GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: שמנו קנקנים.
<עידית בן בסט: קודם כל, כעיקרון אנחנו מתנגדים להיכנס לתכנן בחוק.
דב חנין: אולי תתנגדו לחוק בכלל?
יריב לוין: ונניח שנמשוך את החוק בכלל, אז מה יקרה?
יריב לוין: אחרי כן תנאמו במליאה שרוצים תיירות ורוצים תעסוקה ורוצים אלף ואחד דברים, ובסוף בעוד 15 שנה יבוא מישהו ויעביר פה החלטה, ויבנה הכול למגורים, בלי שום מגבלות ובלי שום כלום.
יריב לוין: לשם אתם הולכים.
יריב לוין: באתם, היו לכם בקשות הגיוניות.
יריב לוין: הלכנו לקראתכם כמו שאני חושב שלא הולכים אף פעם בחקיקה מהסוג הזה.
יריב לוין: באמת שינויים מרחיקי לכת.
יריב לוין: עד כדי כך שקיבלתי מחמאה מיושב-ראש הוועדה, שלא עשיתי כלום בחוק.
יריב לוין: מספיק כבר, כי באמת אני אומר לכם – אני מאוד בעד הידיינות.
יריב לוין: עשיתי אותה לפני שהחוק הוגש, ועשיתי אותה אחרי, אבל בסוף צריכה להיות נכונות מבחינת
יריב לוין: כם לבוא צעד לקראת.
יריב לוין: הגישה הזאת, תלכו לקראתנו, תלכו לקראתנו - בסוף ממילא אנחנו מתנגדים לכול ולא מוכנים לשום דבר – זה לא שיח אמתי.
דוד אמסלם: לא הבנתי למה אתם מתנגדים.
דוד אמסלם: הרי מה שהוצע פה, אני הבנתי שאם יש מתחם למלונאות, שלא תהפכו אותו למגורים אחר כך.
<ערן ניצן: על זה אין ויכוח, היושב-ראש.
<ערן ניצן: אסביר – היא מתנגדת, כי התרופה שמציעים פה בעצם אומרת:
<ערן ניצן: ננעל את ה-20% ולא ניתן לאף אחד סמכות אחרת.
<ערן ניצן: אתה נוגע במעמד של ועדות מקומיות בישראל ובסמכויות שלהן.
<ערן ניצן: לרשויות מקומיות בישראל יש כללים ברורים - מתי ניתנת הקלה ומתי יש דברים- - -
<תומר רוזנר: ספר לנו מהם הכללים.
<ערן ניצן: זה דיון בפני עצמו.
<ערן ניצן: אתה נכנס פה, ברשותך, לאירוע של מעמדה של הוועודה המקומית, מה סמכויותיה, מתי היא יכולה להחליט כך או אחרת.
<ערן ניצן: אנחנו לא מתווכחים.
<ערן ניצן: אף אחד לא רוצה לפרוץ את ה-20% כמו שהוצע פה.
<תומר רוזנר: עובדה שכן.
<ערן ניצן: אני לא אומר את זה בשביל זה.
<ערן ניצן: אני אומר ליושב-ראש- - -
דב חנין: אתם מבזים את הכנסת.
דב חנין: - - - אתם מכרסמים בזה.
דב חנין: רוצים לעשות אותו דבר בתיירות.
דוד אמסלם: דב חנין, אל תהיה אלים בדיבור.
דוד אמסלם: הערת משהו.
דוד אמסלם: אני רוצה להתחבר.
דוד אמסלם: מה ההתנגדות שלך?
דוד אמסלם: הערת משהו בדיון הקודם.
דוד אמסלם: אנחנו באנו ותרגמנו את זה.
דב חנין: אני לא מתנגד.
דוד אמסלם: זו ההצעה שלך.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין עכשיו, למה הם מתנגדים.
דוד אמסלם: אני עוד לא מבין למה הם מתנגדים.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין עדיין – הרי בא הות"ל עכשיו והביא- - -
<עידית בן בסט: מצטערת – זה לא רלוונטי לות"ל.
<עידית בן בסט: ההצעה הזאת היא כללית.
<עידית בן בסט: היא אומרת: באופן כללי, יש סמכות שנתונה כרגע לוועדה מקומית.
: מדברים על העיקרון.
<תומר רוזנר: מדברים על העיקרון.
<עידית בן בסט: יש סמכות שנתונה לוועדה המקומית, שזה כלי של הוועדה להתמודד עם מצבים לא צפויים.
דוד אמסלם: מה אומר הכלי של הוועדה?
דוד אמסלם: שאם יש מתחם למלונאות, היא יכול להפוך אותו למגורים?
<עידית בן בסט: שימוש חורג שהוא מוגבל בזמן, וזה שיקול דעת- - -
דוד אמסלם: אני מבין שהמבנה קיים.
דוד אמסלם: זה שימוש חורג.
דוד אמסלם: או לקרקע.
דוד אמסלם: לא לבנייה.
<עידית בן בסט: זה נתון לוועדה מקומית.
דוד אמסלם: שימוש חורג זה למבנה קיים או לקרקע.
דוד אמסלם: לא בבנייה.
דוד אמסלם: אתה נותן שימוש חורג, ממה שהתב"ע מאשרת אותו.
דוד אמסלם: אז נניח בניין שקיים, בניין למלונאות, שהיה אמור להיות מלון, אבל לא מסתדר לי – עכשיו נהפוך אותו למגורים?
<עידית בן בסט: בניין למלונאות.
<עידית בן בסט: נגיד שעכשיו הוא לא עובד.
<עידית בן בסט: יש לי עלייה.
<עידית בן בסט: יש לי ציבור תושבים שאני צריכה לקלוט באופן מיידי בעיר.
<עידית בן בסט: זה עניין של הוועדה המקומית אד הוק.
דב חנין: אנחנו רוצים לקדם מלונאות.
דוד אמסלם: וזה במסגרת שימוש חורג, את אומרת.
<עידית בן בסט: כן.
דוד אמסלם: כמה שנים אתם יכולים לתת שימוש חורג?
<עידית בן בסט: זה משתנה.
<עידית בן בסט: הוועדה המקומית קובעת לכמה זמן שימוש חורג, והיא יכולה- - -
דב חנין: זה לעשות צחוק מהכנסת.
: שימוש חורג גם יכול להיות 80%.
: לא 20%.
דוד אמסלם: עידית, מה שאת אומרת, בגדול, לא קשור לחוק שלנו.
דוד אמסלם: יש סיפור של שימוש חורג.
דוד אמסלם: הוועדה, יש לה סמכות לעשות שימושים חורגים, בלי קשר לשינוי.
דוד אמסלם: אני מקבל את ההערה הזאת.
דוד אמסלם: היא לא קשורה לעניין.
<עידית בן בסט: וברשותך, זאת פרקטיקה- - -
דוד אמסלם: היות שהיום יש לה סמכות של שימוש חורג – בהרבה מקומות; לא רק במלונאות.
דוד אמסלם: היא יכולה להחליט שממחר בבוקר מותר לקחת גן ילדים, ולעשות ממנו בית כנסת.
<עידית בן בסט: כי זה מה שהיא צריכה.
דוד אמסלם: אז אם אתם רוצים לעשות דיונים על שימושים חורגים, נעשה דיון – שימוש חורג.
דוד אמסלם: דיון רציני, ראוי.
דב חנין: לא לעשות צחוק מהכנסת.
דוד אמסלם: מדובר כרגע בחוק הות"ל.
דוד אמסלם: החוק הזה.
דוד אמסלם: יש עליו השלכות לגבי חוקים אחרים.
דוד אמסלם: כמו כל חוק אחר.
דוד אמסלם: אז נדון בחוק אחר.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, אתן לך דוגמה, למה הנושא הזה כל כך מקומם.
דב חנין: אנחנו בוועדה הזאת, בכיסא שלך היתה חברת הכנסת מירי רגב.
דב חנין: העברנו חוק שדרש אחוז מסוים של דירות להשכרה במסגרת הותמ"ל.
דב חנין: מה עושים בפועל – במסגרת אותם מנגנונים של כאילו וקריצת עין, בעצם מה שאנחנו החלטנו בכנסת, מצפצפים עליו.
דב חנין: אין בנייה של דירות להשכרה, כי ניצלו את הרצון הטוב שלנו.
דב חנין: אמרנו 30%, אבל לא קבענו הוראות ברורות וחד-משמעיות שאי-אפשר היה לסטות מהן, והתוצאה – האנשים הנכבדים- - -
<ערן ניצן: להפך.
דוד אמסלם: אני מוכן לעשות דיון על שימוש חורג.
דוד אמסלם: לא קשור לעניין הזה.
דוד אמסלם: אעשה דיון רק על שימוש חורג.
<תומר רוזנר: הבנתי את הערתו של אדוני.
<תומר רוזנר: רק אנסה להסביר, מאיפה זה בא.
<תומר רוזנר: החשש שנוצר, ואולי הנוסח שהוצע רחב וכולל את כל השימושים, אבל מכיוון שאנחנו מאפשרים כאן בחוק הזה עירוב שימושים למגורים ולמלונאות, כיוון שהתשתית להפוך את זה למגורים קיימת, יש חשש גדול שדווקא במקרה הספציפי הזה, שאנחנו מאפשרים את ה-20% למגורים, יהיה הרבה יותר קל, לאשר שימושים שחורגים למגורים בחלק המלונאי.
<תומר רוזנר: לכן אולי לצמצם את הנושא הספציפי הזה.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לעניין הזה.
דוד אמסלם: אם השר ירצה, יכול להציע את החוק, ואם יהיה מקובל עליו – בבקשה, שבמסגרת סך הכול השימושים, אם מותר או אסור, יגיע ל-30%, 40% מסך הכול - אני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: אני משאיר את זה למוסדות התכנון.
יעל כהן-פארן: אתה משאיר את זה לוועדה המקומית להחליט.
יעל כהן-פארן: זה בדיוק.
דוד אמסלם: היא צודקת בדבר אחד- - -
דב חנין: היא לא צודקת בכלל.
יעל כהן-פארן: יש פה חוק.
יעל כהן-פארן: היא לא צודקת.
יעל כהן-פארן: זה מתווה את המדיניות בחוק.
דב חנין: זה לצפצף גם על החוק הזה.
דב חנין: החוק הזה הוא על מלונות.
דב חנין: עכשיו אומרים: מינהל התכנון רוצה לקדם את העניינים שלו, ולצפצף על כל החוקים וכל הנורמות.
דב חנין: 90% יהיה למגורים- - -
דב חנין: למה לקרוא לזה מלונות?
דב חנין: שימוש חורג.
דוד אמסלם: דב, אתה מפריע לי יותר מדי.
דוד אמסלם: אתה מרשה לעצמך לדבר פה מתי שאתה רוצה, אז או שתשתלט על עצמך או שאוציא אותך.
דוד אמסלם: לגבי העניין, גם היום יכולה לעשות, בלי קשר לחוק הזה – שימוש חורג.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש - אל תטעה ואל תלהים פה בגלל שאתה טועה, בגדול.
דב חנין: שימוש חורג- - -
דוד אמסלם: אם הם יחליטו בשימוש חורג היום לעשות 100%, יעשו 100%.
דב חנין: אתה מייצר להם- - -
דוד אמסלם: אז אני מייצר להם 120%, בסדר?
דוד אמסלם: זה קשור לשימוש חורג.
דוד אמסלם: אתה רוצה – אעשה דיון שימוש חורג.
דוד אמסלם: נגמר העניין.
<תומר רוזנר: הנקודה האחרונה, כפי שאמרתי קודם, זה לגבי הנושא של ייתור הצורך בשני אישורים נוספים לתוכנית כזו ברמה המקומית, ובמקום שני האישורים יידרש רק אישור של הוועדה לשמירת הסביבה החופית, שייחשב גם אישור- - -
<תומר רוזנר: אז רק צריך להקריא את הנוסח.
יעל כהן-פארן: מה זה סעיף 8?
יעל כהן-פארן: בחוק שמתייחסים אליו.
יעל כהן-פארן: לא בחוק הזה.
יעל כהן-פארן: אין פה סעיף 8.
<רוני טיסר: סעיף 8 לתמ"א 13.
אמרת לשר: בעצם רוח החוק הזאת – נאמר את זה בצורה הכי גלויה – היא שונה ב-180 מעלות מרוח חוק החופים, ואז אתה בא לאותה ועדת ולחוף, ואומר: היא תהיה שומר סף, היא לא תאשר בהכרח, אבל עכשיו היא צריכה לקבל החלטות לפי איזה חוק.
אמרת לשר: החוק הזה הוא במפורש סותר את רוח חוק החופים.
אמרת לשר: נכון, בסעיפים הקטנים כתוב שהיא יכולה לקבל כל החלטה, אבל בסופו של דבר הוולחוף מקבלת החלטות לפי רוח חוק חופים.
אמרת לשר: בואו נבטא את חוק חופים.
אמרת לשר: בואו נשים את זה על השולחן.
אמרת לשר: בואו - מוותרים על חוק חופים, כי בנייה למגורים, שאסורה על-פי חוק החופים, בעצם מבוטלת כאן.
אמרת לשר: כמו שהיה ויכוח קודם כאן, אם זה 20% ייעצר, אנחנו שומעים שזה לא יעצור ב-20%, ולצורך העניין מגדלי חוף הכרמל – אתם הרי זוכרים את מגדלי חוף הכרמל, החומה המטורפת הזאת על הים.
אמרת לשר: היו מתוכננים שבעה.
אמרת לשר: הם נעצרו גם בזכות מאבקים וגם בזכות חוק החופים.
אמרת לשר: אני רוצה להצביע על נקודה מאוד חשובה, בסעיף 5א – ועדת המשנה לעניין תשתית תיירות.
אמרת לשר: בעצם היא ועדת משנה.
אמרת לשר: זה המסלול, כבוד היושב-ראש, לייצר ועדה עצמאית.
אמרת לשר: אני חוששת שהוועדה הזאת היא מדרון חלקלק.
אמרת לשר: יש בה רק נציגי ממשלה ונציגי הרשות המקומית, שכמובן, יש להם אינטרס לנציגי הרשות המקומית לקדם את התשתית.
אמרת לשר: אין כאן שום נציגי ציבור, אין כאן שום נציגים שהם מומחים של שמירה על סביבה חופית, כמו שיש במקומות אחרים, או נציגי ציבור מהארגונים הסביבתיים, שבחוק הם מוסמכים להיות נציגים בכל הוועדות המחוזיות והארצית וכו'.
אמרת לשר: זה מדרון חלקלק.
אמרת לשר: רגע הגדרנו אותו בחוק לנושא נורא ייעודי, רק לתיירות; אני כבר רואה את החוק הבא, שמשתמשים באותה ועדה, לאשר עוד דברים.
אמרת לשר: מהר מאוד אנחנו מיתרים פה ות"ל מהיר שיש לו כל הסמכויות של המחוזית מצומצם עם כוח מאוד חזק, רק לממשלה ולשתי רשויות מקומיות.
אמרת לשר: הפרה מוחלטת של כל העקרונות של הליכי תכנון, של איזונים ובלמים בוועדות תכנון.
יעל גרמן: אני רוצה להשיב לשר התיירות.
דוד אמסלם: הוא לא שאל כלום.
יעל גרמן: הוא פנה אליי ואמר, והיה לנו דוח-שיח, בלי שיכולתי להשיב.
יעל גרמן: אני רוצה להזכיר לך את הדיון שהיה לנו במליאה, שבו אמרת:
יעל גרמן: אם אנחנו נבטל את היכולת לבנות למגורים על חוף הים, מה תאמרי?
יעל גרמן: ואמרתי לך במפורש: אמחא כפיים ואהיה בעד.
יעל גרמן: יש פה הרבה מאוד בעיות בחוק הזה – גם מה שאמרה חברתי תמר זנדברג, גם מה שאמר חברי דב חנין וגם מה שאמרה חברתי יעל פארן, אבל הדבר החמור ביותר הוא, שהוא שובר את מה שבמשך עשרים השנה האחרונות כל גופי התכנון – ואני פונה לגופי התכנון, שלדעתי בגדו בייעודם הציבורי, בזה שהם בכלל נותנים יד לחוק הזה.
יעל גרמן: כל גופי התכנון אמרו דבר אחד: אנחנו שומרים על אינטרס הציבור.
יעל גרמן: ואינטרס הציבור הוא שחוף הים יהיה שייך לכל הציבור.
דוד אמסלם: ולמה זה סותר?
יעל גרמן: מפני שפה ברגל גסה, בדלת הראשית- - -
דוד אמסלם: עזבי נאומים.
דוד אמסלם: במאה מטר יש חוף?
דוד אמסלם: מישהו בונה?
יעל גרמן: אז בוא תקשיב.
דוד אמסלם: את נואמת, ואני רוצה להבין על מה.
דוד אמסלם: המאה מטר חוף הים- - -
יעל גרמן: עד היום כל גופי התכנון לא נתנו לבנות על חוף הים.
יעל גרמן: כן לתיירות, לא למגורים.
יעל גרמן: היום מישהו שאל אותי - מה זה משנה אם יש חדרי מלון או אם יש בניין מגורים.
יעל גרמן: אומר לך מה זה משנה.
יעל גרמן: חדרי מלון זה גם לא דבר אידיאלי, כי הם מסתירים באמת את הנוף ומסתירים את האוויר, אבל בחדרי מלון אתה ואני וכל מי שיושב פה סביב השולחן יכול מדי פעם לבוא, וליהנות מהנוף של הים.
יעל גרמן: כאשר מישהו – וזה רק מישהו בעל ממון רב – קונה לעצמו דירה ב-10 מיליון שקל, הדירה היא רק שלו.
יעל גרמן: הנוף הוא רק שלו.
יעל גרמן: לא אני ולא אתה נוכל להיות שם.
דוד אמסלם: הרי לא מדובר פה על לבנות בניין מגורים אלא האם יהיה 100 חדרי מלון, שאני אוכל לבוא והתשלום יהיה עוד שתי קומות למגורים, או לא יהיה כלום, ולא נוכל לבוא לאף מקום.
דוד אמסלם: לא או מגורים או מלון.
דוד אמסלם: תגידי את האמת.
יעל גרמן: עכשיו זכותי לדבר, אז אני רוצה לומר.
יעל גרמן: אני עונה לך.
יעל גרמן: לא זאת הבעיה.
יעל גרמן: הבעיה היא אם אנחנו רוצים לשמור את החופים לטובת הציבור או אנחנו רוצים לתת אותם לבעלי הון, כי זה מה שאנחנו עושים.
יעל גרמן: אנחנו כאן מאפשרים לבעלי ההון לבנות דירות, וכאן, אדוני שר התיירות, אין בעיה.
יעל גרמן: אני בעד שימושים מעורבים.
יעל גרמן: אמרתי את זה גם בפעם הקודמת.
יעל גרמן: אין בעיה שיהיו שימושים מעורבים באזורי התעשייה, במקומות שרחוקים ממשאבים ציבוריים.
יריב לוין: אני מציע שנקים את המלון באזור תעשייה.
יריב לוין: מתי בפעם האחרונה, כשנסעת לחו"ל, הלכת למלון באזור תעשייה, ומתי היית בפעם האחרונה במלון סמוך לחוף?
יריב לוין: בואו נשמע.
יעל גרמן: אני בעד מלונות סמוך לחוק.
יריב לוין: כל עוד לא נוכל לעשות שום דבר.
יריב לוין: את בעד הכול, רק 15 שנה לא בנו מלון באילת.
יריב לוין: ממשיכה להיות בעד.
יעל גרמן: זאת לא הדרך לדאוג למלונאות.
יעל גרמן: - - - לבעלי ממון שרוצים היום לעשות כסף.
יעל גרמן: שלא יכולים לעשות את הכסף, מפני שבתי המשפט חסמו אותם.
יעל גרמן: כי כל פסקי הדין בעליון קבעו כולם שאין מגורים בחוף הים, והיום ממשלת ישראל מצפצפת על פסקי הדין, מצפצפת על מדיניות של שנים, ומאפשרת לבעלי הון לעשות את הכסף שלהם על חוף הים, ולא מאפשרת לציבור ליהנות מזה.
יעל גרמן: ועל זה כולכם תיתנו את הדין.
יעל גרמן: זו בכייה לדורות, ואסור להעביר את החוק הזה כפי שהוא.
דוד אמסלם: את לא צריכה לצעוק.
דוד אמסלם: את יכולה לדבר בשקט – אני גם שומע.
דוד אמסלם: קודם כל, אני רוצה לקדם בברכה שני חברים חדשים בוועדה, ושכחתי לציין בתחילת הדיון – יש לנו חבר הכנסת אכרם חסון, שבאופן רסמי חבר בוועדה במקום חברת הכנסת רחל עזריה.
דוד אמסלם: אהלן וסהלן, ברוך הבא.
דוד אמסלם: אני שמח מאוד.
דוד אמסלם: לא שאני שמח שעזריה עזבה, אבל אני שמח שאתה אתנו; וחבר הכנסת יעקב אשר, שהצטרף לוועדה והוא מחליף את חבר הכנסת אורי מקלב חברי ורעי.
דוד אמסלם: אני שמח על התגבור.
דוד אמסלם: לפני שאתן לכם את רשות הדיבור, אני רוצה לסגור שני דברים.
דוד אמסלם: בפעם הקודמת, ערן, סיכמנו שהות"ל הרת"ג ישמש נציג יועץ.
דוד אמסלם: הסכמתם לכך.
<עידית בן בסט: לדון עליו.
דוד אמסלם: לא ביקשתי לדון.
<ערן ניצן: לא צריך לדון.
<ערן ניצן: אני מציג לך שעל דעת היושב-ראש, הוא יכול למנות יועצים לות"ל.
דוד אמסלם: סיכמתי אתו את זה.
<ערן ניצן: אני אומר שהוא ימנה אותם כיועצים.
דוד אמסלם: מבחינתנו זה פתור.
דוד אמסלם: כי כרגע עד היום לא הזמנתם אותם, והוא הבטיח את זה לפני שנתיים.
<ערן ניצן: זה לא סמכות שלי אלא של יו"ר הות"ל.
<ערן ניצן: אני על דעתו אותו.
דוד אמסלם: אתה רוצה שאשאיר את החקיקה פה, שגם הם?
דוד אמסלם: תגיד לאביגדור שיזמן פה.
דוד אמסלם: שאנחנו לא מדברים בדיחות פה.
דוד אמסלם: סיכמנו שמתקדמים.
דוד אמסלם: הנושא השני שאני רוצה להדגיש אותו – ותומר, רק תחדד לי את זה - אנחנו לא מדברים רק על תוכניות חדשות אלא אנחנו מדברים גם על תוכניות ישנות שמגיע להן גם ה-20% תוספת.
יעל כהן-פארן: מה זה תוכניות?
יעל גרמן: כל תב"ע מאושרת שעדיין לא נבנתה, אפשר יהיה לבנות מגורים.
<תומר רוזנר: זה גם.
דוד אמסלם: זה גם נכנס לתחולת החוק.
: אמנם לא הייתי בכל הדיונים.
: אני חושב, בניגוד לעמדת היושב-ראש – דווקא נתינת הסמכות לוולחוף כמחסום אחרון, היא דבר כן נכון, ודי מאזן את התמונה, ולכן זה צריך להוריד חלק גדול מהחששות של חברי הוועדה לגבי הנושא הזה של אישור פזיז כזה או אחר.
: אני חושב שעשה נכון השר בעניין הזה.
: לגבי הנושא ששמעתי מקודם, ה-20%, אם כן להגביל את זה או לא, ואם זה סותר בעצם את השימוש החורג, אני חושב ששימוש חורג, אם יידע יזם שהוא יכול להגיע למצב שבו הוא יכול להתחיל לבנות מלון, ובסוף המלון בשימוש חורג כזה או אחר, כפי שנאמר כאן, יוכל להפוך לבית דירות ואולי לקומה או שתיים מלון, זה יהיה דבר מסוכן מאוד.
: על זה היו צריכים לקפוץ כולם.
: אם נגביל את זה כך שאי-אפשר יהיה לשנות את זה מעבר לזה – שוב, במסגרת הסמכויות- - -
דוד אמסלם: אבל אתה שמעת את הוויכוח פה אתם, אז הבנת את מה שקורה?
דוד אמסלם: אתה עכשיו מדבר על הסמכויות של השימוש חורג.
: זה דבר גדול מאוד.
: אני מסכים- - -
דוד אמסלם: יכולים לקחת מלון, להפוך אותו 100% לשימוש חורג.
: גם כשיש סמכות עדיין לשימוש חורג, שזה כלי שראש רשות חושב עליו מאה פעמים, בטח במקרים כאלה, אם לעשות אותו או לא, ברגע שכאן, בתוך החוק, תהיה הטמעה, שאם יהיו מגורים זה יהיה 20%, זה מקבע את זה בצורה הגיונית, וכל ראש עיר ו-וועדה מקומית תחשוב עשר פעמים קודם אם היא תאשר את זה או לא.
: לכן אני חושב שכן היה צריך לתת את הסמכות בתוך העניין הזה של ההגבלה של ה-20% כדי לא למנוע לגמרי, כי החוק נותן אפשרות לוועדה מקומית להפוך את זה ולתת שימוש חורג, אבל זה רמזור אדום, שאני חושב שהוא נחוץ, במיוחד לאור הדאגה של חבריי וחברותיי כאן בצד ימין.
דוד אמסלם: אני חייב לך מהדיון הקודם, איתמר.
<איתמר בן דוד: תודה.
<איתמר בן דוד: כמה הערות לגבי סעיף 5, שמדבר על הוראת שעה.
<איתמר בן דוד: אדוני היושב-ראש, אנחנו חושבים שהוראת השעה צריכה להיות גם לגבי מסלול הות"ל וגם לגבי מה שנעשה – כל המהלך הזה צריך להיות מוגבל בזמן, וכדאי, כמו שבחוק הותמ"ל, למשל, ועדת הפנים והגנת הסביבה תדרוש ממינהל התכנון ומשרד התיירות, להגיש לה דוח בדבר יישום החוק הזה, אם הוא יעבור, כי מדברים פה על הרבה דברים, ועל הרבה עקרונות ציבוריים, וצריך לעקוב ולראות אם הדבר הזה מביא מזור לפיתוח המלונות בישראל.
<איתמר בן דוד: זו נקודה אחת.
דוד אמסלם: אני מקבל את ההערה שלו, בגדול, שאחת לשנה יבוא מינהל התכנון, ויציג לנו את כל הנושא הזה של השימוש בות"ל כדוח לוועדה.
<איתמר בן דוד: אגב, לגבי הותמ"ל זה כמעט שנתיים, ולא נעשה עדכון כזה.
<איתמר בן דוד: ערן ניתן פה.
<איתמר בן דוד: ערן ניצן פה כיו"ר הותמ"ל, והיה צריך לעשות עדכון כזה - כבר כמעט שנתיים לחוק, וזה לא נעשה.
<איתמר בן דוד: וגם לגבי הותמ"ל צריך לעשות עדכון כזה לכנסת.
<איתמר בן דוד: גם בחוק הותמ"ל יש חובה כזאת, ולצערנו מינהל התכנון והאוצר לא עשו את זה.
<איתמר בן דוד: ערן ניצן פה.
דוד אמסלם: כתבתי להם מכתב בנושא הזה.
דוד אמסלם: לכן גם אני מחכה לתשובתם.
דוד אמסלם: יציגו לנו את זה פה, אל תדאג.
דוד אמסלם: אגב, תומר הסב תשומת לבי לעניין.
<איתמר בן דוד: אני מבקש שתשקול שוב – אני לא מבקש שתקיים פה דיון על הסוגיה הרחבה של שימושים חורגים, אבל כמי שעוסק בשמירת שטחים פתוחים בישראל, הנושא של שימושים חורדים זה הפוך למטרות התכנון הרבה פעמים, ויש לו ניצול ניצי, בייחוד במקומות שהם שטחים פתוחים יקרים כמו חופי- - -
דוד אמסלם: יכול להיות שנעשה דיון ספציפי על הנושא.
<איתמר בן דוד: אתה גר פה באזור.
<איתמר בן דוד: למשל, בעין חמד היה מלון בתחילת שנות ה-90.
<איתמר בן דוד: היה שם שימוש חורג למגורים, ובעוד כל מיני מקומות.
יעל גרמן: וגם ב- --
<איתמר בן דוד: נכון.
<איתמר בן דוד: לכן אני מעלה את העניין.
<איתמר בן דוד: לא ביקשנו לקיים פה דיון על שימושים חורגים, אבל הגדרת האחוזים וסטייה ניכרת – כלומר יכולים לקבוע- - -
דוד אמסלם: איתמר, אם אעשה דיון במסגרת שימושים חורגים – נדבר על זה.
<איתמר בן דוד: לאחוז את המקל בשני קצותיו.
<איתמר בן דוד: לקדם את החוק הזה כדי להגדיל את כמות חדרי המלון והמלונות, ומצד שני, אפשרות לתת שימושים חורגים.
דוד אמסלם: כל תוספת היא גם תוספת בשימוש החורג.
יעל גרמן: אתם מוכנים ל-20% למגורים?
<איתמר בן דוד: לא, אבל הייתי בדיונים קודמים.
<איתמר בן דוד: אני מתקדם.
<איתמר בן דוד: דיברתי בדיונים הקודמים.
<איתמר בן דוד: אני חושב שההתנהגות פה של מינהל התכנון היא מבישה.
דוד אמסלם: איתמר, דבר אתי.
יעל גרמן: היה חשוב לומר את זה.
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, את לא מנהלת את הדיון.
דוד אמסלם: שכחת.
<אלי בן ארי: אלי בן ארי.
<אלי בן ארי: אני היועץ המשפטי של אדם, טבע ודין.
<אלי בן ארי: רק שתי נקודות.
<אלי בן ארי: אחת, לגבי העניין של העברת הסמכות לות"ל בנוגע לתוכניות בנייה גדולות – אני מוכרח להודות – זו יותר שאלה.
<אלי בן ארי: אני מתאר לעצמי שאתם מכירים את הות"ל שקיים משנת 2002, פחות או יותר.
<אלי בן ארי: הוא קם לצורך תשתיות לאומיות, ועדה שלמעשה מאשרת כמעט כל תוכנית שמגיעה אליה תוך התעלמות מוחלטת מהתוכנית האחרות שקיימות שם.
<אלי בן ארי: אני מבין שלפעמים, כשמדובר בתשתית לאומית - רכבת או מכרה או אתר פסולת, אולי צריך את הדברים האלה מאוד, אבל כשמדובר בשימוש כלכלי, מסחרי, אמנם לא כל כך רווחי כמו מגורים, אבל השאלה היא אם אין פה חשש.
<אלי בן ארי: יש פה אפשרות לקרקע פרטית.
<אלי בן ארי: יש פה אפשרות לשר - אמנם יחד עם המנכ"ל שלו – להעביר את זה למסלול הזה, לוועדה שמאשרת כל דבר שמגיע אליה.
<אלי בן ארי: השאלה אם אין פה חשש, והאם לא ניתן היה לעשות את זה באמצעות תוכנית מתאר ארצית; לקבוע, שפשוט כשיש, למשל, רשת שבאה ומציעה לעשות שלושה-ארבעה מלונות חדשים בפריסה ארצית, להביא את זה בתוכנית מתאר ארצית אחת.
<אלי בן ארי: למה צריך את הות"ל?
דוד אמסלם: הוא עושה את זה בדיוק ככה.
<אלי בן ארי: הות"ל מקבל תוכניות ופשוט מאשר אותן.
<אלי בן ארי: מתעלם ממה שיש שם – שטח פתוח, לא שטח פתוח.
דוד אמסלם: למה מתעלמים?
דוד אמסלם: מה, יושבים שם חמורים?
דוד אמסלם: אתה לא חושב שזו ועדת תכנון?
דוד אמסלם: הרי מי יושב שם?
דוד אמסלם: זה אותם אנשים.
שלה, אומרת: ההערה השנייה היא לגבי המגורים.
שלה, אומרת: גם פה, מניסיון, העובדה, הפרויקט הראשון שהתעסקנו אתו, שהיה מיועד למלונאות, זה מגדלי חוף הכרמל.
שלה, אומרת: ששה מגדלים מאושרים למלונאות ששניים מהם, כשאנחנו הלכנו עם זה לבית משפט, הוא אישור למגורים.
שלה, אומרת: וזה בלי שיש שם אפשרות לעירוב שימושים.
שלה, אומרת: מה שאנחנו יודעים היום – אנחנו רואים את זה בחוף של נתניה, אנחנו רואים את זה בחוף של תל-אביב, כשהיה מותר רק למלונאות, ואויש למגורים בכל זאת – התוצאה בסופו של דבר תהיה – ורואים את זה בהרבה מקומות – ספרד, צרפת, פורטוגל - רואים מקומות שנבנו על חוף הים, והיום אנשים אומרים: איך הרסנו את המקומות היפים האלה.
<אלי בן ארי: ההצעה שלנו היתה, אני חושב שכדאי לשקול את זה – אפשר אפילו אולי להגדיל את ה-20%, רק כשאנחנו מרחיקים אותו מהים, כי אנחנו יודעים שהמוטיבציה לעשות בים דברים לא חוקיים מהעשרים שנה האחרונות היא כל כך גדולה, שלדעתי עכשיו היא תהיה גדולה אפילו יותר.
דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג.
תמר זנדברג: שתי נקודות – אחת בנושא המגורים, והשנייה בנושא הות"ל.
תמר זנדברג: בנושא המגורים, הרציונל ברור לנו.
תמר זנדברג: יש כאן רציונל כלכלי.
תמר זנדברג: אנחנו אומרים – אנחנו רוצים מלונאות, יש בעיה במימוש למלונאות.
תמר זנדברג: מה נותן כסף ליזמים – מגורים, אז בוא ניתן להם מגורים.
תמר זנדברג: נורא פשוט ומובן.
תמר זנדברג: השאלה היחידה היא, האם זה מצדיק את מה שעומד מהצד השני, על הכף השנייה של המאזנים, וזה נסיגה עצומה אחורה, של עשרות שנים, ברציונל הבסיסי של הגנה על החופים.
תמר זנדברג: אנחנו בעידן אחרי חוק החופים – הוזכרו כאן מגדלי חוף הכרמל, אנחנו בעידן אחרי סי אנד סן, אחרי המרינה בהרצליה, אחרי המרינה באשדוד, אשקלון – כל הדברים האלה משנות ה-90.
תמר זנדברג: עכשיו, ב-2016, שאנחנו נסלול את דרך המלך למגורים על החופים – לא בשימוש חורג, לא בהגדרה של היחידה ובהשתלטות על מלון דירות וכל הדברים האלה, אלא בבקשה – עשירים רוצים לגור על החופים?
תמר זנדברג: בואו, בבקשה.
תמר זנדברג: אנחנו נותנים, אנחנו מחלקים.
תמר זנדברג: זה דבר שלא יעלה על הדעת.
תמר זנדברג: זו בכייה לדורות שעוברת כאן בצורה נורא אגבית, בגלל שזה מעודד מישהו לבנות את המלון.
תמר זנדברג: אז סליחה – בואו נמצא את הדרך לעודד את המלון, ונחסום בצורה ברורה את המגורים, כי כולנו כבר יודעים ומסכימים – אדוני השר, אתה בעצמך יודע את זה.
תמר זנדברג: אתה אומר: זו רעה חולה קטנה כדי לאפשר לי מה שאני רוצה.
תמר זנדברג: אנחנו אומרים: זה כתם שחור ובעייתי על ההגנה על החופים במדינת ישראל שהיא בסופו של דבר קודם כל מדינת חוף, שזה משאב ציבורי.
תמר זנדברג: הדבר השני, לנושא הות"ל.
תמר זנדברג: אני רוצה להמשיך את ההערה של אלי בן ארי.
תמר זנדברג: הות"ל זו ועדה לתשתיות לאומיות.
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כאן יש דבר שאולי אפשר לתקן אותו.
תמר זנדברג: זה מעבר לעמדה האידיאולוית.
תמר זנדברג: הות"ל זו ועדה שעד היום לא התעסקה עם יזמים פרטיים; היא היתה ועדה לתשתיות לאומיות – התעסקה עם משרדי ממשלה, עם חברות- - -
דוד אמסלם: אנחנו יודעים עם מה התעסקה.
: גם אנשים פרטיים הגישו - לא הגישו לות"ל, אבל- - -
תמר זנדברג: אני עכשיו מדברת על תוכניות שמוגשות לות"ל.
דוד אמסלם: אל תפריעו לה גם אם היא טועה.
תמר זנדברג: אנחנו פותחים כאן פתח מאוד-מאוד מסוכן, מעבר לנושא של ההגנה על החופים, גם להון שלטון; לשחיתות שלטונית, בקשר ישיר – ואמרנו את זה בדיון הקודם – על השר יריב לוין אין לנו שום פקפוק.
תמר זנדברג: אחד השרים הישרים כמו סרגל, אולי בתולדות מדינת ישראל, ואני לא מגזימה.
תמר זנדברג: אבל זה לא חוק לוין.
תמר זנדברג: זה חוק לוין, כי לוין הוא היוזם שלו, אבל הוא לא ילווה אותנו לכל האורך.
תמר זנדברג: וכאן יש לנו לות"ל, שזו ועדה לאומית בתשתיות לאומיות, שלא התעסקה עד היום עם יזמים פרטיים, לא עמדה בלחצים.
תמר זנדברג: זו לא ועדה מחוזית ולא ועדה מקומית.
תמר זנדברג: והיום אנחנו מאפשרים – אני חייבת שיקשיבו לי כאן.
תמר זנדברג: אני מבינה את הצורך לגייס רוב, אבל אנחנו עדיין בדיון.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני מבקש - מי שרוצה לדבר, שייצא החוצה.
דוד אמסלם: בבקשה, הגברת זנדברג.
דוד אמסלם: תתכנסי, עוד שתי דקות.
תמר זנדברג: קשה לשמור על ריכוז פה.
תמר זנדברג: הות"ל היא כאמור עד היום, לא פנו אליה באופן ישיר יזמים.
תמר זנדברג: יזמים – אנחנו יודעים במה מדובר.
תמר זנדברג: יש להם כוח, יש להם כסף, יזמים, יש כאן נציגים בוועדות מקומיות ומחוזיות שיודעים מה זה לקדם תוכנית בוועדות התכנון.
תמר זנדברג: כאן לא רק שאנחנו מאפשרים גישה ישירה לות"ל ליזמים, אלא אנחנו גם עושים את זה בהמלצת שר אחד בלבד, בהתייעצות מנכ"ל המשרד שלו, שהוא מינה כמשרת אמון.
דוד אמסלם: אז?
תמר זנדברג: אין בדיחה גדולה מזו.
תמר זנדברג: אישור השר בהתייעצות.
תמר זנדברג: הרי בדרך כלל, כשהחוק נותן התייעצות, הוא נותן התייעצות עם גורם מאזן, שנותן איזון ובלם.
תמר זנדברג: פה השר יתייעץ עם מי?
תמר זנדברג: עם המנכ"ל שהוא מינה.
תמר זנדברג: ולו בשביל לכבד את ספר החוקים הישראלי, שאנחנו לא כותבים בו את הבדיחה הזאת, כדאי לתת – בנוסחים הקודמים היתה התייעצות עם הרשות המקומית, עם הוועדה המקומית, עם ראש הרשות, עם שר להגנת הסביבה.
תמר זנדברג: משהו שיאזן פה את האינטרסים, ולא נשאיר אפילו מראית עין, ששר מתייעץ עם מנכ"לו.
דוד אמסלם: שני משפטים לדב חנין, למרות שכבר דיברת עשרים דקות.
דב חנין: אני באמת לא מתכוון לחזור.
תמר זנדברג: מה עושים עם ההסתייגויות שלנו?
דוד אמסלם: נצביע עליהן.
תמר זנדברג: אני רוצה לרשום הסתייגות גם לנושא של ההתייעצות שאמרתי עכשיו.
תמר זנדברג: גם לנושא שלא יזם פרטי.
דוד אמסלם: הגשתם את ההסתייגויות, נכון?
יעל כהן-פארן: להם לא הגשנו.
תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף להסתייגויות שהגשתי, ברוח הדברים שאמרתי עכשיו – אחת, שההתייעצות תהיה עם ראש הרשות, ולחלופין עם השר להגנת הסביבה במקום עם המנכ"ל; ראש הרשות המקומית שבתחומה התוכנית; ושתיים, שלא יזם פרטי יוכל להגיש תוכנית אלא רק חברה ממשלתית, רשות מקומית או איזשהו גוף ציבורי.
דב חנין: אני לא מתכוון לחזור על הוויכוח הגדול, כי אמרתי את כל מה שרציתי לומר, ולצערי לא כל כך הצלחתי לשכנע.
דב חנין: אדוני השר, אני רוצה לדבר על נקודה שאנחנו צריכים להיות בה באותו צד.
דב חנין: יש נקודה אחת כזאת.
דב חנין: אדוני השר מעוניין לקדם מלונות.
דב חנין: לכן הוא קידם את הצעת החוק הזו.
דב חנין: אני מאוד חושש מהמנגנון הזה, אבל החשש הגדול שלי הוא פחות מהמלונות, ויותר מהערוץ הזה שנפתח, שישתמשו בו למטרות אחרות.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אשר, שמגיע לכאן מהשלטון המקומי, ולכן מכיר היטב את הסוגיה הזאת, אנחנו מייצרים מסלול מאוד-מאוד מסוכן, שבו היזם יודע מראש שהוא תחת הכסות של מלונות יכול לקבל על חוף בישראל מתחם שישתמש בו למגורים.