GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רועי טייאר: אני חייב להתייחס לדברים, לגבי ההירתמות והאחריות של משרד האוצר אגף תקציבים לנושא של שיקום אסירים ושירות בתי הסוהר.
<רועי טייאר: אנחנו עושים די הרבה דווקא בתחום הזה, ניתן לראות את זה בתקציב ובתקנים שהוקצו בתיקון התקציבי האחרון, עבור תיקון 42.
<רועי טייאר: מדובר פה במיליוני שקלים, בעשרות תקנים, וזה מראה כמה אנחנו רוצים וכמה אנחנו רואים את החשיבות של ענין שיקום האסירים בשב"ס ובמדינת ישראל.
<רועי טייאר: אנחנו כמובן גם תומכים – כמו שוועדת דורנר מציגה, בחלופות מאסר, שהן גם יביאו לאיזשהו אימפקט יותר חשוב ויותר חזק בתחום שיקום האסירים, מאשר לכלוא אותם ולכן, כמובן, זה גם מה שהועדה ממליצה, שלמעשה, ברגע שאתה קולט את האסיר, הרבה יותר קשה לך לשקם אותו וצריך לפעול לקדם חלופות מעצר, שהן לא בדיוק כליאה בשב"ס ואנחנו תומכים בזה.
<רועי טייאר: אנחנו תומכים ביוזמות שכרגע אנחנו מאוד מקדמים אותן, בתחום של אג"ח חברתי, זה פרויקט שנעשה ביחד עם המשרד לביטחון פנים ושירות בתי הסוהר, עושים משהו לשיקום האסיר, פרוייקט שאנחנו מקדמים אותו ומתקצבים אותו, הוא גם בתחום שיקום אסירים ואנחנו מראים את הנכונות שלנו לאורך כל הדרך, בשנה האחרונה, כדי לקדם את הפרויקט הזה.
<רועי טייאר: מי שמכיר - - -
זאב בנימין בגין: איפה עומד העניין של רשות שיקום האסיר, הייתה בעיה לפני שנים אחדות, עובדים מול הנהלה, מולכם, מול האוצר, איפה זה עומד היום?
<רועי טייאר: קודם כל אני לא רוצה להתייחס לתחום שהוא - - - לתחום שאני עוסק בו, אני עוסק בתחום של בטחון פנים ואילו צוות רווחה עוסק בשיקום האסיר, הם לא פה אז אני לא רוצה להתייחס לזה במקומם.
<רועי טייאר: אנחנו כן, למרות שאנחנו בצוות ביטחון פנים, עוסקים עם השב"ס, בפרוייקט של האג"ח החברתי אנחנו עובדים גם עם הרשות לשיקום האסיר.
<רועי טייאר: אנחנו מבינים את המהות ואת החשיבות של היחידה הזאת, כגורם שיש לו הרבה אחריות והשפעה על שיקום האסירים במדינה.
דוד אמסלם: רועי, איפה אתם עומדים בסיפור של בניית בתי כלא?
דוד אמסלם: עזוב, עובדים פה, עובדים שם, שני מיליון פה, שבעה מיליון שם, איפה אתם עומדים בנושא של בניית בתי כלא?
זאב בנימין בגין: אתה מדבר על מיליארדים.
דוד אמסלם: בכסף הגדול – איפה אתם עומדים?
<רועי טייאר: קודם כל חשוב פה לציין שמן הסתם יש דיונים תקציביים - - - מדי שנה במשרד האוצר לבין המשרד לביטחון פנים, לגבי התקציב שמוקצה עבור המשימות הביטחוניות של המשרד לביטחון פנים.
<רועי טייאר: לכן, במידה והמשרד לביטחון פנים, יש לו מספר גופים – משטרה, שב"ס - - -
דוד אמסלם: שניה, אני אשאל שאלה אחרת.
דוד אמסלם: בסדר, שניה, אתה עומד פה, אני בסוף שואל את השליח, יכול להיות - - - האם אתם מבינים את הצורך של הבנייה?
<רועי טייאר: אנחנו מבינים את הרצון - - -
דוד אמסלם: לא את הרצון, את הצורך.
<רועי טייאר: אנחנו מבינים את הרצון ואת הצורך בהקטנה של כמות האסירים שקיימת בשירות בתי הסוהר - - -
דוד אמסלם: לא על זה שאלתי.
דוד אמסלם: תענה לשאלה שלי ב'כן' או 'לא', בשחור או לבן, אל תביא לי משהו אחר, האם אתם מבינים את הצורך לבנות בתי כלא – כן או לא? זה מה שאני שואל.
<רועי טייאר: קודם כל חשוב להבין שקיים תקציב פיתוח של משרד הפנים לטובת שיפוץ - - -
דוד אמסלם: כמה בתי כלא בניתם בעשרים השנים האחרונות?
<רועי טייאר: כרגע אין לי את הנתונים.
דוד אמסלם: אני אספר לך – כלום.
מיקי לוי: אם לא יהיה כסף צבוע - - -
דוד אמסלם: עזוב, כלום, עזוב אותי עכשיו, מה שחינם אתה תומך – בסדר, מה שעולה עוד כמה לירות גם בסדר, ואני שואל עכשיו את השאלה, היות ואתה כאן, אני אגיד לך איך אני רואה את זה.
דוד אמסלם: אני חושב שמשרד האוצר הוא לא רק בקטע שכשמבקשים כסף אז מתווכחים כדי להוריד, כי יש גם נושאים שמשרד האוצר מזהה שהם בעיה לאומית וגם אם המשרד הספציפי לא מעלה אותם אז הוא צריך להעלות אותם.
דוד אמסלם: ואני חושב שסיפור בתי הכלא זה סיפור שאתם צריכים להעלות גם אם הנציבה לא מדברת עליו.
<רועי טייאר: אנחנו פועלים בתחום הזה.
<רועי טייאר: אנחנו פועלים בנושא של שיקום אסירים, גם אתה - - -
דוד אמסלם: טוב, תודה, רועי, תודה, תודה רבה, תודה, הבנתי, תודה, אני רוצה לסכם את הדיון, ברשותכם.
דוד אמסלם: קודם כל כפי שאמרתי, אני, בעזרת השם, אקבע קודם כל סיור של הוועדה בבתי הכלא, נעשה את זה מסודר עם הנציבה, נחליט לאן נלך ביחד, היכן שהיא תמליץ לנו ותלווה אותנו – אני מקווה - - -
אוסאמה סעדי: הוועדה והאורחים הקבועים.
דוד אמסלם: בוודאי, הועדה עם האורחים הקבועים - - -
מיקי לוי: עד אילת רדפתי אחריהם.
דוד אמסלם: וגם אני באופן אישי אעשה – ואני אומר לך את זה גבירתי הנציבה, שבכוונתי לעשות גם סיורי פתע, מתוקף זה שכיושב ראש הועדה נתתם לי את הכרטיס כך שאני יכול לבוא ולעשות מה שנקרא סיורי פתע, ולראות גם לפעמים בשוטף מה קורה, לא כשוועדה מגיעה ומטבע הדברים, כל ארגון שמגיעה אליו ועדה או מגיע ביקור ממלכתי אז הוא גם מכין את עצמו בהתאם לעניין, אז את זה באמת אני לוקח על עצמי.
דוד אמסלם: אני גם לוקח על עצמי לעשות ישיבות אתך בקבועי-זמן שאני אחליט עליהם, בעיקר בשאלה אילו נושאים את חושבת שאנחנו צריכים להציף כאן, וכמו שאמרתי, אני לוביסט מספר אחד שלך.
מיקי לוי: אני הסגן שלו.
זאב בנימין בגין: אהיה ברור - - -
דוד אמסלם: ואני לא לוביסט של עוד נושאים, רק של זה.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב ראש, בעניין רווחת האסירים, אין ניגוד עניינים, למרות שכל אחד מאתנו מועמד להגיע אבל אין ניגוד אינטרסים.
דוד אמסלם: כרגע, יש ניגוד תיאורטי אז לכן זה לא חשוב, אז כמו שאמרתי, עפרה, אני אשב אתך פעם בכמה זמן, אני אחליט כל כמה חודשים אנחנו נפגשים, כדי ללמוד את הנושאים שאת רוצה שנציף אותם אבל, בלי קשר, אני גם אעשה דיון מעמיק מאוד בכל הנושא הזה של תקנות בתי הסוהר, זכויות האסירים וכו', בכל הנושאים, מן הדיור עד ההסעות ועד הביקורים.
דוד אמסלם: כל session כזה אולי נקדיש לו מספר שעות אבל לי זה חשוב מאוד, בגלל שאני חושב שגם שם הדברים האלה צריכים לעבור איזושהי רפורמה, ולא לקחת איזשהן תקנות משנות החמישים ולהמשיך איתן עד היום.
דוד אמסלם: זה לגבי הקטע המקצועי.
דוד אמסלם: אני רוצה כאן להודות לשר לביטחון פנים, אני אוהב אותו באופן אישי ומאוד מעריך את ההחלטה שלו בעניין שלנו בגלל שאני, אמנם לצערי, אבל זה כך קורה במערכות ובוודאי במערכות צבאיות וסמי- צבאיות, שבסופו של דבר יש חשיבה מאוד מקובעת שאם שמים גברים אז כנראה צריך קשיחות וכו' וכאן אני מעריך את השר לביטחון פנים באופן יוצא דופן על החלטה, גם נבונה וגם אמיצה, זה משתלב יחד וגם נכונה מאוד לטעמי.
דוד אמסלם: כמו שפתחתי אני חושב שלשירות בתי הסוהר, כשאישה ניצבת בראשו, אז קודם כל יש מסר גדול לציבוריות, אבל אני חושב שזה גם נכון לשירות, מפני שאני חושב שאת באה עם הרבה חמלה, עם הרבה רווחה וגם הרבה סדר וקשיחות איפה שצריך, הכול במידה.
רחל עזריה: ואומץ.
דוד אמסלם: ואומץ, בוודאי.
דוד אמסלם: בסופו של דבר אני תמיד אומר, כל בן אדם כשהוא לא צודק, גם אם הוא מנסה לשפר את מצבו, אבל בתוך תוכו הוא יודע שהוא לא צודק, אז הוא מקבל את זה אז לכן, אני חושב שכאן זה משמח אותי שדווקא את נמצאת בנקודה הזאת, בתפקיד הספציפי הזה.
דוד אמסלם: שוב, אני גאה בך, אני גאה ואני מאחל לך הצלחה עצומה.
דוד אמסלם: אנחנו פה לרשותך וכמובן, שכשאני אומר 'לרשותך' אז זה לרשות הארגון והזה, כמו שאמר גם חבר הכנסת מקלב, הסיפור של חיזוק התודעה הציבורית בחשיבות הארגון, בפרגון לארגון, בפרגון לסוהרים, המשטרה מקבלת המון פרגון, תאמינו לי, בכל מיני מקומות אבל הסוהרים אף פעם לא, וכאן אני באמת, אני גם אדבר אתך על זה, צריך להביא את זה לתודעה הציבורית, שיש פה אנשים שעושים עבודה מאוד מאוד קשה, מאוד.
דוד אמסלם: אני כמעט לא מכיר עבודה קשה כמו שהם עושים, גם בתיגמול שלהם, גם בהשתלמויות, גם בחופשים, גם באוויר, גם במשפחות, כל זה אנחנו צריכים לטייב ולתת לאנשים שם את כל הגב והרוח.
דוד אמסלם: אז ברשותך, קודם כל, תודה רבה.
דוד אמסלם: אני קניתי לך בשם הועדה תשורה קטנה, ככה, כמו שעשינו גם למפכ"ל, אז תרגישי בסדר, או אם תלכי אליו לביקור אז תדעי שזה אותו הדבר, רק אל תגידי לו שהוא העתיק, זה אני.
דוד אמסלם: הבאנו לך משהו ככה קטן שתשימי על השולחן, משהו עם - - - של ירושלים.
דוד אמסלם: אני מאחל לך בהצלחה, אני גם כתבתי לך משהו קטן "לעפרה קלינגר, בשמי ובשם חברי ועדת הפנים והגנת הסביבה, אני מאחל לך בהצלחה במילוי תפקידך החשוב והקשה.
דוד אמסלם: הצלחתך היא הצלחתנו, בכבוד רב ובברכה רבה, דודי אמסלם" וכמובן, בשם חברי הוועדה.
<עפרה קלינגר: תודה רבה רבה ועל האירוח.
דוד אמסלם: ופרח לך.
דוד אמסלם: התקרבי.
דוד אמסלם: שני נושאים עומדים על הפרק מבחינתנו היום: - סוגיית חופי הים בישראל – דיווח פרטני על החופים בתשלום ולא בתשלום.
דוד אמסלם: אני לא פותח את הדיון מחדש, אלא ביקשתי רק היום לקבל דוח סטטוס - אני עובר בעיתונים, אני עוקב אחרי מה שקורה, אני גם מקבל מכתבים מכל מיני רשויות, אז הייתי רוצה לדעת איפה הדברים עומדים.
דוד אמסלם: הנושא השני: – "שביתת המצילים בחופי הים".
דוד אמסלם: אני רוצה לדבר על סוגיית המצילים, סך הכול אנחנו שומעים שבזמן האחרון יש הרבה טרגדיות בים - יש טביעות יומיות, הייתי רוצה להבין מה קורה.
דוד אמסלם: בבקשה, מי רוצה לדווח לנו לגבי הנושא של החופים?
<אורנה הוזמן: צהריים טובים, אדוני היושב ראש, כפי שהיינו כאן לפני כשלושה חודשים, עונת הרחצה נפתחה, וכל חוף - אני שמחה לבשר - שכל חופי הרחצה לא גובים דמי כניסה לחופים.
דב חנין: כל חופי הרחצה בים התיכון.
<אורנה הוזמן: כל חופי הרחצה בים התיכון.
יעל כהן-פארן: לרבות אלה שברשות - - -
<אורנה הוזמן: רשות הטבע והגנים זה סיפור אחר, סיפור בנפרד.
יעל גרמן: אז קודם כל זה לא כל.
<אורנה הוזמן: את לא נכחת בדיון הקודם, אז היה כאן מהומה.
דוד אמסלם: אני עכשיו לא דן על עוד בעיה, כרגע מדובר על חופי הים, מזרח התיכון, שהם לא מוגדרים כשמורות טבע.
<אורנה הוזמן: אז כמו שהתחייבנו, כך עשינו.
<אורנה הוזמן: הייתה תקלה קטנה של יום אחד בשני חופים, וזה אולי קראת בעיתון, מיד שלחנו לשם פקחים, גם בחוף הכרמל וגם בחוף באשקלון, זה תוקן במידית.
<אורנה הוזמן: שלחנו למחרת פיקוח, וכבר באותו יום זה סודר, וקיבלנו גם אישור מראשי הרשויות - אין גבייה בחופי הרחצה.
יעל כהן-פארן: אם אני נכנסת בשדות ים ורוצים ממני בכניסה 20 שקלים, זה לא נחשב גבייה?
דוד אמסלם: מה קורה לגבי הנושא של החנייה?
<אורנה הוזמן: החנייה היא בדרך כלל פועלת לפי חוקי העזר שהרשויות קיבלו אישור לחוקי העזר.
<אורנה הוזמן: אני אתן דוגמה את תל-אביב.
<אורנה הוזמן: כל סידורי החנייה שהם צמודים לחופי הרחצה, בדרך כלל זה בכחול לבן, או מתחמים כאלה של חניון, מסובסד לתושבי תל אביב, וזה על-פי חוקי העזר של הרשות שהיא קיבלה אישור לכך, היא גובה חניה, זה לא היה הדיון.
דוד אמסלם: הדיון שהיה בזמנו, הרי בסופו של דבר יש חופים שאין גישה ציבורית אליהם, ואז ממילא אתה חייב להגיע עם כלי רכב, אז מה זה משנה עכשיו על מה אתה גובה את הכסף?
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד לו, תשמע אני גובה או על החניה של האוטו או על הים, תחליט על מה שאתה רוצה, או על השימוש במים, זה לא משנה כרגע.
דוד אמסלם: מה שחשוב שהורה מגיע לים עם שלושה, ארבעה ילדים הוא אמור לשלם כסף, וזה מה שאנחנו רוצים למנוע.
גרנר: ברשותך, כבוד היושב ראש - - -
<אורנה הוזמן: אשר הוא הממונה על החופים.
גרנר: לנושא הזה של חניונים, אכן אם יש פה גבייה של חנייה במסווה, לצורך העניין, של גביה ולא מאפשרים לאנשים להיכנס חופשי לים, אז אכן זו הגבייה שאנחנו מבחינתנו אוסרים.
דוד אמסלם: אני אתן דוגמה – בפלמחים מה קורה?
גרנר: פלמחים של רט"ג.
גרנר: בוא ניקח את חוף אקוודוקט בחוף כרמל לצורך העניין.
גרנר: החברה הכלכלית של קיסריה שם יש חוף רחצה ועשו חניון.
גרנר: החניון לצורך העניין בהתחלה הם סגרו את כל החניון, אנחנו התנגדנו לזה, בגלל שלא היה שם שום תחבורה ציבורית, ורק אנשים מגיעים עם רכב ולא הייתה אפשרות.
גרנר: לכן גם בית-המשפט אימץ את הכלל של שליש, שני שליש, כלומר: שליש חניה פתוחה, שני שליש בגבייה בתשלום, הדבר הזה קיבל את הכסות - - -
דוד אמסלם: שני שליש גבייה בתשלום?
גרנר: שני שליש ושליש חופשי, זאת אומרת, יש איזה 250, 120 מבחינת מקומות חנייה, ולכן הדבר הזה גם אומץ על-ידי בית-המשפט.
גרנר: למשל, נלך על מכמורת – במכמורת אותו דבר, הם סגרו את כל החוף לגבייה בתשלום, ואין שם שום תחבורה ציבורית, ולכן אנחנו לא הסכמנו.
גרנר: נכון לעכשיו סיכמנו אתם שיעשו שליש, שני שליש, ולא, אנחנו למעשה נפתח בעיצומים כלפיהם, ולצורך העניין, הגענו להסכמה איתם.
דוד אמסלם: כמה מקומות חנייה יש שם?
גרנר: אלף בחינם יהיו.
דוד אמסלם: ו-2,000 בתשלום?
דוד אמסלם: אז למה הפרופורציות לא הפוכות?
דוד אמסלם: דרך אגב, למה צריך בכלל לגבות כסף בחוף הים או חניה של אוטו?
גרנר: זו שאלה מצוינת, אבל כשאנחנו סיכמנו פה בשולחן העגול שאנחנו נבחן במשותף יחד עם האוצר - - -
דוד אמסלם: לא לקחתם את הדבר הזה בחשבון.
גרנר: לא, אנחנו תמיד לוקחים את כל הדברים בחשבון.
דוד אמסלם: בכסף, אתה אומר ב-7 מיליון לא נכנס גם זה.
גרנר: שבעה מיליון לא קשור לעניין של חנייה, שבעה מיליון קשור להיבט של דמי כניסה על-פי אישור שר הפנים, כפי שהמנכ"לית הציגה - 10 חופים לצורך העניין, אגב, שניים גם בכינרת שביטלנו את דמי הכניסה כפי שהוצג פה.
גרנר: לכן מהבחינה הזו אנחנו הולכים לבחון את הכל הסיפור והעניין הזה של אחזקה של חופים שהעלויות הן גבוהות מאוד.
דוד אמסלם: בגדול, אני הבנתי שיש לנו את חוף הים, חוף הים מוחזק על-ידי המועצה, העירייה – יש לה עלויות שמושתות עליה בגין האחזקה, אז עכשיו היא מתחילה לארגן מאיפה המקורות.
דוד אמסלם: אז היא אומרת, חלק נגבה כסף בחניה, חלק בקיוסק, חלק בכניסה, היא מעגמת את המשאבים לטובת האחזקה, משם זה בא.
דוד אמסלם: אם אנחנו משפים אותם בגין האחזקה, אז אני מניח שאין להם שום סיבה - - -
גרנר: אם אנחנו משפים אותם.
דוד אמסלם: לכן באתי מזווית הכסף.
דוד אמסלם: אתה אומר כרגע בשבעה מיליון שקל לא נכנס עדיין הפטור של החניון.
דוד אמסלם: אם אנחנו רוצים לאלץ אותם לעשות חניונים חינם, אנחנו צריכים לשפות אותם בגין עוד כמה מיליונים, זה מה שאתה אומר.
גרנר: אכן כן, וזה בדיוק מה שהיה בישיבה הקודמת שישבנו וביקשת שנשב עם האוצר, נעשה תכנית, זה בדיוק מה שאנחנו עושים.
גרנר: נשב עם האוצר, מכינים תכנית, תכנית רב-שנתית.
דוד אמסלם: אורנה, זה בעצם - - - שלכם, לשם אתם מושכים?
<אורנה הוזמן: אתה יודע, אנחנו בשאיפה גם להוריד את המחירים במזנונים.
<אורנה הוזמן: אני רוצה להסביר.
<אורנה הוזמן: יש עלויות לדבר הזה, בדרך כלל הן ממומנות על-ידי הזכיין בחוף שזה המזנונים על-ידי החנייה.
דוד אמסלם: זה אמרתי שאמרתי עכשיו, את מזכירה לי את המערכון של הגשש.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה, כרגע אני רוצה לעבור תחנה תחנה מה שנקרא.
דוד אמסלם: אגיד לכם, אני אומר שאפו לשר הפנים במובן זה שבמקורות שלו כרגע הוא יצר תוך כדי תנועה, מה שנקרא, שבעה מיליון שקל, ונתן את התשובה עכשיו, במידי – אבל אנחנו מסתכלים קדימה.
דוד אמסלם: על הכיפאק, מצוין, מתקדמים.
דוד אמסלם: בדיון בעצם אנחנו נגענו בשתי נקודות נוספות - הנושא של החניונים, והנושא השני זה הנושא של סל השרות במזנונים - כדי לבנות איזשהו סל שרות בסיסי, אם הוא רוצה למכור סטייק עין לא מעניין אותנו, במבה, ביסלי, ארטיק לימון, מים מינרלים אז בוודאי שאי אפשר למכור אותם ב-30 שקל בגלל שאתה שם הלקוח שבוי.
גרנר: כבר דיברנו.
דוד אמסלם: זה מה שביקשתי מכם לעשות בעבודות המטה קדימה.
דוד אמסלם: היות ואנחנו נמצאים בפתחה של שנת תקציב חדשה, אולי שנתיים חדשות אפילו, אז אני שואל, האם אתם עושים עבודת מטה כדי לבוא ולהציג לאוצר, אנחנו רוצים לבטל את כל הנושא הזה של החניונים, ולכן, חוץ מהשבעה אנחנו צריכים עוד חמישה מיליון וגם את המזנונים – זאת היא השאלה שלי.
<אורנה הוזמן: לגבי החניה – זה נמצא בעבודת מטה.
<אורנה הוזמן: לגבי המזנונים – זה לא נמצא בעבודת מטה של משרד הפנים.
<אורנה הוזמן: אני חוזרת ואומרת, היו כאן משרד התמ"ת, אני לא יודעת אם הם נוכחים כאן עכשיו.
דוד אמסלם: אנחנו דיברנו איתם על זה, הם לא צד בעניין.
<אורנה הוזמן: למה?
<אורנה הוזמן: פיקוח מחירים.
דוד אמסלם: פיקוח המחירים נושא ארצי, הוא יכול לעשות פיקוח מחירים על במבה בכל הארץ.
דוד אמסלם: אני מסביר עוד הפעם, זה מקובל בכל המקומות.
דוד אמסלם: עיריית ירושלים שהיא יוצאת למכרז בטדי אז היא מגדירה, בוודאי, תביני, אחרת אתה כבר בתוך האצטדיון, אז אני אגיד לך, מים מינרלים 100 שקל, אין לך ברירה אתה תקנה.
דוד אמסלם: לכן היא באה ואומרת, אני רוצה את הסל הזה, עכשיו אתה תמכור חוץ מהסל מה שאתה רוצה ותן עליו מחיר – עכשיו מה אתה רוצה - האם אתה רוצה לקבל או לתת?
גרנר: יש לנו בעיה עם זה.
דוד אמסלם: בשדה תעופה אותו סיפור, בכל מקום.
גרנר: שדה התעופה יש לזה אבא אחד, לכן רשות שדות התעופה היא האחראית.
<אורנה הוזמן: כן, אבל מאיפה יבוא השיפוי?
<אורנה הוזמן: הרי בסוף מסתמכים על זה.
<אורנה הוזמן: קודם כל זה שערורייה המחירים, אני מסכימה אתך.
<אורנה הוזמן: רק אתמול או היום כתוב בעיתונים שקפה קר עולה 27 שקלים – זה מטורף.
<אורנה הוזמן: שלא יובן אחרת, מההתחלה מחיתי על העניין הזה.
<אורנה הוזמן: אני חושבת שמשרד התמ"ת, משרד הכלכלה צריך לשתף פה פעולה כי זה לא יכול להיות, אבל הם התחמקו מזה, אני לא התחמקתי.
דוד אמסלם: אני דיברתי איתם, ואני עשיתי עבודה פה.
דוד אמסלם: התמ"ת אומר כזה דבר: אני יודע לעשות פיקוח מחירים ארצי, אתם רוצים במבה, במבה לכל הארץ.
דוד אמסלם: אתם רוצים ביסלי, לכל הארץ.
דוד אמסלם: אני לא יודע לעשות, ואין לי את הסמכות החוקית לעשות פיקוח בחוף הים, שם ארבעה שקלים - - -
גרנר: משרד הפנים - - -
דוד אמסלם: אני לא בא מזווית הפיקוח.
דוד אמסלם: אני נותן לכם את החבילה, עכשיו אתם באים לרשויות, היות ובעצם הרשויות חונות אצלכם, אחרת לא היינו מדברים אתכם.
דוד אמסלם: אתם אומרים להם רבותיי, כמו שאת מוציאה חוזר מנכ"ל.
דוד אמסלם: באמת, רבותיי, עשינו עבודת מטה, אם אתם רוצים אנחנו נוציא את זה כתקנה, אתם בחופי הים לא תמכרו את החבילה הזאת יותר מהתקרה שתתנו, עכשיו הרשויות הסתנכרנו אצלכם.
דוד אמסלם: מה שכן הם יגידו?
דוד אמסלם: הם יגידו את מה שאת אומרת.
דוד אמסלם: זה עולה לנו, אנחנו צריכים עוד 50 אלף שקל בשביל לכסות את ההפסדים.
דוד אמסלם: אבל הציבור, תבינו רבותיי, הציבור מסתכל עליכם, אנחנו לא מכדררים אותו.
יעל גרמן: איך אפשר - - -
דוד אמסלם: במכרז – בוודאי כשהרשות יוצאת למכרז היא באה ואומרת לי, תן לי הצעת מחיר כפוף לזה שאת זה - - -
גרנר: אין לנו סמכות.
<אורנה הוזמן: אדוני היושב ראש, אני יכולה לתת דוגמה אחרת, זה דיון אחר, אני רק רוצה לתת דוגמה.
<אורנה הוזמן: יש את אותו דבר עם מחירי הקייטנות.
<אורנה הוזמן: בדקנו את זה, אנחנו באים אליך לדיון, אין סמכות פה למשרד הפנים להתערב במחירי הקייטנות, אנחנו נראה לך.
דוד אמסלם: את טועה.
דוד אמסלם: קודם כל אני רוצה להסביר משהו באופן כללי לפי תפיסת העולם שלי.
דוד אמסלם: למדינה יש את הסמכויות –
<אורנה הוזמן: אבל זה לא חונה במשרד הפנים, לא אמרתי שלמדינה אין סמכויות.
דוד אמסלם: המדינה יש לה את הסמכות להתערב בכל נושא במדינה, בגלל זה היא המדינה.
דוד אמסלם: כשהיא רואה שנעשה עוול במקום מסוים, התפקיד שלה להתערב.
דוד אמסלם: אבל איפה נעשה העוול?
דוד אמסלם: פה נעשה עוול במקומות הציבוריים לא הפרטיים, אני לא מדבר עכשיו על מישהו שנכנס לאולם חתונות.
דוד אמסלם: אם אתם לא יודעים לטפל ברשויות אז תגידו, אבל זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: דרך אגב, לא כל דבר כתוב בפירוש בחוק, אתם מנחים את הרשויות איך לפעול, לכן אני אישית חושב.
דוד אמסלם: שמעתי אתמול את היו"ר של השלטון המקומי, לדעתי, בואו תזמנו אותם, לא הכול הולך בכוח, יש היגיון.
דוד אמסלם: הם בסוף יבקשו ממכם כסף, בסוף הוויכוח יהיה האם יהיה עוד שתי לירות או ארבעה שקלים לשם, זה הוויכוח יהיה.
דוד אמסלם: הרי גם ראש הרשות מבין שהילד שגם אצלו קונה ארטיק בעשרה שקלים, הוא מבין שזה עוול, אבל הוא חושב על הצד של ההכנסות.
דוד אמסלם: אם אתם בסופו של עניין גם תנחו אותם, אבל תעשו את זה בהבנה – תאמיני לי אורנה, בחצי יום זה נגמר - אז אנחנו מביאים בשורה לעם ישראל.
<אורנה הוזמן: קודם כל אני מקבלת את מה שאתה אומר, אני מוכנה לבדוק את העניין הזה בעניין המשפטי.
<אורנה הוזמן: אני חושבת שאין לנו כאן את הכלים.
<תומר רוזנר: - - - בהסכמה.
<אורנה הוזמן: בסדר.
<אורנה הוזמן: ישבתי איתם, אתה מתאר לעצמך שישבתי איתם.
<אורנה הוזמן: אני לא רוצה להגיד את זה, זה לא הנושא.
דוד אמסלם: את רוצה שאני אזמן דיון?
<אורנה הוזמן: בבקשה.
דוד אמסלם: בסדר, אז אני אעשה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מוצא את עצמי כבר עושה פה הרבה דיונים מקצועיים, נשבע לך, חצי מהזמן שלי אני עושה דיונים שפקידים צריכים לעשות אותם, בגלל שאני פקיד.
דב חנין: כי הכנסת עובדת יותר טוב מהממשלה.
דוד אמסלם: לא משנה, אין שום בעיה, אני אעשה דיון, אני אביא את משרד הפנים, אני אביא את משרד האוצר, אני אביא את השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים שאני אעשה את הדיון – אהלן וסהלן.
<אורנה הוזמן: אנחנו לא רוצים שתעשה את הדיון, אבל תראה, אדוני היושב ראש.
<אורנה הוזמן: אני חושבת שבעניין של גבייה בחופי הרחצה זה משהו שהתחלנו בקדנציה הקודמת כשהממשלה קמה, אי אפשר היה לעשות את זה באמצע עונת הרחצה.
<אורנה הוזמן: עכשיו עשינו שינוי, עכשיו עשינו את זה, התחייבנו ועשינו.
<אורנה הוזמן: זה לא בגלל שעושים דיון - - - בגלל שאנחנו מאמינים כי יוקר המחיה כאן – אני מסכימה אתך, אני לא חלוקה אתך בעניין הזה, אבל יש דברים שהם לא בסמכות - - -
דוד אמסלם: בסמכות.
דוד אמסלם: דרך אגב, בסמכות שלכם.
<אורנה הוזמן: מאה אחוז.
דוד אמסלם: כל מה שקשור לעיריות בסמכות שלכם, חד משמעית אני אומר, הכול – מהתקנים של ראש העיר ועד איזה אוטו הוא נוסע, הכול אצלכם.
<אורנה הוזמן: זה כן, על זה אין ויכוח.
דוד אמסלם: דרך אגב, ברגע שזה אצלכם הכול אצלכם.
דוד אמסלם: - - - באמת, אתם מנחים אותנו בכל דבר ועניין.
דוד אמסלם: דרך אגב, כל מה שלא נופל במשרד אחר נופל אצלכם, זה הכלל.
דוד אמסלם: אם צריך תיקון חקיקה, תגיד לנו, נבין את זה.
דוד אמסלם: אני חושב שהנושא הזה הוא בוער לכל עם ישראל.
דוד אמסלם: תראו, הציבור לא טיפש, הוא מבין שנעשה לו פה עוול.
דוד אמסלם: הוא מבין שהוא משתגע סביב הנושא, הוא רק לא יודע עם מי לדבר.
דוד אמסלם: הוא לא יודע למי להרים טלפון, אז הוא הולך לעירייה, אומרים לו, אדוני, מה לעשות, זה החוק, זה לא החוק, מתחילים לבלבל לו את המוח, ההוא הולך.
<אורנה הוזמן: נמצא פה מישהו מהשלטון המקומי?
<אורנה הוזמן: מה ההתייחסות שלכם לעניין?
<אורנה הוזמן: לקייטנות שמענו אתמול את היושב ראש.
<קרנית גולדווסר: אני יועצת מרכז השלטון המקומי.
<קרנית גולדווסר: מרכז השלטון המקומי זקוק לכסף - - -
דוד אמסלם: עזבי את זווית הכסף.
<קרנית גולדווסר: אבל זה הרעיון.
<קרנית גולדווסר: איך הרשויות יוכלו לטפל בחוקים.
דוד אמסלם: אם יהיה כסף?
<קרנית גולדווסר: אם יהיה כסף?
<קרנית גולדווסר: אז אנחנו נוכל למנוע את הסל בפיקוח.
<קרנית גולדווסר: אנחנו רוצים שזה יקרה.
<קרנית גולדווסר: אנחנו צריכים עדיין תקציב כדי לממן את החופים והניקיון.
דוד אמסלם: אורנה, לכן אני מבקש, תזמנו דיון אצלכם עם השלטון המקומי.
דב חנין: יש לכם הערכה כספית, אגב?
<קרנית גולדווסר: הערכה כספית לניקיון של חוף?
<קרנית גולדווסר: כן.
דוד אמסלם: לא, אני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לרמת הניקיון והשרות בחוף.
דוד אמסלם: יש את אשר, לא נכנס לזה, רוצה פעמיים בשבוע שירותים, פעם בשבוע חול, לא אכפת לי.
דוד אמסלם: אני מבקש שתעשו דיון אצלכם, אורנה, תזמנו את השלטון המקומי, תזמנו את האוצר, אבל אצלכם זה חונה.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכל נושא בסוף זה אצלכם חונה בקטע הזה - זה מה שאני אומר.
דוד אמסלם: תזמנו מצדי גם את נציג משרד המשפטים, לדעתי, הוא מיותר בדיון, אבל תרצו בבקשה.
דוד אמסלם: בסוף תייצרו פתרון שאומר שבחופים, דרך אגב, גם אם זה בא בשתי פעימות, לא חשוב.
דוד אמסלם: בחופים המוכרזים החניה היא חינם, רוצים לבוא לחנות, להיכנס לים, ושבקיוסקים יש סל שאנחנו מכתיבים את המחיר.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכל עירייה יש מסעדה, כל מסעדה בעירייה יש לה סל, יש לה תקרה למחיר, וגם אצלכם במשרד.
דוד אמסלם: תלך לג'נרי, תראה שיש שם גם מחיר מסובסד, זה במכרז שלו.
דוד אמסלם: וכמובן את הנושא של רמת השרות הכללית בחוף אני משאיר לך, אני לא נכנס לעניין, אני מניח שאתה עושה את זה גם ככה.
דוד אמסלם: בואו, תביאו לנו את הבשורה הזאת, אני חושב שלא מדובר בהרבה כסף, האמינו לי.
<אורנה הוזמן: נשב עם השלטון המקומי ועם האוצר ונראה למה אפשר להגיע.
דוד אמסלם: בעוד חודש יספיק לכם.
יעל כהן-פארן: אני רוצה להתייחס למשהו.
יעל כהן-פארן: תראו, דיברתם קודם על חוף האקוודוקט, וציינתם שיש 120 מקומות בחינם ו-250 בתשלום.
יעל כהן-פארן: אגב, התשלום 30 שקלים, לא מעט.
יעל כהן-פארן: חוף ליד, שדות ים דורשים כסף.
גרנר: הוא לא חוף – תדייקי.
גרנר: הוא לא חוף מוכרז.
יעל כהן-פארן: הוא לא חוף מוכרז אבל הוא חוף, ואין אליו גישה - - -
גרנר: הוא לא חוף מבחינתנו.
יעל כהן-פארן: לא נותנים לך להיכנס אם אתה לא מפקיד 20 שקלים בידי השומר.
גרנר: זה לפי חוק עזר עירוני.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, הוא לא חוף מוכרז.
יעל כהן-פארן: בסדר, הוא לא חוף מוכרז.
דוד אמסלם: יש חופים שהם לא מוכרזים?
דוד אמסלם: מותר להתרחץ בהם בחופים הלא מוכרזים?
דוד אמסלם: תעשה לנו סדר.
יעל כהן-פארן: אם אין מציל, כביכול אסור, אבל לוקחים כסף בכניסה.
יעל כהן-פארן: זה לא מפריע לקיבוץ לקחת כסף.
גרנר: יש לצורך העניין שתי סטטוסים - יש חוף מוכרז רחצה, וחוף שמוכרז כאסור רחצה.
גרנר: לצורך העניין בוא ניקח נמל, אנו מכריזים עליו כמקום אסור רחצה לצורך העניין.
גרנר: עכשיו בין לבין מה שנשאר, זה למעשה ללא סטטוס.
גרנר: משפחה יכולה להגיע לחוף הזה לרחוץ, אבל אין שירותי הצלה, וזה על אחריותם של המתרחצים.
דוד אמסלם: אם למשל אחד בא לנמל ומתרחץ, זה גם אחריותו?
דוד אמסלם: מה המשמעות של זה, אתה קונס אותו?
גרנר: באופן עקרוני אם יש חוק עזר התשובה היא כן.
דוד אמסלם: מה ההבדל אם אחד הולך לנמל להתרחץ בחוף אסור לבין חוף לא מוכרז?
דוד אמסלם: אם בשניהם הוא טובע זה לא חשוב.
גרנר: לצורך העניין, אני אלך בצורה אחרת יותר חיובית.
גרנר: איפה שיש מצילים – 99.9% הם מצילים את אלו שנמצאים בחוף מוכרז עם מצילים, זאת אומרת, ככה הם כמעט מוגנים ב-100% כשנמצאים מצילים בתוך השטח.
דוד אמסלם: זאת לא השאלה שלי.
דוד אמסלם: השאלה שלי, עכשיו חידשת לי שיש חופים שהם אסורים, ויש חופים שהם מותרים.
דוד אמסלם: כמו שאמרנו, יש חלבי, בשרי ומקרר פרווה.
דוד אמסלם: אני הבנתי אסור, הבנתי מותר, לא הבנתי מה זה באמצע - מותר או אסור?
גרנר: יש שטחים פתוחים – מותר.
דוד אמסלם: מותר להתרחץ?
יעל כהן-פארן: אף אחד לא - - - להגיד לכם.
גרנר: רגע, למה את אומרת?
גרנר: אולי אתם תמציאו לי את החוק, אני אומר לכם מה החוק אומר.
יעל גרמן: אשר אמר כשאין מציל אסור לרחוץ בים?
דוד אמסלם: אשר, תן לנו אתה הסבר.
גרנר: אנחנו אומרים כשאין מציל בחוף מוכרז, לא להיכנס לים, למה ים זה דבר מסוכן.
גרנר: כשאין מציל בחוף מוכרז זה כל אדם יכול ללכת על אחריותו האישית.
יעל גרמן: אתה יודע שאתה חייב במקום כזה לשים שלטים – הרחצה אסורה ועל אחריותכם.
גרנר: את טועה.
גרנר: את חייבת לשים שילוט רק במקום שהמדינה הכריזה עליו כאסור לרחצה.
גרנר: באופן עקרוני במקום שהוא ללא סטטוס, את לא חייבת כלום.
גרנר: זה שאנחנו עושים שירות, ואנחנו מחייבים את כל הרשויות - - -
דוד אמסלם: אשר, ברשותך, אני הבנתי.
דוד אמסלם: בוא תענה לי על השאלה שלי בעניין הזה ונתקדם.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין הלכה למעשה.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין מבחינת הקנסות, חוץ מזה אין לזה שום רלבנטיות.
גרנר: לא, לא קנסות, יש בו היבטים אחרים.
דוד אמסלם: איזה היבט?
גרנר: אם למשל אדם טבע – יש פה גם היבטים פליליים.
דוד אמסלם: נניח שבן-אדם טבע בחוף שהוא לא מוכרז.
גרנר: לא מוכרז, אין לו סטטוס, לצורך העניין, האחריות תורמת מבחינתו שהוא טבע - - -
תמר זנדברג: - - - אבל קודם כל להציל את הבן-אדם.
גרנר: אנחנו לא מדברים על היבט ההצלה.
דוד אמסלם: אני הבנתי מה זה חוף מוכרז.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את ההבדל בין חוף לא מוכרז לחוף אסור, זה מה שאני לא מבין.
דוד אמסלם: הלכה למעשה – בן-אדם בא לחוף לא מוכרז, אתה יכול לתת לו קנס?
דוד אמסלם: לאחד שבא לחוף אסור, מותר לתת לו קנס?
דוד אמסלם: זאת אומרת, ההבדל הוא שבן-אדם שנכנס למים בחוף אסור אתה יכול לקנוס אותו, ובחוף שהוא לא מוכרז אתה לא יכול לקנוס אותו זה אחריותו.
גרנר: יש דברים יותר משמעותיים.
דוד אמסלם: אם זה הסיפור, אתה בא אסור זה בזווית של הבן-אדם או בזווית של בעל החוף?