GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: בבקשה, אלי ברדה, ראש עיריית מגדל העמק.
<אליהו ברדה: לפני שאני מדבר, אדוני היושב-ראש, אני שם לך פה כמה חומרים, שיישארו גם אחרי הדברים שלי.
<אליהו ברדה: קודם כל אני אומר לכם שבמגדל העמק דאגנו לפרסם כבר לתושבים תוכניות לקייטנה, גם לגני ילדים וגם לכיתות א'-ב' ו-ג'-ד' במחירים שווים לכל נפש, הכי אטרקטיביים שיש במדינת ישראל.
<אליהו ברדה: תכף אומר אותם.
<אליהו ברדה: מתוך הנחת מוצא שאנחנו רואים רצף חינוכי של שנת הלימודים, כולל בתקופת הקייטנות.
<אליהו ברדה: אנחנו רואים את יוקר המחיה, את הרצון להתחשב בהורים ואת הצדק החברתי לא כסיסמאות אלא כהלכה למעשה יום-יום שנה-שנה כל השנה, וגם במבחן הזה של הקייטנות אנחנו עושים את זה.
<אליהו ברדה: כשאני אתן דוגמאות של קייטנה במגדל העמק לגני ילדים שעד שעה 13:00 עולה 550 שקל, ועד שעה 16:00 עולה 1,000 שקל, וכשבבתי הספר א'-ב' עולים 300 שקל, כי זה בית ספר של החופש הגדול, הבאנו לכיתות ג'-ד' את תוכנית תלמה, תוכנית אנגלית למצוינות בחינוך, שנותנת מענה לכיתות ג-'ד', והוספנו תוכניות מעברים ומחשבים היברידיים ומכינה בקליק לעוד כיתות במהלך השנה.
<אליהו ברדה: התפישה שלנו מאוד פשוטה – משק סגור בהתנהלות הכספית – כל המשאבים של הרשות משועבדים, במירכאות, לטובת העלויות של הקייטנה.
<אליהו ברדה: איגום משאבים בין כל גורמי הרשות – כוכב הילדים, מתנ"ס עירוני, חוגים שמופעלים במהלך השנה בעיר – מוכוונים חלק מהם לפעילויות בתוך התקופה הזאת.
<אליהו ברדה: אתן לכם את הדוגמה של הקשר שיש לנו עם דטרויט, שעם חלק מהמשאבים שדטרויט נותנת לקהילה המשותפת שלנו, עמק יזרעאל, נצרת עלית, מגדל העמק, כיוונו חלק מהתקציב שהם מייעדים למהלך השנה לפעילות, אמרנו: אנחנו רוצים לפעילות קיץ, כי אנחנו רוצים לאפשר להורים קייטנות גם לג'-ד' בקיץ, כי אנחנו לא מאמינים שהמדינה תעמוד, על-פי הניסיון המצטבר, תעמוד בהתחייבות שלה, שמ-א'-ב' היא תעלה גם לג'-ד' – מה שגם קרה בפועל, ואנחנו בפועל נותנים היום את הקייטנה הכי זולה, אני חושב, במדינת ישראל, הכי אטרקטיבית.
<אליהו ברדה: תראו פה בתוכניות שיש פה העשרה, חוגים, יציאות מחוץ לגנים ומחוץ לבתי הספר במחיר שווה לכל נפש.
<אליהו ברדה: לא רוצים להרוויח שקל, מוכנים גם לסבסד קצת כדי שיהיה אפשר.
<אליהו ברדה: אני חושב שגם בתפקידי כנציגו של חיים, כיושב-ראש האסיפה הכללית של מרכז השלטון המקומי וגם בכובע האחר – יושב-ראש הרשות לפיתוח הגליל – אנחנו רואים את הצרכים של ראשי הרשויות.
<אליהו ברדה: אני מאמין באחריות שכל ראש רשות רוצה את זה.
<אליהו ברדה: אני גם לוקח בחשבון שחלק מהרשויות בקשיים, חלק לא בקשיים.
<אליהו ברדה: אבל במסר שראשי הרשויות, ודאי – ואני מדבר בשמם - כולם רוצים טובת הילדים ואת הרצון לצאת לקראת ההורים.
<אליהו ברדה: לא כולם מצליחים בזה, אבל אני חושב שאנחנו מביאים דוגמאות חיוביות שאפשר לעשות את זה, ואני מזמין כל מי שרוצה, מכל רשות, לשאול, לגעת בעומק בפרטים – איך זה עולה, אילו איגומי משאבים, מה עושים עם הסייעת השנייה שניתנה לנו השנה ומה עושים עם הסייעות הפדגוגיות שנמצאות בבית הספר, איך משתמשים בהם במהלך הקיץ כדי להקל על הילדים – אנחנו עושים את זה הלכה למעשה ולא סיסמאות.
דוד אמסלם: אני ארצה להעביר את רשות הדיבור למאיר תורג'מן מידיעות אחרונות.
דוד אמסלם: הוא עשה תחקיר עמוק כדי לתת לנו – חמש דקות.
דב חנין: אפשר לדבר?
דוד אמסלם: חברי הכנסת לא כל פעם צריכים לדבר.
דוד אמסלם: אני לא פותח דיון מחדש הרי.
דוד אמסלם: עשיתי אותו כבר פעם שלישית.
דב חנין: יש לנו מה להעיר.
דב חנין: אדוני מעיר הערות חשובות.
דב חנין: גם לנו יש מה להעיר.
דוד אמסלם: אני מקדם פה דיון מקצועי.
דב חנין: אתה בסדר גמור.
דב חנין: גם אנחנו רוצים לדבר – זה הכול.
דוד אמסלם: שנייה, תן לי להסביר.
דוד אמסלם: אם אתן לך את רשות הדיבור – תדבר; אם לא, אז לא.
דב חנין: מה, אם לא אז לא?
דוד אמסלם: אם לא, אז לא?
דב חנין: יש דיון בכנסת, לא?
דב חנין: אדוני יודע איך נראה דיון בכנסת?
דוד אמסלם: אחרי זה תתלונן עליי.
דב חנין: חבל.
דוד אמסלם: באתי לפתור בעיה; לא כדי שחברי הכנסת ידברו.
דב חנין: גם אנחנו באנו לפתור בעיה.
דוד אמסלם: אז תן לי לקדם אותה.
דוד אמסלם: יש לי שאלה, עו"ד יהודה זימרת – האם משרד הפנים אחראי להנחות את העיריות, מה הם עושים במבנים העירוניים?
<יהודה זימרת: הם רשאים בכפוף להוראות כל דין לעשות זאת.
<יהודה זימרת: הם בעלי הנכס.
דוד אמסלם: אם עיריית ירושלים מחר מחליטה בבית הספר לפתוח שוק רמלה–לוד.
דוד אמסלם: זה בסמכות שר הפנים?
<יהודה זימרת: עד חמש שנים רשות מקומית יכולה להשכיר את הנכסים שלה בלי אישור שר הפנים.
<יהודה זימרת: זה החוק היום.
<יהודה זימרת: אף אחד לא משכירה את הנכסים האלה מעבר.
דוד אמסלם: מאיר תורג'מן, בבקשה.
<מאיר תורג'מן: בוקר טוב.
<מאיר תורג'מן: מצאתי שיש קורלציה מאוד לא הגיונית.
<מאיר תורג'מן: בערים החלשות, שאין יכולת לראש העיר לחלוב כסף מהלקוחות שלו, כי הוא חי אתם ביום-יום והוא צמח אתם, הוא יודע שאין.
<מאיר תורג'מן: אם יבקש קייטנה ב-2,400 שקל, ילדים פשוט לא יגיעו לקייטנה - ראש העיר מצליח ליצר קייטנה באלף ומשהו שקלים.
<מאיר תורג'מן: ככל שהעיר גדלה – יש לה חברות עירוניות, ויש פסטיבלים ויש הצגות, ויש מנכ"לים לחברות העירוניות, מתחיל להיווצר מצב שמעמיסים הוצאות על הילדים המסכנים האלה באמצעות ההורים שלהם לקייטנה.
קריאה: חולון דוגמה לזה.
<מאיר תורג'מן: אני לא נכנס לשמות.
<מאיר תורג'מן: מצאתי עצמי בשבוע האחרון – כמעט אין עיר, מקייטנה של 400 שקלים – בכוונה עכשיו זיקקתי את זה לגן ילדים, שעובדים עם אותה סייעת, לא יוצאים לסופרלנד, שתי סייעות, ארוחת בוקר, הרבה חום ואהבה, פעילות מחוץ של ללטף את האוגר, דירה להשכיר, שעת סיפור, קצת משחקי מים וכדומה.
<מאיר תורג'מן: כלומר בכל הקייטנות המבנה הוא עירוני, ראשי ערים הרבה פעמים מדברים בגוף ראשון - אני נתתי להם.
<מאיר תורג'מן: שום ראש עיר לא נותן דבר לאף אחד.
<מאיר תורג'מן: זה נבנה בכספי העירייה, בכספי הארנונה, בכספי המסים של התושבים.
<מאיר תורג'מן: אף ראש עיר לא קונה את זה- - -
קריאה: אף ראש עיר לא- - -
דוד אמסלם: לא להפריע, חבר'ה.
<חיים ביבס: למען הדיוק, למען משרד החינוך - משרד החינוך בונה את בתי הספר; לא העירייה.
<חיים ביבס: בוא לא נתבלבל.
דוד אמסלם: מדובר במבני ציבור.
דוד אמסלם: לא משנה מי בנה אותו כרגע.
<מאיר תורג'מן: הוא לא שוכר את המבנה, ומשלם שכירות – לזה אני מתכוון.
<מאיר תורג'מן: כלומר למעשה כל ההוצאות כבר קיימות.
<מאיר תורג'מן: ההוצאות הנוספות זה מה שאתה מכניס.
<מאיר תורג'מן: אם הסייעת עבדה במהלך השנה משעה 13:30 עד 16:00, היום אתה מזמין אותה בשעה 07:30 – אתה משלם יותר.
<מאיר תורג'מן: אתה מזמין יותר פעילות.
<מאיר תורג'מן: דיבר על זה ראש העיר אלי ברדה – משק סגור.
<מאיר תורג'מן: אני אומר לכם – תבדקו בעיריות החזקות.
<מאיר תורג'מן: קודם כל, קשה לקבל את הנתונים האלה, את דוח הרווח והפסד של הערים.
<מאיר תורג'מן: כולם מוכנים לתת.
<מאיר תורג'מן: אתה פותח את זה - עם רואה חשבון לא מצליח למצוא את הדברים.
<מאיר תורג'מן: הסיפור פשוט – מעמיסים על הקייטנות מרכזי רווח, וזה מתחיל בקייטנות, זה עובר לחוגים.
<מאיר תורג'מן: אלה המקומות שאמורים לכאורה לממן- - -
<חיים ביבס: כבר קבע- - -
דוד אמסלם: חיים, מאיר, חיים- - -
<חיים ביבס: לא יכול להיות מצב, סליחה, אדוני היושב-ראש- - -
<חיים ביבס: לא יכול להיות- - -
דוד אמסלם: חיים, אתה תכבד אותי.
<חיים ביבס: זורקים פה דברים שהם לא נכונים.
קריאה: חיים ביבס, מספיק עם הביזנס.
קריאה: לא תעשה כלום.
קריאה: רוצה לסחוט את כל העירייה.
דוד אמסלם: בני, אני אוציא אותך.
דוד אמסלם: חיים, כשאני לא נותן את רשות הדיבור – אני מבקש, אל תתפרץ, גם אם אתה חושב שאתה צודק.
דוד אמסלם: תרצה בסוף – אתן לך דקה להשלמות.
<מאיר תורג'מן: אני ניגשתי לראשי ערים.
<מאיר תורג'מן: עובדה שאצלנו בידיעות מצאנו הפרשים – מ-117 שקלים, אם איני טועה, עד 45.
דוד אמסלם: ליום.
עודד פורר: על אותה קייטנה?
<מאיר תורג'מן: כן.
<מאיר תורג'מן: תיגש לעיריית תל-אביב.
<מאיר תורג'מן: הם עושים אותו צהרון בערים אחרים.
<מאיר תורג'מן: קוראים לילדים – קייטנת כייפנית, לילדים בני 3.
<מאיר תורג'מן: הם נשארים באותו צהרון ולא יוצאים לשום מקום.
<מאיר תורג'מן: ובעיריית תל-אביב הם גובים 1,100.
<מאיר תורג'מן: פה היא מתחילה ב-07:30.
<מאיר תורג'מן: ההשוואה היא תפוח לתפוח.
<מאיר תורג'מן: אין השוואות לדברים אחרים.
<מאיר תורג'מן: הסיפור פה הוא פשוט.
<מאיר תורג'מן: ישבתי עם יואל לביא, והוא פתח בפניי את הספרים.
<מאיר תורג'מן: הוא אמר: אני לא מעמיס הוצאות על הקייטנה.
<מאיר תורג'מן: כל מה שזה עולה לי - זה מה שאני דורש.
<מאיר תורג'מן: אולי יש לי כמה שקלים ספייר, וגם אם נשאר עודף בסוף היום, זה נשאר.
<מאיר תורג'מן: לא מעמיסים עליהם שום תקורות של מנכ"לים, של מינהלות, של מה שאתם לא רוצים, ואני אומר לכם דברים שאני יודע.
<מאיר תורג'מן: וקייטנות, מי שמפעיל אותן - אני לא נכנס לכל הרגולציות – זה החברות העירוניות או המתנ"סים.
<מאיר תורג'מן: אתמול במזכרת בתיה 200 הורים בעידן הפייסבוק, יצאו 200 הורים.
<מאיר תורג'מן: דיברתי עם אשה שבעלה מהנדס אלקטרוניקה.
<מאיר תורג'מן: היא עובדת כרפרנטית בכללית.
<מאיר תורג'מן: יש לה ארבעה ילדים.
<מאיר תורג'מן: היא חוזרת מחופשת לידה.
<מאיר תורג'מן: היא אומרת שהיא לא מסוגלת לשלם את המחירים האלה.
<מאיר תורג'מן: אז הם ירדו מ-2,420 ל-2,195 ל-15 ימים, ובמתנ"ס מסבירים, שהם צודקים, והם גובים מחיר של 20, 30 אחוז.
<מאיר תורג'מן: רק נלך לעיריית אשדוד – בא ראש עיריית אשדוד, והחליט שהוא מוריד מ-1,500 ל-950.
<מאיר תורג'מן: דיברתי עם הסמנכ"לית שהוטל עליה לבצע את הקיצוץ.
<מאיר תורג'מן: היא אומרת שבמחיר החדש עיריית אשדוד מסבסדת בכ-150 שקלים.
<מאיר תורג'מן: רק מה שהיא אמרה – שהיא לקחה אותו כוח אדם, את אותו מארג אנשים, ושיחקה נכון.
<מאיר תורג'מן: עכשיו תעשו את החשבון שלכם, למה עיריות חזקות גובות – אגב, הן תמיד אומרות שהן מחזירות את הכסף לתושבים.
דוד אמסלם: ברור, אף אחד לא לוקח את זה לכיסו.
<מאיר תורג'מן: אותה אמא אמרה, הרפרנטית שחוזרת ב-1, יש לה ארבעה ילדים, היא אומרת: כשאני צריכה לשלוח אותו לחוג ב-17:00, אני יכולה להישאר אתו בבית.
<מאיר תורג'מן: לקייטנה אני חייבת, כי סיימתי חופשת לידה.
<מאיר תורג'מן: אם אני לא חוזרת ב-1 ביולי ולא שולחת את הילדים לקייטנות, אין לי עבודה, אני לא חוזרת לתפקיד.
<מאיר תורג'מן: אף אחד לא יחכה לי.
<מאיר תורג'מן: אני חושב שזוג כזה, הוא מייצג עובדים, מתפרנסים בכבוד, מרוויחים יפה.
<מאיר תורג'מן: היא אומרת ששנה שעברה היא קיבלה צ'ק מאמא כדי שתסייע לה, וגם השנה היא צריכה לקבל צ'ק.
<מאיר תורג'מן: עכשיו שכל אחד יעשה את החשבונות שלו.
אכרם חסון: בדקתם במגזר הדרוזי והערבי גם?
<מאיר תורג'מן: לצערי, לא.
<מאיר תורג'מן: אני מתנצל.
דוד אמסלם: אתה צודק שהעסק הזה לא רק של ההורים; גם של הסבים בדרך כלל.
דוד אמסלם: ברשותך, ישראל אליסף, יו"ר פורום ועד הגנים הארצי, בקצרה.
<ישראל אליסף: שלום, פורום הגנים הארצי, חבר בפורום ועדי ההורים הישוביים.
<ישראל אליסף: ראשית אני רוצה להודות ליו"ר שלא מוותר מבחינת דיונים ודיוני מעקב.
<ישראל אליסף: ההורים בישראל מאוד מעריכים אותך על זה.
דוד אמסלם: גם הילדים שלי מעריכים אותי.
דוד אמסלם: אני גם הורה שלהם...
<ישראל אליסף: בימים האחרונים מתעוררת מחאת הורים אדירה בנושא המחירים המטורפים של הקייטנות, ומכיוון שיש קצת בלבול, אני רוצה לחדד ולמקד את המסר.
<ישראל אליסף: יש שני שותפים מרכזיים בחינוך בישראל: השלטון המקומי ומשרד החינוך.
<ישראל אליסף: למשל, המשרד מתקצב את הבניינים - וזה לא נכון שהעיריות בונות אותו.
<ישראל אליסף: העיריות בונות אבל המתקצב הוא המשרד.
<ישראל אליסף: השלטון המקומי מבצע.
<ישראל אליסף: משרד החינוך החל ברפורמה של בית הספר של החופש הגדול שפועל כרגע רק בכיתות א'-ב'.
<ישראל אליסף: השנה זה היה אמור להתרחב, כפי שאמר חיים ביבס – מגיל גן עד כיתה ה', וזה לצערנו לא קרה.
<ישראל אליסף: כיום משרד האוצר לטענתו, באחד הדיונים הקודמים, העביר את התקציב והשתנו סדרי העדיפויות.
<ישראל אליסף: אנחנו רוצים שהקייטנות יתקיימו כמתוכנן, ואני רוצה להציע הצעה אופרטיבית.
<ישראל אליסף: התקציב כרגע – אמרה נועה הימן - עומד על 220 מיליון שקל, וכל שכבה נוספת זה עוד 110 מיליון שקל, וזה כולל המוכר שאינו רשמי, וחשוב, לאור הערתך, שתשמע את זה גם אתה.
<ישראל אליסף: אנחנו כפורום ועדי ההורים שמייצגים את כל ההורים בישראל - דתיים, חילוניים, ערבים, חרדים - כולם, עמדנו על כך באופן נחרץ, שהנושא הזה יורחב למוכר שאינו רשמי, ויגיע לכולם.
<ישראל אליסף: שנה שעברה זה כבר הפך להיות של כולם, ואנחנו נקפיד שזה יהיה לכל המגזרים חד-משמעית.
<ישראל אליסף: הערה חשובה.
<ישראל אליסף: אנחנו מבקשים להרחיב בעוד שתי שכבות; זה היה אמור להתרחב בעוד כמה שכבות.
<ישראל אליסף: אנחנו מבקשים שזה יתרחב בעוד שתי שכבות – כלומר 440 מיליון שקל, ולחלק את הכסף לכל השכבות, כלומר לייצר קייטנה לכל הגילאים במחיר שפוי - 850 אלף שקל בסטנדרט אחיד בכל המדינה, שזה המחיר כיום, ואת ההשתתפות של המשרד לחלק בכל הרשויות, ולא רק באשכולות הנמוכים, כלומר לעשות את זה פר הכנסה של הורה.
<ישראל אליסף: במקום לתת לאשכול 1 עד 4, לכולם בחינם, תנו את כל האשכולות, למי שצריך, בסוציו אקונומי נמוך – תנו את זה פר הכנסה.
דוד אמסלם: תתכנס.
<ישראל אליסף: למה שמאיר תורג'מן אמר, שיש ערים שבהן המחירים ירדו פתאום דרסטית – אני רוצה לומר על זה עוד משהו.
<ישראל אליסף: יש ערים גדולות שהמחיר בהן, הקייטנה היתה זולה מלכתחילה, אבל זה לא חוכמה גדולה, כי מעמיסים את זה על ההורים במשך כל השנה.
<ישראל אליסף: כשהצהרון, המחיר האמתי שלו היה צריך להיות בסביבות 800 שקל, והצהרון כל השנה עולה 1,100, 1,050 שקל, כלומר את הקייטנה הזולה גבו מההורים כל השנה, אז יש התחכמויות בעסק הזה, ואנחנו מציעים הצעה הגיונית, מערכתית ברמת מדינה, שאנחנו חושבים שגם משרד האוצר וגם משרד החינוך יוכלו לעמוד בה.
<ישראל אליסף: רק עוד מילה אחת.
<ישראל אליסף: אנחנו כרגע מתמקדים במשהו שהוא מול משרד החינוך, אבל בוא נהיה ריאליים – זה לא יקרה מהיום למחר, זה לא יקרה עד 1 ביולי.
<ישראל אליסף: לכן אנחנו דורשים מהרשויות כולם – אנחנו ממקדים את המאבק שלנו משרד החינוך והאוצר להרחיב.
<ישראל אליסף: כלומר זה יקרה בשנה הבאה – אנחנו מקווים.
<ישראל אליסף: השנה אנחנו מתמקדים ברשויות.
<ישראל אליסף: הרשויות מפעילות קייטנות במחירים מטורפים, לא שפויים.
<ישראל אליסף: ההורים לא עומדים בהם.
מאיר כהן: בקיצור, אדוני היושב-ראש.
מאיר כהן: תודה רבה לך על קיום הדיון הזה.
מאיר כהן: יש פה שני שחקנים שחייבים להיות כאן – שר האוצר ושר החינוך, ואני לא יודע למה מפילים את הכול על ראשי הרשויות.
מאיר כהן: הייתי ראש רשות.
מאיר כהן: אז יכול להיות שיש ראשי רשויות שעושים קייטנה יקרה; רובם הגדול מתמודד עם כל שקל כדי להוזיל.
מאיר כהן: יש כסף בחינוך.
מאיר כהן: אני מחזיק פה בקשות מוועדת הכספים, של שר האוצר, שמבקש להעביר 1,370 באלפי שקלים, מסעיף 20 במשרד החינוך לסעיף 47, רזרבה כללית.
מאיר כהן: לוקחים כסף, מיליארד ו-300 שקלים, ממשרד החינוך, ומעבירים אתם יודעים למה – לתמיכה בענפי המשק.
מאיר כהן: כל הסיפור הזה שאין כסף, זה קשקוש.
מאיר כהן: סדרי העדיפויות של שר החינוך לא מעניינים את סבתא שלי.
מאיר כהן: הוא צריך להבין שיש ילדים מסכנים, ולא רק הילדים מסכנים; גם הבן שלי במודיעין, שצריך לשלם לשני ילדים, והוא ממעמד הביניים – גם בו אני צריך לטפל.
מאיר כהן: אז מה שהתחילו ועשו שר האוצר הקודם ושר החינוך הקודם וחיים ביבס - היתה שום סיבה בעולם לפרק את זה היום.
מאיר כהן: לא היינו יושבים פה אם משרד החינוך היה מבין שיש רצף שלטוני, והיה מכבד את ההחלטה, כי ההחלטה היתה לא פוליטית; ההחלטה היתה בשביל דימונה כמו בשביל מודיעין כמו בשביל תל-אביב.
מאיר כהן: לכן אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לפני שאנחנו מתחילים לצלוב את ראשי הערים ואת משרד הפנים, ויש מקום להעביר ביקורת, היו צריכים, והפנייה שלך – אני מאוד מקווה; אתה יושב-ראש ועדת הפנים – הפנייה תהיה גם לשר החינוך, למרות שאתה לא יושב-ראש ועדת החינוך.
מאיר כהן: אתה אל תהיה קטן אמונה.
מאיר כהן: אפשר תוך יומיים להשיג 200 מיליון שקלים.
מאיר כהן: אתה יודע כמה כספים קואליציוניים עפים מצד לצד בוועדת הכספים?
מאיר כהן: בשנייה אחת חצי מיליארד שקל.
<ישראל אליסף: לא תקציב.
<מרדכי כהן: הסיכום צריך להיות שאם משרד החינוך ומשרד האוצר לא יכולים להתארגן, שייתנו לראשי הערים להתארגן, וישפו אותם על הקיץ זה.
<מרדכי כהן: יכולים לעשות את זה ככה.
<ישראל אליסף: מקבל את הביקורת.
איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.
איתן ברושי: אני חושבש הדיון הוא לא רק על הקייטנות אלא על סדר העדיפות הנכון – גם של הממשלה וגם של השלטון המקומי.
איתן ברושי: החינוך, תמיד ראינו אותו.
איתן ברושי: גם הייתי ראש רשות, כדבר מרכזי; ודאי שעות הפנאי והחינוך הבלתי-פורמלי.
איתן ברושי: חיים, דיברתי אתך, ואני רוצה להעיר הערה.
איתן ברושי: הצעתי הצעת חוק שאומרת: לבטל עבודה מועדפת בתחנות דלק, ולהעביר אותה 25 מיליון שקל עבודה מועדפת בחינוך, מה שהיה נותן חלק מהפתרון לכוח אדם איכותי במחיר סביר.
<חיים ביבס: למה לבטל?
<חיים ביבס: להוסיף.
איתן ברושי: מאחר שיש בעיה להביא מקור כספי, יש המלצה של ועדה ממשלתית, להפסיק את העבודה המועדפת בתחנות דלק.
איתן ברושי: מי שעוצר את זה, זה שר האוצר.
איתן ברושי: גם החינוך וגם הביטוח הלאומי וגם שר הרווחה תומכים בזה.
איתן ברושי: לכן אני אומר לכם שמי שמדבר על החינוך, צריך גם לעשות.
איתן ברושי: בתוך העשייה יש אפשרות לעבודה מועדפת.
איתן ברושי: דבר שני, אני מסכים למה שאמר חברי מאיר כהן.
איתן ברושי: יש זמן גם לקבל את ההחלטות.
איתן ברושי: מה שחשוב לתושבים, לאזרחים זה לא החלוקה בתוך הממשלה אלא איך נראית הממשלה כולה.
איתן ברושי: מה מעניין את האזרחים עכשיו מי למעלה ומי למטה?
איתן ברושי: מה שחשוב, אדוני היושב-ראש, שא'-ב' יימשך, ג'-ד' יתקיים.
קריאה: וגני ילדים?
יפעת שאשא ביטון: גני ילדים זה הפתרון הכי פשוט.
איתן ברושי: קיבלתי.
איתן ברושי: הערה אחת עקרונית – גם יש פה אנשים שעוסקים בחינוך.
איתן ברושי: יכול להיות שמה שיכול לעזור משרד החינוך והפנים זה לקבוע את הנורמות של הקייטנות.
איתן ברושי: יש בעיה – לא רק כמה זה עולה אלא מה מקבלים.
איתן ברושי: אנחנו מכירים את זה גם ממסיבות סיום.
איתן ברושי: אני חושב שזה כן יכול – חוזרי מנכ"ל – להגדיר את רמת הקייטנה הנדרשת, שהיא תתאים לרמת ההוצאה שאפשר להטיל על ההורים.
עבדאללה אבו מערוף: המשך הדיון הזה, לצערנו הרב, הוסט לכיוון אחר לגמרי.
עבדאללה אבו מערוף: דנו מיוני שנה שעברה, והכול היה ברור, מה שאמר יושב-ראש הוועדה מההתחלה.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו רוצים עכשיו שיהיה כסף.
עבדאללה אבו מערוף: זה הכול.
עבדאללה אבו מערוף: כל הדמגוגיה הזאת, משרד החינוך, משרד הפנים - זה דמגוגיה.
עבדאללה אבו מערוף: מה, זה צחוק?
עבדאללה אבו מערוף: לא תיאמנו, לא עשינו.
עבדאללה אבו מערוף: מי אחראי, מי לא אחראי?
עבדאללה אבו מערוף: רשויות מקומיות?
עבדאללה אבו מערוף: מה הולך כאן?
עבדאללה אבו מערוף: זה צחוק?
עבדאללה אבו מערוף: גן ילדים?
עבדאללה אבו מערוף: דנו על זה אלף פעמים, והיו החלטות ופרוטוקולים.
עבדאללה אבו מערוף: והעלינו את הנושא מלכתחילה לפני שנתיים, והבאנו את כל מה שהיה, הכתבה היום בידיעות אחרונות – כל המחירים, כל הקייטנות.
עבדאללה אבו מערוף: מדברים על קייטנות רגילות של הילדים שצריכים שבועיים, שלושה שבועות בקיץ, כשההורים עובדים.
עבדאללה אבו מערוף: מה כאן קשה?
עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה כסף, אמר שר הרווחה לשעבר, והוא ידע, וגם אני יודע שיש הרבה כסף.
עבדאללה אבו מערוף: לכן האחריות, משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד החקלאות, משרד לא יודע, הביטחון שיהיה – צריך כסף.
עבדאללה אבו מערוף: להעביר כסף לרשויות, והרשויות יידעו איך לנהל את זה.
עבדאללה אבו מערוף: אם אין לנו ביטחון ברשויות, שהם אחראיים על הקייטנות מבחינה ניהולית, אז בבקשה, משרד הפנים, תעשה את הביקורת שיש לך, ותן להם חשבון, תבוא אתם לדין, תתחשבן אתם.
עבדאללה אבו מערוף: בשנה שעברה הספקנו בכמה מקומות, כבוד היושב-ראש, לעשות את זה.
עבדאללה אבו מערוף: למשל, בירכא ובעוד מקומות הספקנו לעשות את זה, ועשו הנחות.
עבדאללה אבו מערוף: המועצה הביאה תקציב.
עבדאללה אבו מערוף: לכן צריך להעביר כסף, זה הכול; לתת את האפשרות לרשויות המקומיות, שיפעלו בהתאם.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה - לא בגלל שהערת נתתי לך...
דוד אמסלם: שלא תתבלבל.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קיום הדיון זה, ומקווה שלא נרפה מהנושא עד שיהיה שינוי.
דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש הרבה בעיות ברשויות המקומיות, וכפי שמר תורג'מן אמר ובצדק – יש שם שערוריות.
דב חנין: אני האחרון שמציע לנו להבליג על התנהלות כמו ההתנהלות של עיריית תל-אביב יפו, עירייה עשירה שגובה באופן שערורייתי כספים מהורים לקייטנות.
דב חנין: בלתי-נסבל, וזה מבטא מדיניות אנטי חברתית של העירייה הזאת.
דב חנין: אבל היכולת שלנו מכאן לשנות – אני אומר את זה בצער – התנהלות של ראשי ערים, מאוד-מאוד מוגבלת.
דב חנין: הייתי מחליף את ראש עיריית תל-אביב מחר בבוקר, אם הייתי יכול.
דב חנין: אנחנו לא יכולים לעשות את זה מכאן.
דוד אמסלם: לא בגלל הקייטנות.
דב חנין: לא בגלל הקייטנות רק...
קריאה: תזכיר שניסית.
דב חנין: ניסיתי, כן.
דב חנין: קיבלתי רק 40%, מה אני אעשה?
דב חנין: אבל אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש – היכולת שלנו להשפיע מכאן על התנהלות של ראשי הערים היא מאוד מצומצמת, ולכן המוקד שלנו צריך להיות, איפה שאנחנו יכולים להשפיע, ויש ממשלה בישראל.
דב חנין: יש משרד חינוך בישראל, ונעשה, אדוני היושב-ראש אחד השינויים הדרמטיים ביותר, שיש לו השלכות לגבי החיים של כל ההורים במדינת ישראל בלי כמעט דיון ציבורי.
דב חנין: היתה ממשלה, היה שר חינוך, קידם רפורמה מגן ילדים עד כיתה ה', היה על זה הרבה דיון, היו הרבה ברכות, הרבה הורים ראו את האור בקצה המנהרה, והנה בחטף, בלי שום דיון ציבורי, הדבר הזה הוכנס למגירה.
דב חנין: איך דבר כזה קורה בלי ביקורת ציבורית, בלי מעורבות של הכנסת, בלי בקרה ובלי בחינה מעמיקה?
דב חנין: ההצעה שלי, אדוני היושב-ראש – בסיום הדיון הזה הוועדה תפנה למשרד החינוך, להחזיר מייד את התוכנית שאושרה בממשלה, מגן הילדים עד כיתה ה'.
דב חנין: ההצעה המעשית שחבר הכנסת כהן הציע, היא הצעה מצוינת.
דב חנין: אם משרד החינוך לא ערוך לבצע את זה בכוחותיו, שיאפשר לרשויות המקומיות לבצע את זה בכוחותיהם, וישפה אותם.
<חיים ביבס: למדנו שהם לא יודעים לשפות.
אכרם חסון: אדוני, אני לא ראיתי שמישהו פנה לשר האוצר ואמר: חסר כסף לקייטנות, והוא סירב, אבל אני רוצה להזדהות עם דבריך.
אכרם חסון: אני בעברי הרחוק הייתי מנהל מתנ"ס.
אכרם חסון: לא היה ילד בישוב שלא היה הולך לקייטנה, והקייטנות היו מסובסדות על-ידי הרשות ועל-ידי החברה למתנ"סים.
אכרם חסון: כנראה, יש הרבה ששכחו מה תפקידם.
אכרם חסון: ראיתי היום – לא עשו בדיקה, לא למגזר הדרוזי ולא למגזר הערבי.
אכרם חסון: כאילו אנחנו לא קיימים.
אכרם חסון: אבל זה לא העניין.
דוד אמסלם: לא, הם יצאו מהנחת עבודה, שאם יש בעיה במגזר היהודי, ודאי גם אצלכם...
אכרם חסון: אצל מה לעשות – אצלנו המצב הסוציו אקונומי הכי טוב 3.
דוד אמסלם: אגב, שם המחירים אמורים להיות הכי נמוכים, לפי מה שמאיר אומר.
אכרם חסון: אני רוצה רק להעיר גם למען כבודך וכבודנו.
אכרם חסון: אני מניסיוני כאן רואה הרבה פקידים - לא רק עושים בירוקרטיה; מזלזלים בנו.
אכרם חסון: לנו אין סנקציות ואין לנו ענישה.
אכרם חסון: כל עוד נמשיך להיות פראיירים, כך יתנהגו אתנו.
אכרם חסון: החבר'ה האלה, לא צריך להכניס אותם לוועדה.
אכרם חסון: לא צריך לטפל בהם בשום בקשה.
אכרם חסון: מהיום והלאה, מי שלא יכבד את הוועדה הזאת.
אכרם חסון: תאר לעצמך אזרח פשוט במדינת ישראל שפונה אליהם, מה הוא מקבל?
אכרם חסון: לא מקבל יחס, דורכים עליו, לא מעניין, אין חמלה במדינה הזאת.
אכרם חסון: כולם הפכו לאנשי כיס, רק כל אחד לכיס שלו, ולא מעניין אותו, ומורחים אותנו, ואנחנו נופלים בין הכיסאות.
אכרם חסון: אני מציע, כדי שלא נאבד מהאפקט של הדיון החשוב הזה שהבאת – וכל הכבוד, בוא נאמץ את מה שעשו במרכז השלטון המקומי.
אכרם חסון: מה שעושה ברדה, אפשר לעשות בכל הרשויות המקומיות.
אכרם חסון: אנחנו נציע את הסכום הזה, 850 ומשהו לכל הרשויות, כולם חייבים ללכת לפי זה, ואחר כך נתקן את המצב.
דוד אמסלם: חברת הכנסת יפעת שאשא.
יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, אני גם מברכת על הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קיימנו דיון דומה בוועדה לזכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: עלו, פחות או יותר, אותם דברים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להחזיר את המיקוד לסוגיה של מחירי הקייטנות, כפי שהם נגבים על-ידי הרשויות המקומיות, ואני מתחברת למילה שערורייה, כי הרי בסופו של דבר אנחנו כן עדים לרשויות שגובות סכומים שהם דמיוניים לחלוטין על הקייטנות.
יפעת שאשא ביטון: אז נכון, אולי זה אקסטרים ואולי יש שם כל מיני דברים שאני לא יודעת למה צריך אותם בגילאים האלה, ומרוויחות לא מעט כסף, על מי – על הגב של התושבים.
יפעת שאשא ביטון: כלומר אם הרשות המקומית, בבסיס התפישה שלה היה ברור, שזה חלק מהשירות שהיא נותנת לתושב, אז לא בטוח שהיתה גובה סכום כזה שמאפשר לה אחר כך רווח מאוד-מאוד גדול.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שנקודת המוצא של הדיון הזה הוא מה שהציג פה ראש העיר אלי ברדה, ואני אומרת לכם שמה שהוא עושה, עושים ברשויות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: לבוא ולומר שמשרד החינוך ומשרד הפנים ומשרד האוצר, ואפשר לגלגל את האחריות לכל מי שרוצים, אבל אז זה מיקוד שליטה חיצוני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים: אם הם לא פותרים, גם אנחנו לא, ובוא נמשיך כמו שאנחנו נמצאים היום.
יפעת שאשא ביטון: לכן אני אומרת, כל אחד בחלקת האלוהים הקטנה שלו צריך לקחת רשויות.
יפעת שאשא ביטון: ראשי רשויות הם האבא והאמא של התושבים שנמצאים שם.
יפעת שאשא ביטון: גני ילדים זה פתרון פשוט, כבוד היושב-ראש.
יפעת שאשא ביטון: יש שם סייעות שממשיכות לקבל שכר במהלך יולי לפחות.
יפעת שאשא ביטון: אפשר להעסיק אותם במסגרת הרשות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים את זה בקריית- - -
עודד פורר: גם המורים מקבלים שכר.
דוד אמסלם: ההערה שלך עכשיו הורידה עשרים שניות מהדיון.
יפעת שאשא ביטון: תלמדו את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: סייעות ברשויות המקומיות מועסקות גם בחודש יולי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בקריית שמונה ממשיכים את ההעסקה שלהן דה פקטו בתוך גני הילדים, ומאפשרים קייטנות בתוך גני בילדים בסכומים שהם באמת אפשריים.
יפעת שאשא ביטון: יש פתרונות יצירתיים.
יפעת שאשא ביטון: מי שרוצה, מוצא אותם, והשאלה היא איך באמת לוקחים אחריות, כל אחד בחלקת האלוהים הקטנה שלו.
דוד אמסלם: עודד, בבקשה.
עודד פורר: אדוני, אני חייב לומר שאנחנו מתייחסים לנושא התמחור של הקייטנות כאילו זה הנדסת טילים.
עודד פורר: הרי זה ממש לא מסובך לקבוע כמה עולה קייטנה.
עודד פורר: יודעים כמה עולה גננת, כמה עולה סייעת וכמה עולה מזון היום ל-25 ילדים.
עודד פורר: לא צריך לעשות מזה סיפור.
עודד פורר: גם לא צריך לחפש את זה בדוחות.
עודד פורר: אנחנו יודעים לעשות אזה.
עודד פורר: זה מה שמוביל לעובדה, שמשרד החינוך צריך לקחת את האחריות על העניין הזה, וצריך לקבוע סטנדרט אחיד, מה צריך להיות בקייטנה, מה המינימום שרשות מקומית צריכה לספק בקייטנה, וכמה זה צריך לעלות מקסימום.
עודד פורר: אני חייב לומר, שמה שהציג פה ראש העיר מגדל העמק אלי ברדה, הוא ראוי ויפה; יש לי רק בעיה אחת עם זה – הוא אמר שבתוך התחשיב הכלכלי שלו יש כסף, תרומות מקהילת דטרויט.
<אליהו ברדה: לא.
<אליהו ברדה: פרויקט אחר.
<אליהו ברדה: ג'-ד'.
<אליהו ברדה: לא להתבלבל.
<אליהו ברדה: לא גני ילדים, לא א'-ב'.
<אליהו ברדה: אין את זה באף רשות אחר.
עודד פורר: להכניס תרומות כדי שזה יממן את הקייטנות – מדינת ישראל מספיק חזקה.
עודד פורר: יכולים משרד החינוך למצוא את הכספים, כמו שמצאו את הכספים לעניין ראוי - לחינוך חינם מגיל 3, אחרי ששילמנו בעבר – את הילדים שלנו, כשהלכו בגיל 3 לגן, היינו משלמים את כל הסכום הזה.
עודד פורר: מצאו בסוף במדינת ישראל איך לממן את זה.
עודד פורר: יכולים למצוא גם איך לממן את הקייטנות.
דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל גרמן, בקשה.
יעל גרמן: אני דווקא חושבת שהאחריות על הקייטנות ועל תעסוקת הילדים ועל כך שההורים הצעירים ימשיכו לעבוד, כפי שהם צריכים לעבוד, מוטלת על מדינת ישראל, ואי לכך אני חושבת שגם משרד האוצר וגם משרד החינוך הם אלה שצריכים לדאוג.
יעל גרמן: אני רואה בקייטנות המשך של חינוך חובה.