GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אנחנו קובעים - מי שנמצא אנחנו לא פוגעים בו, אבל מכאן ולהבא אלה הכללים בכל המשק - ככה בעצם נוצר דור א' ודור ב'.
<אבי אפיה: לא, זה ב-2000 אצלי, זה מה שאני מנסה להסביר לא 98'.
דוד אמסלם: אני אסביר – שנת 99' הוקרן ל-2000, זה בהסכם.
דוד אמסלם: תקשיב לי אבי, כל הסיפור הזה הוקרן לשנת 2000.
דוד אמסלם: מה קרה לדעתי, ואיפה הטעות?
דוד אמסלם: בגלל שעברו יותר מדי שינויים, ובאמת היה צורך לעשות איזושהי התאמה מסוימת לדור ב' רק בגלל שהפער הלך וגדל לכאורה.
דוד אמסלם: לכן, תזכור תמיד שדור א' הולך ונעלם, אם כבר עברו מאז 99' ועד היום בערך 17 שנים, אני מניח שעוד עשר שנים אתה יודע זה הולך ונעלם.
דוד אמסלם: עוד עשר שנים כבר דור א' יהיה 10%, 20% וכו'.
דוד אמסלם: אני אומר לך מאיפה זה בא, זה לא בא רק לגבי הנושא של המצילים.
דוד אמסלם: בכל מקום במדינה שתלך, אתה תבין – אני מדבר גם על החבר'ה האחרים שלא מצויים כל כך בפרטים.
דוד אמסלם: בכל סקטור וסקטור זה קיים.
דוד אמסלם: אגב, אני יכול לספר לכם, זה גם שאלה של שבוע.
דוד אמסלם: עובד שבא במרץ 99' קיבל את אותה תוספת, אחד שבא במאי, חודש אחריו, לא משהו אחר, בגלל שבסופו של דבר תמיד - - - צריך לשים אותה באיזושהי נקודה, מה לעשות.
דוד אמסלם: מי שנפל לפה – הרוויח, מי שנפל לכאן – הפסיד.
דוד אמסלם: אני בא כרגע מהאבולוציה איך זה התפתח ולמה זה הגיע לאן הגיע.
דוד אמסלם: מדינת ישראל, לטעמי, אם הדרישה היא להחזיר חזרה אחורה, ולהשוות את א' ו-ב' – לא עשינו כלום, כאילו חזרנו ל-99', סגרנו את העניין, לכן זו לא דרישה ריאלית.
<אבי אפיה: משהו קטן.
<אבי אפיה: לא יכול להיות כזה דבר כי הם בפנסיה צוברת, לא דומה כבר.
<אבי אפיה: יש תקציבית, יש צוברת, הם בצרות, נגמר הסיפור.
דוד אמסלם: גם הסוגיה של הפנסיה תקציבית וצוברת זו סוגיה שלא באה לידי ביטוי בתלוש השכר.
דוד אמסלם: היא באה לידי ביטוי בנושא של ההפרשות, ויש לזה סיפור אחר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מסכים שהמדינה הפסיקה עם הפנסיה התקציבית.
דוד אמסלם: היום המדינה כבר הייתה נמצאת במצב של התמוטטות – קריסה בוודאות, אבל זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: אני אומר, פנסיה צוברת ותקציבית זה כבר נכנס לצבא ולכל המקומות – בסדר, סוגיה, שים אותה בצד.
דוד אמסלם: אבל מבחינת השוטף, התזרים של התלוש, מה שנקרא, אין לזה משמעות כל כך בין פנסיה צוברת לתקציבית, ולכן אני אומר, בגדול לשם המדינה הלכה וגם בצדק היא הלכה אז.
דוד אמסלם: אני אומר, היא הייתה צריכה לעשות את ההתאמות.
דוד אמסלם: אני מסכים שבסופו של דבר צריך לבוא וליישב את העניין.
דוד אמסלם: אני בא מזווית השרות, אני כרגע לא מהממונה על השכר, ואני לא מחלקת ת"ש של המצילים.
דוד אמסלם: אני, מעניין אותי האזרח הרגיל שקם בבוקר, וכאן האחריות היא לשני הצדדים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, גם של המצילים וגם של המדינה והרשויות וכל הגורמים האחרים שנמצאים בצד השני או הממסד.
דוד אמסלם: תזכרו תמיד, האזרחים בסופו של דבר לא יכולים לסבול את המצב, גם לא מתעניין כל כך מי אשם, הם לא נכנסים לזה בכלל.
דוד אמסלם: אבל בסוף אנחנו לא רוצים בעצם לקרוע או להטביע את הספינה שעליה אנחנו שטים כולנו.
דוד אמסלם: כשאני הייתי עובד בעירייה, הייתי אומר לחבר'ה שלי, בסוף כולנו מתפרנסים מהדבר הזה.
דוד אמסלם: הילד שלי קם בבוקר, את הסנדוויץ' שאני קונה לו מכאן.
דוד אמסלם: לכן, אני אומר בגדול, אני מציע שתקצבו זמן למשא-ומתן.
דוד אמסלם: אני חושב שזה גם לא הוגן מבחינת התושבים ושרות ברמה הזאת לעשות שביתה בגלל שאנשים טובים.
דוד אמסלם: הציבור מתמרמר על מי?
דוד אמסלם: על המצילים.
דוד אמסלם: דרך אגב, הוא לא מעניין אותו - - -
מירב בן ארי: הוא לא יודע מה זה דור א' ודור ב'.
מירב בן ארי: אין מציל אז אין מציל.
דוד אמסלם: אם מחר הרופאים ישבתו, אז כועסים על הרופאים.
דוד אמסלם: לכן גם השם שלכם בקטע הציבורי הוא מאוד חשוב.
דוד אמסלם: מאוד חשוב שהציבור יבין שאתם עושים עבודה ויעריך אותה.
דוד אמסלם: דרך אגב, ככל שהוא יעריך אותה יותר, אתם תקבלו יותר שכר בגלל שהציבור הוא בעצם דרך המנגנונים האלה משדר לממשלה, מגיע להם יותר שכר, הם עובדים קשה.
דוד אמסלם: גם אני חושב זה לא סותר חלק מהתביעות שלכם בנושאים של השכר, אתם גם צריכים לדאוג לחבר'ה שלכם, בוודאי, אתם לא עובדים בחינם, זה בסדר, זה לגיטימי.
מירב בן ארי: אף אחד לא עובד בחינם.
מירב בן ארי: ואם אנשים טובעים, אז הוא יכול רגע לחכות עם ה-25 אלף שקל שלו, ולבוא ולפתור.
מירב בן ארי: ואם כל כך אכפת לו מדור ב' - - -
דוד אמסלם: מירב, את - - - אותי לאיזשהו מקום?
מירב בן ארי: אני דיברתי אולי שורה.
מירב בן ארי: שורה אחת דיברתי – אורי מקלב נתן פה נאום חוצב להבות, ראית שלא דיברתי הרבה.
דוד אמסלם: אנחנו אפשרנו לך לדבר.
מירב בן ארי: עזוב, אני מקשיבה, באתי להקשיב, אתה רואה, אני לא עזבתי את הדיון.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם בפירוש, אם כל כך אכפת לך מאזרחי המדינה, אז מה יש?
מירב בן ארי: אז תעצור שנייה רגע, תחזיר את המצילים לים, תדאגו לדור ב' הזה – שש שנים מקבל את המשכורת שלו – 6,000 שקל, ואחרי תפתור.
מירב בן ארי: 16 שנה אתה מקבל 6,000 שקלים, בסוף אתה מדבר על דור א' – תגיד לי?
דוד אמסלם: רבותיי, אני שמעתי את כולם, אני רוצה לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה להתכנס לאיזשהו מקום.
דוד אמסלם: אני לא בא להחליף את בית-הדין לעבודה, זה בסדר, וגם לא את הממונה על השכר.
דוד אמסלם: אני רק מביא לכם את הזווית הציבורית איך זה נראה מבחוץ, אני אומר את זה לכולם.
<גלילה ונגרוב: אני נורא מצטערת, אני הציבור.
<גלילה ונגרוב: אני הציבור ואני רואה מה קורה כאן.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת את?
<גלילה ונגרוב: אני, ציבור.
דוד אמסלם: ומה אנחנו?
דוד אמסלם: מה אני?
מירב בן ארי: אנחנו גם ציבור.
דוד אמסלם: את קיבלת זכות דיבור, לא הבנתי?
<גלילה ונגרוב: לא, לא קיבלתי.
<גלילה ונגרוב: זה שאת יש לך שם פרטי, שם משפחה את הציבור?
<גלילה ונגרוב: כן.
דוד אמסלם: את אולי פרט בציבור, אחת מכל הציבור.
דוד אמסלם: דרך אגב, אותנו בחרו כנציגי ציבור.
<גלילה ונגרוב: נציגי ציבור זה כבר אחרת מאשר ציבור.
מירב בן ארי: אז אנחנו גם ציבור.
דוד אמסלם: אני לא בחוג לפילוסופיה.
דוד אמסלם: אני מבקש שתשבו איתם עוד היום, תתחמו את זה בזמן.
דוד אמסלם: מבחינתי, מה שחשוב לי שהמצילים יחזרו לעבודה ושעם ישראל יפסיק לסכן את עצמו, ולא רק ישראל, גם התיירים וכו'.
דוד אמסלם: אנחנו ראינו מה קורה, אמרתי, אנחנו חיים באיזושהי תחושה.
דוד אמסלם: אני אומר לך, כל יומיים, שלושה איזה זוג טובע, אפילו לא בן-אדם אחד.
גרנר: כבוד היושב ראש, אנחנו הוצאנו בגלל העיצומים שעשינו, הוצאנו הנחיות מסודרות לכל הרשויות לפעול בהיבט של הצלה על-פי קריטריונים.
<חגית מגן: למה ההסתדרות לא כאן?
גרנר: על מנת למנוע כמה שפחות שיהיו אסונות, אז הוצאנו הנחיה במשרד הפנים בהיבט של הצלה מה לעשות אחרי השעות, אחרי שתיים שהם סוגרים עם הנחיות פיקוח, סיורים.
דוד אמסלם: דרך אגב, מתי נקבע לכם דיון בבית-הדין?
<יוני פת: עוד שבוע, יום שלישי הבא.
דוד אמסלם: תבקשו להקדים את הדיון.
דוד אמסלם: דבר שני, אני מציע לכם בלי קשר לדיון, לקרוא, לשבת עם אבי והחבר'ה שלו.
דוד אמסלם: ככל שאתם תסכמו את זה ביניכם ועם השלטון המקומי אז כן ייטב, לא צריך את בית-הדין אם אתם מסכמים ביניכם.
דוד אמסלם: ברוח הדברים בסך הכול תהיו ערים למה שהם אומרים, תהיו רגישים למה שאתם יכולים.
דוד אמסלם: מצד שני, אתם אבי, תבינו שזה שירות שהוא בעייתי ברמות השביתה.
דוד אמסלם: תבינו, אתם בגדול כמו רופאים, כמו שוטרים, יש שירות שהוא בעייתי - אתם מצילים.
<אבי אפיה: אתה יודע, הוא אמר 99.5% אנחנו מצילים נכון, איפה שאנחנו נמצאים.
<אבי אפיה: הוא אמר, עוד לא שמעתי את הפרגון של האוצר לגבי הנושא הזה במשך שנתיים - כמה זה שווה מבחינה כלכלית.
<אבי אפיה: הם אמרו שהם חוסכים כסף שאנחנו שובתים אתה מבין, אז זה בסדר.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי בדיון אנחנו הגענו לנקודה שאתם גם מבינים, וכולנו מבינים את המטרה שאנחנו נמצאים בה כרגע.
דוד אמסלם: אני מבקש מכם, באמת, תנסו להיפגש ביניכם ולגשר על הפער הזה.
דוד אמסלם: אם זה אפשרי בימים הקרובים, אני אשמח מאוד לקבל איזשהו דיווח כזה.
דוד אמסלם: בגלל שאני מסתכל על עם ישראל, עם ישראל צריך ללכת לחוף הים ברמה בטוחה.
דוד אמסלם: המשמעות היא שיהיה לו שירותי הצלה זמינים, טובים.
דוד אמסלם: כאן גם ההזדמנות שלי אליכם, באמת, אבי, אני חושב שאתם עושים עבודת קודש.
דוד אמסלם: אני חושב שאתם עושים עבודה קשה, לא פשוטה, בתנאים לפעמים קשים – שאפו, וגם בהצלחה גדולה.
דוד אמסלם: רוב המקרים שיש שירותי הצלה, אז בסך הכול גם מי שנזדקק לאיזשהו סיוע, אז הוא נפגע בטח לא ברמה שהוא מאבד את חייו, אולי הוא צריך בית חולים וטיפול רפואי כזה או אחר, אבל בוודאי שאפו על העבודה.
דוד אמסלם: באמת אני מבקש, גם אתם, קחו את העסק ברצינות, שבו איתם, בסופו של דבר כשאתם תבואו עם לב נקי, והם יבואו עם לב נקי, תאמינו לי אני ראיתי פערים כאלה כשיש רצון טוב, מביאים את זה ולא מסתכלים רק על הגרוש.
דוד אמסלם: אני מסכים עם דבר אחד - דור ב' הוא הקיפוח הגדול ביותר לכאורה במטריה.
דוד אמסלם: אני תמיד אמרתי גם בתוך העירייה כשעבדתי, הסכום האבסולוטי הוא פחות חשוב - הסכום היחסי יותר חשוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, היה לנו עובדים ששילמנו להם שכר מאוד גבוה, כשנתנו לאחד יותר 200 שקל, השני השתגע כל הזמן למה הוא 200, אמרתי להם, בסדר, נוריד לכולכם, נעשה 5,000, תהיו מבסוטים.
דוד אמסלם: הקטע היחסי הוא בעייתי פה, לכן דור ב', שים לב איך הם דיברו.
דוד אמסלם: הם דיברו - לא משנה, גם אם הוא ירוויח 10,000 שקל, 12,000 שקל, אני לא נכנס לפרטים, אבל עצם העניין שהוא יודע שהוא עושה את אותה עבודה – יושב כתף מול כתף מול הבחור ומקבל פחות, זה משגע לו את האנזימים בגוף, הוא לא מבין למה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, רבותיי, בואו ונוריד את המשקעים.
דוד אמסלם: תזמנו אותם, תקבעו איתם בסוף הישיבה, נקווה בעזרת השם שעוד השבוע נגמור את הנושא הזה.
דוד אמסלם: על סדר היום - הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו-2015, מ/957.
דוד אמסלם: תנו לנו רקע לגבי הנושא הזה.
<עידו בן יצחק: בעצם, הצעת החוק עושה שני תיקונים מקבילים, כמעט זהים, גם לגבי הדין המשמעתי שחל על שוטרים במשטרת ישראל, וגם לגבי הדין המשמעתי שחל על סוהרים בשירות בתי הסוהר.
<עידו בן יצחק: אנחנו דנו לפני כמה חודשים בתקנות, שהסדירו את ההסדרים היותר פרטניים של ההליכים.
<עידו בן יצחק: החוקים מסדירים את כל המסגרת הנורמטיבית של הדין המשמעתי בגופים האלה.
<עידו בן יצחק: יש פה שורה די ארוכה של תיקונים.
<עידו בן יצחק: אני מציע שנתחיל לקרוא וכל תיקון נסביר.
<עידו בן יצחק: הם נבדלים אחד מהשני, ויש גם משהו שמאפיין את כולם ביחד.
<עידו בן יצחק: "תיקון חוק המשטרה 1.
<עידו בן יצחק: בחוק המשטרה, התשס"ו–2006‏– (1) בסעיף 3, בהגדרה "תובע", המילים "בבית דין למשמעת" – יימחקו;"
<חיים אמיגה: כיוון שבמסגרת החוק אנחנו רוצים לתת אפשרות לערער גם על בית הדין לערעורים בפני בית משפט מחוזי, בנסיבות מיוחדות, אם אדם מרגיש שנעשה לו עיוות דין, אז אנחנו רוצים להסמיך את אותם תובעים שמופיעים בפני בית הדין למשמעת או ערעורים – להופיע גם בבית המשפט המחוזי, שזו ערכאת הערעור.
דוד אמסלם: היום הוא לא יוכל לערער?
<חיים אמיגה: היום זה היה נגמר בערכאה של בית הדין לערעורים, או בג"ץ.
<עידו בן יצחק: אני חושב שזה החידוש העיקרי בהצעת החוק הזו.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(2) בסעיף 27 – (א) האמור בו יסומן "(א)" ובו, אחרי "בבית הדין לערעורים" יבוא "או בבית המשפט המחוזי"; (ב) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), המפקח הכללי או מי שהוא הסמיך לכך, רשאי למנות מתמחה בששת החודשים האחרונים לתקופת התמחותו, שהוא קצין משטרה שדרגתו תיקבע בפקודות משטרת ישראל לשמש תובע בבית הדין למשמעת, ובלבד שהמאמן יהיה נוכח בבית הדין או שבית הדין הרשהו להמשיך בייצוג אף בהעדר המאמן.
<עידו בן יצחק: ";
<חיים אמיגה: מכיוון שיש מצוקה של תובעים, לעתים במשטרה, בגלל היקף התיקים, הם מבקשים לאפשר למתמחים להופיע כתובעים בפני בית הדין למשמעת, בלבד, בערכאה הראשונה.
דוד אמסלם: אני מבין שמדובר בשוטרים שמעמידים אותם לדין משמעתי.
דוד אמסלם: אז הם מקבלים ייצוג מהמשטרה?
<חיים אמיגה: לא הסנגוריה, התובע המשטרתי.
<חיים אמיגה: מי שמייצג את המשטרה.
<חיים אמיגה: הסנגור יהיה מתמחה.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(3) בסעיף 32(ב), במקום "שוטר שדרגתו מפקח ומעלה" יבוא "קצין";
<חיים אמיגה: כאן אנחנו בעצם רוצים לקבוע שכל מי שהוא קצין, הדן היחיד שלו - - - זה בסעיף 32 – שקובע את הדרגה של הדן היחיד, את מי מביאים בפניו כדי שידון אותו.
<חיים אמיגה: קבענו שזה חייב להיות ב-2 דרגות מעל דרגת הנאשם וביקשנו שככל שמדובר בנאשם שהוא קצין, קצין זוטר או קצין כלשהו, אז הדין היחיד שלו יהיה קצין בכיר, כדי ליצור את ההיררכיה.
דוד אמסלם: איך זה עובד היום?
<חיים אמיגה: היום זה מוגבל לדרגתו, מפקח ומעלה.
דוד אמסלם: זאת אומרת – אתם רוצים להוריד, דווקא.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(4) בסעיף 40, במקום "פסק סופי" יבוא "פסק חלוט כמשמעותו בסעיף 40א"; "
<חיים אמיגה: בסעיף 40 אנחנו פשוט מחליפים את המונח "פסק סופי" פסק חלוט", שזה מונח ברור יותר.
<עידו בן יצחק: "(5) אחרי סעיף 40 יבוא: "פסק חלוט 40א.
<עידו בן יצחק: פסק חלוט הוא אחד מאלה: (1) פסק שלא ניתן להגיש עליו ערר כאמור בסעיף 40;
<עידו בן יצחק: (א) בסעיף קטן (ב), במקום "לפי פרטים 8 או 19(א) לתוספת הראשונה" יבוא "לפי פרטים 8, 19(א) או 27 לתוספת הראשונה";
קטן יבוא: "(ג) ראה נשיא בית הדין למשמעת כי יש מקום למנות נציג ציבור בעבירות משמעת נוספות, שאינן מנויות בסעיף קטן (ב), ושנעברו כלפי אדם שאינו שוטר, הרכב מותב בית הדין יהיה בהתאם להוראות סעיף קטן (ב)."; הסעיף הזה מאפשר להוסיף נציג שהוא אזרח לבית הדין בעבירות מסוימות, עבירות שיש היום – כלפי אזרחים, של חיפוש, עיכוב או מעצר, כניסה לרשות היחיד שלא כדין או שלא בתום לב, ועבירה של שימוש בכוח כלפי אדם, ומה שמבוקש להוסיף פה זה את פרט 27 שזו עבירה של הטרדה מינית.
קטן יבוא: ובעבירות אלה ניתן יהיה להוסיף נציג אזרחי במקום אחד השוטרים.
<חיים אמיגה: סעיף 44 קובע להוסיף נציג ציבור או אזרח במקרים של עבירות מסוימות של שימוש בכוח, למשל, שנעברה כלפי אזרח.
<חיים אמיגה: רצו שהמותב יהיה בו גם נציג אזרח ולא תהיה איזושהי מערכת סגורה בתוך המשטרה.
<חיים אמיגה: מה שביקשו כרגע להוסיף זה גם עבירה של הטרדה מינית אם היא התבצעה כלפי האזרח.
<חיים אמיגה: במקרה זה, גם, אחד מיושבי המותב יהיה אזרח.
זאב בנימין בגין: כשאתה אומר אזרח – זה תמיד לפי 9(2) נציג ציבור לפי רשימת נציגי ציבור הכשירים להתמנות להיות שופטי בית משפט מחוזי.
זאב בנימין בגין: לא סתם אזרח.
<עידו בן יצחק: שלום.
זאב בנימין בגין: פה כתוב מחוזי.
<עידו בן יצחק: אנחנו בסעיף 6.
דוד אמסלם: כנראה שם ערכאת הערעור היא יותר גבוהה.
<גבריאלה פיסמן: רק הערה אחת לסעיף הקודם שעברנו עליו, ב-40(א) כתוב "ערר" במקום "ערעור" – צריך לתקן.
זאב בנימין בגין: איפה ב-6(ב) יש סיוג לגבי האזרח הנוסף של המותב?
<שחר פרנקל: לא יכול להיות ערר.
<שחר פרנקל: זה על דן יחיד?
<ריאה: כן.
<שחר פרנקל: סליחה, טעות שלי.
זאב בנימין בגין: שאלתי איפה ב-6 יש סיוג לגבי מהותו, כישוריו של האזרח הנוסף במותב?
זאב בנימין בגין: אני רואה את זה ב-9 ולא רואה את זה ב-6.
<עידו בן יצחק: הסעיף מתקן את סעיף 44 הקיים בחוק, שם זה מופיע.
זאב בנימין בגין: אז רק פה התיקונים, בסדר.
<דן שני: אני רק רוצה להעיר שזה הרכב קבוע, זה לא לשיקול דעת.
<דן שני: חובה שיהיה אזרח.
<עידו בן יצחק: חובה שיהיה אזרח אחד, אבל אנחנו מוסיפים פה גם סעיף של שיקול דעת שמאפשר לנשיא בית הדין למשמעת - - -
<חיים אמיגה: התיקון שרצינו בסעיף 43 – כתוב: "המפקח הכללי ימנה נשיא בית הדין למשמעת שהוא עורך דין או קצין משטרה בכיר".
<חיים אמיגה: אין לנו בעיה עם המהות, פשוט, סעיף 7 לפקודת המשטרה קובע שכל קצין משטרה בכיר מסמיך השר.
<חיים אמיגה: לכן יש פה כשל בסעיף וצריך לנסח אותו באופן שונה, כך שיהיה כתוב: "כנשיא בית הדין למשמעת יתמנה מי שהוא עורך דין או קצין משטרה בכיר".
<חיים אמיגה: ב-44, באותו סעיף של מינוי מותב בית הדין, לבקשת המשטרה ושב"ס, היות ויש מצבים שהם רוצים שכל המותב עצמו יהיה חיצוני, כמו למשל כשמדובר בנאשם שהוא בקצין משטרה שהוא בכיר מאוד, שצריך לגייס עכשיו בית דין למשמעת שכמובן הולם את הדרגה שלו, או למשל במצוקה אחרת, של לגייס עכשיו קצין משטרה בכיר שהוא עורך דין, מתוך הארגון.
<חיים אמיגה: אז מבקשים בנסיבות מיוחדות לאפשר לנשיא בית הדין למנות למותב בית הדין קציני משטרה בכירים בדימוס שהם עורכי דין, או שופטים בדימוס מתוך רשימה שקבע המפכ"ל, שכמובן – אותם כללים יחולו עליהם.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(7) בסעיף 45, במקום "על אף הוראות סעיף 44" יבוא "על אף הוראות סעיף 44(א) ובלי לגרוע מהוראות סעיפים 44(ב) ו-(ג)";
<חיים אמיגה: היום יש סמכות לנשיא בית הדין למשמעת לקבוע שלא יהיה מותב של בית הדין למשמעת, היום יש סמכות לנשיא בית הדין למשמעת לקבוע שלא יהיה מותב של בית הדין למשמעת אלא שהדיון יהיה בשופט אחד.
<חיים אמיגה: מכיוון שאנחנו מדברים על אותם מצבים שחייבים שיהיה נציג ציבור כחלק מאותו מותב, אנחנו רוצים להחריג את אותם מקרים מהאפשרות של נשיא בית הדין לקבוע שזה יהיה שופט אחד.
<חיים אמיגה: זאת אומרת, שאם יש עבירה של הטרדה מינית שנעשתה כלפי אזרח, אז כמובן שזה לא יהיה בשופט אחד, אלא יהיה במותב, כי חייבים שיהיה נציג ציבור בתוך המותב.
<עידו בן יצחק: "(8 ) בסעיף 55, במקום "שהוא קצין" יבוא: "שהוא עורך דין וקצין";
<חיים אמיגה: גם כאן אנחנו רוצים לשנות את הנוסח: כנשיא בית הדין לערעורים יתמנה מי שהוא קצין משטרה בכיר...." וכו'.
<חיים אמיגה: הרעיון הוא כאן – היום, החוק יוצר מצב פחות סביר, שנשיא בית הדין לערעורים לא חייב להיות עורך דין, בעוד שנשיא בית הדין למשמעת חייב להיות עורך דין.
<חיים אמיגה: אנחנו מבקשים שנשיא בית הדין לערעורים, שכמובן זו ערכאה גבוהה יותר, יהיה עורך דין גם הוא.
זאב בנימין בגין: הגדרה של "עורך דין" – זה עורך דין פעיל?
זאב בנימין בגין: לשעבר?
זאב בנימין בגין: שפעם עבר בחינות הסמכה של הלשכה?
<חיים אמיגה: שרשום בלשכת עורכי הדין.
זאב בנימין בגין: שרשום בלשכת עורכי הדין כעורך דין פעיל.
זאב בנימין בגין: לא מישהו שלמד משפטים באוניברסיטה לפני 15 שנה.
<קריאות: לא, זה לא עורך דין.
מיקי לוי: האם הוא יהיה רשום בלשכת עורכי הדין - - - אבל הוא עושה כל מיני השלמות.
מיקי לוי: אין לנו על זה שליטה.
<חיים אמיגה: 55 –הערתי.
<חיים אמיגה: אמרתי שאנחנו רוצים שיהיה כתוב: "כנשיא בית הדין לערעורים יתמנה קצין משטרה בכיר שדרגתו תיקבע בפקודות משטרת ישראל".
<חיים אמיגה: לא להתחיל עם המשפט "השר ימנה", כי זה מיותר.
<עידו בן יצחק: ביקשתם אותו בדימוס.
<חיים אמיגה: אמרנו.
<חיים אמיגה: את אותו הסדר שקבענו לגבי נשיא בית הדין לערעורים ביקשנו גם כאן, שאומר שעל אף האמור בסעיף (א), רשאי השר בנסיבות מיוחדות ולבקשת המפקח הכללי למנות כנשיא בית הדין לערעורים קצין משטרה בדימוס, שהוא עורך דין, או שופט בדימוס".
<חיים אמיגה: הרעיון הוא שנשיא בית הדין לערעורים בשונה מנשיא בית הדין למשמעת, זה איזשהו תפקיד נוסף, מה שנקרא, כי כמות הערעורים כמובן קטנה מכמות התיקים שמטופלים בערכאה קמא.
<חיים אמיגה: לפעמים יש מצוקה למשטרה למצוא מישהו ולצבוע אותו לתפקיד הזה, או תיק בעל רגישות מיוחדת.
<חיים אמיגה: לכן מבקשים בנסיבות מיוחדות לאפשר לשר למנות כנשיא בית הדין לערעורים שופט בדימוס או קצין משטרה בכיר בדימוס, שהוא עורך דין.
דוד אמסלם: אוקיי, נתקדם.
<עידו בן יצחק: " (9) בסעיף 56, האמור בו יסומן "(א)" ואחריו יבוא: "(ב) על אף הוראות סעיף קטן (א), מותב בית הדין לערעורים הדן בערעור על פסק דין של בית הדין למשמעת בעניין עבירת משמעת של שוטר לפי פרטים 8, 19(א) או 27 לתוספת הראשונה, שנעברה כלפי אדם שאינו שוטר, או בעניין עבירת משמעת אחרת של שוטר שנעברה כלפי מי שאינו שוטר, שנדונה לפי סעיף 44(ג), יורכב משלושה שופטים, שימנה נשיא בית הדין לערעורים, כמפורט להלן: (1) שני קציני משטרה בכירים, מתוך רשימת השופטים כאמור בסעיף קטן (2), מהם אחד לפחות עורך דין; (2) נציג ציבור, מתוך רשימת נציגי ציבור הכשירים להתמנות שופטי בית משפט מחוזי, שקבע השר בהסכמת שר המשפטים.
<עידו בן יצחק: ";"
<חיים אמיגה: מה שקורה היום הוא מצב שהוא פחות סביר.
<חיים אמיגה: אמרנו שיש מקרים שבהם בבית הדין למשמעת מופיע נציג ציבור, כשהעבירה התבצעה כלפי אזרח, ולא היתה הלימה לגבי בית הדין לערעורים, כי אם לאחר מכן מוגש ערעור והתיק מגיע לבית דין לערעורים, זה רק סביר שגם שם אין נציג ציבור.
<חיים אמיגה: אז את אותו הסדר שקיים לגבי בית דין למשמעת ביקשנו להעתיק לבית הדין לערעורים, וגם כאן, במותב ביקשנו לקבוע את אותו הסדר שקיים בבית הדין למשמעת, שנשיא בית הדין לערעורים יוכל במקרים מסוימים למנות קצין משטרה בכיר בדימוס או שופט בדימוס מתוך רשימת שופטים, כחלק ממותב בית הדין לערעורים.
<עידו בן יצחק: "(10) סעיף 63 – בטל; (11) אחרי סעיף 63 יבוא: "ערעור לבית המשפט המחוזי 63א.
<עידו בן יצחק: (א) פסק דין של בית דין לערעורים, ניתן לערעור לפני שופט של בית המשפט המחוזי שבאזור שיפוטו מצוי מקום מושבו של בית הדין לערעורים (בסימן זה – בית המשפט המחוזי) כדן יחיד, אם התקבלה רשות לכך בפסק הדין, או מאת נשיא בית המשפט המחוזי או מאת משנהו.
<עידו בן יצחק: (ב) לא תינתן רשות לערער אלא בשאלה משפטית שיש בה חשיבות, קשיות או חידוש.
<עידו בן יצחק: (ג) התקופה להגשת בקשת רשות לערער היא שלושים ימים מיום מתן פסק הדין בערעור, והתקופה להגשת הערעור היא שלושים ימים מיום מתן הרשות לערער.
<עידו בן יצחק: (ד) על הליך לפי סעיף זה יחולו סדרי הדין החלים על ערעורים פליליים בבית המשפט המחוזי וזאת למעט סעיף 12 לחוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982‏ , ובשינויים המחויבים.
זאב בנימין בגין: מה יש שם, ב-12?
<חיים אמיגה: זה הסמכה של תובעים על ידי היועץ המשפטי.
<חיים אמיגה: כיוון שכאן מדובר בתובע משטרתי שמוסמך על ידי המפכ"ל ממילא זה מיותר.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: "(ה) מי שנתן רשות לערער רשאי אגב כך להורות על דחיית ביצוע גזר הדין; הוגשה בקשה למתן רשות לערער והרשות טרם ניתנה, רשאי נשיא בית המשפט המחוזי להורות כאמור.
<עידו בן יצחק: (ו) על אף האמור בכל דין, תובע כאמור בסעיף 27, המופיע לפני בית המשפט המחוזי בערעור לפי סעיף זה, ילבש מדי משטרה וגלימה שחורה.
<חיים אמיגה: הסעיף הזה, כמו שאמרנו בתחילת הדברים, נועד לחדש ובמקרים ייחודיים לקבוע אפשרות ערכאת ערעור נוספת על בית הדין לערעורים.
<חיים אמיגה: בעצם, מקרים מיוחדים, מוציאים את זה מחוץ למשטרה לבית משפט מחוזי.
<חיים אמיגה: זה מעוגן בהסדרים דומים בחוק השיפוט הצבאי או בחוק שירות המדינה – משמעת, כשבחוק השיפוט הצבאי מפנים לבית המשפט העליון.
<חיים אמיגה: כאן לא היה צורך כי זה לא הליך פלילי כמו בבית משפט צבאי, וזה בעצם הרעיון של הסעיף הזה.
<עידו בן יצחק: אני ממשיך בקריאה: " פסק דין חלוט 110נו2.
<עידו בן יצחק: (א) פסק דין חלוט הוא פסק דין שעברה עליו התקופה להגשת ערעור ולא הוגש ערעור, ואם הוגש הערעור – פסק הדין שניתן בערעור.
<עידו בן יצחק: (ב) על אף האמור בסעיף קטן (א), פסק דין של בית הדין לערעורים לא יהיה חלוט אלא באחת מאלה: (1) בתום התקופה להגשת בקשת רשות לערער – אם לא הוגשה בקשה כזו; (2) הוגשה בקשת רשות לערער ונדחתה – ביום שבו נדחתה; (3) ניתנה רשות לערער – בתום התקופה להגשת ערעור אם הערעור לא הוגש.
<עידו בן יצחק: (ג) כל עוד פסק הדין של בית הדין לערעורים אינו חלוט, רשאי נשיא בית הדין לערעורים להורות על דחיית ביצוע גזר הדין.
<חיים אמיגה: זה המשך של ההסדר הקודם שקובע שפסק דין חלוט זה רק פסק שאו שעברה לגביו תקופת הגשת ערעור גם בפני בית המשפט המחוזי.
<עידו בן יצחק: ממשיך בקריאה: "(12) בסעיף 64 - (א) בכותרת השוליים, במקום "מחבוש" יבוא "עונש"; (ב) בסעיף קטן (א), אחרי "מחבוש" יבוא "קנס, הורדה בדרגה או ריתוק" ואחרי "יהיה על תנאי" יבוא "(בסימן זה – עונש על תנאי; (ג) בסעיף קטן (ב) המילה "מחבוש" - תימחק; (ד) בסעיף קטן (ה), במקום "למחבוש על תנאי" יבוא "לעונש על תנאי" ובמקום "המחבוש על תנאי" יבוא "העונש על תנאי"; (ה) אחרי סעיף קטן (ו) יבוא: "(ז) הוטל על נאשם ריתוק בפועל בשל עבירת משמעת נוספת, והופעל נגדו עונש הריתוק על תנאי, יישא, על אף האמור בסעיף 66, את שתי תקופות הריתוק בזו אחר זו, אלא אם כן בית הדין או הדן יחיד שהרשיעו בעבירת המשמעת הנוספת הורה, מטעמים שיירשמו, כי שתי התקופות, כולן או חלקן, יהיו חופפות; ואולם תקופת הריתוק הרצופה שעל הנידון לשאת לא תעלה על 70 ימים".
זאב בנימין בגין: אני לא בקיא, אבל זה נראה לי מוזר, העונש.
זאב בנימין בגין: מה המשמעות של ריתוק?
זאב בנימין בגין: באיזה סמכות?
זאב בנימין בגין: מה, האיש בתחנת משטרה?
זאב בנימין בגין: האם אפשר להסביר לי באופן מוחשי מה המשמעות של ריתוק?
זאב בנימין בגין: אני מכיר אותו מהצבא, אבל הצבא איננו משטרה או יותר נכון – המשטרה איננה צבא.
<שחר פרנקל: הרעיון הוא אותו הדבר, למעשה: שקצין שיפוט יכול לקבוע ששוטר שהורשע בדן יחיד, לא ייצא הביתה, לצורך העניין.
<שחר פרנקל: זאת אומרת, לא ייצא בסיום המשמרת שלו הביתה.
<שחר פרנקל: הוא מרותק לבסיס, לתחנת המשטרה.
מיקי לוי: אל תשכח שיש גם חיילים סדירים במשטרת ישראל.
זאב בנימין בגין: אני פשוט מתקשה לראות את זה – אדם בן 38, 43, דן יחיד פסק אז הוא לא יכול לצאת הביתה – ממה, מתחנת משטרה?
זאב בנימין בגין: תחנת משטרה בחדרה, ואשתו מביאה לו פלאפל לתחנה?
זאב בנימין בגין: קשה לי להבין את זה על פי המושגים שלי, אבל אולי הם לא מעודכנים.
<רחל אדלסבר: אתה צודק.
<רחל אדלסבר: העונש הזה בדרך כלל ניתן לחיילי מג"ב בשירות סדיר.
<רחל אדלסבר: הם נמצאים בבסיסים ואז הריתוק משמעו כמו בצבא.
זאב בנימין בגין: אז אני לא מבין, אם כך – אז אנא לסייג.
זאב בנימין בגין: אם ברור שזה לא מוטל - - -
<רחל אדלסבר: זה לא ברור, אבל זה בדרך כלל מה שקורה.
זאב בנימין בגין: אם זה בדרך כלל מה שקורה, ואתם, כמוני, מתקשים, אולי – ככה אני מבין, להעלות על הדעת שאדם מבוגר בעל משפחה הוא שם, ולא נותנים לו לצאת מהתחנה למשך לא ברור – 21 יום, 17 ימים - - -
<רחל אדלסבר: יש גם שוטרים צעירים – בני 21.
דוד אמסלם: הרי מדובר פה במערכת שהיא מערכת מקבילה לצבא.
דוד אמסלם: יש לה משמעת ששונה מארגונים אזרחיים.
דוד אמסלם: גם בצבא דן יחיד יכול לרתק את רס"ר הבסיס, לדוגמה, בגיל 50 ולהגיד לו – אתה שבועיים לא יוצא מהבסיס.
דוד אמסלם: אלה הכללים במערכות האלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לכם גם אפשרות לתת מאסר?
<קריאות: מחבוש.
דוד אמסלם: יש להם סנקציות של מחבוש.
דוד אמסלם: אז מי יביא לו פלאפל - - -
מיקי לוי: מה ההבדל בין רס"ר בבסיס לרס"ר שיושב בניידת?
מיקי לוי: מה ההבדל?
זאב בנימין בגין: מפני שיש הבדל, על פי הבנתי המסוימת, בין צבא למשטרה ואנחנו צריכים לשמור על ההבדל הזה.
זאב בנימין בגין: אני מציע לשמור על ההבדל הזה.
זאב בנימין בגין: משטרה איננה צבא.
זאב בנימין בגין: אני אומר את זה לטובה, לא לרעה.
זאב בנימין בגין: המשטרה עומדת בין השירותים האזרחיים לבין הצבא.
זאב בנימין בגין: אבל היות ששמענו את ההערה שבדרך כלל מדובר בחיילים סדירים במסגרת משמר הגבול אני מציע לסייג.
זאב בנימין בגין: יהיה יותר נקי, לדעתי, יותר נכון, למה לנו לחשוב להיות מכוסים לגמרי, כמו שלפעמים המנגנון רוצה, בפני איזה מקרה קיצוני.
זאב בנימין בגין: אז אתה יכול לדון אותו למחבוש של יומיים.
<חיים אמיגה: הסעיף עצמו לא מחדש עונש ריתוק.
<חיים אמיגה: עונש ריתוק כבר קיים היום בחוק.
<חיים אמיגה: כל מה שהסעיף עושה, הוא דן במקרים שניתן עונש ריתוק על תנאי ותוך כדי הגיע עונש ריתוק אחר.
<חיים אמיגה: מה קורה עם עונשי ריתוק חופפים או אחד על השני?
זאב בנימין בגין: באותה הזדמנות שדנים אני מבקש להביע את דעתי.
זאב בנימין בגין: אם מישהו ייזום תיקון או שיבוא פעם תיקון יותר רציני, אני מציע לחשוב על זה ברצינות, כי אני רואה בזה משהו שהוא מאוד מרחיק לכת, ובסוף, אם אתם רוצים את הסעיף בכל זאת, אם אתם אומרים שיכול להיות שיהיה גם שוטר בעל משפחה, ובאים הילדים מעבר לחלון ומביאים לו אוכל וכלי גילוח.
זאב בנימין בגין: נראה לי ממש מרחיק לכת, חברים.
זאב בנימין בגין: אני מבין אותך, אבל - - - קראתי, הרי, קצת עשיתי שיעורי הבית, ותמהתי.
זאב בנימין בגין: לא הצלחתי ליישב את הסתירה הזו בצמצום של מחשבותיי.
זאב בנימין בגין: קחו את זה בחשבון, ואנא, אדוני היושב ראש.
זאב בנימין בגין: המשטרה היא ארגון מעין צבאי.
זאב בנימין בגין: יש מדים ומצדיעים, אבל הוא מעין צבאי, פארא-מיליטארי.