
<יצחק שמעוני: אין יותר את המצב הישן שציינתם, ששירותי הכבאות אמרו באותו רגע ושלפו מהמותן דרישות.
<יצחק שמעוני: אנחנו כבר לא שם.
<יצחק שמעוני: בסדר?
<יצחק שמעוני: תקפידו על זה.
<יצחק שמעוני: ויש לנו מערכת ערעור שלמה, אני עוד פעם חוזר על זה ואשר מציין את זה בכל מקום, שניתן לבנות מערכת כבאות על נושא - - -
נאוה בוקר: תגיד, ובנושאים שאין הוראה כתובה, למי הם פונים?
<יצחק שמעוני: יפנו לתחנה המקומית.
<יצחק שמעוני: יש לנו שלוש רמות של ערעור: תחנה מקומית, רמה של מחוז ורמה של נציבות.
<יצחק שמעוני: אם לא פתרת את זה ברמה המקומית, יש רמ"ט מחוזי, לא ברמה של מחוז, זה מגיע אלינו אל הנציבות, תקבלו תשובה.
<יצחק שמעוני: ההתכוונות שלנו זה לא יותר מ-90 יום, כאשר לכל צד יש 15 יום להגיב.
<יצחק שמעוני: בכל רמה 15 יום אתם מגיבים, אנחנו מגיבים.
<יצחק שמעוני: רמה שנייה 15-15, רמה שלישית 15-15.
<יצחק שמעוני: 90 יום זה צריך להסתיים.
<חוה מונדוביץ: חוות דעת מקדמית?
<יצחק שמעוני: פריט רישוי, חוות דעת מקדמית.
נאוה בוקר: גבי, משפט אחרון לסיום.
נאוה בוקר: יש לנו עוד דיון, לא סיימנו.
<גבי גניש: את נותנת לי דקה?
<גבי גניש: הייתי ילד טוב.
נאוה בוקר: דקה, כן.
<גבי גניש: חברים שלום לכולם, בוקר טוב.
<גבי גניש: אני יושב ושומע ונהנה לשמוע את הדברים.
<גבי גניש: אני לא רוצה להתייחס לדרישות, כי זה עניין של הנציבות, אבל אני רק רוצה לומר לכם בגדול.
<גבי גניש: הספרינקלרים הפסיקו לכבות שריפות ומטפי הכיבוי האוטומטיים גם כן הפסיקו לכבות שריפות, כי אף אחד מכל הנושאים שהועלו פה, לא ישנה את מהות האש.
<גבי גניש: הפיזיקה והכימיה של הבעירה נשארה אותו דבר.
<גבי גניש: שלושת גורמי האש הם שגורמים לשריפה.
<גבי גניש: כל מה ששמעתי עכשיו זה דרכים כדי למנוע את ההתפשטות של האש, או אם חס וחלילה תפרוץ שריפה, יהיו איזה שהן שיטות כיבוי במקום.
<גבי גניש: אז אני אומר לכם, ספרינקלר זה גולם.
<גבי גניש: הוא יכול לגרום להרבה נזקים.
<גבי גניש: אני הייתי בשריפות שהלכתי לחקור אותן, כשהספרינקלר פעל בחנות רהיטים, הייתי צריך שם סירה כדי להיכנס.
נאוה בוקר: אוקיי גבי, תודה.
נאוה בוקר: אנחנו ניתן לך אפשרות לדבר גם בדיון הבא.
<גבי גניש: עכשיו בכללי, בכללי - - -
נאוה בוקר: גבי.
<גבי גניש: אני חושב ש - - -
נאוה בוקר: גבי, תעצור כאן.
נאוה בוקר: בדיון הבא אני אתן לך את זכות הדיבור, בסדר?
נאוה בוקר: מה שמך בבקשה, גברתי?
<ליאת חג'ג: שמי ליאת ואני מפקחת רישוי עסקים בקריית גת.
<ליאת חג'ג: אני שומעת פה דברים קשים שמעלים על הכיבוי, אבל לשמחתי אנחנו לא מכירים את זה אצלנו ברשות.
<אוסקר נח-ארנסט: אני מוכן להעביר את העסק אליכם.
<ליאת חג'ג: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הכיבוי.
<ליאת חג'ג: אין דבר כזה שבעל עסק לא מקבל מענה.
<ליאת חג'ג: עוד לפני שבעל עסק פתח את העסק שלו והעסק שלו נמצא בשיפוץ, אנחנו מגיעים יחד עם הכיבוי לחוות דעת מקדמית, ש - - -
נאוה בוקר: תודה, תודה רבה לך.
<אשר גרנר: אני רוצה לענות.
נאוה בוקר: אז אני ממש כבר באיחור לדיון הבא.
<אשר גרנר: אני אעשה את זה קצר.