GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאוה בוקר: לא, התכוונתי שזה לאנשים - - -
<יצחק שמעוני: סליחה שאני מפסיק אותך.
<יצחק שמעוני: המיון נעשה על אנשים שגרים בבתי מאד מאד ישנים - - -
<קריאה: על ידי לשכות הרווחה.
<יצחק שמעוני: מתוך - - - לבתים שמתחת לשנת 1980 שאנחנו יודעים שהבנייה שלהם בעייתית.
נאוה בוקר: קיבלתם רשימות מלשכות הרווחה - - -
<רונן מחטייב: קיבלנו רשימות, בדיוק.
<רונן מחטייב: לא רק זה, גם עשינו מיפוי של שנתיים אחורה בדירות שהייתה להם שם שריפה, בדירות ששם התגוררו אנשים שהם מעוטי יכולת ומוגבלים והלכנו והתקנו שם את הגלאים.
<רונן מחטייב: אז זו גם איזו שהיא אמירה - - -
נאוה בוקר: ואין לי ספק שבמצב הקיים אתם עושים את המרב ואת המיטב.
<רונן מחטייב: אנחנו עושים, בדיוק, אנחנו עושים את המקסימום.
נאוה בוקר: אני יודעת שיש מחסור בכוח אדם, יש מחסור בהרבה דברים, אבל באמת, הפניות הן, אתה יודע, לא כדי לנגח אלא באמת למצוא פתרון יעיל, טוב וכמה שיותר מהר.
נאוה בוקר: כן, היועצת המשפטית.
<קרן גלאון: עוד משפט אחד רק.
<קרן גלאון: זה נאמר, אבל חשוב לי לחדד שבעצם הבעיה היא לא לפתחנו.
<קרן גלאון: זאת אומרת הכלים האם לאפשר או לא לאפשר חנייה באותם רחובות צרים, או האם לאפשר בנייה או לא לאפשר בנייה באותם רחובות צרים, הם בעצם של הרשויות המקומיות ואנחנו מנסים - - -
נאוה בוקר: בהחלט, אבל בשורה התחתונה אתם הם אלה שמתמודדים עם התוצאה.
<קרן גלאון: נכון, עם התוצאה.
<יצחק שמעוני: בדקיו, בגלל זה אמרתי שזה קודם כל מבצעי ואחר כך יש לנו את הבעיה התכנונית.
<יצחק שמעוני: התכנוני, בוועדה, כמו שקרן אומרת.
<יצחק שמעוני: אנחנו נשארים עם - - -
נאוה בוקר: אגב, בוועדות התכנון יש אנשי כבאות והצלה?
<עמית גולדמן: יש בוודאי.
<קרן גלאון: אנחנו יש לנו מעמד של יועץ בוועדות המקומיות, אבל לא בוועדות הארציות.
<יצחק שמעוני: בתת הוועדה המקומית.
<יצחק שמעוני: בתת הוועדה המקומית בלבד.
נאוה בוקר: מוחמד, ברוך בואך.
נאוה בוקר: אתה רוצה לומר כמה מילים?
<מוחמד כבעייה: אני רוצה לדבר על הנושא של המגזר הלא יהודי והבדואי.
נאוה בוקר: מוחמד, רק הערה אחת לפני שאתה מתחיל לדבר.
<מוחמד כבעייה: יש לי 15 שניות?
נאוה בוקר: לא, תתמקד בבקשה, כי אנחנו מדברים היום על רחובות צרים.
נאוה בוקר: אז אם יש את אותה בעיה אצלכם, בבקשה.
<מוחמד כבעייה: אני מדבר על שכונות ותיקות.
נאוה בוקר: מוחמד הוא יועץ ראש הממשלה לענייני בדואים ויושב ראש ארגון יד לבנים הבדואי.
<מוחמד כבעייה: אני מדבר על שכונות ותיקות, חברים.
<מוחמד כבעייה: אני חושב שיש בעיה רצינית, כי לא היה תכנון ביישובים הערבים והבדואים לפני כן ואנשים בנו ממש כמו שבילים ויש לנו בעיה רצינית.
<מוחמד כבעייה: אם חס וחלילה קורה משהו, אז קורה אסון, בגלל שלא יכולים להיכנס עם הרכבים.
<מוחמד כבעייה: לכן אנחנו צריכים למצוא פתרון לנושא הזה וזו בעיה רצינית במגזר.
<מוחמד כבעייה: צריך גם לדון עליה בנושא הזה, חברים.
נאוה בוקר: אנחנו נגיע לזה.
נאוה בוקר: בשבוע הבא יתקיים דיון בנושא הרשויות הדרוזיות והבדואיות והערביות ואני מזמינה אותך לומר את מה שיש לך.
<מוחמד כבעייה: אבל הדיון הזה מתמקד בנושא הזה, אז אני חייב להעלות את הנושא הזה, בגלל שהדיון הזה מתמקד והחברה צריכים לתת את חוות דעתם על הנושא הזה.
נאוה בוקר: כן, שי.
<שי קינן: אפשר לפני תום הדיון?
נאוה בוקר: לא סיימנו.
נאוה בוקר: יש לנו עוד רבע שעה לפחות.
<שי קינן: בסדר.
<שי קינן: אז דבר ראשון שרציתי להעיר זה שמבקש תחנת חולון, רונן מחטייב, הציג פתרון שלדעתי הוא פתרון טוב לבעיה.
<שי קינן: הוא ציין שיש כבאית שמסוגלת להיכנס לרחובות הצרים האלה, זה פתרון שמיושם בעולם.
<שי קינן: אם הפיילוט יעבור כאן בארץ בהצלחה, אני מאמין שניתן ליישמו בכל הארץ.
<שי קינן: זה דבר שהוא הכרחי.
<שי קינן: אנחנו צריכים לבחון את זה בחודשים הקרובים ואולי להתכנס שוב ולקבל החלטה.
נאוה בוקר: אני מאמינה שבנציבות בוחנים את זה, נכון?
<רונן מחטייב: כן, כן, וזה אמור להגיע, כפי שציינתי, לתחנת בני ברק, ששם הצפיפות היא הרבה יותר גדולה, על מנת ש - - -
<שי קינן: בוא נגיד שאם זה מצליח בבני ברק, זה מצליח בכל הארץ.
נאוה בוקר: אז קודם כל זו כבר בשורה טובה.
<שי קינן: כן, זה פתרון.
נאוה בוקר: זה כבר פתרון שהוא ישים.
<רונן מחטייב: ואפשר עוד הפעם, לבחון גם רכב ברמה הלאומית, העולמית, סליחה, רכב שהוא יותר צר מהרכבים שקיימים כרגע במערך הכיבוי.
<שי קינן: דבר שני, גברתי, אני רק רוצה להגיד מילה טובה גם למפקד התחנה רונן, גם לרמ"ד בטיחות רן מזרחי, שעושה עבודה טובה.
<שי קינן: נתנו לי מענה מקצועי, מהיר, אמין ואני רוצה להודות לכם בשם כל תושבי העיר, תודה רבה.
<רונן מחטייב: תודה.
נאוה בוקר: זה לא פחות חשוב מהטיפול עצמו בבעיה.
נאוה בוקר: היחס.
<שי קינן: נכון, נכון.
<שי קינן: אנשים מקצועיים וטובים.
נאוה בוקר: איציק שמעוני, בוא נהיה פרקטיים.
נאוה בוקר: איזה מענה אפשר לתת כאן, ספציפית במקרה הזה לחולון, אבל זה באמת נושא שמתפרש על כל הערים הגדולות בארץ.
<יצחק שמעוני: הפרקטיקה היא בעיה שלנו.
<יצחק שמעוני: בעיה מבצעית ממדרגה ראשונה.
<יצחק שמעוני: כי כשרונן יודע איך ללכת לרבי קומות והוא מוציא את הטול רבי קומות, מגיע למקום, הוא יודע בדיוק איך לעבוד.
<יצחק שמעוני: כשהוא מגיע למקום כזה שאין לו דרכי גישה ואין לו איך לגשת לשם, כמו שציין פה האדון הנכבד הזה ברהט או בכל המקומות האלה, או ברחובות הישנים שלנו, אז הוא צריך עכשיו לשבור את הראש כמה כוח אדם הוא צריך, איך הוא מכניס אותם, איך הוא חודר, איך הוא עושה את כל פעולות החילוץ וזה סוג של תעלומה, שקודם כל אנחנו מתחבטים איתה.
<יצחק שמעוני: לבוא ולהגיד לך שיש עכשיו איזו שהיא תשובה למאות אלפי בניינים כאלה במדינת ישראל, זה אל אחד ושניים, צריך להבין את המשמעות.
<יצחק שמעוני: אין תשובה מהמותן.
<יצחק שמעוני: מנסים את כל הפתרונות, אם מדובר על רכב צר, אם זה מדובר לבוא ולהגיד חברה, תערבו אותנו בהתחדשות העירונית כדי שאולי זה הזמן לעשות.
<יצחק שמעוני: אולי אם עושים פינוי בינוי להרחיב כבישים.
<יצחק שמעוני: אנחנו אומרים את כל הפתרונות שאנחנו יכולים.
<יצחק שמעוני: אי אפשר לצאת, אני אולי משבית שמחה פה קצת, אבל אי אפשר לצאת פה עם איזו שהיא אמירה חד משמעית – חברה, יש איזה שהוא פתרון שהוא מקסם אצבע.
<יצחק שמעוני: פה אין פתרון.
<יצחק שמעוני: פה זה דבר שאצלנו מבחינה מבצעית כל הזמן אנחנו צריכים להיות במתח שאם קורה לנו מקום כזה ויש לנו בעיה של נגישות ויש לו בעיה של מפקד תחנה, כמה כוח אדם הוא מביא ואם יש לו בכלל את כוח האדם, כי לפי הטול הוא לא יכול לעבוד.
<יצחק שמעוני: פה הכל נעלם אחד גדול.
נאוה בוקר: מתי צפוי להגיע רכב הכיבוי החדש?
נאוה בוקר: הפיילוט?
<יצחק שמעוני: נדמה לי חודשיים-שלושה, אבל גם על זה אני רוצה להגיד משהו.
<יצחק שמעוני: אז יגיע רכב אחד, אבל אם הוא צריך ארבעה רכבים, מה הוא יעשה?
<יצחק שמעוני: עדיין זה לא יפתור לגמרי את הפעולה, כי לאירוע מסוים הוא צריך להזניק עוד ועוד ועוד כוחות.
<יצחק שמעוני: יכול להיווצר שהוא יגמור את האירוע הזה ברכב אחד, אז על הכיפאק.
<יצחק שמעוני: אבל אם האירוע הוא אירוע מתמשך, מה שנקרא?
<יצחק שמעוני: אז אין הרבה משמעות לרכב אחד.
נאוה בוקר: זאת אומרת שכרגע מה שאתה אומר זה שאין פתרון ישים.
<יצחק שמעוני: הפתרון הוא מקצועי.
<יצחק שמעוני: הוא מפקד התחנה, הוא יודע בדיוק איך לעבוד.
<יצחק שמעוני: הוא ימצא את הפתרונות לעבוד.
<יצחק שמעוני: הוא יעשה את הכל.
<יצחק שמעוני: הוא ילך ברגל, הוא ימשוך קווי מים עוד 150-200 מטרים, הוא יעשה את הפעולה.
<יצחק שמעוני: הוא לא יוותר על הפעולה, צריך להבין את זה.
<יצחק שמעוני: את הפעולה הוא יבצע.
<רונן מחטייב: אנחנו גם עכשיו, בהמשך למה ששמעוני אומר, אנחנו לא יושבים בשילוב ידיים.
נאוה בוקר: לא, זה ברור.
<רונן מחטייב: אנחנו עושים מיפוי של רחובות, אנחנו בוחנים דרכים חלופיות.
<רונן מחטייב: מתקינים את הכל בשכבת ה-GIS שלנו.
<רונן מחטייב: זאת אומרת מה שניתן לעשות במסגרת היכולות שלנו, אנחנו עושים.
<רונן מחטייב: גם אם לתרגל לוחמים בלפרוש את הקווים למרחקים, אבל עדיין זה מעכב וכשאין דרך גישה מהירה לאירוע של שריפה - - -
נאוה בוקר: אולי - - -
<יצחק שמעוני: ברשותך, אם אפשר עוד משפט אחד.
<יצחק שמעוני: בהיבט המבצעי אנחנו יודעים להיערך.
<יצחק שמעוני: זאת אומרת יודעים לעשות את כל הפעולות שרונן ציין אותן עכשיו ואולי גם יש לנו עוד כל מיני פעולות שאנחנו רושמים אותן ועושים אותן.
<יצחק שמעוני: בהיבט התכנוני של היתרי בנייה והכל, שם הבעיה היא הרבה יותר סבוכה והיא תלויה בוועדה המקומית ותלויה בעוד אלף ואחד גורמים ובטח בטח לא בנו, כי אנחנו בסך הכל גורם מאשר ולא נותן רישיון מה שנקרא.
<יצחק שמעוני: נותן את סידורי הכבאות שלנו בלבד.
<יצחק שמעוני: שם הבעיה היא הרבה יותר סבוכה.
<יצחק שמעוני: בהיבט המקצועי אני כן חושב שאנחנו יכולים לתת את הפתרון הזה ויש לנו כבאים מצוינים שיודעים, ומי כמוך יודע, שיודעים לעשות את העבודה.
נאוה בוקר: תשמע, אם אני שומעת כאן מפקד תחנה שאומר שזאת בעיה מאד מהותית, אז אני מבינה שהפתרון לא קיים.
נאוה בוקר: אני רוצה לשאול, לפני שאני מסכמת את הדיון, האם יש מישהו שרוצה לומר משהו נוסף בהקשר הזה.
<אוסקר נח-ארנסט: תראי, אני ישבתי והקשבתי.
<אוסקר נח-ארנסט: נכון שזה אולי לא נגע לי באופן ישיר, אבל בהחלט באופן עקיף זה נגע לי, בגלל שאני גר בחולון מבחינת ניהול העסק.
<אוסקר נח-ארנסט: מה שהבנתי שהתנהל פה, זה מה שנקרא במושגים לי מצב של ניהול סיכונים.
<אוסקר נח-ארנסט: וכשאנחנו קוראים לזה ניהול סיכונים, האם יש אפשרות לענות על אותם הצרכים שיכולים לקרות במקום מסוים באופן הגיוני או לא הגיוני, כמו כניסה לתוך רחוב שהוא צר מאד מבחינת הבניינים.
<אוסקר נח-ארנסט: האם יש יכולת להיכנס לשם במצב של שריפה או אי אפשר, וכמה צריך להשקיע במטרה לפתור את הסוגיה הזאת, ואמר את זה הנציג שלך מצד ימין.
<אוסקר נח-ארנסט: זאת אומרת סולם, אני יכול להביא אותו עד 30 מטר, אבל אין טעם להשקיע בסולם של 100 מטרים, שאולי היה מגיע לקומות הגבוהות של הבניין.
<אוסקר נח-ארנסט: מה שזה אומר מבחינתי ולהבנתי הדלה, שאין לנו אפשרות למגן את עצמנו לדעת, ואם אנחנו לא יכולים למגן את עצמנו לדעת, אז באיזה שהוא מקום הייתי מצפה גם בהקשר שלי, שאותם אנשי הכיבוי, שאני לא מזלזל ביכולת שלהם ואני לא מזלזל במעמד שלהם ובעבודה שלהם ומי כמוני יודע עד כמה זה חשוב ואני אישית הרי עשיתי דברים מעבר לדרישות בעסק שלי.
<אוסקר נח-ארנסט: טיפה להפעיל שיקול דעת ולהבין שגם אני, או כל עסק פרטי אחר, מנהל ניהול סיכונים.
<אוסקר נח-ארנסט: ולפעמים גם צריך לקחת החלטה האם עם הדבר הזה או בלי המעשה הזה מה היה קורה.
נאוה בוקר: אוקיי, טוב.
נאוה בוקר: אז ככה, בואו נסכם.
נאוה בוקר: אני חושבת שצריך לעשות דבר כזה: קודם כל הוועדה תוציא מכתב לנציבות הכבאות.
נאוה בוקר: אני חושבת שצריך, בבקשה, פשוט להקים איזה שהוא צוות שימצא פתרון לבעיה הזאת, כי זאת בעיה.
נאוה בוקר: שיבחן את הפיילוט, שימצא פתרונות.
נאוה בוקר: אולי יעלו פתרונות אחרים, אי אפשר לדעת.
נאוה בוקר: להוציא מכתב לנציבות שבאמת ייקחו את הנושא הזה לתשומת ליבם ונמצא דרכים לפתרון הבעיה.
נאוה בוקר: שלום.
<פיני קבלו: יוחאי היה צריך ללכת לאיזו ישיבה, אז הוא שלח אותי במקומו.
נאוה בוקר: זהו, האמת שעלה פה נושא מאד חשוב.
נאוה בוקר: אני שמחה על הנוכחות שלך.
נאוה בוקר: דיברנו כאן על בעיה של רחובות צרים, שרכבי כיבוי רחבים לא יכולים להגיע - - -
<פיני קבלו: אז מעלים אותם לגג.
<פיני קבלו: ככה אני הבנתי.
נאוה בוקר: לא, יש כאן - - -
<יצחק שמעוני: יש פתרון.
<יצחק שמעוני: תגידי את זה בסיכום שלך, יש פתרון.
נאוה בוקר: יש פתרון.
נאוה בוקר: שאלתי גם בנוגע לוועדות התכנון והבנייה - - -
<פיני קבלו: הייתי פעם יושב ראש ועדת תכנון.
נאוה בוקר: אם יש נציגות, אם לוקחים בחשבון את כל הנושאים האלה.
<פיני קבלו: בוודאי שלוקחים.
<פיני קבלו: צריך להקפיד על כל הדברים האלה, זה דברים שרשומים.
<פיני קבלו: הוא צריך להקפיד על הכבאות והמשטרה והעתיקות ואיכות סביבה.
<פיני קבלו: כל הדברים האלה נלקחים בחשבון.
נאוה בוקר: אנחנו יודעים על יישובים נוספים.
<פיני קבלו: ברור שיש.
<פיני קבלו: אולי שם זה חריגות בנייה לפעמים או שמישהו לא נהג נכון, פשוט לא קיים.
<פיני קבלו: יש מרחק בין בית לבית.
<פיני קבלו: אצלי הייתה מאפיה באותו כיוון - - -
נאוה בוקר: אתם כמרכז שלטון מקומי בעצם מודעים לכך שיש צפיפות ברחובות מסוימים ושכבאיות לא יכולות לעבור.
נאוה בוקר: עלה פה רעיון להורות לרשויות מקומיות שלא לחנות בשני הצדדים במקרה של רחובות צרים.
נאוה בוקר: לי זה לא נשמע מציאותי.
נאוה בוקר: אני אשמח לשמוע מה אתם חושבים בעניין הזה.
<פיני קבלו: תראי, אם באמת הוועדה תמליץ שזו אחת ההחלטות, אנחנו נעביר את זה לראשי הרשויות, למהנדסי הערים, למנכ"לי העיריות.
<פיני קבלו: אנחנו נודעים להם - - -
נאוה בוקר: לבחון את האפשרות הזאת.
<עמית גולדמן: כן, זה אפשרי.
<פיני קבלו: במקומות שהרחובות צרים, לפחות בשעות הלילה.
<פיני קבלו: ביום עוד אפשר למצוא מישהו שיזיז את האוטו, אבל בלילה, שלא יחנו בשני הצדדים.
נאוה בוקר: אתם לוקחים בחשבון, אני מקווה, גם את היישובים הבדואים והדרוזים.
<פיני קבלו: אם זו החלטת ועדת המשנה, אנחנו ניישם, אנחנו נוציא החלטה.
נאוה בוקר: אז החלטה נוספת, בסדר גמור.
נאוה בוקר: אנחנו נשלח גם למרכז לשלטון המקומי.
<מוחמד כבעייה: וצריך להעביר את זה לכל הרשויות.
<פיני קבלו: כמובן.
<פיני קבלו: תראה, עדיף שזה גם ייצא בחוזר מנכ"ל של משרד הפנים.
<פיני קבלו: מה שנקרא אנחנו יכולים להמליץ על מה שהיה בוועדה, אבל אם זה ייכנס לחוזר מנכ"ל שהמנכ"ל יחייב את זה, אז כולם יצייתו.
נאוה בוקר: הרי עלה כאן רעיון לחייב אותם להתקין ספרינקלרים.
נאוה בוקר: אני לא רואה אפשרות שבשכונות מצוקה תושבים יעמדו בסכומים אדירים.
נאוה בוקר: אני לא מאמינה.
נאוה בוקר: זה לא ישים, לא סביר ולא הגיוני להטיל עליהם עלויות כאלה.
נאוה בוקר: אבל צריך לחשוב על הבעיה הזאת.
נאוה בוקר: אני עדה להרבה מקרים שבעיקר קשישים נשרפים למוות בבתים שלהם, בגלל שאין דרכי גישה וקשה מאד להגיע לקומות מסוימות.
נאוה בוקר: אז באמת, אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות הכל כדי למנוע מזה לקרות.
נאוה בוקר: כמובן לא להכביד על אותם תושבים שאין להם.
נאוה בוקר: הרי אנחנו לא מדברים כאן על - - -
<פיני קבלו: תזמני לישיבה את מי שממונה.
<פיני קבלו: עכשיו תכנון ובנייה עבר ממשרד הפנים למשרד לביטחון פנים.
נאוה בוקר: אתה מדבר על מנהל התכנון?
<פיני קבלו: אז לפחות עכשיו לך לא יתנו, שיקפידו ויורידו הנחיה.
נאוה בוקר: אז אפשר לעשות פנייה גם למנהל התכנון באמת, שכפי שהוא אמר קודם לכן, שבניינים חדשים, תהיה להם אפשרות להנחית בגג מסוק, כדי שבמקרה של דליקה הכיבוי יהיה מהיר ויעיל יותר.
<רונן מחטייב: צריך לבחון את זה עם גורמי המקצוע.
נאוה בוקר: לא, זה ברור שהכל ייערך בתיאום.
נאוה בוקר: תשמע, המטרה שלנו - - -
<רונן מחטייב: יש פה אמירות של אנשים שנראה לי ראו יותר מדי סרטים.
נאוה בוקר: תשמע, המטרה שלנו כאן היא באמת לסייע במציאת פתרונות.
נאוה בוקר: אני לא מומחית גדולה, אתם המומחים, אתם בעלי המקצוע, אתם נמצאים במערך הזה שנים ארוכות ויודעים איך עובדים ומה אפשר לעשות.
נאוה בוקר: אבל אני גם חושבת שבכל נושא אפשר למצוא איזה שהוא פתרון.
נאוה בוקר: אולי לא הטוב ביותר, אבל שאפשר להגיע לאיזה שהוא מקום טוב, גם אם זה באמצע.
נאוה בוקר: להפוך את המצב לטוב יותר ממה שהוא היום.
נאוה בוקר: זה תמיד אפשרי.
נאוה בוקר: אז באמת, תיקחו את זה לתשומת ליבכם.
נאוה בוקר: שי, אתה רצית להגיד מילה אחרונה בעניין?
<שי קינן: כן, אני רוצה לומר ברמה הפרקטית, אנחנו, כמו שאמר המפקד, אנחנו לא חיים בסרט וברמה הפרקטית אני חושב שכדאי שהכבאית מגיעה לארץ, היא תגיע לפיילוט בבני ברק.
<שי קינן: אני חושב שיהיה ראוי שאולי הוועדה אפילו תרד לשטח בכדי לראות את הפעילות של הכבאית.
<שי קינן: אם היא מצליחה להתגבר על הקשיים בבני ברק, אז זה אומר להתכנס שוב ואולי לקבל החלטה להשתמש בה בכל רחבי הארץ.
<קרן גלאון: בסוף זה שאלה מקצועית.
<שי קינן: בוודאי, בוודאי.
נאוה בוקר: שי, נתת לי רעיון.
<שי קינן: בואו נתרכז בפתרונות הישימים, הפרקטים.
<קרן גלאון: בראש ובראשונה זה ייבחן על ידי הגורמים המקצועיים.
נאוה בוקר: שי, נתת לי רעיון מצוין ומה שנעשה, רונן, אם אתה הוא זה שאחראי על הבאת אותו רכב כיבוי לארץ ועל הפיילוט, אז אני אשמח מאד אם תזמין את חברי הוועדה.
נאוה בוקר: יש לנו כאן עוד ארבעה חברי כנסת שחברים בוועדה הזאת.
נאוה בוקר: לצערי היום הם לא יכלו להגיע, יש ועדות אחרות שהן לא פחות חשובות שהם משתתפים בהן, אבל אני אשמח מאד אם תזמין אותנו ליום שבאמת נוכל לצפות בפיילוט ואם אפשר לסייע בכל דבר שקשור בכך, אני אשמח מאד.
<רונן מחטייב: אני לא אחראי להבאת הרכב.
<רונן מחטייב: מי שאחראי זה אגף המבצעים, שהוא נתן את הפתרון.
<רונן מחטייב: אני יכול כן לסייע בתיאום בין הוועדה לבין - - -
נאוה בוקר: אוקיי, אז אנחנו נגיש פנייה מסודרת בבקשה להגיע ולהשתתף בפיילוט.
<רונן מחטייב: מצוין.
נאוה בוקר: חברים, תודה רבה לכולכם, הדיון הסתיים.
נאוה בוקר: חברים, אני רוצה להתחיל בדיון.
נאוה בוקר: שלום לכולם, אני מאוד שמחה לראות שיש כאן היענות גדולה לדיון הזה, כי זה דיון מאוד חשוב, כשהנושא היום הוא כבאות והצלה בישובים הערביים, אבל בראש ובראשונה אני רוצה להודות לחברי, חבר הכנסת מסעוד גנאים, שיזם את הדיון הזה והתעקש לקיים אותו לפני הפגרה, בלוח זמנים מאוד לחוץ אבל העקשנות שלו משתלמת, הוא עושה לכם עבודה טובה, ואני רוצה לומר לכם שאנחנו, כמדינה בכלל וכרשות מחוקקת בפרט, אנחנו מחויבים לפעול לביטחון ולבטיחות של כל אזרחי המדינה באשר הם, ערבים ויהודים כאחד.
נאוה בוקר: משום כך, חייב להיות איזשהו סטנדרט אחיד של מתן תגובה מהירה ויעילה, בכל אזור ומרחב בו חיים אזרחי מדינת ישראל ואני יודעת, שכל המערכת לביטחון הפנים – הרשות הארצית לכבאות והצלה, משטרת ישראל וגם מד"א, למרות שהם לא חלק מן המשרד לבט"פ, הם רואים את זה כחובה, לתת מענה הולם לכל האזורים בארץ ובישובים שבהם היום נראה שקיימים פערים או הבדלים בין המגזרים, אנחנו נצטרך לפעול ולטפל בזה.
נאוה בוקר: כשמדובר בחיי אדם אז אין הבדל בין דם לדם.
נאוה בוקר: אני רוצה לפתוח את הדיון הזה עם חבר הכנסת שיזם אותו, חבר הכנסת מסעוד גנאים.
נאוה בוקר: אני אשמח אם תתן לנו סקירה קצרה.
מסעוד גנאים: תודה רבה, תודה נאוה.
מסעוד גנאים: בתחילה, צהריים טובים לכולם.
מסעוד גנאים: אני מברך על בואם של כל האורחים, אני רואה ראשי רשויות, מר יאסר עומר, ראש המועצה האזורית אל בטוף, עלי עאסלי, ראש עירית עראבה, דר' סוהיל דיאב, ראש עיריית טמרה, עאבס טיטי, ראש מועצת בעני, זידאן כעבייה, ראש מועצת כעבייה וגם חברי עירייה ונציגים.
מסעוד גנאים: אני מברך גם אותך, נאוה, על ההיענות ועל הנכונות לקיים את הדיון הזה ואני מודה לך מאוד.
מסעוד גנאים: חברים, בקשר לשירותי הכבאות בחברה הערבית יש שם חסר גדול, בתוך מה שאני למדתי ומה שאני ידעתי, שמתוך תשעים וחמש תחנות כיבוי, למשל - - - רשויות, בשבעת המחוזות יש רק שש תחנות לישובים הערבים, שהם רק 6% מכל התחנות בארץ.
נאוה בוקר: אתה אומר שמתוך 95 – 6 תחנות כיבוי?
מסעוד גנאים: 6 תחנות.
מסעוד גנאים: אם הנתונים האלה לא נכונים אשמח שיתקנו אותי.
<קריאה: אני חושב שיש יותר.
מסעוד גנאים: אני אשמח.
מסעוד גנאים: בסדר, הדיון הזה גם כדי לדעת מה יש ואיך אפשר לקדם ולתקן את המצב ביחד.
מסעוד גנאים: בתקופה האחרונה דברים נעשים במגזר הערבי, בחברה הערבית, בקשר להעלאת המודעות לבטיחות, למניעה, איך למנוע שריפות וכל הדברים האלה.
מסעוד גנאים: אני חושב שבעניין הכבאות יש שני מישורים.
מסעוד גנאים: המישור הראשון הוא הצורך בפתיחה של עוד תחנות, משום שבמצב הקיים יש רק ישובים בודדים שיש בהם תחנות מכל הסוגים, אם זה ראשית או משנית, וכפרים ובערים הערביות.
מסעוד גנאים: אני חושב שצריך החלטה שערים וישובים ערבים מגיע להם שירותי כבאות, כי זה עניין מציל חיים.
מסעוד גנאים: יש לנו הרבה דוגמאות על שריפות שקרו למשל, באזור שלנו – סחנין, או בשאר האזורים וגם הזמן, עד שמגיעים מכרמיאל או מעכו, לוקח הרבה זמן.
מסעוד גנאים: אילו הייתה תחנה קרובה יותר, אם זה בישוב עצמו או בישוב שהוא קרוב, אז היו יכולים למנוע נזקים משריפות.
מסעוד גנאים: המישור השני הוא השירות עצמו והנגישות שלו.
מסעוד גנאים: אני התבקשתי על ידי ראשי עיריות וראשי ישובים, שלא הזדמן להם לבוא, להגיד שהם אומרים גם בקשר להוצאת אישורים או טפסים בתחנות כיבוי אש, למשל, בטבריה.
מסעוד גנאים: רוב האזור שלנו מתבקש להמציא טפסים ואישורים לכל מיני פרויקטים, למשל, אולם ספורט או אחר, מטבריה.
מסעוד גנאים: עדיין השירות אינו הולם, הכוונה, יש ראש מועצת כאבול, למשל, שייח' סאלח ריאן אומר לי, שבשביל טופס או אישור לאולם ספורט זה לקח חודשיים.
מסעוד גנאים: ככה הוא אומר לי, אני מקווה שזה לא נכון.
נאוה בוקר: זה עוד מצב טוב.
<קריאה: זה הכי טוב לדעתי.
<קריאה: עשה את זה מהר לדעתי.
מסעוד גנאים: אבל הוא - - -
<קריאה: חבר הכנסת, זה היתר, זה לא אישור.
<קריאה: אישור נשמע כאילו שזה טופס אבל זה היתר.
מסעוד גנאים: אני מעביר מה שהוא אמר לי.
מסעוד גנאים: בכלל, הוא אומר לי שהיחס צריך להיות יותר טוב, ההיענות יותר מהירה ותחנת כיבוי אש בטבריה לא תמיד נענית בזמן לבקשות האלה.
מסעוד גנאים: אני מקווה שמהישיבה הזו ייצא שעוד תחנות כיבוי אש יהיו בישובים הערבים, והשירות הזה יהיה יותר נגיש ויותר טוב לאוכלוסייה הערבית.
מסעוד גנאים: ועוד פעם נאוה, תודה.
נאוה בוקר: האם חברי הכנסת רוצים לומר כמה מלים?
נאוה בוקר: חבר הכנסת אכרם חסון.
אכרם חסון: שלום לכולם.
אכרם חסון: אני מצטרף לברכות ומברך אותךְ על הדיון החשוב וגם מברך את ידידי מסעוד גנאים, גם מברך את ראשי הרשויות וכל מי שהגיע.
אכרם חסון: זה נושא כאוב, נושא שהועלה לפי דעתי בהרבה פורומים בעבר הרחוק וכמובן שהייתה דרישה לתקן את העוול.
אכרם חסון: את אמרת כאן שלא צריך להיות הבדל בשירות, בין אזרח יהודי לאזרח לא יהודי.
אכרם חסון: לצערי הרב, ההבדל קיים ותמיד הרשויות המקומיות במגזר הלא יהודי הרגישו סוג ב' וזה לא דבר חדש, אני אתן לך דוגמה שלי.
אכרם חסון: הייתי ראש עיר, הזהרתי שבדלית אל כרמל ובעוספייה אין תחנת כיבוי אש, הייתה שריפה ראשונה בכרמל וגם הזהרתי ולמרות שאני הייתי חבר באיגוד הכבאות ושילמתי מס חודשי כמו ששילמתי למד"א, אנחנו, הרשויות המקומיות, מחוייבות לשלם ואנחנו מקבלים שירות סוג ג', לא רק סוג ב'.
אכרם חסון: חיכו עד שהייתה השריפה והאסון הגדול בכרמל ואז הקימו תחנה ליד הכרמל, תמיד מתנהגים - - -
נאוה בוקר: כן, תחנה חדשה בעוספייה.
אכרם חסון: בדיוק, ככה מתנהלים אצלנו במדינה.
אכרם חסון: ברגע שיש אסון כולם פוקחים את העיניים ואנחנו שוכחים איפה היינו ומה קרה.
אכרם חסון: אני רוצה להגיד לך שהיום אני בדקתי במספר ישובים, אני אקח את הישוב רג'אר, שהוא ישוב ערבי בגבול, התחנה הכי קרובה לשם היא קריית שמונה או קצרין, ארבעים דקות עד שמגיעה כבאית כי זה עליות וזו משאית מלאה במים והכול - - -
נאוה בוקר: ואין תחנת משנה קרובה?
אכרם חסון: אין, אין תחנה.
אכרם חסון: קצרין או קריית שמונה הכי קרובות.
<קריאה: באותה מידה גם קיבוץ שניר.
אכרם חסון: אותו דבר, אותו דבר.
אכרם חסון: אלה אזרחי מדינת ישראל, אלה ראשי רשויות שמשלמים לכם מסים, משלמים כמו שמשלמת קריית שמונה שיש לה תחנה, או כמו שמשלמת קצרין או כמו שמשלמת חיפה.
אכרם חסון: אני שואל, למה אני, שאני משלם כמותן, למה אין לי אותו שירות?
אכרם חסון: למה אני צריך שמישהו יעשה לי טובה, שיקום, יתעורר בבוקר אחרי אסון ויגיד: אני עכשיו רואה שאתם צדקתם.
אכרם חסון: לכן, השירות הזה שאמרה נאוה ודיבר עליו חבר הכנסת מסעוד גנאים, הוא צריך להיות שווה בכל מקום ומקום.
אכרם חסון: אני אתן לך דוגמה מארבעת הכפרים הדרוזים ברמת הגולן, גם הנושא הזה עלה בזכות נאוה, ארבעתם עם כבאית אחת, שלוקח לה להגיע ממסעדה וממג'ד אל שמס, רבע שעה, יש ארבעה כבאים שם, בערב אין משמרת, אם מעירים אותם חצי שנה עד שמגיעים, האסון כבר מתרחש ואנשים נהרגים - - -
<ניזאר פארס: בערב אין משמרת?
אכרם חסון: אין משמרת.
אכרם חסון: אין, אני אומר לך, אין, אני יודע, אני שאלתי.
<קריאה: אין מצב כזה, מבחינתנו, אין דבר כזה.
אכרם חסון: ארבעה אנשים - - -
<ניזאר פארס: צוות שעובד עשרים וארבע שעות סביב השעון.
אכרם חסון: תראה, אני דיברתי עם ראש מועצת בוקעתה, אוסאמה זהוה, לפני שבאתי, כי אני אוהב ללמוד את הדברים ואוהב להעלות דברים אמינים, זה בשבילנו, כי אנחנו באנו לכאן לא כדי לתקוף מישהו אלא באנו לתקן, אנחנו רוצים לעשות מיפוי - - -
<ניזאר פארס: אני מדבר רק על עובדות.
אכרם חסון: לעשות מיפוי ולתקן.
אכרם חסון: הוא אמר ארבעה כבאים, אין משמרת לילה, אם מעירים אותם לוקח חצי שעה עד שיגיעו לאירוע ואלה ישובים, כמו רג'אר ואחרים, הם קו עימות - - -
נאוה בוקר: אנחנו 'זולגים' לדיון הבא.
אכרם חסון: או.
אכרם חסון: קיי., אז אני - - -
נאוה בוקר: את זה תשאיר לדיון הבא.
אכרם חסון: היום יש הרבה תאונות דרכים במגזר הערבי.
אכרם חסון: אם הכבאית תהיה רחוקה אז קורה אסון ואנשים מתים עד שבאים ומצילים אותם.
אכרם חסון: אותו הדבר בנושא מד"א, הגיע הזמן שתעשו תכנית מקיפה שתיתן מענה שווה.
אכרם חסון: אם יש בעיה של כסף, תביאו את זה לכאן, אנחנו נילחם בשביל כל הישובים.
נאוה בוקר: אולי אפשר למצוא פתרון לנקודות שבהן תהיינה כבאיות.
אכרם חסון: בדיוק, או לחבּר.
אכרם חסון: לחבּר.
אכרם חסון: נאוה, הרי כל הישובים משלמים את המס החודשי וזה מאות אלפי שקלים, אם יחברו כל שלושה ארבעה ישובים במקום, בקירבה, ויתנו מענה הולם, אני חושב שאנחנו נפתור את הבעיה.
נאוה בוקר: וגם הרשויות תצטרכנה לשתף פעולה ולתת, אתה יודע, שטח, זה לא - - -
אכרם חסון: כולם ישתפו פעולה, אני אומר לך, בכול המקומות האלה משתפים פעולה, כמו דליה ועוספייה, שיתפו פעולה, יש שטח ציבורי, לקחו אותו, הקימו תחנה אבל זה אחרי ההפסד הכואב שהיה לכולנו.
אכרם חסון: לכן אני אומר, צריך עכשיו לבנות תכנית לטווח ארוך, עם חזון, איך לפתור את הבעיה ולתת.
אכרם חסון: לא להגיד: אנחנו פותרים את הבעיה מחר.
אכרם חסון: בואו באמת נפתור את הבעיה, אפילו אם אחרי ארבע, חמש שנים אבל נדע שאנחנו הולכים על תכנית עניינית, רצינית, מתוקצבת, שלא כל יום ראש מועצה ילך לבכות במשרדי הממשלה, "נותנים לי" או "לא נותנים לי", "אני שווה או לא שווה".
אכרם חסון: מספיק, נמאס מזה.
נאוה בוקר: חבר הכנסת טלב אבו עראר.
טלב אבו עראר: בוקר טוב גבירתי, אני מודה לך.
טלב אבו עראר: אני מברך על קיום הישיבה החשובה שדנה בנושא כל כך חשוב.
טלב אבו עראר: אני מברך את חברי מסעוד גנאים, שיזם את הדיון, וגם את ראשי הרשויות שטרחו והגיעו לכאן.
טלב אבו עראר: אמת, הנושא הוא לגבי המגזר הערבי בכלל, הרי המגזר הערבי הוא הכי חשוף לסכנה מן המחסור הקיים מבחינת כוחות ההצלה, אם בכבאות ואם במד"א.
טלב אבו עראר: 'בגדול', המגזר הערבי-בדואי בנגב, הגיע הזמן שצריך לשנות את התקנה, שמעתי שרק כשיש עירייה יש כבאות, כך הבנתי.
טלב אבו עראר: כשהייתי ראש מועצה של ערערה בנגב, כמה שביקשתי לפחות להשיג ניידת כיבוי אש, אמרו: לא, למועצות לא נותנים.
טלב אבו עראר: האם זה קיים עד היום?
טלב אבו עראר: אני לא יודע, רק לעירייה.
<ניזאר פארס: זו לא חלוקה סוציאלית לפי עיר או לפי ישוב.
<ניזאר פארס: זה מחולק.
<ניזאר פארס: אני תיכף אתן סקירה.
נאוה בוקר: יש חלוקת צרכים אבל הוא יענה לך בהמשך.
נאוה בוקר: אתה תענה בסוף לכולם.
<ניזאר פארס: יש סקר מאוד מקצועי שנעשה על ידי הטכניון, מאז הקמת הרשות, שהוא בא להגיד באמת איפה צריך במרחב, בשטח, לא ספציפית בישוב.
נאוה בוקר: ניזאר, אתה תענה להם בסוף.
טלב אבו עראר: אני אתן לך דוגמה חיה, זה עובדתי, שבין שבעת הישובים הערבים בנגב יש רק בעיר רהט וזהו, לא כסיפה, לא ערערה, לא חורה, לא לקייה, לא אף ישוב אחר חוץ מרהט ולכן, רק לפני ארבעה ימים, הייתה שריפה בערערה בנגב, ישוב שבו אני מתגורר ונשרפו שני ילדים, בני שלש וחמש.
נאוה בוקר: כן, אני זוכרת.
טלב אבו עראר: עד שהגיעו צוותי כיבוי האש לקח, לא יודע, לא פחות מחצי שעה.
<קאד דאהר: דקות אני חושב.
טלב אבו עראר: מה?
<קאד דאהר: תוך דקות זה הגיע לפי מה שאני בדקתי עם המחוז הדרומי.
טלב אבו עראר: אם היה דקות אז לא היו הילדים מגיעים לסכנת חיים.
<ניזאר פארס: היה דקות, עניין של דקות.
<ניזאר פארס: הפינוי הוא משהו אחר.
טלב אבו עראר: אני הייתי שם, הלכתי למקום, לא חמש דקות, כי באמת, מי שמגיע מדימונה או מבאר שבע, מכובדי, אם במטוס, אפילו במטוס בחמש דקות הוא לא יגיע.
טלב אבו עראר: צריך לדייק.
טלב אבו עראר: אנחנו לא באים כאן לחקור אחד את השני.
<ניזאר פארס: אני אמסור לך בדיוק את הזמן של ההגעה.
טלב אבו עראר: הגעה, הגעה.
טלב אבו עראר: אני נהג עבריין, אתה יודע מה זה עבריין?
טלב אבו עראר: נוסע 140,150 - - -