GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראל אליסף: ואם במרס, בגלל שנתנו לשר עוד אורכה, הוא גומר את זה שוב פעם ושוב פעם זה לא קורה, ואני מתקשר אליו בשביל להגיד לו תשמע, חבל לעשות דיון מעקב בתחילת אפריל, כי לא עשו שום דבר, לא דנו ולא נפגשו, אז זו בושה וחרפה.
<ישראל אליסף: פשוט מצפצפים על הכנסת.
<ישראל אליסף: הדרג הפקידותי גם מצפצף על הכנסת.
<ישראל אליסף: ואם בסוף הוא עושה דיון לפני שבועיים ואומר להם חברים, אתם תוך שבועיים תבואו עם הצעה מסודרת ואתם תשבו עם כל הגורמים ואני לפני שבוע כבר מתקשר ל- - - ואומר להם תקשיבו, אף אחד לא פונה אלינו, אף אחד לא מדבר איתנו, לא עושים שום דבר.
<ישראל אליסף: אז עוד פעם מצלצלים.
<ישראל אליסף: ואם בסוף אנחנו מקבלים את הכל כמוצר מוגמר, אז בשביל מה אנחנו באים לפה?
<ישראל אליסף: אני לא מבין, בשביל מה אנחנו באים לפה?
<ישראל אליסף: עכשיו אני אומר לכם עוד משהו.
<ישראל אליסף: לדרג הפקידותי יש פה הרבה ידע, אבל לא כל התורה נמצאת במקום אחד.
<ישראל אליסף: אנחנו מחוברים לשטח יותר מהדרג הפקידותי, יכולים להביא דוגמאות יותר מהדרג הפקידותי.
<ישראל אליסף: ויש מספיק רפורמות שיש בהן ניסיון שכבר רואים שכשעושים דברים ביחד עם נציגות ההורים, הדברים קורים יותר טוב.
<ישראל אליסף: אני יכול לתת את זה מהדוגמא של רפורמת הסייעת השנייה, שהיא מבורכת, אבל יש בה הרבה באגים.
<ישראל אליסף: אין סייעת שנייה בימי שישי, הסייעת השנייה הולכת להיות מחליפת מקום.
<ישראל אליסף: הרבה באגים שיש בדבר הזה.
<ישראל אליסף: אז גם בקייטנות אותו דבר.
<ישראל אליסף: איפה הקייטנות לחינוך המיוחד?
<ישראל אליסף: ילדי החינוך המיוחד חודש שלם בבית, ההורים מטפסים על הקירות, תולשים את השערות.
<ישראל אליסף: לא חושבים על הכל.
<ישראל אליסף: יש לכם צוות מנצח שמוכן לבוא ולתרום את הזמן ונותן מעצמו המון ואתם לא מרימים את הכפפה.
<ישראל אליסף: וכשאני מתקשר לפקידים אחד זורק אותי לשני ובסוף אני מגיע, לא זוכר, מישהו ממשרד הנגב והגליל, שאם אני עכשיו מבין נכון, נציגי משרד הפנים היו פה לפני שבועיים ואמרו – אנחנו החלטנו בדרג המקצועי שזה לא בידינו.
<ישראל אליסף: אז השר היה לו נוח, לא טוב לו במשרד הפנים, העביר את זה לנגב ולגליל, שם כנראה יותר נוח לו.
<ישראל אליסף: מתקשר אלי בחור ממשרד הנגב והגליל ואומר לי תשמע, לא נתנו לי בכלל הוראה לשבת אתכם, נתנו לי הוראה לעשות תכנית, אז עשיתי תכנית.
<ישראל אליסף: חברים, זה לא עובד.
<ישראל אליסף: חבל שזה ככה.
<ישראל אליסף: יש הרבה דברים שצריך לחשוב עליהם בהיבט הכולל.
קארין אלהרר: אבל מעבר לחינוך המיוחד, מה ההערות שלך כרגע?
<ישראל אליסף: שלא נותנים שום פתרון.
קארין אלהרר: רגע, רגע, שנייה.
קארין אלהרר: לא, תראה, לא נותנים שום פתרון זה לא אמירה.
קארין אלהרר: כי בעצם ישבו וחשבו על משהו שכן נותן סוג של פתרון.
קארין אלהרר: עכשיו יש הערות נקודתיות לפתרון המוצע.
קארין אלהרר: תגיד מה.
קארין אלהרר: תהיה פרודוקטיבי.
<ישראל אליסף: קודם כל צריך לקחת את החינוך המיוחד ולהחריג אותו.
קארין אלהרר: בזה אתה צודק לגמרי.
<ישראל אליסף: החינוך המיוחד - צריך להסתכל עליו, אני אגיד לכם את האמת.
<ישראל אליסף: אמנם אני מייצג את ה - - -
דב חנין: מה הדרישות הספציפיות שלכם בנושא החינוך המיוחד, שאתם חושבים שעכשיו אנחנו צריכים להתמקד בהן?
<ישראל אליסף: אז אני אענה גם על החינוך המיוחד ואני תיכף אחזור גם לדברים הכלליים.
<ישראל אליסף: קודם כל אני, כמי שמייצג את הגנים, אני כאן נציג של הגנים בפורום וועדי ההורים היישובים, אומר לכם את האמת, בענווה, אני לא מקצוען בתחום החינוך המיוחד, אבל כל הזמן - - -
קארין אלהרר: אתה צודק.
<ישראל אליסף: אני אענה, אבל אני עונה, שנייה אחת.
מאיר כהן: אני אוסיף לך נתון שיעזור.
מאיר כהן: מתוך 100,000 ילדים של החינוך המיוחד, אדוני יושב הראש, יש פתרון ל-110,000.
מאיר כהן: ל-60,000 ילדים בחודש אוגוסט אין פתרון.
מאיר כהן: זה בכדי למקד את הבעיה.
מאיר כהן: ל-60,000 ילדים, אדוני, אין פתרון.
דוד אמסלם: ישראל, בוא תיקח לך עוד 20 שניות ותסיים.
<ישראל אליסף: אני אומר לכם אמיתי, אני פה כי נציג החינוך המיוחד לצורך העניין לא הגיע לפה, אבל אני אומר לכם את האמת, אני לא מקצוען בתחום החינוך המיוחד, לא יכול להגיד לכם המלצות לחינוך המיוחד.
<ישראל אליסף: יש לנו נציג שיכול לתת המלצות.
<ישראל אליסף: אני יודע שהבעיה היא באוגוסט, אני לא יודע כמה ילדים.
<ישראל אליסף: יש לנו נציגים שיכולים להסביר על החינוך המיוחד.
<ישראל אליסף: אבל אני אומר שני דברים.
<ישראל אליסף: דבר ראשון, במענה למצגת הזאת, לא נתנו מענה לגני הילדים.
<ישראל אליסף: כבוד יושב הראש, לגני הילדים אין מענה.
<ישראל אליסף: דבר שני, זה רק לשבועיים וזה לא רלבנטי ולפני שפותרים בעיות של כיתות ג' עד ה', צריך לזכור, ב-ג' עד ה' להורה יש תמיד יכולת, איך שהוא למצוא פתרון.
<ישראל אליסף: בגני ילדים זה הרבה יותר מסובך.
<ישראל אליסף: אבל רק עוד מילה אחת.
<ישראל אליסף: מילה אחת.
<ישראל אליסף: מילה אחת, אדוני יושב הראש.
<ישראל אליסף: שכר גננות, יש לכם פה טעות גדולה וזה המרכיב העיקרי בקייטנות.
<ישראל אליסף: בבית הספר של הקיץ של החופש הגדול של משרד החינוך, השכר שמשולם למורים הוא 75 שקלים.
<ישראל אליסף: אין דבר כזה למצוא גננת או איש חינוך מוסמך ב-30 שקלים לשעה.
<ישראל אליסף: זה הזיה.
<ישראל אליסף: זה לא יקרה.
דוד אמסלם: גבי, בבקשה.
דוד אמסלם: בקצרה, אני רוצה לעבור לחברי הכנסת ולסכם.
<גבריאל גאון: שני דברים קצרים.
<גבריאל גאון: אלף אני מצטרף לסקירה של נמרוד בעניין חוסר השקיפות.
<גבריאל גאון: אין ספק שמדובר בדו"חות שהוועדה לאנרגיה אטומית כנראה צריכה לעסוק בהם ובעניין הזה אין לי אלא רק להצטער.
<גבריאל גאון: הדבר השני, במזכרת בתיה קרה דבר שנקרא לו בשפה עדינה פסול.
<גבריאל גאון: לקחו את סייעות גני המועצה וקראו להן ואמרו להן לפני מספר ימים שאתן הולכות לעבוד עבור המתנ"ס.
<גבריאל גאון: לקחו עובדי מועצה, או עובדות מועצה, בעיקר סייעות – אני לא יודע אם הדבר הזה בכלל כשר מבחינה הסתדרותית, בכל מה שקשור לחוקת העבודה.
<גבריאל גאון: אנחנו בודקים את זה כרגע, למרות שעשינו כבר שיחות ואין אישור על פניו, אבל אנחנו בודקים את העניין הזה.
<גבריאל גאון: גם אם החוזה מאפשר לראש העיר להעסיק, או לראש המועצה להעסיק סייעות, שימו לב מה קרה.
<גבריאל גאון: מעבירים עובדות מועצה שבוע לפני שהן יוצאות לחופשה שנתית, אחרי שהן תכננו תכניות עם הנכדים, עם הילדים, מעבירים אותן לגוף פרטי, למתנ"ס - - -
<מיכל מנקס: אבל הן לא יכולות לשבת בבית ולקבל משכורת.
דוד אמסלם: חברה, לא להפריע.
<גבריאל גאון: רגע.
<גבריאל גאון: את זה אתה צריך להכיר, כבוד יושב ראש הוועדה, וחוסכים 150 שקלים.
<גבריאל גאון: זה המחיר.
<גבריאל גאון: במקום 1,400 שקלים, 1,450 שקלים עד השעה 13:00, לא כמו שהוא הציג 680 שקלים לגני הילדים.
<גבריאל גאון: מורידים 150 שקלים מ-1,290 שקלים.
<גבריאל גאון: 1,290 שקלים.
<גבריאל גאון: פי שניים מהמחיר שהציג פה נמרוד עד 13:30 בצהריים.
<גבריאל גאון: ולא רק שלא מורידים, לא רק שעושים קופה, פוגעים בחוליה הכי חלשה בשרשרת במועצה, שזה עובדות המתנ"ס.
<גבריאל גאון: איפה כל הנשים?
<גבריאל גאון: איפה כל אנשי ההסתדרות, אנשי הדאגה לעובדים ולעובדות במדינת ישראל.
<גבריאל גאון: אני רוצה לראות פה אחד שהיו מודיעים לו שבוע לפני שהוא יוצא לחופשה, אחרי שהוא תכנן אותה מראש עם הנכדים והילדים, אומרים לו אתה הולך לעבוד ביולי, גם כשהוא מקבל משכורת.
<גבריאל גאון: זה דבר שלא יעלה על הדעת.
<גבריאל גאון: אני אומר עוד פעם, צריך לקבוע.
<גבריאל גאון: אני פה לא רוצה לדחוף אף אחד.
<גבריאל גאון: המדינה צריכה לקחת אחריות, מגיל 3 ועד גיל 10 מלא.
דוד אמסלם: תודה גבי.
<גבריאל גאון: ו - - - אני אומר את זה, הסיוט שההורים עוברים, זה מה שצריך לעשות.
<חיים ביבס: זה לא סיוט.
<חיים ביבס: בואו, בסוף זה הילדים שלכם.
דוד אמסלם: חיים, שנייה.
<חיים ביבס: לא, קצת התבלבלתם.
<גבריאל גאון: חיים, אני מברך אותך, זה לא התקפה אישית.
<גבריאל גאון: אני אומר, אין פה פוליטיקה.
<חיים ביבס: לא, אני אומר סליחה, קצת התבלבלנו.
<חיים ביבס: בסוף אתה יודע, יש איזה שהוא רצון שהילדים יהיו רק של - - -
<גבריאל גאון: לא, אבל אין לי ויכוח איתך.
<חיים ביבס: מהרגע שהילדים יוצאים מבית החולים הילדים הם רק של העירייה.
<חיים ביבס: בואו נחזור לפרופורציה.
<גבריאל גאון: חיים, הוויכוח הוא לא איתך.
<חיים ביבס: בכל מדינה נורמאלית - - -
<גבריאל גאון: אבל מה הפרופורציה?
<גבריאל גאון: 1,290 שקלים זה פרופורציה, חיים?
דוד אמסלם: חברה, חיים, מספיק.
<גבריאל גאון: אנחנו בעניין הזה ביחד.
דוד אמסלם: גבי, תודה רבה.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב כבוד יושב הראש.
עבדאללה אבו מערוף: בהתחלה כשהעלינו את הנושא ביחד והתחלנו בקיץ שעבר, אנחנו לא היינו כל כך אופטימיים שנגיע לקיץ הזה ואכן נתחיל בקייטנות שיהיו בהישג ידם של כל האזרחים, במחירים סבירים, אפילו בחינם.
עבדאללה אבו מערוף: אני הייתי מאד אופטימי - - -, שאכן המדינה חייבת לתת אותן חינם.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות כזאת.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות כזאת ולא נדבר עכשיו על כסף, וזה גרושים.
עבדאללה אבו מערוף: זה גרושים.
עבדאללה אבו מערוף: הנה, אתמול 73 מיליון שקלים, ככה סתם.
עבדאללה אבו מערוף: באוויר.
עבדאללה אבו מערוף: ולכן יש כסף.
עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב הממשלה עדיין לא מעזה ל - - -
<קריאה: על מה 73 מיליון שקלים, תזכיר לנו?
עבדאללה אבו מערוף: לא צריך, נכון.
עבדאללה אבו מערוף: לכן כסף יש והרבה כסף.
עבדאללה אבו מערוף: הייתי מאד רוצה להגיע ליום הזה שזה יהיה חינם.
עבדאללה אבו מערוף: המתווה שיושב הראש ונמרוד הביאו, אני חושב שזה הדבר הקמפרמיס, הפשרה המדהימה ביותר.
עבדאללה אבו מערוף: נתחיל בעניין הזה ונמשיך עם ההורים, עם המתנ"סים ועם הרשויות, עם משרד החינוך, עם משרד הפנים, אכן לקדם את הנושא יותר.
עבדאללה אבו מערוף: טוב שהגענו עד עכשיו, השנה, אחרי הרבה הרבה דיונים ואני חושב שההחלטה צריכה להתקבל היום, שהשנה אכן הילדים יהיו בקייטנות במחירים הסבירים, המאפשרים להורים שהילדים ילכו לקייטנות ולא לאבד ימי עבודה ולא לקחת חופשת מחלה ולא להטיל עומס על הכלכלה, על המשק, בזה שההורים יישבו בבית.
דוד אמסלם: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.
קארין אלהרר: קודם כל אני באמת רוצה לברך על העיסוק המתמשך בנושא הזה.
קארין אלהרר: כאמא צעירה אני יודעת לומר שבאמת זה עניין.
קארין אלהרר: וידידי חיים, זה לא שההורים מעבירים את האחריות לעיריות או למישהו אחר.
קארין אלהרר: יש פשוט אילוצים של עבודה.
קארין אלהרר: הסיוט הוא מזה שצריך להגיד לבוס, לא לכולנו יש בוס על הראש, אבל למי שיש, צריך להגיד לו תשמע, הילד בחופש, מה אני עושה, מה הסידור, מה אני עושה איתו.
קארין אלהרר: ולכן אני באמת חושבת שיש פה אפשרות לעשות משהו אחר.
קארין אלהרר: הנתונים שהוצגו, שאני מבינה שנעשתה עליהם עבודה מאד משמעותית, אני לא יודעת איך הם מסתדרים מבחינת היכולת להעסיק אנשי צוות ראויים לעניין הזה.
קארין אלהרר: צריך לתת לזה עוד מחשבה.
קארין אלהרר: אני מבינה שמנסים עם מה שיש, אבל לא בטוח שהמה שיש הזה, הוא מספיק טוב.
קארין אלהרר: בסוף זה הילדים שלנו, זה הדבר הכי יקר לנו וצריך באמת לתת על זה את הדעת.
קארין אלהרר: גם העניין של האוטובוסים הזולים יותר, אני מבינה שרשויות צריכות להתקשר במכרז ולכן יש תהליכים שצריכים להתקיים, נכון?
קארין אלהרר: אז זה דברים שצריך לקחת בחשבון.
<קריאה: הכל צריך להיות במכרזים.
קארין אלהרר: לא, אז אני אומרת, בסוף הכל מכרזי, ואם אנחנו צריכים לפי התהליכים הסדורים, לא בטוח שזה ייצא באמת במחיר הכי זול שמצאנו בשוק.
קארין אלהרר: אז זו גם נקודה - - -
דוד אמסלם: זה יצא יותר נמוך, אבל לא משנה.
קארין אלהרר: יותר נמוך?
קארין אלהרר: הלוואי, הלוואי, אמן ואמן.
דוד אמסלם: יש להם את היתרונות לגודל, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, אצלנו בכפרים, המחירים עוד יותר זולים.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר להגיע עד לחצי בסכום הזה.
קארין אלהרר: אז זה בעניין הזה.
קארין אלהרר: לעניין החינוך המיוחד.
קארין אלהרר: תראו, גם החינוך המיוחד פראקסלאנס וגם השילוב, הם גם אוכלוסיות שצריך לתת עליהן את הדעת ואני חושבת שהשילוב הוא חשוב במיוחד, כי הם בעצם לומדים ביום יום במסגרות חינוך רגילות, וכשהם יוצאים, קייטנות רגילות לא מוכנות לקבל את הילדים והם לא בחינוך המיוחד, אז בעצם האין מסגרת הופכת להיות אין גדול יותר.
קארין אלהרר: אז זו הנקודה שצריך לתת עליה את הדעת.
קארין אלהרר: ואני באמת מברכת ואני בטוחה שלא תעזוב את הנושא עד שיימצא הפתרון ההרמטי ביותר, וכולנו כאן כדי לסייע בידיך.
דוד אמסלם: תודה, קארין.
זוהיר בהלול: אינני יודע אם זו ברכה או קללה, אבל הרבה יותר גרוע מבדואים, מכיוון שאתה רודף אחרי העניינים האלה כבר כמה זמן, מר אמסלם?
זוהיר בהלול: שנה שלמה?
דוד אמסלם: האמת, אני רודף אחרי זה כבר 15 שנה, מאז שהילדים שלי היו בקייטנות, אבל עכשיו הגענו.
דב חנין: הוא רודף 15 שנה, עכשיו יש לו הזדמנות להשיג.
דב חנין: לנסות להשיג.
זוהיר בהלול: אז באמת גם תבורך, אבל גם לנמרוד מילה אחת.
זוהיר בהלול: באמת זה מסמך מרתק, מכיוון שלנושא הזה יש שלוש צלעות.
זוהיר בהלול: אני ממש ממהר, אז בקיצור.
זוהיר בהלול: הצלע הראשונה זה הצרכנות, העניין הצרכני – ואתה חושף פה, אתה משיל את מעטה החשאיות והבדיה שהייתה מנת חלקנו.
זוהיר בהלול: חשבנו ומצאת באופן פשטני ביותר את האפשרות להביא בפנינו את הנתונים האמיתיים.
זוהיר בהלול: הצלע השנייה זה הרגולציה, ופה התפקיד שלנו באמת והמרדף שאנחנו עושים אחרי הרשויות כדי לאפשר קייטנה בת קיימא.
זוהיר בהלול: והדבר השלישי הוא דבר ערכי – מה הוא תפקידה של המדינה כלפי הילדים.
זוהיר בהלול: כי לא יכול להיות שאנחנו נשאיר את ההורים פעורי פה בנושא החשוב הזה, ולכן אני חושב שמדובר-.
זוהיר בהלול: אגב, אנחנו מדברים, כל הסיפור הזה שאתה רודף אחריו במשך שנה שלמה, אנחנו מדברים על קייטנה של 15 ימים בלבד.
זוהיר בהלול: תאר לעצמך, דמה בעיני רוחך שהיינו מדברים על חודש וחצי.
זוהיר בהלול: המדינה הייתה מזעזעת.
זוהיר בהלול: הקבינט היה מתכנס אחת ליום.
זוהיר בהלול: ואז גם הסיפור הזה של ה-73 מיליון שקלים לא היה עולה, כמה, מיליון או מיליארד?
זוהיר בהלול: מיליון שקלים.
דוד אמסלם: שמעתי אותו גם היום ברדיו.
דוד אמסלם: הערה.
מאיר כהן: אדוני יושב הראש, אני רוצה לפתוח באמת במחמאה.
מאיר כהן: אני לא מרבה להחמיא, אבל לך כן.
מאיר כהן: דודי - - -
מאיר כהן: אל תקרא שאני מדבר.
מאיר כהן: שנינו מרוקאים.
מאיר כהן: אני אומר - - -
<זאב גולדבלט: למה ישר לשלוף נגדנו את זה שאתם הרוב?
<קריאה: איזה רוב, תגיד לי?
<קריאה: אנחנו מזמן כבר לא רוב.
מאיר כהן: זאב, זאב.
<זאב גולדבלט: אנחנו מיעוט מדוכא אנחנו.
מאיר כהן: מספיק יש לי את הבעיות שלי בבית.
מאיר כהן: אל תזכיר לי.
מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שוועדה ויושב ראש ועדה נדרשים לנושא שהוא בנפשנו ועושה את זה באומץ גדול מאד.
מאיר כהן: הוא חבר קואליציה, הוא יצא כנגד כל המוסכמות ומגיעות לו על זה הרבה ברכות.
מאיר כהן: אתה אמיץ בהרבה דברים ובאמת הגעת ל - - -
דוד אמסלם: אני לא הנושא.
מאיר כהן: זהו נגמר, אני לא אומר עוד.
קארין אלהרר: הוא אדום כבר, די.
מאיר כהן: אני פונה אליכם ההורים.
מאיר כהן: אנחנו קצת שכחנו שאם הכל היה תקין, בשנה הזו כיתת הגן וילדים עד כיתה ה', בסוציו אקונומי אפס עד ארבע לא היו משלמים שקל אחד.
מאיר כהן: ובכל היישובים, עד לסוציו אקונומי 8, היו אמורים לשלם בין 400 ל-600 שקלים ולקבל שלושה וחצי שבועות או שלושה שבועות.
<זאב גולדבלט: 325 עד 450 שקלים.
מאיר כהן: וזה היה הסכם שחיים היה ושי פירון היה ויאיר שר האוצר.
מאיר כהן: וראו מה קרה לנו.
מאיר כהן: אף אחד לא היה מוכן לדבר על זה.
מאיר כהן: לא היה שום מאבק בשטח שהיה מאד משמעותי.
מאיר כהן: אני ציפיתי מכם, לא שאני בא בטענות, אני מברך את מה שעשיתם.
מאיר כהן: כי מה שאתם הפסדתם במאבק הזה, הרווחתם יושב ראש שעושה הכל בכדי לתת מחירים סבירים.
מאיר כהן: אגב, נמרוד, המחירים האלה הם סבירים מאד ותעזוב את כל מה שאומרים לך.
מאיר כהן: הייתי ראש עיר, 20 שנה עשיתי קייטנות.
מאיר כהן: זה מחיר שכל רשות יכולה לעשות קייטנה עם המחיר שאתה הצעת ולתת להם תכנים מצוינים.
מאיר כהן: אבל זכרו, זכרו, שבסופו של יום יכולנו לשבת כאן ועם מעט כסף שהעבירו לפני שבועיים בכספים קואליציוניים, היו פותרים את כל הבעיה של הקייטנות.
<ישראל אליסף: המאבק לא נגמר.
מאיר כהן: אני מקווה שהמאבק לא נגמר.
דוד אמסלם: ישראל.
מאיר כהן: בזה אני מסיים.
דוד אמסלם: לא, ישראל.
מאיר כהן: תזכרו שאם אתם לא תמשיכו ותדרשו ותתנו גיבוי לדודי ותדרשו להתחיל ותדרשו לחזור לקייטנות של חופשת הקיץ, כמו שמפלגת יש עתיד טוותה אותם, אתם תשלמו על חמש יחידות מתמטיקה ואתם תשלמו על חמש יחידות אנגלית ואתם תמשיכו לשלם, כי ברגע שהסדק ייפתח והוא כבר פתוח, אתם תשלמו עוד.
מאיר כהן: ובכל מקרה, אני מלא ברכות לדודי ולוועדה.
דב חנין: אני רוצה להצטרף בקצרה להערכה לך, אדוני יושב הראש, על המעורבות והליווי שלך בעניין, וההתגייסות כדי להביא שינוי בנושא הזה.
דב חנין: אבל אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני מרגיש תסכול מאד עמוק מכל צורת ההתנהלות של הפרשה הזאת.
דב חנין: ואם לתת לדבר הזה כותרת, אני חושב שמה שאנחנו רואים זה את מהלך ההתנתקות, ההתנתקות האמיתית של מדינת ישראל מהאחריות שלה לילדים.
דב חנין: לילדים שנמצאים בחופשות מאד מאד ארוכות.
דב חנין: ההורים לא יכולים לתת מענה, השלטון המקומי בהרבה מאד מקומות לא יכול לתת מענה.
דב חנין: המדינה מתנתקת.
דב חנין: אני אומר את זה בהרבה כעס כי אני הייתי בזמן שר החינוך הקודם, שלא אני לא שייך, חבר הכנסת כהן למפלגה שלו, לא חייב לו שום דבר, אבל אני ראיתי מהלך שהתחיל לתקן את המצב הזה.
דב חנין: אמר אוקיי, המדינה לוקחת אחריות, אנחנו נכנסים מחדש לתמונה, אנחנו מבינים שאי אפשר להטיל את זה רק על ההורים, אנחנו מתחילים לשנות.
דב חנין: עכשיו בלי הסברים, בלי הנמקות, בלי דיון ציבורי, עשו U-Turn קיצוני והחזירו אותנו למצב הבעייתי הקודם, אפילו בלי להביא את זה לכנסת ולנהל כאן דיון, אולי לשמוע, להשתכנע, להסביר, לא יודע מה.
דב חנין: פשוט מהלך ממש מופקר וחסר אחריות.
דב חנין: והתוצאה - - -
דב חנין: אני מסיים, אדוני.
דב חנין: התוצאה היא באמת מצב של הפקרות.
דב חנין: מה שאמרה עורכת הדין ליאל אבן-זהר אלה דברים מאד חשובים.
דב חנין: אני חושב שזה לא רק המצב בראשון, גברתי.
דב חנין: אני חושב שזה המצב בהרבה עיריות שמשתמשות בקייטנות כמקור הכנסה וזה קטסטרופה.
דב חנין: זה באמת קטסטרופה.
דב חנין: במקום להבין שזה שירות הכרחי, עוד מקור הכנסה, פשוט לא יאומן.
דב חנין: כל ההתנהלות פה היא לא תאומן.
דב חנין: ולכן אדוני יושב הראש, אני פונה אליך.
דב חנין: אנחנו חייבים להוביל בכנסת מהלך של שינוי אסטרטגי בתחום הזה.
דב חנין: מעבר לתכנית עכשיו של השנה, תכנית ה-SOS, ההצלה של הרגע האחרון, חייבים לייצר שינוי אסטרטגי ואנחנו חייבים לעשות זה מהכנסת.
דוד אמסלם: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.
מנואל טרכטנברג: כן, אדוני יושב הראש, שוב ברכות על המהלך הזה.
מנואל טרכטנברג: תראה, אני עוסק בנושא של הגיל הרך איזה חמש שנים כבר והדרך רצופה בתסכול אכן כך בכל צעד ושעל.
מנואל טרכטנברג: בעניין של המעונות, לא מזמן מאבק, כמעט נסגרו מעונות והקמת ועדה וכדומה.
מנואל טרכטנברג: צהרונים, לא הזכרנו, הרבה לא קרה בתחום הזה.
מנואל טרכטנברג: עכשיו קייטנות, לא להזכיר את הסייעת השנייה לפני זמן מה.
מנואל טרכטנברג: מה השורה התחתונה?
מנואל טרכטנברג: השורה התחתונה היא שעדיין, חמש שנים אחרי המחאה, הנושא הזה של העלויות שמופלות על ההורים, כאשר לכאורה זו מערכת של חינוך חובה חינם, העלויות הן מרכיב מרכזי בנטל שרובץ על כולנו ושלא מאפשר להורים, לצעירים שלנו להרים ראש מבחינה כלכלית.
מנואל טרכטנברג: שינוי בסדרי העדיפויות של המדינה.
מנואל טרכטנברג: ועכשיו כשאנחנו נמצאים ערב התקציב הדו שנתי, אני קורא לך, שאתה מגויס לעניין הזה, באמת כל הכבוד לך, אני קורא לך להרים את הדגל הזה.
מנואל טרכטנברג: לא יתכן.
מנואל טרכטנברג: אני עשיתי חשבון שמה שהורים מוציאים על שלושה ילדים, עודף, מעבר לזה שהיה צריך, בגלל שהמדינה מתנערת מאחריות, זה בערך מה שצריך לשים תשלום על דירה חדשה.
מנואל טרכטנברג: ממש ככה, ואני מוכן להראות את החישוב.
מנואל טרכטנברג: אז זה לא יכול להיות – גם מפה וגם משם.
מנואל טרכטנברג: תראה, גם דיור, גם אותן עלויות על חינוך ילדים, אז מה אנחנו רוצים, שלא יהיו ילדים במדינה הזאת?
מנואל טרכטנברג: ברחנו מזה, אבל צריך לתת את הדעת לשינוי סדרי העדיפויות.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת טרכטנברג.
רויטל סויד: קודם כל ברכות לך, חברי היקר, יושב ראש הוועדה.
רויטל סויד: שים לב שעכשיו כשאתה נותן אולטימאטום של שבועיים כבר יום מראש יש פתרון.
רויטל סויד: אז אנחנו בהחלט יכולים לברך על זה.
רויטל סויד: אין ספק שצריך לזקוף לזכותך את המודעות להעלאת המתווה בכלל לסדר היום הציבורי ואני שמחה מאד.
רויטל סויד: נמצא פה גם יושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס ואין ספק שצריך להודות על הגעה להבנות לגבי קייטנות הקיץ לילדים.
רויטל סויד: יחד עם זאת, מן הראוי שהוועדה לא תרפה את ידיה, תמשיך את המאבק גם לגבי גני הילדים, כדי שאפשר יהיה לתת בשורה גם לגילאים היותר צעירים ובהחלט להאריך את משך הקייטנה מ-15 ימים ליותר, תוך מימון של המדינה.
רויטל סויד: סבסוד יותר נכון, גם של המדינה.
רויטל סויד: אנחנו נמצאים בתקופה מאד מורכבת, כי אנחנו רואים איך בסופו של דבר במשק הביתי, ההורים נופלות עליהם גזרות, אבל יותר נכון אולי הם חושפים את הגזרות שהם צריכים להתמודד איתן על בסיס יומי, שבועי, חודשי.
רויטל סויד: צריך להבין שהאנשים, וזה בדיוק, כשאנחנו באים ואומרים מעמד הביניים מתקשה להתקיים, מעמד הביניים קורס, נכנסים עוד אנשים למעגל העוני, אנחנו מתכוונים בדיוק לסכומים האלה, למחירים האלה, ל - - - שלכאורה הם מאד מאד טריוויאליים והם מה ששואבים חתך שלם באוכלוסייה שעובד ומתפקד ואמור היה לחיות ברווחה מסוימת, שואבים אותו מטה וכאן אנחנו צריכים לעזור וכל הכבוד על תפקוד הוועדה.
דוד אמסלם: תודה רויטל.
דוד אמסלם: יושב ראש השלטון המקומי, חיים ביבס, בבקשה.
<חיים ביבס: טוב חברים, בואו קצת נעשה סדר בדברים, כי אומרים פה דברים שאת חלקם לא מבינים בהם או לא נכונים.
<חיים ביבס: קודם כל להגיד תודה ליושב ראש הוועדה על העבודה שהוא עושה, לא רק בנושא הזה, בכל הדברים שקשורים לשלטון המקומי, ומה לעשות, לפעמים זה כואב בצד אחר, כואב בצד אחר, אבל צריך שתהיה התייחסות לדברים.
<חיים ביבס: הדבר השני, צריך - - - למשרד החינוך.
<חיים ביבס: יצאנו לדרך ומשרד החינוך היה זה שהוציא את העסק לדרך.
<חיים ביבס: לפני כן הכל היה מה שנקרא פרטי, הכל מפורט, הכל היה במקומות אחרים ויצאנו לדרך.
<חיים ביבס: ובתחילת התהליך ישבנו עם עוד שר החינוך הקודם, ישבתי אני עם החינוך הקודם, נתתי לו את האור הירוק כאשר היה שותף שלישי שלנו, שברח באמצע.
<חיים ביבס: שותף שלישי שברח באמצע ואני מפאת כבודו לא אגיד את שמו.
<חיים ביבס: ברח באמצע.
<חיים ביבס: ברח באמצע ואנחנו בסוף, גם השלטון המקומי וגם משרד החינוך, הבאנו את הכסף.
<חיים ביבס: בסדר, אני מכיר את כל הפילנתרופים שבאים לספר שהם אלה שבאו להציל, בורחים ואנחנו נשארים ומה שנקרא מביאים והם מקבלים רק את הכותרת.
<חיים ביבס: זה בסדר גמור.
<חיים ביבס: עכשיו, בואו נעשה קצת סדר.
<חיים ביבס: זה לא 15 יום.
<חיים ביבס: הקייטנה היא חמישה ימים בשבוע ולא כולל שישי, תמיד זה היה ככה, לכן זה שלושה שבועות, בסדר?
<חיים ביבס: אז זה דבר אחד.
<חיים ביבס: דבר שני, יש אופציה עבור אותו מחיר להאריך את זה ל-18, 20, 21 יום, וזה בעצם סוגר חודש שלם למי שרוצה.
<חיים ביבס: דבר שלישי, סוציו אקונומי 1 עד 4 לא משלם בכלל.
<חיים ביבס: כי זרקו פה מספרים.
<חיים ביבס: 450.
<חיים ביבס: אלה שהמציאו את הקייטנות, הם המציאו, הם עשו.
<חיים ביבס: אנחנו טוענים שהמדינה לא הייתה קיימת לפני שהם באו, אין.
<חיים ביבס: לא משלמים בכלל.
<חיים ביבס: מ-5 עד 7 זה 350 שקלים השתתפות של ההורים ו-8 עד 10 450 שקלים.
<חיים ביבס: אנחנו דורשים שני דברים מרכזיים שיימשכו עד תום.
<חיים ביבס: אחד, שיכניסו את גני הילדים.
<חיים ביבס: הדבר השני שיוסיפו את כיתות ג'-ד' ובעתיד גם את ה', למרות אני אומר לכם באופן ברור.
<חיים ביבס: אנחנו מכירים את המספרים בכל הערים ואנחנו יודעים שככל שהילדים גדלים, כך יש הרבה פחות ילדים.
<חיים ביבס: אני רואה ברישום אצלי, למרות שעשיתי בית ספר של קיץ גם לכיתות ג'-ד', פחות ילדים באים מאשר א'-ב'.
<חיים ביבס: ודבר נוסף שצריך גם לדבר עליו.
<חיים ביבס: צריך לזכור שבסוף מדברים על אנשי מקצוע, מדברים על להביא את כולם.
<חיים ביבס: הגננות לא חייבות לעבוד.
<חיים ביבס: לא חייבות ולא חייבות.
<חיים ביבס: מה לעשות, צריך לשלם להן ומי שחושב שאפשר לשלם לגננת 30 שקלים כדי להעסיק אותה, הוא כנראה לא מכיר תחשיבים.
<חיים ביבס: הסייעות, יש לנו את הסייעות שלנו שהן עובדות ואנחנו חייבים להעסיק אותן.
<חיים ביבס: א יאפשר להביא מישהו אחר במקום.
<חיים ביבס: אנחנו חייבים לשלם את אותו מחיר ואם יש מקומות שבהם יש תקורות כאלה ואחרות, אנחנו אמרנו בפעם הקודמת ואני אומר את זה גם היום.
<חיים ביבס: אני קורא לכל חברי ליישר את הקו, אבל בסוף צריך לזכור.
<חיים ביבס: אי אפשר שהרשויות יביאו כסף מהבית עבור הקייטנות, שלא תטעו.
<חיים ביבס: אנחנו יודעים לעבוד במחירי אפס, בסדר?
<חיים ביבס: אבל אם מישהו מצפה שיש לו פה איזה אינטרס עכשיו להרוג את ראש הרשות שלו כדי שהוא ייכנס לפינה ויביא כסף, בסוף שלא תטעו.
<חיים ביבס: כאשר העסק ייפול, הוא ייפול מלא.
<חיים ביבס: וכשהוא ייפול, אף אחד לא יוכל להרים את זה חזרה.
<חיים ביבס: לכן צריך לנהוג באחריות, ובסוף גם מה לעשות, גם לי יש ילדים וחלק מהחופש הם צריכים להיות גם עם המשפחה, בבית, עם ההורים, לא רק מה שנקרא העירייה צריכה לקחת את הילדים.
דוד אמסלם: תודה רבה ליושב ראש השלטון המקומי.
דוד אמסלם: רבותי, ברשות
דוד אמסלם: כם אני רוצה לסכם בשתי דקות.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד שלוש אמירות ואחרי זה להביא את הסיכום האופרטיבי.
דוד אמסלם: קודם כל לגבי הנושא של החינוך המיוחד, אני חושב שזה הנושא הכי חשוב כרגע בכלל מכלל הקייטנות.
דוד אמסלם: אני חושב שהחוליות החלשות, קודם כל צריך לטפל בהן.
דוד אמסלם: אז זה דבר ראשון.
דוד אמסלם: בנושא של הגיל הרך, אותו סיפור.
דוד אמסלם: זאת אומרת במדרג.
דוד אמסלם: אחרי זה זה גילאים 3,4,5,6, עד כיתה א', בגלל ששם באמת לא שייך בכלל אפילו להשאיר את הילד בבית.
דוד אמסלם: מילא, איך אמרנו, בכיתה ב' אתה עוד משכנע אותו, יכול להיות שהוא מספיק מבוגר כדי לשמור על עצמו.
דוד אמסלם: ילד בגיל 4 אתה לא יכול לעשות את זה, ולכן אני חושב שבמדרג זה הדבר בסדר עדיפות החשוב ביותר.
דוד אמסלם: תראו, רבותי, רציתי להגיד משהו בנושא של הקרדיטים.
דוד אמסלם: זה עבודה שלי, זה לא קשור לעניין, אבל אני חושב, בלי שהתקשורת הייתה נכנסת לעניין, לא היינו מגיעים כמעט לאף מקום בהיבט הזה.
דוד אמסלם: אולי היינו ממשיכים עדיין פה לעשות עוד דיונים, אז לכן יש קרדיט מאד גדול מבחינתי לידיעות אחרונות, בגלל שהוא לקח את העניין הזה והרים אותו באופן רציף ואני חושב שהוא חלק מהחוליה הזאת, בגלל שכמו שאמרתי, זה לא מספיק שאנחנו נהיה כאן.
דוד אמסלם: אם בחוץ לא יודעים מה אנחנו עושים, אז כלום לא קורה.
דוד אמסלם: אז זה לגבי הנושא של האמירות, שחשוב.
דוד אמסלם: תראו, שר הפנים היום יציג איזה שהוא מתווה שהוא חלקי וזה ביוזמה מקומית.
דוד אמסלם: הוא ידבר על זה בהמשך.
דוד אמסלם: אני חושב שכרגע, מבחינתי, העסק מחולק לשלושה חלקים.
דוד אמסלם: קודם כל השלטון המקומי, ואני גם דיברתי עם יושב ראש השלטון המקומי.
דוד אמסלם: הוא צריך להוציא הנחיות, גם אם הן לא מחייבות חוקית, אבל הן התארגנות.
דוד אמסלם: השלטון המקומי זה התארגנות, זה קואופרטיב שאנשים בעצם באו וקבעו לעצמם איזה שהם כללי התנהלות.
דוד אמסלם: ברור שכל ראש עיר יכול לעשות מה שהוא רוצה, אבל בסוף השלטון המקומי יש לו Say, אם לא אז אין לו מה לומר, אז אם ככה בואו נפרק אותו, אם אין לו שום משמעות.
דוד אמסלם: אני חושב שאתה אמרת - - -
<חיים ביבס: אני בעד לפרק.
דוד אמסלם: דקה חיים, נו, מספיק.
דוד אמסלם: לכן אני אומר בגדול, ובעצם העניין כמו שאני מתייחס לשלטון המקומי.
דוד אמסלם: אני מתייחס אליו כגוף שיש לו חשיבות כקולקטיב, לא כפרטים.
דוד אמסלם: אני חושב שכפי שאתה אמרת, צריך להוציא הנחיה לשלטון המקומי כדי להתיישר סביב קודם כל המחירים של קייטנת בית ספר קיץ – 852 שקלים עד השעה 13:00, בסביבות ה-1,000-1,100 שקלים עד השעה 16:00.
דוד אמסלם: אלה המחירים בעצם - - -
<חיים ביבס: לא, לא, לא.
דוד אמסלם: תקשיב, תן לי.
<חיים ביבס: דקה, בוא.