GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זאב בנימין בגין: היא לא צבאי.
זאב בנימין בגין: אנחנו צריכים להקפיד גם על ההבדלים האלה.
דוד אמסלם: אני רק אעיר את ההערה שלי להערה שלך.
דוד אמסלם: משטרה היא לא צבא, אנחנו יודעים, בגלל זה אנחנו קוראים לה משטרה, אבל כללי המשחק בתוך המשטרה זה סוג של משמעת שיש לך אותה גם בצבא.
דוד אמסלם: זו לא הפקרות.
דוד אמסלם: לכן יש לך שם מערכת כללים וקודים שמוכרת מראש לאנשים שבאים להתגייס לארגון הזה.
דוד אמסלם: יש מאסר.
דוד אמסלם: אלה הכללים במשטרה מאז ומתמיד ואני חושב שזה צריך להיות ככה.
דוד אמסלם: אתה מחליט אם אתה רוצה להתגייס לארגון הזה, כן או לא.
דוד אמסלם: גם לצבא.
דוד אמסלם: אני טוען שגם אנשי קבע בצבא – רס"ר בגיל 40, שהוא רס"ר בסיס, אותה שאלה עולה.
דוד אמסלם: האם הילדים צריכים לבוא ולהגיד לו: אבא, הבאנו לך פלאפל?
דוד אמסלם: הרי הוא עושה תפקיד כמעט אזרחי.
דוד אמסלם: לכן אני לא נכנס לזה כרגע, ובוא נתקדם.
זאב בנימין בגין: אדוני, התשובה איננה מושלמת מפני שאדם שמתגייס מכיר את הכללים, מניח שזה לא יקרה לו.
זאב בנימין בגין: הוא מסתכל, כמו שאני חותם בבנק כשאני לוקח משכנתא על האותיות הקטנות.
זאב בנימין בגין: אני בודק כל דבר?
זאב בנימין בגין: הוא מניח שזה לא יקרה לו.
דוד אמסלם: הבנו, בואו נתקדם.
זאב בנימין בגין: אני אשתדל לצמצם בהערות.
<עידו בן יצחק: " (ח) הוטלה על נאשם הורדת דרגה בפועל בשל עבירת משמעת נוספת, והופעל נגדו עונש הורדת דרגה על תנאי, יישא, על אף האמור בסעיף 66 את שתי תקופות הורדת הדרגה בזו אחר זו, אלא אם כן בית הדין או הדן יחיד שהרשיעו בעבירת המשמעת הנוספת הורה, מטעמים שיירשמו, כי שתי התקופות, כולן או חלקן, יהיו חופפות;"
<חיים אמיגה: הסעיף הזה בעצם מסדיר אפשרות של להורות בגזר הדין שהעונש, כולו או חלקו, יהיה על תנאי.
<חיים אמיגה: עד היום זה היה קבוע רק למחבוש.
<חיים אמיגה: לא היתה אפשרות להורות שחלק מהעונש שקשור להורדה בדרגה, או חלק מהעונש שקשור לקנס, לצורך העניין, יהיה על תנאי.
<חיים אמיגה: לכן דווקא הסעיף הזה מטיב, בהמשך לדברים של חבר הכנסת בגין.
דוד אמסלם: לא מחפש להטיב או לא.
דוד אמסלם: בקונספציה, אתה יודע.
דוד אמסלם: בתפיסת העולם.
<עידו בן יצחק: אני קורא נוסח שקצת שונה ממה שכתוב כאן: "(ט) הוטל על הנאשם קנס בפועל בשל עבירת משמעת נוספת והופעל נגדו עונש של קנס על תנאי, יישא את שני עונשי הקנס במצטבר, ואולם, גובה הקנס המצטבר לא יעלה על כפל גובה הקנס המרבי שרשאי בית הדין או הדן היחיד להטיל".
<חיים אמיגה: זאת אומרת, אם הופעל לגביו עונש קנס על תנאי ותוך כדי הוא קיבל קנס אחר, אז איך אני מחייב אותו בשני קנסות?
<חיים אמיגה: אז הרעיון היה שבכל מקרה הכפל קנס הזה לא יהיה גבוה מכפל הקנס המצטבר, איך אמרנו?
<חיים אמיגה: שלא יהיה גבוה מהקנס המרבי?
<עידו בן יצחק: האמת היא שאני תוהה עכשיו אם אפשר - - -
דוד אמסלם: מה זה המירבי, אתה מתכוון מכפל הקנס המירבי?
דוד אמסלם: הכוונה פה שאם יש לו 100 שקל ואחר כך נתנו לו 200 שקל, אז מה?
<חיים אמיגה: כפל גובה הקנס הנמוך – זה יותר הגיוני.
דוד אמסלם: כפל מגובה הקנס הנמוך?
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה אומר לו שזה לא יכול להיות שהקנס השני יהיה יותר גבוה מהקנס הראשון.
<חיים אמיגה: אם הוא קיבל קנס של 50 וקנס של 100.
<חיים אמיגה: עכשיו, לצורך העניין הוא צריך לשלם את המצטבר, ואז אני אומר שבכל מקרה זה לא יעלה על 50 כפול - - -
דוד אמסלם: מה המוטיבציה פה?
דוד אמסלם: לא הבנתי אפילו את הרעיון.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, בן אדם שבא לדון אותך, או אותי – יש לו את התיק לפניו, הוא רואה מה קורה.
<חיים אמיגה: הרעיון הוא לא להשית קנס שחורג מפרופורציה.
<חיים אמיגה: הרי גובה הקנס שאפשר להשית על הנאשם הוא מוגבל, לפי חוק המשטרה.
דוד אמסלם: מה ההגבלה שלו?
<רחל אדלסבר: זה 21 ימי שכר.
<רחל אדלסבר: פחות משכר של חודש.
דוד אמסלם: 21 ימי שכר זה הקנס המירבי?
דוד אמסלם: לעבירה אחת?
<רחל אדלסבר: כן.
דוד אמסלם: אז מה ההצעה שלכם, שלמספר עבירות – לכמה זה יגיע?
<רחל אדלסבר: שאם יש 2, שאי אפשר יהיה להטיל יותר מפי 2.
<עידו בן יצחק: האמת היא שכאשר אני קורא את זה – אני חושב שזה מובן מאליו, לא בטוח שצריך את הסעיף הזה.
דוד אמסלם: אם הקנס המירבי הוא 21 ימים אז איך יכול להיות יותר?
<עידו בן יצחק: אז המקסימום הוא 21 ועוד 21, נכון?
<עידו בן יצחק: אז זה ממילא.
דוד אמסלם: אין אופציה אחרת, אני לא רואה אופציה אחרת.
דוד אמסלם: נניח שמישהו קיבל 21 ימי קנס – הכי גבוה, ואחרי זה הוא בא לעוד משפט ואומרים לו: עכשיו אתה תקבל את ה-21, הכי גבוה, ונפעיל לך את התנאי.
דוד אמסלם: אז בסך הכל - - -
<חיים אמיגה: אז לא צריך את ההגבלה.
<עידו בן יצחק: אוקיי, נוריד את זה.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(13) בסעיף 65 (א), אחרי "מחבוש" יבוא "הורדה בדרגה או ריתוק...."" צריך להיות גם" "קנס", ובכל מקום, במקום "המחבוש" יבוא "העונש" – זה שוב, השלמות לעניין אפשרות להטלה של עונשים על תנאי.
<חיים אמיגה: סעיף 65 מדבר על הארכת תקופת התנאי, על מתן אפשרות לבית הדין להאריך את תקופת התנאי.
<חיים אמיגה: אנחנו מוסיפים גם עבירות של קנס, עונשים של קנס.
<עידו בן יצחק: "(14) בסעיף 66 – (א) בכותרת השוליים, במקום "נשיאת מספר עונשי מחבוש" יבוא "נשיאת כמה עונשים"; (ב) האמור בו יסומן "(א)"; (ג) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(ב) הוראות סעיף קטן (א) יחולו לעניין נאשם שנידון בדין משמעתי לעונשי ריתוק או הורדה בדרגה, בשינויים המחויבים"
<חיים אמיגה: 66 מדבר על נשיאת מספר עונשי מחבוש.
<חיים אמיגה: זאת אומרת שנאשם שנידון בדין משמעתי לעונש מחבוש ולפני שהספיק לשאת את העונש או תוך כדי העונש כבר נגזר עליו בדין משמעתי אחר עונש מחבוש נוסף, אז איך אנחנו מתמודדים עם שני העונשים שיש בפנינו?
דוד אמסלם: עוד פעם.
<חיים אמיגה: נאשם שנידון בדין משמעתי לעונש מחבוש, ולפני שנשא את כל עונשו נידון בדין משמעתי לעונש מחבוש נוסף, אחר, אז איך אני בעצם מחבר את שני העונשים ביחד.
<חיים אמיגה: זה העיקרון של 66.
<חיים אמיגה: מה שאנחנו מציעים, לקבוע את אותו הדבר גם ביחס לריתוק וביחס להורדה בדרגה.
דוד אמסלם: בן אדם, נניח, עכשיו – חייל, או שוטר מג"ב בסדיר קיבל 14 יום בפנים, ואחרי שבוע עשו לו עוד משפט, עוד 14.
<חיים אמיגה: אז במקרה כזה הסעיף היום אומר שהוא יישא את עונש מחבוש אחד, של התקופה הארוכה ביותר – במקרה זה, זה 14 - - -
דוד אמסלם: נגיד 21 ו-14.
<חיים אמיגה: אז הוא נושא את התקופה של 21 – ואולם, רשאי בית הדין או דן יחיד המטיל את העונש המאוחר לו להורות כי הנידון יישא את שני עונשי המחבוש, כולם או חלקם בזה אחר זה ובלבד שתקופת המחבוש הרצופה לא תעלה על 70 יום.
<חיים אמיגה: זאת אומרת שיש שתי אפשרויות – נקודת המוצא היא 21, או שמחברים לו את שתי התקופות, ובלבד - - -
דוד אמסלם: ומה העונש המירבי שהוא יכול לתת?
<חיים אמיגה: 70.
דוד אמסלם: לא, אני מדבר על עבירה אחת.
<חיים אמיגה: 35 יום.
<רחל אדלסבר: 45 יום בבית דין למשמעת.
דוד אמסלם: זאת אומרת, על עבירה אחת אפשר לתת במקסימום 45 יום.
דוד אמסלם: על שתי עבירות במצטבר זה מקסימום 70 יום.
<רחל אדלסבר: לא, זה דן יחיד.
<חיים אמיגה: אבל מה קורה אם הוא קיבל 45 ימים ובמשפט השני הוא קיבל רק 14 יום?
<חיים אמיגה: אני יכול לחבר לו את הימים כי זה לא מגיע ל-70 יום.
דוד אמסלם: אני מבין שהכוונה שלכם היא להגביל את החיבור עד 70 יום, כשהמאסר המקסימלי הוא עד 45 יום.
<עידו בן יצחק: בסיטואציה שבה בפעם אחת הוא קיבל 45 יום ובפעם השניה הוא קיבל 40 יום, תיאורטית, אם בית המשפט היה מחליט לאחד את התקופות זה היה 85 יום אבל הוא לא יכול.
<עידו בן יצחק: המקסימום הוא 70.
<חיים אמיגה: עכשיו אנחנו רוצים לקבוע את אותו הסדר לגבי ריתוק ולגבי הורדה בדרגה.
<חיים אמיגה: ההורדה בדרגה היא בלי ה-70 יום.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת הורדה בדרגה?
<חיים אמיגה: זאת אומרת שאם, למשל, הורידו אותו בדרגה לתקופה של שנה, ותוך כדי זה שהוא נושא את העונש של הורדה בדרגה הוא נדון במשפט אחר להורדה נוספת, לצורך העניין.
<חיים אמיגה: אז במקרה כזה גם אפשר יהיה לחבר את ההורדות בדרגה - - -
דוד אמסלם: אני די משתומם מזה.
דוד אמסלם: לשופט הרי יש את התיק, הוא שואל אותו.
דוד אמסלם: העסק לפניו, זו לא הפתעה.
מיקי לוי: כאילו שלא תהיה חפיפה בהורדה של פעמיים.
<חיים אמיגה: אם במהלך השנה יש לו משפט חדש.
<חיים אמיגה: הוא מועמד בפני בית הדין בפעם נוספת, בתיק אחר, ועכשיו רוצים לתת לו עוד עונש של הורדה בדרגה.
<חיים אמיגה: אז במקרה כזה אותו הסדר יחול, גם מבחינת התקופות.
דוד אמסלם: כלומר, יוכלו להוריד אותו במקסימום 2 דרגות.
<חיים אמיגה: לא, מבחינת התקופות.
<חיים אמיגה: הורידו לתקופה של שנה ועכשיו לעוד תקופה של שנה.
דוד אמסלם: אז מקסימום שנתיים.
דוד אמסלם: לא יותר.
<חיים אמיגה: כאן זה לא קבוע ליותר, כי אפשר להוריד לו דרגה לצמיתות.
דוד אמסלם: אז לא הבנתי את ה "וורט" פה.
<חיים אמיגה: קודם כל נתנו לו שנה, ובתקופה השנייה נתנו לו חצי שנה.
<חיים אמיגה: אז נקודת המוצא שאתה נותן לו שנה.
<חיים אמיגה: כי ככה זה כתוב: "יישא את עונש המחבוש האחד של התקופה הארוכה ביותר".
<חיים אמיגה: זאת אומרת, קודם כל אתה מתחיל עם התקופה הארוכה ביותר, זו נקודת המוצא.
<חיים אמיגה: "...ואולם רשאי בית הדין להורות כי הנידון יישא את שני העונשים".
דוד אמסלם: זאת אומרת, שלפני התיקון, מה שאתה אומר לי, שאם היה מצב שהורידו מישהו בדרגה לשנה ואחרי חצי שנה או חודשיים היה לו משפט אחר שגם שם נתנו לו עונש הורדת דרגה לשנה, לא יכלו לחבר.
דוד אמסלם: זאת אומרת, היה לו מקסימום את הכי גבוה, שם, שנה, וזהו.
<חיים אמיגה: ההסדר הזה, כאן, לא היה קיים.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה היה אז – זאת אומרת שאם הוא קיבל שנה ואחר כך עוד חצי שנה, אז בעצם, בפועל, זה היה משהו חופף.
<חיים אמיגה: נכון, וכאן אני אומר שאותו הסדר של מחבוש, בין בחיבור ובין בניתוק - - -
דוד אמסלם: אז מה הרעיון, לא הבנתי, בענישה?
<חיים אמיגה: היום, לגבי הורדה בדרגה היה חסר, היתה לאקונה.
דוד אמסלם: זאת אומרת שבנושא הזה באמת לא היתה התייחסות ועכשיו אתם מסדרים את זה.
מיקי לוי: מי שהורדתם אותו פעמיים בדרגה, תשלחו אותו הביתה.
דוד אמסלם: זה מה שאני רוצה לומר, אבל כנראה מדובר על סדיר'ניק.
<קריאה: לא, לא בהכרח.
דוד אמסלם: אני לקחתי את זה לקצה.
דוד אמסלם: רציתי לשאול.
דוד אמסלם: אם ככה, אני מניח שתשחררו אותו.
<רחל אדלסבר: זה מקרה תיאורטי.
<רחל אדלסבר: לא היו לנו כאלה מקרים.
מיקי לוי: בקבע זה בעייתי.
<דן שני: לפני שעוברים קדימה, לגבי הסעיף שמחקנו עלה בדעתי מקרה, אמנם תיאורטי ורחוק, אבל שלשמו הוקם סעיף ט' במקור וזה אם אנחנו מפעילים כמה עונשים.
<דן שני: יכולה להיות סיטואציה חריגה, שמפעילים שני קנסות, ואז זה לא אחד ועוד אחד אלא שלושה מקרים, ואז אנחנו רוצים שבכל מקרה, הקנס המצטבר שיוטל על כמה פסקי דין שהופעלו בבת אחת, לא יהיה יותר מכפליים.
<דן שני: לכן, בשביל המקרה הרחוק הזה כן צריך את סעיף קטן - - -כי לפעמים לא מפעילים, או שוכחים להפעיל.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה מפריע לי בגישה.
דוד אמסלם: בתפיסה שלי – חייל או לא משנה, מי שמעמידים אותו לדין במספר משפטים באופן רציף, הרי התיקים שלו באים לאותו בית משפט.
דוד אמסלם: אתה לא מביא את הרקע של הבחור?
<ריאה: בטיעונים לעונש – כן.
דוד אמסלם: השופט לא יודע?
<חיים אמיגה: יכולה להיות קונסטלציה שלא מפעילים את זה, ובבת אחת מפעילים שניים.
דוד אמסלם: אתה בא לשופט ואומר לו – זה הרקע של החייל.
דוד אמסלם: לפני שנה וחצי נתנו לו ככה וככה, כדי שהוא גם יבין מה היכולות.
דוד אמסלם: הוא יכול להעמיס מה שהוא רוצה, אבל בסוף יש מקורות, הוא מבין את העניין.
<דן שני: גם לא בגלל הטעות.
<דן שני: יכולה להיות אפשרות שבגלל - - - הוא מפעיל עכשיו שניים מקודם, ולא רק את האחרון, גם את הלפני אחרון שקודם - - - ועכשיו הוא מופעל.
<דן שני: שהנסיבות בתיק שלפני זה לא הצדיקו להפעיל את זה.
<דן שני: זה לטובתו, שלא יהיה קנס יותר גדול מכפליים בחבילה אחת, מצטברת.
דוד אמסלם: כן, לי זה ברור.
דוד אמסלם: בסך הכל אנחנו מדברים כאן על כך שלא יהיה קנס יותר מכפל, אבל אני משתומם איך שופט גם אמור לדון אדם וגם בסוף לא לתת לו עונש.
<דן שני: אבל השאלה למה כתבו את זה, אז מצאתי מקרה שיש טעם בסעיף.
דוד אמסלם: אני לא בטוח שזה שכתב את זה חשב על המקרה הזה, אבל בואו נמשיך.
<עידו בן יצחק: (15) בסעיף 70 – (א) בסעיף קטן (א), האמור בו החל מהמילים "בית דין או דן יחיד לא יחייב נאשם בתשלום פיצויים לפי סעיף זה" יסומן "(א2)"; (ב) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), בית הדין שהרשיע סוהר בעבירת משמעת לפי פרט 8א, 19(א) או 29 לתוספת השנייה, רשאי לחייבו, נוסף על כל עונש, בתשלום פיצויים בגין עוגמת נפש בלא הוכחת נזק.
<עידו בן יצחק: "; (16) בסעיף 75 בכל מקום, במקום "בפסק דין או בפסק סופי" יבוא "בפסק דין חלוט או בפסק חלוט";" – זה בהתאם לתיקון הראשון.
<עידו בן יצחק: "(17) (19) אחרי סעיף 75 יבוא: "ביטול פסק או פסק חלוט וקביעת דיון חוזר 75(א) ראש ענף משמעת במינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר, רשאי לבטל באופן מלא או חלקי פסק או פסק חלוט וכן להורות על דיון חוזר בפסק או בפסק חלוט בפני דן יחיד שקבעו לכך, גם אם חדל הנאשם להיות סוהר, באחת מהנסיבות האלה: (1) חוסר סמכות של הדן יחיד או של הדן בערר לדון בכתב התלונה; (2) נפל פגם או פסול מהותי בניהול ההליך; (3) ניהול ההליך עמד בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית; (4) התעורר חשש של ממש כי בהרשעה נגרם לנאשם עיוות דין.
<עידו בן יצחק: (ב) בדיון חוזר יהיו לדן יחיד כל הסמכויות הנתונות לו או לדן בערר לפי פרק זה, פרט לסמכות להחמיר בעונש.
<עידו בן יצחק: (ג) ריצה הנאשם עונש לפי פסק או פסק חלוט שבוטל והורשע בדיון חוזר, יובא בחשבון העונש שהנאשם ריצה, בהתאם לכללים האלה: (1) עונשים של מחבוש וריתוק, לרבות עונשי מחבוש או ריתוק על תנאי שהופעלו, ייחשבו יום כנגד יום; (2) סכום כסף שנגבה מהנאשם כקנס או כפיצויים יוחזר לו, ואולם אם הוטל עליו אחד מאלה בדיון החוזר, יובא בחשבון הסכום שכבר נגבה.
<עידו בן יצחק: (ד) ראש מינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר רשאי להורות על פיצוי נאשם שנשא את עונשו או חלק ממנו ושהרשעתו בוטלה כתוצאה מן הדיון החוזר, או לתת כל סעד אחר.
<עידו בן יצחק: (ה) בפסק חלוט לפי סעיף 40 יהיו הסמכויות שבסעיפים קטנים (א) ו-(ד) נתונות למפקח הכללי.
<עידו בן יצחק: ו) אין בסעיף זה כדי לגרוע מסמכות נשיא בית הדין לערעורים האמורה בסעיף 110נז או מסמכות הנציב האמורה בסעיף 75".
<חיים אמיגה: כל ההסדר הזה הוא בעצם מתוך חוק השיפוט הצבאי שנועד במקרים של פסק של דן יחיד.
<חיים אמיגה: זה לא בית הדין למשמעת, זה דן יחיד שהוא לא משפטן, הרבה פעמים.
<חיים אמיגה: הוא נותן אפשרות, בעצם, לקבוע משפט חוזר על אותו פסק, בגלל פגמים שנפלו בו.
<עידו בן יצחק: "(18) בסעיף 76 (א), במקום "בעניין משמעתי שנפסק בו סופית" יבוא "בפסק דין חלוט".
<עידו בן יצחק: – זו התאמה של סעיף של משפט חוזר, תיקון שנעשה פה עכשיו.
<עידו בן יצחק: (19) בסעיף 79, במקום "פרט 5" יבוא "פרטים 5 או 6";
<חיים אמיגה: 79 זה אי זכאות לשכר בעד ימי היעדרות, זאת אומרת ששוטר שהורשע בעבירת משמעת לפי פרט 5- הכוונה היא אי זכאות בעד ימי היעדרות, או שנעדר מהשירות באחת מהנסיבות, הוא לא יהיה זכאי לשכר בעד אותם ימי היעדרות.
<חיים אמיגה: זה מפנה לפרט 5, כשפרט 5 מדבר על היעדרות מתפקיד בלא הצדק סביר.
<חיים אמיגה: אנחנו מבקשים להוסיף פה גם את 6 – היעדרות מהשירות בכוונה שלא לשוב אליו, היעדרות בתקופה של 21 ימים רצופים בלא רשות, כלומר, להוסיף עוד היעדרות בלתי מוצדקת מכוח עבירה אחרת.
<עידו בן יצחק: "(20) בתוספת הראשונה -..." – זו התוספת שמכילה את עבירות המשמעת, עכשיו אנחנו עושים מספר תיקונים בעבירות עצמן: "(א) בפרט 11 , אחרי "מתן הצהרה כוזבת" יבוא "דיווחים כוזבים", אחרי "העלמת ידיעות" יבוא "או אי מסירת דיווחים", במקום "למוסרן" יבוא "למוסרם" ובמקום "או בעניין אחר" יבוא "או בעניין אחר" יבוא "או בכל עניין אחר";
<חיים אמיגה: היה צריך להוסיף עבירה של מסירת דיווחים כוזבים.
<עידו בן יצחק: "(ב) אחרי פרט 11 יבוא: " 11 א.
<עידו בן יצחק: ביצוע פעולה המעמידה את השוטר, במצב של ניגוד עניינים בהתאם לכללים שנקבעו לכך בפקודות משטרת ישראל כהגדרתן בפקודת המשטרה (נוסח חדש), התשל"א 1971"; (ג) בפרט 12 , אחרי "השמדתו" יבוא "או ניסיון להשמדתו"; (ד) בפרט 13 , במקום "או הפעלה" יבוא "הפעלה או ניסיון הפעלה"; (ה) בפרט 14 , במקום "או מסירה" יבוא "מסירה או ניסיון גילוי או מסירה";" לגבי שלושת התיקונים האלה, מדובר בהוספת עבירה של ניסיון, נוסף לעבירה של עצם ביצוע פעולה.
<עידו בן יצחק: הראשון זה הפעלה של כלי ירייה שלא בסמכות, השני זה גילוי או מסירה בלא קבלת רשות כדין של דבר הנוגע למשטרה, והשלישי – השמדה של ציוד משטרתי.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(ו) בפרט 15 , אחרי "נציב תלונות הציבור" יבוא "נציב הקבילות";" זה מבהיר שפניה לנציב קבילות שוטרים גם בלא קבלת רשות זה לא עבירה.
<עידו בן יצחק: "(ז) בפרט 22 , אחרי "או הכשלתם בדרך אחרת" יבוא "או ניסיון להכשלתם כאמור"; (ח) בפרט 23, אחרי "או הכשלתה בדרך אחרת" יבוא "או ניסיון להכשלתה כאמור"; (ט) בפרט 24, אחרי "או הכשלתה בדרך אחרת" יבוא "או ניסיון להכשלתה כאמור"; (י) בפרט 25, אחרי "הבאת שוטר" יבוא "או ניסיון להבאת שוטר"; (יא) בפרט 26, אחרי "לשם עשיית העבירה" יבוא "או ניסיון לעשיית מעשה כאמור"; גם כאן מדובר בהוספה של עבירות ניסיון.
<עידו בן יצחק: מדובר בעבירות של הימנעות ממתן סיוע לנציב קבילות, הממונה על תלונות הציבור, מח"ש וכדומה.
<עידו בן יצחק: הימנעות ממתן סיוע לקצין בודק, ניסיון להביא שוטר לידי עבירת משמעת וניסיון לעשות מעשה כדי לבצע עבירת משמעת.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: " (יב) בפרט 27, אחרי "בעת מילוי תפקיד" יבוא "או בקשר אליו" – פה אנחנו מדברים על עבירה של הטרדה מינית או התנכלות.
<עידו בן יצחק: בעצם, היום העבירה היא בעת מילוי תפקיד, או כשהשוטר לבוש מדים או כשהן מכוונות כלפי שוטר אחר.
<עידו בן יצחק: מוסיפים גם – בקשר למילוי תפקיד.
<חיים אמיגה: - - - אחר, כלפי מועסק במשטרה.
<עידו בן יצחק: כן, מאחר ובמשטרה מועסקים גם אנשים שאינם שוטרים יש מקום להוסיף: "כלפי משרת שאינם שוטרים, אז יש אפשרות אולי להוסיף גם "כלפי עובד אחר".
<חיים אמיגה: הכוונה גם לעובדי קבלן וגם למועסקים במשטרה באופן ישיר, וגם למשרתים במשטרה – מתנדבים.
<עידו בן יצחק: "(יג) אחרי פרט 28 יבוא: (29) (א) נהיגה ברכב משטרה, או נהיגה ברכב אחר כשהשוטר לבוש מדים, באחד מאלה: (1) ברשלנות או בקלות ראש; (2) בלי רישיון נהיגה תקף למעט נהיגת רכב בידי מי שהיה בעל רישיון נהיגה ולא חידשו; (3) בזמן פסילה ובניגוד לתנאי רישיון הנהיגה; (4) כשהוא שיכור, לעניין זה – "שיכור", כהגדרתו בסעיף 64(ב) לפקודת התעבורה;" ועכשיו אנחנו חוזרים לנוסח שהיה בכחול: "(ב) עבירה על הוראה אחרת לפי פקודת התעבורה או על עבירה אחרת הכרוכה בנהיגה ברכב, ובלבד שבוצעה בעת נהיגה ברכב משטרה או כשהשוטר לבוש מדים.
<עידו בן יצחק: " עד כאן דיברנו על המשטרה.
<עידו בן יצחק: עכשיו אנחנו עושים פחות או יותר אותו הדבר לגבי שירות בתי הסוהר.
<עידו בן יצחק: אני אקרא ואיפה שיש הבדלים אני אציין.
<עידו בן יצחק: "תיקון פקודת בתי הסוהר 2.
<עידו בן יצחק: בפקודת בתי הסוהר [נוסח חדש], התשל"ב–1971‏ – (1) בסעיף 101, בהגדרה "תובע", המילים "בבית דין למשמעת" – יימחקו; (2) בסעיף 110יז, אחרי "בבית הדין לערעורים" יבוא "או בבית המשפט המחוזי"; (3) בסעיף 110כה(ב), במקום "סוהר שדרגתו מישר ומעלה" יבוא "קצין"; (4) בסעיף 110לג, במקום "פסק סופי" יבוא "פסק חלוט כמשמעותו בסעיף 110לג1"; (5) אחרי סעיף 110לג יבוא: "פסק חלוט 110לג1.
<עידו בן יצחק: פסק חלוט הוא אחד מאלה: (1) פסק שלא ניתן להגיש עליו ערר כאמור בסעיף 110לג; (2) פסק שהסתיימה התקופה להגשת ערר עליו ולא הוגש ערר; (3) פסק שניתן בערר."; (6) בסעיף 110לז – (א) בסעיף קטן (ב), במקום "לפי פרטים 8א או 19 לתוספת השנייה" יבוא "לפי פרטים 8א, 19(א) או 29 לתוספת השנייה"; (ב) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) ראה נשיא בית הדין למשמעת כי מתקיים אחד מאלה, הרכב מותב בית הדין יהיה בהתאם להוראות סעיף קטן (ב): (1) לא ניתן למנות שני סוהרים בכירים שהם משפטנים כאמור בסעיף קטן (א); (2) יש מקום למנות נציג ציבור בעבירות משמעת נוספות שנעברו כלפי אדם שאינו סוהר, שאינן מנויות בסעיף קטן (ב)."; פסקה (1) שהקראתי עכשיו היא פסקה שלא היתה במשטרה.
<עידו בן יצחק: היא מאפשרת לנשיא בית הדין למשמעת למנות - - - אנחנו שוב חוזרים לנושא של מותב שיש בו נציג אזרחי – למנות מותב כזה גם במקרה שלא ניתן למנות שני סוהרים בכירים שהם משפטנים, וזה מהטעם ש - - -
<חיים אמיגה: אני חושב שאפשר למחוק את הסעיף הזה ובמקום זה לקחת את ההסדר שקבענו עכשיו במשטרה.
<עידו בן יצחק: אלא אם כן אתם רוצים להשאיר אותו במפורש.
<קריאה: בדימוס?
<חיים אמיגה: שהסעיף יהיה זהה לחלוטין לזה שנקבע לגבי המשטרה.
<חיים אמיגה: וגם, דרך אגב, לגבי הפתיח של מינוי נשיא בית הדין למשפט – אותו הסדר שקבענו לגבי המשטרה.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: " (7) בסעיף 110לח, אחרי "על אף הוראות סעיף 110לז(א)" יבוא "ובלי לגרוע מהוראות סעיפים 110לז(ב) ו-(ג)(2)"; (8) בסעיף 110מח, במקום "שהוא סוהר" יבוא "שהוא עורך דין וסוהר"; גם כאן צריך להתאים לגבי התיקון שעשינו לגבי המשטרה.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: " (9) בסעיף 110מט – (א) בסעיף קטן (א), במקום "משפטנים" יבוא "עורכי דין"; (ב) במקום סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), לא ניתן למנות שני סוהרים בכירים שהם עורכי דין או שמותב בית הדין לערעורים דן בעבירת משמעת של סוהר לפי פרטים 8א, 19(א) או 29 לתוספת השנייה, שנעברה כלפי אדם שאינו סוהר, או בעבירת משמעת אחרת של סוהר שנעברה כלפי מי שאינו סוהר, שנדונה לפי סעיף 110לז(ג)(2), יורכב מותב בית הדין לערעורים משלושה שופטים שימנה נשיא בית הדין לערעורים כדלהלן: (1) שני סוהרים בכירים, מתוך רשימת השופטים כאמור בסעיף קטן (א), מהם אחד לפחות עורך דין; (2) נציג ציבור, מתוך רשימת נציגי ציבור הכשירים להתמנות שופטי בית משפט מחוזי, שקבע השר בהסכמת שר המשפטים.
<חיים אמיגה: גם כאן, אותו הסדר שנקבע למשטרה לגבי בית דין לערעורים, הנשיא והמותב – זה יהיה גם לגבי שב"ס.
דוד אמסלם: למה אתם עושים את האבחנה בין שב"ס לבין המשטרה?
<חיים אמיגה: כי כל אחד יש לו את מערכת החוקים שלו – חוק המשטרה - - -
דוד אמסלם: אני שואל, ברמה העקרונית - - -
<חיים אמיגה: כי יש ניואנסים.
<חיים אמיגה: למשל, עכשיו יש עבירה שיש בשב"ס שלא רלבנטית למשטרה.
<עידו בן יצחק: הרוב די דומה, אך יש ניואנסים.
<רועי שליין: ממשיך בקריאה: "(10) סעיף 110נו – בטל; (11) אחרי סעיף 110נו יבוא: "ערעור לבית המשפט המחוזי 110נו1.
<רועי שליין: (א) פסק דין של בית דין לערעורים, ניתן לערעור לפני שופט של בית המשפט המחוזי שבאזור שיפוטו מצוי מקום מושבו של בית הדין לערעורים (בסימן זה – בית המשפט המחוזי) כדן יחיד, אם התקבלה רשות לכך בפסק הדין, או מאת נשיא בית המשפט המחוזי או מאת משנהו.
<רועי שליין: (ב) לא תינתן רשות לערער אלא בשאלה משפטית שיש בה חשיבות, קשיות או חידוש.
<רועי שליין: (ג) התקופה להגשת בקשת רשות לערער היא שלושים ימים מיום מתן פסק הדין בערעור, והתקופה להגשת הערעור היא שלושים ימים מיום מתן הרשות לערער.
<רועי שליין: (ד) על הליך לפי סעיף זה יחולו סדרי הדין החלים על ערעורים פליליים בבית המשפט המחוזי וזאת למעט סעיף 12 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982, ובשינויים המחויבים.
<רועי שליין: (ה) מי שנתן רשות לערער רשאי אגב כך להורות על דחיית ביצוע גזר הדין; הוגשה בקשה למתן רשות לערער והרשות טרם ניתנה, רשאי נשיא בית המשפט המחוזי להורות כאמור.
<רועי שליין: (ו) על אף האמור בכל דין, תובע כאמור בסעיף 110יז, המופיע לפני בית המשפט המחוזי בערעור לפי סעיף זה, ילבש מדי סוהר וגלימה שחורה.
<רועי שליין: פסק דין חלוט 110נו2.
<רועי שליין: (א) פסק דין חלוט הוא פסק דין שעברה עליו התקופה להגשת ערעור ולא הוגש ערעור, ואם הוגש הערעור – פסק הדין שניתן בערעור.
<רועי שליין: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), פסק דין של בית הדין לערעורים לא יהיה חלוט אלא באחת מאלה: (1) בתום התקופה להגשת בקשת רשות לערער – אם לא הוגשה בקשה כזו; (2) הוגשה בקשת רשות לערער ונדחתה – ביום שבו נדחתה; (3) ניתנה רשות לערער – בתום התקופה להגשת ערעור אם הערעור לא הוגש.
<רועי שליין: (ג) כל עוד פסק הדין של בית הדין לערעורים אינו חלוט, רשאי נשיא בית הדין לערעורים להורות על דחיית ביצוע גזר הדין."; (12) בסעיף 110נז(א), במקום "בעניין משמעתי שנפסק בו סופית" יבוא "בפסק דין חלוט או בפסק חלוט"; (13) בסעיף 110נט – (א) בכותרת השוליים, במקום "מחבוש" יבוא "עונש"; (ב) בסעיף קטן (א), אחרי "מחבוש" יבוא "קנס, הורדה בדרגה או ריתוק" ואחרי "יהיה על תנאי" יבוא "(בסימן זה – עונש על תנאי)"; (ג) בסעיף קטן (ב), במקום "למחבוש על תנאי" יבוא "לעונש על תנאי"; (ד) בסעיף קטן (ה) המילה "מחבוש" תימחק, ובמקום "המחבוש" יבוא "העונש"; (ה) אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ז) הוטל על נאשם ריתוק בפועל בשל עבירת משמעת נוספת, והופעל נגדו עונש הריתוק על תנאי, יישא, על אף האמור בסעיף 110סא, את שתי תקופות הריתוק בזו אחר זו, אלא אם כן בית הדין או הדן יחיד שהרשיעו בעבירת המשמעת הנוספת הורה, מטעמים שיירשמו, כי שתי התקופות, כולן או חלקן, יהיו חופפות; ואולם תקופת הריתוק הרצופה שעל הנידון לשאת לא תעלה על 70 ימים.
<רועי שליין: "
זאב בנימין בגין: זה דומה למה שהיה במשטרה?
זאב בנימין בגין: 70 יום?
<רועי שליין: אני ממשיך בקריאה: '(ח) הוטלה על נאשם הורדת דרגה בפועל בשל עבירת משמעת נוספת, והופעל נגדו עונש הורדת דרגה על תנאי, יישא, על אף האמור בסעיף 110סא, את שתי תקופות הורדת הדרגה בזו אחר זו, אלא אם כן בית הדין שהרשיעו בעבירת המשמעת הנוספת הורה, מטעמים שיירשמו, כי שתי התקופות, כולן או חלקן, יהיו חופפות; (ט) הוטל על נאשם קנס בפועל בשל עבירת משמעת נוספת, והופעל נגדו עונש קנס על תנאי, על אף האמור בסעיפים 110ל ו-110מד לא יעלה גובה הקנס המצטבר על כפל גובה הקנס המרבי שרשאי בית הדין או הדן היחיד להטיל לפי אותם סעיפים.
<רועי שליין: ";
<עידו בן יצחק: אנחנו כאן נתאים לנוסח שהוצע לגבי המשטרה.
<רועי שליין: ממשיך בקריאה: " (14) בסעיף 110ס(א), אחרי "מחבוש" יבוא "הורדה בדרגה או ריתוק" ובכל מקום, במקום "המחבוש" יבוא "העונש";"
<חיים אמיגה: כמו שאמרנו – ריתוק או קנס.
<רועי שליין: ממשיך בקריאה: "(15) בסעיף 110סא – (א) בכותרת השוליים, במקום "נשיאת מספר עונשי מחבוש" יבוא "נשיאת כמה עונשים"; (ב) האמור בו יסומן "(א)"; (ג) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(ב) הוראות סעיף קטן (א) יחולו לעניין נאשם שנידון בדין משמעתי לעונשי ריתוק או הורדה בדרגה, בשינויים המחויבים;".
<עידו בן יצחק: גם בסעיף הזה עשינו שינויים בסעיף המשטרתי, נעשה את אותם שינויים פה.
<רועי שליין: אני ממשיך בקריאה: "(16) בסעיף 110סה – (א) בסעיף קטן (א), האמור בו החל מהמילים "בית דין או דן יחיד לא יחייב נאשם בתשלום פיצויים לפי סעיף זה" יסומן "(א2)"; (ב) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א), בית הדין שהרשיע סוהר בעבירת משמעת לפי פרט 8א, 19(א) או 29 לתוספת השנייה, רשאי לחייבו, נוסף על כל עונש, בתשלום פיצויים בגין עוגמת נפש בלא הוכחת נזק.
<רועי שליין: "; (17) בסעיף 110סח(א), במקום "פרט 5" יבוא "פרטים 5 או 6";
זאב בנימין בגין: זה כלפי סוהר אחר?
זאב בנימין בגין: למי הוא משלם פיצויים, בעבירה של סוהר נגד סוהר?
<בנימין פולצ'ק: כלפי אזרח, יכול להיות שהוכה, או הטרדה.
זאב בנימין בגין: בדרך כלל זה יהיה אסיר.
<קריאה: או מבקר, למשל.
<רועי שליין: ממשיך בקריאה: " (18) בסעיף 110עב, בכל מקום, במקום "בפסק דין או בפסק סופי" יבוא "בפסק דין חלוט"; (19) אחרי סעיף 110עב יבוא: "ביטול פסק או פסק חלוט וקביעת דיון חוזר 110עב1.
<רועי שליין: (א) היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או ראש ענף משמעת במינהל משאבי אנוש בשירות בתי הסוהר, רשאים לבטל באופן מלא או חלקי פסק או פסק חלוט וכן להורות על דיון חוזר בפסק או בפסק חלוט בפני דן יחיד שקבעו לכך, גם אם חדל הנאשם להיות סוהר, באחת מהנסיבות האלה: (1) חוסר סמכות של הדן היחיד או של הדן בערר לדון בכתב התלונה; (2) נפל פגם או פסול מהותי בניהול ההליך; (3) ניהול ההליך עמד בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית; (4) התעורר חשש של ממש כי בהרשעה נגרם לנאשם עיוות דין.
<רועי שליין: (ב) בדיון חוזר יהיו לדן יחיד כל הסמכויות הנתונות לו או לדן בערר לפי פרק זה, פרט לסמכות להחמיר בעונש.