GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורי בן יהודה: זאת אומרת העלות בסופו של דבר לרמת היישוב או לרמת הרשות, המועצה וכן הלאה, היא הרבה יותר גבוהה רק מנושא החיץ.
<אורי בן יהודה: וגם לזה אין שום מקורות תקצוב, זה מה שרציתי להבהיר קודם, וזה סוג של No Go מבחינתנו.
<גבי גניש: אני לא צריך הידרנטים כל 100 מטר.
<גבי גניש: אני רוצה שם שיהיו לי ברזי כיבוי, שאני לא - - -
<חיים תמם: אתה לא צריך, אבל בתקנות כתוב הידרנט כל 60 מטר.
נאוה בוקר: רגע, לחברת הכנסת פארן יש שאלה.
<גבי גניש: מה אני צריך?
<גבי גניש: לעזוב את המקום וללכת למלא מים?
<גבי גניש: זו השאלה.
יעל כהן-פארן: יש לי שאלה בהקשר לדברים שאתה אומר.
יעל כהן-פארן: נציגי הכבאות - - -
<אורי בן יהודה: עזוב אותך, לחצי מהיישובים אתה לא יכול להיכנס עם הכבאיות שלך, על מה אתה מדבר?
<גבי גניש: אז אתה תכשיר דרכי גישה.
<גבי גניש: תכשיר דרכי גישה.
<אורי בן יהודה: אני לא יכול.
<אורי בן יהודה: אין לי כסף.
נאוה בוקר: סליחה, סליחה.
<גבי גניש: לא, לפני החיץ דרכי גישה.
<אורי בן יהודה: צריך כסף.
נאוה בוקר: חברים, בואו נתמקד, יש לנו עוד רבע שעה לסיום.
יעל כהן-פארן: סליחה, יש לכם אמירה לגבי סדרי עדיפויות?
יעל כהן-פארן: האם יותר חשוב שיהיה קו מים, שיהיה הידרנטים, כל הדברים שדוברו כאן, או אזור חיץ?
<גבי גניש: יש סדרי עדיפויות בהחלט.
יעל כהן-פארן: נגיד הסכום הוא מוגבל, איפה סדרי העדיפויות?
יעל כהן-פארן: האם זה כל יישוב - - -
<גבי גניש: ברור.
נאוה בוקר: גבי, סליחה.
נאוה בוקר: אין לך רשות דיבור.
<גבי גניש: אני יכול להגיד לך מה הם סדרי העדיפויות.
נאוה בוקר: גבי, אתה לא ברשות דיבור, אני מצטערת.
נאוה בוקר: יש פה אנשי מקצוע.
נאוה בוקר: למי הפנית את השאלה, יעל?
יעל כהן-פארן: לנציגי הכבאות.
נאוה בוקר: חיים, תענה לה בקצרה כי אין לי הרבה זמן.
<חיים תמם: תראי, כל המכלול צריך ליישם אותו.
<חיים תמם: זאת אומרת אין כאן עניין של זה.
<חיים תמם: המים מאד חשובים.
<חיים תמם: קווי החיץ מאד חשובים.
<חיים תמם: הגנה על המתקנים מאד חשובה.
<חיים תמם: כל דבר כזה.
<חיים תמם: הציוד שיש שם והצוותים שיהיו בתוך היישוב, שיוכלו לפעול בתוך היישוב, הכל חשוב.
<חיים תמם: אני לא יכול להגיד אני מוותר על זה.
<חיים תמם: כמו שכאן יש גם מטוסים, יש גם - - -
יעל כהן-פארן: אז אם יהיו אזורי חיץ ולא יהיו מים, אז מה עשינו?
יעל כהן-פארן: אתה מבין?
<חיים תמם: אז אני אומר, לכן צריך גם וגם.
<שאול גולדשטיין: נאוה, בוועדה הקודמת זה עלה על השולחן ואז הכבאות אמרו, שחר אמר שהוא הגיע להסכם עם רשות המים, אם אני לא טועה.
נאוה בוקר: נכון, נכון.
<שאול גולדשטיין: שאלנו את דני, שאלתי אותו באופן ישיר האם זה כולל את קווי המים, כי בלי קווי מים אין מה לעשות - - - והוא אמר לי כן, זה כולל - - - הסכם - - -
נאוה בוקר: נו, מצוין, נפתרה הבעיה.
נאוה בוקר: בואו נתקדם, חברים.
<שאול גולדשטיין: זה חייב להיות בתוך העניין הזה, זה ברור.
<אורי בן יהודה: היא לא נפתרה.
<אורי בן יהודה: כתבתי לך שזה לא נפתר לפני שלושה שבועות.
<אורי בן יהודה: את מקורות עברנו.
<אורי בן יהודה: מקורות משתפים פעולה היום - - -
נאוה בוקר: אני לא זוכרת.
נאוה בוקר: אוקיי, אז מה הבעיה?
<אורי בן יהודה: אבל הם צריכים את התקציב לבקש מרשות המים, ושם זה לא עובר.
<אורי בן יהודה: לפחות אני בקווים - - -
נאוה בוקר: יעקב, תרשום את זה, אנחנו נעשה פנייה לרשות המים מטעם הוועדה.
<אמיר שישה: אני פה.
נאוה בוקר: יש פה נציג של רשות המים?
נאוה בוקר: אתה יכול לענות לו בבקשה?
נאוה בוקר: רק מה שמך ומה תפקידך?
<אמיר שישה: אני יכול לענות לו.
<אמיר שישה: קוראים לי אמיר שישה, אני מהנדס ראשי של תאגידי המים והביוב, אבל אני אחראי על נושא הכבאות.
<אמיר שישה: עכשיו, נכון שהוגשה בקשה ממקורות, אבל אני במקרה עברתי על התכנית.
<אמיר שישה: אז רציתי להגיד שלפני שאני אגיד מה שיש לי להגיד על התכנית, אני אגיד שלכל יישוב צריכה להיות תכנית, כמו שחיים אמר.
<אמיר שישה: במסגרת התקנות האלה אמורה להיות ועדה שאנחנו יושבים בתוכה.
<אמיר שישה: הוועדה הזאת תחליט איך ואיזה מים מביאים ומאיפה מביאים.
<אמיר שישה: בעיקרון, העלות מוטלת על ספק המים, אבל אנחנו נדאג שיגיעו מים לראש היישוב או משהו כזה, או איפה שצריך, בספיקה ובלחצים שמתאימים.
<אמיר שישה: אבל העלות מוטלת על ספק המים.
<אמיר שישה: עכשיו פה, ספציפית לגבי חוף הכרמל, אני לא רוצה להיכנס.
<אמיר שישה: אני מציע שאני אדבר איתך אחרי זה.
נאוה בוקר: בסדר, תודה רבה.
<אמיר שישה: בסדר?
<אמיר שישה: אני קראתי את התכנית, עברתי עליה.
נאוה בוקר: נציג המשרד להגנת הסביבה ואחריו כעביה בקצרה.
נאוה בוקר: כל אחד דקה, כי אנחנו לקראת סיום.
<מנחם זלוצקי: שמי מנחם זלוצקי ואני ראש אגף שטחים פתוחים.
<מנחם זלוצקי: אני לא רוצה להאריך, אז לכן אני חושב שצריך לחדש את הפעילות של הוועדה שהייתה בעבר.
<מנחם זלוצקי: עכשיו אחרי שיש מקור תקציב ובהנחה שהוא אכן יהיה, צריך יהיה כמובן לקבוע לאיזה נושאים התקציב הזה ייועד, ולהתחיל לשבת בצורה אופרטיבית, כמו שכבר נאמר כאן ,
<מנחם זלוצקי: לגבי תכנית לכל אחד מהיישובים, כדי לראות איך מורידים את ההנחיות הכלליות שקיימות לרמה של תכנית לביצוע.
נאוה בוקר: אז בוא נקבע שאחד הסיכומים שאיתם אנחנו יוצאים מפה היום, שהוועדה הזאת תחדש את הפעילות שלה ואתם בחודש הקרוב נפגשים ומתחילים בעבודה.
<מנחם זלוצקי: זו ועדה ברשות - - -
נאוה בוקר: בראשותו של חיים תמם בבקשה.
<מנחם זלוצקי: כן.
<חיים תמם: אני לא מבין מה הוועדה הזאת תעשה.
נאוה בוקר: סליחה?
נאוה בוקר: אתם צריכים לשבת ו - - -
<חיים תמם: תראי, אנחנו מבחינתנו סגרנו, התקנות והכללים כתובים ומוכנים לחתימה.
<חיים תמם: ברגע שתהיה חתימה - - -
נאוה בוקר: לא, הוא מדבר ספציפית לרשויות.
<חיים תמם: עכשיו יש לנו את הרשימה של היישובים.
<חיים תמם: ברגע שיהיו התקנות נפנה ליישובים, נרצה לעשות להם שימוע, למי שמתנגד, ואז נוכל לשבת בוועדה ולקבוע סדרי עדיפויות.
נאוה בוקר: בסדר גמור, תודה.
נאוה בוקר: מוחמד כעביה.
<מוחמד כעביה: שלום לכם חברים.
<מוחמד כעביה: אני שמעתי את הכל, אבל אני לא רואה בכלל את המגזר שלנו.
<מוחמד כעביה: אני מברך את השכן שלנו, אריאלי, ראש המועצה של טבעון.
<מוחמד כעביה: מטבעון עד כעביה, עד ביר אל מקסור, כל האזור הזה אין קווי חיץ.
<מוחמד כעביה: חברים, אני חושב שצריך באמת לעבוד על הנושא.
<מוחמד כעביה: גם ליישובים שם מגיע להם, שלנו, היישובים הבדואים.
<מוחמד כעביה: אני בדעה ואני הולך להמליץ שבכל יישוב תהיה מכונית כיבוי אש, וששם המועצה תפעיל אותה בכל מקרה חברים.
<מוחמד כעביה: אין דבר כזה.
<מוחמד כעביה: ויש לנו הרבה.
<מוחמד כעביה: אנחנו יכולים.
<מוחמד כעביה: יש לנו הרבה חברה שמשתחררים מהצבא, יודעים לעשות את העבודה הזאת.
<מוחמד כעביה: בסדר גמור.
<מוחמד כעביה: לכן אני חושב חברים, צריכים להתייחס לנושא הזה.
<מוחמד כעביה: צריך לעשות שם דילול.
<מוחמד כעביה: אני אומר לכם, על יד הבית שלי, ראש המועצה חבר שלנו - - -
נאוה בוקר: כעביה, רק לעדכן אותך, יהיה לנו דיון ספציפית לנושא הזה.
<מוחמד כעביה: אני מודה לך.
נאוה בוקר: עפרי גבאי.
<דודי אריאלי: באמת מאד חשוב לתת תשומת לב למגזר הערבי, כי שם עלות ההקמה וגם האחזקה מאד בעייתיות.
נאוה בוקר: עפרי, מאיפה את?
<עפרי גבאי: אני מהחברה להגנת הטבע ואני רוצה להפנות שאלה לקק"ל.
<עפרי גבאי: במידה ואכן הפרויקט יאושר כפרויקט לאומי והתקציב יתקבל, מה הצעדים הבאים?
<עפרי גבאי: זאת אומרת איך מחליטים איך מחלקים את התקציב לגבי הידרנטים, דרכים, עבודות חיץ ויותר מזה, איך מתבצע התכנון ומה תהיה האחריות של קק"ל בתכנון ובביצוע.
<דוד ברנד: אני אמרתי במפורש, קק"ל לא תהיה לה שום אחריות בתכנון.
<דוד ברנד: כל נושא התכנון ילך על פי ההנחיות של כב"ה.
<דוד ברנד: המועצות עצמן, כל מועצה ומועצה תבצע את התכנון בהתאם להנחיות של כב"ה.
<דוד ברנד: קק"ל נכנסת לביצוע רק אחרי שיש את כל האישורים ש - - - את כל התהליכים של התכנית.
<דוד ברנד: אין לנו שום יד ורגל בתכנון.
<דוד ברנד: חד וחלק.
נאוה בוקר: חברים, יש לנו כאן שני נציגים אני רואה מעיריית חיפה.
נאוה בוקר: מי אלה?
נאוה בוקר: בואו תצטרפו לשולחן, תנסו למצוא מקום.
נאוה בוקר: סוהל עבאס ואלי אלקבץ.
נאוה בוקר: מי רוצה לדבר?
<אלי אלקבץ: אלי.
נאוה בוקר: אלי, בבקשה.
<אלי אלקבץ: שלום לכולם.
<אלי אלקבץ: יש לי תחושה שאנחנו בפיגור של כמה שנים.
<אלי אלקבץ: אולי אני טועה, אבל אנחנו בפיגור של איזה חמש שנים.
נאוה בוקר: אתה מספר לי?
<אלי אלקבץ: מדברים על תקציבים, כי זה חשוב מאד וצריך להחליט תוך שבוע-שבועיים ולהקצות את התקציבים הנדרשים, אבל אנחנו באיחור רב.
נאוה בוקר: זה תקציב שהיה צריך להיות לפני חמש שנים, לא היום.
<אלי אלקבץ: ואני מציע לכולם לבוא לעיריית חיפה, לראות איך עשינו את העבודה ביחד עם כבאות.
נאוה בוקר: מה תפקידך בעירייה?
<אלי אלקבץ: אני מנהל אגף שפ"ע ומאחורי סוהל עבאס, הוא היה שותף לוועדות מיד לאחר השריפה, מנהל מחלקת גנים.
<אלי אלקבץ: אני גם פקיד יערות במקרה, אז מכיר את כל הנושא הזה של משרד החקלאות ואישורים לעקירת עצים.
<אלי אלקבץ: גם טיפלנו בנושא המים, טיפלנו בנושא פניות הציבור, כך שאנחנו הקמנו איזה שהוא מודל לביצוע, שאפשר לבוא, להעתיק אותו, ללמוד ממנו, לשפר אותו וחבל על הזמן.
נאוה בוקר: חיים תמם, אתם מכירים את המודל הזה?
<חיים תמם: היינו שם בסיור יחד עם הנציב.
נאוה בוקר: ומה אתה אומר על המודל שלהם?
<חיים תמם: עובד מצוין.
נאוה בוקר: תודה, תודה שבאתם ושיתפתם אותנו.
<אלי אלקבץ: אני מזמין את כולם לבוא לראות.
נאוה בוקר: זה חשוב מאד.
נאוה בוקר: כן בבקשה, מה שמך?
<סמאח דראוושה: סמאח דראוושה, מנהל תחום ייעור וסביבה במשרד החקלאות.
<סמאח דראוושה: אני פה נציג של פקיד היערות הראשי.
<סמאח דראוושה: אני רוצה לתת שתי הערות.
<סמאח דראוושה: אחת היא חיזוק למה שמנחם אמר לגבי העניין של הוועדה המקצועית.
<סמאח דראוושה: אחרי האישור של התקנות אנחנו שוב נחזור לשאלה של איזה יישובים הם מוגנים.
<סמאח דראוושה: יש הרבה אי ודאות, אי הבנה.
<סמאח דראוושה: מה שחיים תמים מתייחס אליו, אני מניח שאתה מתייחס לרשימת היישובים שאתם מתבססים על השכבה שאנחנו ביצענו, שאני מאד הייתי רוצה, בתור הפתרון היחידי שאני רואה, כן לקדם את זה.
<סמאח דראוושה: להשתמש בזה בצורה חכמה.
<סמאח דראוושה: לשבת לראות ולעשות את הפיין טיונינג לשכבה הזאת ולדעת באמת איזה יישובים צריכים את הטיפול ואיפה זה עוד לא התבצע ובאחריות של מי.
<סמאח דראוושה: זו נקודה אחת.
<סמאח דראוושה: זה מאד חשוב לדעתי.
<סמאח דראוושה: כי אישור התקנות זה יבש, אחר כך אתם תרדו לשאלה איפה צריך לעשות את הביצוע.
<סמאח דראוושה: זה מאד חשוב.
<סמאח דראוושה: זה אחד.
<סמאח דראוושה: דבר שני, אנחנו בתור משרד החקלאות, כשאנחנו נדרשים לאשר את הכריתות של העצים, והשאלה פה מופנית לדוד, שהבנתי שהקק"ל בעצם לא יהיו גוף שישתתף בכל השלבים המקדמים עד אשר ביצוע התכנית.
<סמאח דראוושה: השאלה לגבי כל יחס העבודה בינינו הוא לפקידי היערות בקק"ל, האם זה משהו שאתם גם מבקשים לא להיות שותפים בו בעניין הזה, כי - - -
<סמאח דראוושה: אז זו בעיה - - -
נאוה בוקר: יש לך כמה שניות לסיום.
<סמאח דראוושה: אז זה משהו שאנחנו צריכים לחשוב עליו, כי מבחינתנו זה יהווה בעיה, כי אנחנו מסתמכים, אנחנו מכשירים ומסמיכים פקידי יערות אזוריים, הרבה מהם זה מהקק"ל עצמו ולזה צריך למצוא פתרון.
<סמאח דראוושה: זו עוד נקודה לדיון.
<סמאח דראוושה: זו נקודה מאד חשובה, אחרת אנחנו ניתקע עם זה.
נאוה בוקר: שאלה אחרונה לדוד.
נאוה בוקר: התקציב של הקמת קווי חיץ כולל אצלכם גם את התחזוקה, כן?
<דוד ברנד: תקציב או תקציב כמו שדני אמר.
נאוה בוקר: כולל תחזוקה לחמש שנים, זה מה שהוא אמר.
נאוה בוקר: אני שואלת כי אני רוצה להבהיר את זה.
<דוד ברנד: זה - - - במסגרת התקציבית, לנושא של הקמת של קווי חיץ, כולל הכל מה שאז דיברנו, לא רק הנושא של קו החיץ עצמו, אלא גם כמו שכאן היה נושא של הידרנטים וכל מה שקשור.
<דוד ברנד: דרכים וכל מה שקשור.
נאוה בוקר: ותחזוקה - - -
<דוד ברנד: אני לא זוכר - - -
נאוה בוקר: לפרק זמן של שנים מסוים.
<דוד ברנד: אני לא יכול לומר לך, לא רוצה להתחייב אני לא - - -
נאוה בוקר: אז אתה יכול לבדוק לי את זה בבקשה?
<דוד ברנד: כן, אני יכול לבדוק.
<דוד ברנד: מה שאני לא זוכר, אני לא רוצה להתחייב עליו.
<קריאה: אין תחזוקה באזורי החיץ, עד כמה שאני זוכר.
<דוד ברנד: זה ברור לחלוטין ויחד עם זאת התקציבים של הדברים האלה הם עצומים.
<דוד ברנד: אני לא יודע עד כמה 250 מיליון שקלים יכולים מה שנקרא להספיק לדבר הזה.
נאוה בוקר: כן, אבל לפחות לטווח של שנתיים-שלוש-ארבע.
<דוד ברנד: בחמש שנים אין צורך בתחזוקה.
נאוה בוקר: חמש שנים אין צורך?
<דוד ברנד: כן.
<דוד ברנד: אנחנו הקמנו קווי חיץ וחמש שנים את יכולה מה שנקרא, בינתיים אין לך איזה שהן בעיות גדולות.
<דוד ברנד: אחרי חמש שנים מתחילה ההתחדשות של העשבייה וכו', ואז מתחילה הבעיה.
<דוד ברנד: אבל חמש שנים זה - - -
נאוה בוקר: לפני שאני מסכמת אני חייבת להגיד מילה טובה.
נאוה בוקר: נמצאת כאן מנהלת הוועדה שלנו, שוש אזולאי, שעושה עבודה נהדרת ולא מעט בזכותה ובזכות העוזר המסור שלי, יעקב בסקקוב, שבאמת מארגנים הכל ומזמינים ומתעקשים.
נאוה בוקר: אז אני רוצה להודות לשניכם.
נאוה בוקר: אתם עושים עבודה חשובה מאד.
יעל כהן-פארן: לפני שאת מסכמת רק מילה קצרה.
נאוה בוקר: אוקיי, בהחלט.
יעל כהן-פארן: נאמר פה קודם שקק"ל מייעדים את הכסף למטוס.
יעל כהן-פארן: אני לא יודעת מי אמר את זה, לא משנה כרגע.
<קריאה: זה לא נאמר.
יעל כהן-פארן: מישהו אמר את זה כאן.
יעל כהן-פארן: אז מה שרציתי להגיד שאני בררתי עם דני עטר, וזה פשוט לא היה ולא נברא.
יעל כהן-פארן: זה לא נכון.
נאוה בוקר: תיארתי לעצמי.
נאוה בוקר: דיברתי עם משרד ראש הממשלה, זה לא עלה אפילו.
נאוה בוקר: את יודעת ששמועות לפעמים זה דברים - - -
יעל כהן-פארן: לא, רק בגלל שזה עלה כאן ואמרו נברר, אז בררתי.
נאוה בוקר: כן, תודה, תודה יעל.
נאוה בוקר: אני מעריכה מאד את האכפתיות שלך.
נאוה בוקר: אני יודעת שאיכפת לך גם מחיי אדם, בעיקר, ולא רק.
נאוה בוקר: את לוחמת - - -
<קריאה: היא לוחמת אש.
נאוה בוקר: היא לוחמת למען הטבע ואיכות הסביבה, אבל - - -
יעל כהן-פארן: ואיכות החיים והחיים.
נאוה בוקר: בדיוק, אבל החיים עצמם יותר חשובים מהכל, לדעתי.
יעל כהן-פארן: נכון, הכל ביחד.
נאוה בוקר: אז היות ויש תקנות - - -
<חיים תמם: יש הצעת תקנות.
<חיים תמם: הן לא חתומות עדיין.
נאוה בוקר: הן לא חתומות אבל אני - - -
<חיים תמם: יש את המסמך.
נאוה בוקר: משרד האוצר, אנחנו מחכים לכם.
נאוה בוקר: מחכים לתשובה.
<אורי בן יהודה: אני מציע לא לחכות להם אלא ליזום פנייה אליהם ולהסביר להם - - -
נאוה בוקר: אז אתה יודע מה?
נאוה בוקר: אתה צודק.
<אורי בן יהודה: אני יודע שאני צודק.
נאוה בוקר: כבר נעשו מספר פניות אליהם, אבל אנחנו נעשה את זה.
<אורי בן יהודה: לפנות מטעם הוועדה.
נאוה בוקר: בסדר, אנחנו נוציא פנייה למשרד האוצר, למשרד ראש הממשלה, פניות מסודרות.
נאוה בוקר: נקבל אישור כתוב, כמו שצריך, כדי שלא נשמע עוד את הגמגומים האלה בנוגע לתקציב, ואני מאד מקווה שבעוד שבועיים אנחנו נוכל לצאת לדרך ובאמת, דיברו כאן על המשך הפעילות של הוועדה.
נאוה בוקר: אני חושבת שזה חשוב מאד שתתכנסו וברגע שהתקציב יאושר, אני מעריכה שזה יקרה מהר מאד.
נאוה בוקר: לשנת 2017 אני מעריכה שכבר יהיה לכם תקציב - - -
<חיים תמם: כן, בעזרת השם.
נאוה בוקר: ועד אז תוכלו להכין את כל התכניות שצריך.
נאוה בוקר: תודה רבה לכולם.
נאוה בוקר: אנחנו נתחיל בדיון.
נאוה בוקר: היום יום האישה, אז לנשים שבינינו אני מאחלת יום האישה שמח.
נאוה בוקר: אתם יודעים, יודעות – תהיו מי שאתם, תאמינו בעצמכם ותזכרו שכל יום עבורנו הוא יום האישה.
נאוה בוקר: זה שבשבילכן.
<קריאה: רק מתי יש יום האב?
נאוה בוקר: התכוונת יום הגבר.
נאוה בוקר: לא דיברנו על יום האם, דיברנו על יום האישה.
נאוה בוקר: אנחנו רוצות להתפנק היום.
<גבי גניש: יום הגבר בתשעה באב.
נאוה בוקר: כן, מחצית מהנוכחים פה נשים, מפנים את תשומת ליבי לעובדה הזאת.
נאוה בוקר: את תודה לאישה שעומדת לצידי, שוש, מנהלת הוועדה, על העבודה המבורכת שלך.
נאוה בוקר: הדיון הראשון שלנו הבוקר הוא על הרגולציה בכבאות.
נאוה בוקר: בעצם אנחנו נעסוק במתן היתרים לבעלי עסקים.
נאוה בוקר: נמצאים כאן אנשי מסחר, תעשייה, ראש רשות.
נאוה בוקר: רובכם מכירים אותי ואתם יודעים שמבחינתי הביטחון של האזרחים במדינה הזאת הוא בראש סדר עדיפויות, כי השמירה על הבטיחות זה ערך עליון בשבילי ואתם יודעים מאיזה מקום זה בא אצלי.
נאוה בוקר: אבל עם זאת אני חושבת שאנחנו חייבים לשמור על האיזון בין הצורך בביטחון ובטיחות, לבין הצורך לתת תנאים לשוק הפרטי, למגזר העסקי, תנאים שיאפשרו באמת צמיחה במשק ושגשוג כלכלי.
נאוה בוקר: אני מאמינה שלא צריך להיות קונפליקט, לא צריכים את המאבקים האלה בין בעלי העסקים לבין רשות הכבאות.
נאוה בוקר: אני חושבת שבסופו של דבר שני הצדדים רוצים לפעול למען אזרחי המדינה שלנו וגם דואגים לשמירה על הביטחון והבטיחות כמובן.
נאוה בוקר: אני רוצה שהיום אנחנו ננהל דיון שיהיה דיון ענייני, כשהמטרה היא בעצם לאפשר שיתוף פעולה פורה יותר בין הצדדים, בדגש, כמובן לתת דגש על הבטיחות וגם לחשוב על איזה שהן הקלות בשינויים שהם מאד הכרחיים בפן הבירוקראטי כמובן, שיבואו לטובת אנשי המסחר ובעלי העסקים.
נאוה בוקר: תראו, אני חייבת להדגיש שכל הנושא הזה של מתן אישורים, אם זה לפתיחת עסק חדש או אישורים לעסקים קיימים שרשות הכבאות אמורה לתת, תשמע, לפי כל התלונות שאני מקבלת, זה הליך מסואב, מסובך, שלא רק מקשה על בעלי עסקים קיימים אלא גם מקשה על יזמים חדשים, יזמים צעירים שמנסים לחדור לשוק הפרטי ולא מצליחים.
נאוה בוקר: הבירוקרטיה משתקת אותם, גורמת להם להפסדים כלכליים ויש כאן המון תסכול כלפי רשות הכבאות, ושלטעמי אגב אתם מבצעים עבודת קודש, אבל כל מה שקורה פה, אני לא חושב שזה צריך להיות כך, ואת הנושא הזה אנחנו חייבים לשנות.
נאוה בוקר: אני חושבת שאני אפתח את הדיון הבוקר דווקא עם ראש מועצת קריית טבעון, דודי אריאלי.
נאוה בוקר: אנחנו נתחיל איתך.
<דוד אריאלי: קודם כל תודה רבה.
<דוד אריאלי: ההקדמה שהקדמת וגם המסמך שנמסר לנו, בעיני מאד חכמים, כי הם מבטאים את המורכבות של הנושא הזה.
<דוד אריאלי: אני אולי באמת, כדי שנקפוץ למים של הנושא, אתן את הדוגמא של טבעון במשהו שאני בזמנו פניתי גם לרשות הכיבוי ורב טפסר שמעוני אפילו הגיע בעצמו וראה את הדברים ואני מאד מוקיר אותו על זה.
<דוד אריאלי: צריך גם להגיד מילים חמות לרשות הכבאות.
<דוד אריאלי: הדברים לא נעשים בקפריזה.
<דוד אריאלי: זה נעשה מדאגה אמיתית לחיי אדם - - -
<דוד אריאלי: אז שלא תהיה חלילה תחושה שהתסכול כלפי רשות הכבאות נובעת חלילה מאיזו האשמה או משהו, חס וחלילה.
<דוד אריאלי: אנשים יקרים שבאמת איכפת להם מחיי אדם.
<דוד אריאלי: אבל בכל זאת, המידתיות היא זאת שצריכה לעמוד על הפרק ואני אתן את הדוגמא של אולם זוהר, אולם קולנוע בקריית טבעון, יש בו 380 מקומות.
<דוד אריאלי: באו כיבוי אש לפני כמה שנים.
<דוד אריאלי: לא היה רישיון עסק לאולם, התחלנו לעבוד על רישיון עסק, נדרשנו למתזים, שמנו מתזים, נדרשנו לסוג מיוחד של שטיחים שהם דוחי אש, החלפנו.
נאוה בוקר: מה זה שטיחים דוחי אש?
<אשר גרנר: מעכבי בעירה.
<דוד אריאלי: סליחה, מעכבי בעירה.
<דוד אריאלי: תודה שעזרת לי.
<דוד אריאלי: כנ"ל יש גם חומרים של במה, יש כמה דברים שצריך לעשות, עשינו.
<דוד אריאלי: חשבנו שהכל בסדר.
<דוד אריאלי: לא.
<דוד אריאלי: שאיבת עשן, עוד 100,000- 150,000 שקלים, עשינו שאיבת עשן, הכל בסדר.
נאוה בוקר: אגב, כל הדברים האלה לא היו קיימים בעבר.
נאוה בוקר: הדרישות האלה.
<דוד אריאלי: אני לא יכול להגיד לך שהם לא היו קיימים.
<דוד אריאלי: אני יכול להגיד לך שאחד הדברים המבורכים שקרו במעבר מאיגודי ערים לרשות כיבוי, זה הדברים הללו.
<דוד אריאלי: שמעוני, אני צודק?
<דוד אריאלי: בבקשה.
<דוד אריאלי: אני לא אומר דברים באוויר ואני אומר בגילוי לב, זה אחד הדברים המבורכים, רמת אכיפה הרבה יותר מוקפדת.
<דוד אריאלי: השאלה כמה.
<דוד אריאלי: כמה לאכוף, כמה רחוק ללכת.
<דוד אריאלי: איגודי ערים גם הייתה אוזן קשבת מאד מאד רחבה, גדולה מדי או לא - אפשר להתווכח על זה.
<דוד אריאלי: ואני מסייג את זה בצורה עדינה, לא לפגוע באף אחד.
<דוד אריאלי: כי כן מקשיבים, אבל לא מספיק לדעתי.
<דוד אריאלי: ושוב, מה זה לא מספיק?
<דוד אריאלי: אם מגיע אדם כל כך מכובד מראשון עד לטבעון כדי להיווכח בעצמו, זה מדהים.
<דוד אריאלי: אני רואה בזה דבר נפלא ואני אומר את זה ממש בכבוד.
<דוד אריאלי: אבל אם נחזור לדוגמת האולם, אז לא מספיק עושים שאיבת עשן, זה גם לא מספיק.
<דוד אריאלי: תעשו ספרינקלרים, אין בעיה.
<דוד אריאלי: עושים ספרינקלרים, משהו כמו רבע מיליון או 300,000 שקלים, סכומים אדירים.
<דוד אריאלי: רוצים לבוא לקבל את הרישיון – לא, גם זה לא מספיק.
<דוד אריאלי: למה זה לא מספיק?
<דוד אריאלי: כי כשהספרינקלרים עובדים והכבאיות מגיעות, הספיקה לא מספיקה שהן תעבודנה במקביל.
<דוד אריאלי: עכשיו תראי, הכוונה שהספרינקלרים והכבאיות יעבדו במקביל.
<דוד אריאלי: אני רוצה להסביר משהו.
<דוד אריאלי: אני לא כבאי, אני אדם באמת פשוט, אני לא איש מקצוע, אבל בכל זאת, לכולנו יש איזה שכל ישר בסיסי, שאומר רגע, הרעיון הוא שהספרינלקרים, זאת אומרת ברגע שיש אירוע אש, שהספרינקלרים יתנו את המכה הראשונה, עד שהכבאיות מגיעות, כי הכבאיות תגענה תוך 3-4-5 דקות.
<דוד אריאלי: תלוי במרחק התחנה, תלוי בפקקים.
<דוד אריאלי: לא משנה, אלה פחות או יותר המרחקים.
<דוד אריאלי: עכשיו, יש שני מצבים.
<דוד אריאלי: יש מצב אחד שהאש מתרחשת כשיש אנשים באולם, זה דבר מאד מאד בעייתי, אבל כאן יש יותר משמעות לפתחי המילוט.
<דוד אריאלי: יש לנו איזה 4-5 פתחי מילוט, כך שבמצב כזה האולם יתרוקן בשניות בודדות.
<דוד אריאלי: המצב השני הוא פחות בעייתי.
<דוד אריאלי: גם הוא לא בסדר, גם הוא מסוכן, וזה כשהאולם ריק.
<דוד אריאלי: נגיד זה קורה באמצע הלילה.
<דוד אריאלי: לא משנה אם זה המצב הראשון או השני, אני לא מצליח להבין למה הספרינקלרים חייבים להמשיך לעבוד כשהכבאיות מגיעות.
<דוד אריאלי: הרי הרעיון הוא שהספרינקלרים נותנים את ההשהיה לכבאיות, ואז כשהכבאיות מגיעות, נראה לי על פניו שהספרינקלרים מיותרים.
<דוד אריאלי: הנה, אני כבר רואה שלשמעוני ולאיש הנכבד יש תשובות.
<דוד אריאלי: תמיד תהיינה להם תשובות, זה בסדר.
<דוד אריאלי: זה בסדר.
נאוה בוקר: אתה אומר שזו הכבדה.
<דוד אריאלי: אני אומר שזה מיותר, אני אומר שיש איזה מבחן שכל ישר והכבאים המקצועיים יגיעו לאולם הזה תוך 60 שניות, לא בטוח שתהיה אף בכלל.
<דוד אריאלי: צריך מידתיות.
<דוד אריאלי: ואם מבקשים מאיתנו ואנחנו עושים מתזים בכל האולם ופתחים ומעכבי בעירה ושאיבת עשן וספרינקלרים, אז למה ללכת עם עוד דרישה כל כך קיצוני, שהרי הכבאיות מקבלות את מה שהן צריכות.
<דוד אריאלי: הן יכולות לעבוד.
<דוד אריאלי: אז עכשיו רק לסיים עם עוד משפט, איפה זה נגמר?
<דוד אריאלי: בזה שאנחנו כמובן, ושוב, אני המום.
<דוד אריאלי: כל מי שביקשתי הגיע ונתן את נשמתו, אבל את הבעיה לא פתרו.
<דוד אריאלי: מה צריך לקרות עכשיו?
<דוד אריאלי: אנחנו צריכים להוציא 360,000 שקלים על שלושה מאגרי מים, שיתנו פתרון למצב הזה, שאולי פעם ב-1,000 שנה יקרה, שתהיה שריפה.
<דוד אריאלי: את מבינה?
נאוה בוקר: זאת אומרת העלות היא מאד גבוהה.
<דוד אריאלי: זו דוגמא קלאסית למצבים של הוצאה ועוד הוצאה ועוד הוצאה ואנחנו עוד איך שהוא נתמודד עם זה.
<דוד אריאלי: תיכף תשמעי את הסקטור הפרטי, שזה בכלל עולם אחר, עוד יותר קשה מאיתנו.
<דוד אריאלי: ודרך אגב, בסדר, לא ניגע בזה כרגע, אבל אני אומר, ברמה העקרונית, כל הבקשה שלי ואני באמת מייצג פה גם ראשי רשויות אחרים, שלצערי לא הצליחו להגיע, אבל הבקשה היא לראות איפה אפשר להקל.
<דוד אריאלי: איפה אפשר להקל אבל גם לנסות לתחום את זה, ואני אגב מאד בעד העברת תקנות מסודרות בעניין הזה, לתחום את זה למשהו שהוא יהיה אחיד.
<דוד אריאלי: כי כבר שמעתי מראשי רשויות וגם השוויתי ואומרים לי רגע, אבל אצלנו התירו.
<דוד אריאלי: במחוז שלנו זה בסדר.
<דוד אריאלי: ואז אומרים לא, במחוז ההוא זה לא בסדר.
נאוה בוקר: אתה רוצה להגיד לי שבכל מחוז ישנן תקנות אחרות?
<דוד אריאלי: זה לא תקנות.
נאוה בוקר: בחלק מקלים ובחלק לא?
<דוד אריאלי: יש גישות שונות.
<דוד אריאלי: גישות אגב, לא חלילה, אני רוצה להסביר, זה לא פוליטיקה חס וחלילה, זה לא.
<דוד אריאלי: רשות כיבוי והצלה הם אנשים נקיים ומקצועיים.
<דוד אריאלי: זה פשוט כנראה הבדלי השקפות, ואז אולי יש הסתכלות אחת במחוז אחד והסתכלות אחרת במחוז אחר.
<דוד אריאלי: אני יכול להגיד לך שבמחוז שלי, לשמחתי הגיעה בעצם הרשות הארצית ונתנה את התחושה שהגישה היא אחידה בכל מקום, אבל יש כאן בעצם תחושה.
<דוד אריאלי: אגב, לא ציינתי שלמיטב הבנתי מה שהובהר לי מהגורמים המקצועיים ברשות הכיבוי, האולם שלנו נדרש לכל המסכת הכבדה הזאת בגלל איזה שהוא תנאי סף של 300 מקומות.
<דוד אריאלי: ב-300 מקומות, מתחילה איזו שהיא מערכת הכבדה רצינית יותר.
<דוד אריאלי: יכול להיות שהפתרון הוא להעלות את הסף או להסתכל הסתכלות יותר מעמיקה, אני לא יודע.
<דוד אריאלי: אני חושב שדרך הדוגמא שלנו יותר הבנתם עד כמה הנושא הזה הוא בעייתי ומורכב.
נאוה בוקר: בהחלט, בהחלט.
נאוה בוקר: תודה דודי.
<דוד אריאלי: תודה לכם.
נאוה בוקר: לשכת המסחר, אני אשמח לקבל נתונים.
נאוה בוקר: מי מייצג?
נאוה בוקר: מה השם?
<ישראלה מני: אני, ישראלה מני, סמנכ"לית כלכלה באיגוד לשכות המסחר.
נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע ממך כמה עסקים היום, בעקבות המצב הזה, פועלים ללא אישור מהכבאות, או עם אישור זמני.
<ישראלה מני: אלף אני לא באתי לפה עם מספרים.
<ישראלה מני: אין לנו את הניתוח הזה, גם אם הייתי, אין לנו את הניתוח.
<ישראלה מני: למשרד הפנים צריך להיות את הנתונים הללו, לא לנו.
<ישראלה מני: אבל אם את כבר נתת לי את רשות הדיבור, אז אני אבוא ואני אגיד.
<ישראלה מני: אם היינו מדברים את הדיון הזה לפני שנה, אז אני חושבת שהעולם הזה היה מפוצץ בעסקים, שגם התעשיינים שיושבים לידי וגם אנחנו וגם להב, היינו מביאים.
<ישראלה מני: מה שקרה כתוצאה מהרפורמה ברישוי עסקים ויושב פה אשר, חל איזה שהוא שינוי במשק כתוצאה מהפרומה לרישוי עסקים, בעיקר בשנה האחרונה.
<ישראלה מני: אני אשאיר את זה לאשר לדבר עליהם.
<ישראלה מני: אנחנו בהחלט ואני יכולה להגיד שבתור מי שמייצג את החלק הארי של המגזר העסקי, בעיקר בתחומים שבאמת נוגעים לצרכן – רשתות גדולות, קניונים גדולים, יבואנים של מזון גדולים, אני יכולה לבוא ולהגיד שאנחנו באמת רואים ומקווים לאופק חדש בקצה, כיוון שאנחנו הולכים עכשיו לתהליך של קביעת מפרטים אחידים.
<ישראלה מני: מפרטים אחידים בדיוק עונים על המקום שאתה התייחסת אליו, כי בעצם הם יבואו ויתנו אלף וודאות למשק וב', הכל יהיה מאד ברור.
<ישראלה מני: דרגת החופש של אותו נציב באותו מקום, או כל נותן רישוי אחר לצורך העניין, תצטמצם מאד.
<ישראלה מני: אנחנו בדיוק עכשיו בתהליך הזה, אז באמת זה לא התפקיד שלי להציג את זה, זה התפקיד של המדינה להציג את זה.
<ישראלה מני: אנחנו באמת רואים אופק חדש.
נאוה בוקר: תגידי, יש לך מושג מה הכמות, אין לך נתונים לגבי עסקים שנאלצים להיסגר בגלל הדרישות?
<ישראלה מני: לא, אנחנו לא עושים את הניתוחים האלה, אנחנו לא בודקים את זה ברמה הזאת.
<ישראלה מני: אני כן יכולה להגיד, שוב, אם הייתם שואלים אותנו לפני שנה, אני יכולה להגיד לכם שהנושא של כיבוי אש, כמו כל נושא של רישוי עסקי, שלא תטעו.
<ישראלה מני: יש משרדי ממשלה וזה נדון גם בוועדת הפנים.
<ישראלה מני: נושא של רישוי עסקים זה אחד מצווארי הבקבוק הגדולים ביותר במדינת ישראל, אבל ברגע שהממשלה קיבלה החלטה - אם אני לא טועה לפני מספר חודשים - להניע את התהליך הזה ולהגיע למפרטים אחידים, הרי ממילא כל המשק, גם אם זה ייקח עוד שנה, עוד שנתיים, אפילו עוד שלוש – אנחנו כולנו נהיה במקום אחר.
נאוה בוקר: אנחנו אחרי זה נשמע את יוני.
נאוה בוקר: אשר גרנר, ממשרד הפנים.
<אשר גרנר: מנהל האגף לרישוי עסקים ואתרי רחצה במשרד הפנים.
נאוה בוקר: אני אשמח לקבל ממך איזו שהיא תמונת מצב.
<אשר גרנר: טוב.
<אשר גרנר: נתחיל בזה שנסתכל גם לאחור.
<אשר גרנר: קודם כל אני חייב לומר שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק במסגרת הוועדה הבין משרדית עם כל משרדי הממשלה, לרבות ההיבט של כיבוי אש.
<אשר גרנר: אנחנו מובילים מהלכים שבאמת זו מהפכה במשק.
<אשר גרנר: זה כהצהרה ראשונית לצורך העניין.
<אשר גרנר: הטענות אכן צודקות.
<אשר גרנר: יש עלייה באחוז העסקים ללא רישיון, מהסיבה שכיבוי אש מסרבים להם.
<אשר גרנר: זאת אומרת לצורך העניין, אם אני מסתכל לאורך הזמן, באמת התמונה אפילו הוקצנה עם המעבר מרמה של איגודי ערים לרמה של מה שנקרא בפירמידה, לרמה של נציבות ו - - -