GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גיא סמט: מה מפליא – שאנחנו גדלים בכמויות דרמטיות.
<גיא סמט: השוק מכפיל את עצמו, כי יש שם היטל הטמנה נמוך.
דוד אמסלם: למה עשיתם בעבר את ההבחנה?
<גיא סמט: אגב, בעבר לא היה עוד חוק אריזות.
<גיא סמט: הפסולת הזאת היתה עדיין קיימת.
<גיא סמט: הפסולת הזאת היא פחות מסוכנת.
<גיא סמט: מבחינת היכולת שלה לתשטיפים – כשאתה מעביר על זה מים – לא תקבל תשטיפים מלאים בחומרים, שיחלחלו למי תהום.
דוד אמסלם: ומה עם האורגני?
<גיא סמט: האורגני ממשיך להיות מוטמן באתרים הגדולים, אתה יודע.
דוד אמסלם: מה השפעת האורגני מבחינת תשטיפים?
<גיא סמט: יש לו השפעה מבחינת תשטיפים.
<גיא סמט: אתה מקבל הרבה תשטיפים, כמו כל אחד שנוסע אחרי משאית, או מסתכל בתוך הפח שלו, רואה תשטיפים.
<גיא סמט: בפח של הנגרייה לא אמור להיות תשטיפים.
<גיא סמט: כשאתה מגיע למטמנה, יש בריכות של תשטיפים.
<גיא סמט: מי שמכיר אתרי הטמנה – יש שם בריכות מאוד גדולות של תשטיפים, שזה חלק מהבעיה.
<גיא סמט: במקרה הזה לא אמור להיות וגם לא היה אמור להיות גידול של פי שניים.
<גיא סמט: השוק הזה גדל דרמטית, כי יש פה למעשה תרגיל על היטל ההטמנה.
<גיא סמט: הרשויות המקומיות, כפי שאתה יודע, לא יודעות כמה לקחו ושלחו ליבשה.
<גיא סמט: היא משלמת היטל מלא, ואז היא כבר לא רואה את הרווח.
דוד אמסלם: הוא משלם את זה לאתר?
<גיא סמט: הרבה פעמים הוא משלם לתחנת המעבר.
<גיא סמט: רוב הרשויות לא מפנות למטמנות ישירות.
<גיא סמט: יש מעט מאוד רשויות שמפנות.
<גיא סמט: הרוב מפנות לתחנת מעבר, ומתחנת מעבר זה נוסע.
<גיא סמט: אתה מגיע לתחנת המעבר, הוא גובה ממנו את הכסף הזה.
<גיא סמט: לפעמים מחזיר את זה, שזה לא אמור להגיע.
<גיא סמט: מה שנכנס לתחנת המעבר, לא יבש.
<גיא סמט: אנחנו מכירים את זה.
דוד אמסלם: אז למה שהוא יגבה ממנו תעריף של יבש?
דוד אמסלם: מה התמריץ שלו?
<גיא סמט: אין לו תמריץ.
<גיא סמט: אז הוא מרוויח את הכסף.
דוד אמסלם: אני הבנתי את הרעיון, גיא.
דוד אמסלם: אם הש"ג יגיד לו: שמע, אתה משלם ככה או ככה, אתה טוען שהוא יביא בעצם מה שנקרא רטוב ויגיד לו: תרשום יבש – התעריף הנמוך.
<תומר רוזנר: הוא מפריד את זה, ואז מטמין את זה כיבש.
דוד אמסלם: אם הוא מפריד, אין בעיה.
דוד אמסלם: אתה טוען, שמה שקורה כאן, שהבחור אומר לש"ג: תרים את זה, אני בא, זה יבש, התעריף של ה-60 שקל ולא של ה-120.
דוד אמסלם: אז הוא אומר לו: כנס, אין בעיה.
דוד אמסלם: עשיתי את זה ציורי.
<גיא סמט: וזה גם יותר מורכב.
<גיא סמט: השוק עולה בלי שום הסבר.
<גיא סמט: לא פתחו יותר נגריות.
<גיא סמט: אין הסבר.
דוד אמסלם: אני עוד לא בשוק.
דוד אמסלם: אני שואל באתר.
דוד אמסלם: אתה טוען, בגדול, שהיות שהשוק, לטעמך, לא התפתח, אם יש כזה דיווח, כנראה הבעיה היא באתר.
דוד אמסלם: אגב, יש ירידה בנושא השני?
דוד אמסלם: צריך להיות חוק כלים שלובים – אם עולה פה – יורד פה.
<גיא סמט: יש ירידה.
<גיא סמט: היא זניחה.
<גיא סמט: אבל כשאתה לוקח את הירידה עצמה, ואתה לוקח את החומר האורגני, כשאתה מדבר על מסות מאוד-מאוד גדולות, בחומר היבש אתה מאבד אותו, כי אתה מדבר על כמויות הרבה יותר קטנות.
<גיא סמט: אף אחד לא יכול לנתח ולהצביע לך, האם הירידה היא רק של הפסולת היבשה, ואם זה בדיוק אותו דבר.
<גיא סמט: ויש גם גידול של אוכלוסייה.
<גיא סמט: לומר: כן, יש ירידה – זה למרוח אותך.
<גיא סמט: לא רוצה.
אכרם חסון: אפשר לשאול שאלה?
אכרם חסון: מה היה גובה ההיטל ב-2012 לעומת היום?
אכרם חסון: מתי בפעם האחרונה העליתם את ההיטלים?
<גיא סמט: ההיטל מוצמד.
<גיא סמט: לדעתי, בשנה האחרונה הוא עלה.
אכרם חסון: בכמה?
קריאה: בינואר 2015.
קריאה: ביבש עלה ב-18.25.
<דוד אריאלי: אני אגיד משפט.
<דוד אריאלי: דוד אריאלי, ראש מועצת טבעון.
<דוד אריאלי: אומר בתמצית.
<דוד אריאלי: ההיטל החל ב-2007 בעשרה שקלים לטון.
<דוד אריאלי: הוא הגיע ל-130, ובעשר שנים שיעורי המחזור במדינת ישראל נותרו על כנם.
<דוד אריאלי: 20% ב-2007, 20% ב-2015.
<דוד אריאלי: אלה העובדות.
<גיא סמט: יש המספרים על הלוח.
אכרם חסון: כבוד היושב-ראש, זה לא כולל מע"מ.
דוד אמסלם: אה, יש על זה מע"מ?
אכרם חסון: ודאי.
אכרם חסון: מה חשבת?
אכרם חסון: אני רוצה שהיושב-ראש יידע קצת נתונים.
אכרם חסון: אם ההיטל עלה לאורך כל הזמן, כל המטמנות מרוויחות כסף, וזה עסק טוב, למה אתה רוצה להעמיס מסים על התושבים ועל האזרחים?
אכרם חסון: אין מספיק מסים על אזרחי מדינת ישראל?
<גיא סמט: אני גם מוריד.
<גיא סמט: אני גם מעלה וגם מוריד.
אכרם חסון: איפה אתה מוריד?
אכרם חסון: ועוד שאלה.
אכרם חסון: כשהשינוע ירד, מחירי הדלק והכול, אתה הורדת את העלות?
<גיא סמט: הדלק לא קשור.
דוד אמסלם: זה לא קשור לזה.
אכרם חסון: אתה מוביל את זה.
אכרם חסון: אתה לא מוביל למטמנות?
<גיא סמט: כן.
אכרם חסון: למה לא מורידים?
אכרם חסון: כשהעלויות יורדות, למה לא מורידים?
אכרם חסון: למה צריך כל הזמן רק להעלות?
דוד אמסלם: לא, אומר לך, אכרם, איך זה עובד.
דוד אמסלם: העירייה משלמת גם לנהג המשאית וגם להטמנה באתר.
דוד אמסלם: בלי קשר, נותנים לה קנס.
דוד אמסלם: כלומר מחיר ההובלה, אולי העירייה משלמת את ההובלה.
דוד אמסלם: לא קשור אליהם.
דוד אמסלם: הם באים לבעל האתר, משלמים לו.
דוד אמסלם: זה לא מזה.
דוד אמסלם: הם אומרים לו: נוסף לכל זה, תשלם קנס למדינה.
דוד אמסלם: כמו שאמר ראש המועצה, דוד, זה התחיל בעשרה שקלים, והגיע היום, זה 108 שקלים.
אכרם חסון: לא ראיתי מטמנה שפשטה את הרגל.
דוד אמסלם: אגב, מי שמרוויח הכי הרבה פה, לדעתי, זה מדינת ישראל.
דוד אמסלם: היא לא עושה כלום, ומרוויחה 108 שקל לכל טון.
קריאה: ההיטל זה לא המטמנות.
קריאה: ההיטל זה המדינה.
דוד אמסלם: שאלה אינפורמטיבית.
דוד אמסלם: זה התחיל בעשרה שקלים, והגיע ל-108 שקלים.
דוד אמסלם: זה מגיע לוועדה, או יש מנגנון אוטומטי?
<גיא סמט: יש מנגנון אוטומטי בחוק, ויש שיעורי הגדלה.
<ג'וש פדרסן: עו"ד ג'וש פדרסן מהלשכה המשפטית במשרד להגנת הסביבה.
<ג'וש פדרסן: ההיטל המקורי נקבע ב-2007.
<ג'וש פדרסן: ב-2010 נעשה מהלך נוסף, שהגיע לערך המקסימלי מ-2007 של 50 שקל.
<ג'וש פדרסן: עלה בעשרה שקלים כל שנה, הגיע ל-50 שקל.
דוד אמסלם: כלומר זה התחיל, בחוק אמרו:
דוד אמסלם: כל שנה עשרה שקלים עד 50.
דוד אמסלם: מ-50 מה היה?
<ג'וש פדרסן: נעשה מהלך חקיקה ב-2010, שאפשר למשך חמש שנים נוספות, כמעט עשרה שקלים.
<ג'וש פדרסן: בסוף הגיע ל-90 שקל.
<ג'וש פדרסן: הכול מוצמד למדד, אבל זה בערכים מוחלטים של הצו.
<ג'וש פדרסן: זה החל בעשרה שקלים.
<ג'וש פדרסן: מהלך החקיקה העיקרי היה ב-2010, והסתיים ב-2015.
דוד אמסלם: כלומר היו פה שתי מדרגות – אחת, עד 50, ומ-50 עד 100.
דוד אמסלם: מי הביא את החוק הזה?
<ג'וש פדרסן: במקור זה היה מהלך של המשרד להגנת הסביבה.
<ג'וש פדרסן: במקור היה סעיף מסמיך- - -
דוד אמסלם: איזה משרד הוביל את זה?
<ג'וש פדרסן: המשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: מה הרציונל של ההיטל הזה?
<ג'וש פדרסן: הרציונל המקורי, שהתחיל לפני 2007, כלומר במהלך שנת 2000, התייחס בעיקר – לא רק – בעיקר, להשפעות הסביבתיות החיצוניות.
<ג'וש פדרסן: זה מתייחס בדיוק למה שדיברנו, למרכיב האורגני, שיש פה התשטיפים הכי משמעותיים וריחות וגז מתאן, ולכן היטל ההטמנה מלכתחילה, לפי הרציונל העיקרי הזה, נקבע היטל הטמנה גבוה יותר על הפסולת המעורבת, שמכילה את המרכיבים האורגניים.
דוד אמסלם: שאלתי מה הרציונל.
<ג'וש פדרסן: זה מה שאני אומר - להפנים את העלויות החיצוניות של ההטמנה.
<ג'וש פדרסן: הדיפרנציאציה נוצרה בגלל ההשפעות הסביבתיות השונות ברמה הבסיסית.
<ג'וש פדרסן: פסולת יבשה או פסולת בניין, זה לא אותם השפעות, ולכן נוצר איזשהו הפרש.
<ג'וש פדרסן: עם השנים עוברים גם מתיקון 2010 וגם עכשיו, השיח משלב גם את המודל השני של מה השוק עושה, כלומר מה עלויות המחזור לעומת הטמנה, שאתה רוצה לקדם את הכדאיות הכלכלית, לעשות משק מאוזן, לאפשר עלויות מחזור להטמנה, ולשם אתה מוסיף, חוץ מההשפעות הסביבתיות, גם את המחירים בשוק.
דוד אמסלם: מה הגעתם למסקנה?
דוד אמסלם: אגב, כמה עולה טון הטמנה היום?
<קרנית גולדווסר: סביב 300 שקל.
דוד אמסלם: כמה עולה במפעל?
<אהרון חג'בי: אהרון חג'בי, מנהל אגף התברואה בעיריית ראשון לציון.
<אהרון חג'בי: השאלה שלך היא מורכבת.
<אהרון חג'בי: יש אגרת הטמנה, שהיא הולכת לאתר.
<אהרון חג'בי: יש היטל הטמנה- - -
דוד אמסלם: אני שאלתי – לא ההיטל.
דוד אמסלם: כמה אתה משלם לאתר?
<גיא סמט: באזור 50 שקלים.
<גיא סמט: התשלום הכולל מורכב מהיטל- - -
<אהרון חג'בי: אני משלם בשלוש מטמנות.
<אהרון חג'בי: בדודאים אני משלם משהו כמו 58 שקלים, בגני הדס – 60 שקלים, וביפה, בבקעה, משלם 50 שקלים.
דוד אמסלם: כמה עולה לך ההובלה?
<אהרון חג'בי: במקרה נמצא פה הקבלן.
<שרגא קורטוב: בסביבות 50 שקל.
דוד אמסלם: כמה עולה טון מהפח של האדם, ועד שמגיע לאשפה, בלי קשר להיטל?
<שרגא קורטוב: אשפה רטובה – כ-220.
<שרגא קורטוב: אשפה יבשה- - -
דוד אמסלם: אני מדבר על היבשה.
דוד אמסלם: מתחנת מעבר.
<שרגא קורטוב: הובלה לאתר, היטל והטמנה – בערך 220 שקל.
<שרגא קורטוב: הובלה לאתר, היטל והטמנה.
דוד אמסלם: זה כולל היטל ההטמנה, של ה-108 שקלים?
<שרגא קורטוב: כן.
דוד אמסלם: ואם אתה מנכה את היטל ההטמנה, זה עולה בסביבות 100 שקלים?
<שרגא קורטוב: כ-110 שקלים.
דוד אמסלם: ועל זה אתם גובים אותה עלות.
<גיא סמט: כן, אבל שמתי פה שקף.
<גיא סמט: אם אתה מסתכל על היטלי הטמנה בכל העולם, לכל המדינות יש היטל הטמנה.
<גיא סמט: שלנו – בין הנמוכים ביותר בעולם.
<גיא סמט: מבחינת ניתוח השפעות חיצוניות ועידוד שוק המחזור- - -
דוד אמסלם: אני מביא את הרציונל בזה - וזה מתחבר לדיון הקודם – אתה זוכר מה אתה צריך לעשות- - -
<גיא סמט: משבוע שעבר לא שוכחים.
<גיא סמט: תוכנית אב תוך חצי שנה.
דוד אמסלם: אני מבין את הרציונל שאנחנו צריכים לגבות כסף כדי לעשות פתרונות קצה.
דוד אמסלם: יש מס מסוים, לא משנה כרגע אם זה 100 שקלים, 80 או 200.
דוד אמסלם: אבל אם אתם גובים היטל, ואתם לא מייצרים פתרונות קצה, זה הופך להיות סתם מס, שאין לו שום משמעות מבחינת הקליינט.
דוד אמסלם: לכן בסעיף הזה הצטבר כמיליארד וחצי שקל.
דוד אמסלם: אגב, זה הר של כסף, עצום, שנגבה מרשויות, שחלק גדול מהן, הוא קורס.
דוד אמסלם: זה אומר שזה מס שלא מתווכחים אתו.
דוד אמסלם: קודם כל משלמים אותו, ואז מורידים את זה קצת מתרבות, קצת מאחזקת כבישים.
דוד אמסלם: מספר לך איך זה עובד.
קריאה: הרבה יותר גרוע.
קריאה: מעלים ארנונה.
קריאה: זה מה שקרה.
דוד אמסלם: נגיד שלא ארנונה.
דוד אמסלם: אבל נגיד שלא מעלים.
דוד אמסלם: וזה בא מהשירותים הבסיסיים שהעיריות נותנות לאזרחים.
דוד אמסלם: איך פעם אמר לי הבוס שלי – אנחנו חמור צולע, וכל הזמן מעמיסים עליו.
דוד אמסלם: זה מה שקורה לעיריות.
דוד אמסלם: יש פה הר של כסף.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין, זה שאתם מעלים את זה, חוץ מלעצבן את ראשי הרשויות, לאיזו תוצאה רוצים להגיע?
<גיא סמט: מצד אחד, אנחנו מעלים.
<גיא סמט: מצד שני, אנחנו מורידים.
<גיא סמט: בגדול, אני מפסיד כסף.
<קרנית גולדווסר: זה לא נכון חשבונאית.
דוד אמסלם: אתה מזכיר לי את המערכון של הגשש, שהוא אומר: שים פה 50 שקל בגלל התפעול, וקח מפה 20 שקל, כי אנחנו משפחה.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה ברמת הרציונל.
דוד אמסלם: אגב, מה זה, הפסדת כסף?
דוד אמסלם: זה כסף שאתה לא יודע מה לעשות אתו.
דוד אמסלם: זה סתם הר של כסף שיושב לך.
<גיא סמט: אל"ף, אני מסכים עם חלק מהביקורת.
<גיא סמט: חלק מהדברים נכונים.
<גיא סמט: לא יכול להיות שיצטבר כסף, ואנחנו צריכים לבצע ולהקים מתקנים.
<גיא סמט: מסכים אתך לגמרי.
<גיא סמט: אפשר להמשיך את הדיון זה, אבל אני מסכים.
<גיא סמט: במהות, אני מסתכל על ההפחתה וההורדה, וכולם קפצו עליי.
<גיא סמט: לקח השר גבאי, השר שעוזב אותנו, השר היוצא, ולקח את העמודה הגבוהה, שהיא במיליונים, מבחינת כמות, 90% מהפסולת, והוריד שם את ההיטל, ואז העלה את ההיטל השני, כדי למנוע את העבריינות.
<גיא סמט: בגדול, אם אתה מסתכל על ההכנסות פה, לקחתי את השנים של 2011, 2012, דימיתי להיטל הקיים, הכפלתי בכמויות.
<גיא סמט: אם זה חוזר אחורה, אני מצטמצם בהכנסות.
<גיא סמט: כלומר השלטון המקומי אמור להקל עליו.
<גיא סמט: אגב, זו ההקלה היחידה שהוא באמת הביא, כי אם אני אוריד את ההיטל בשלושה שקלים, הוא ירגיש את זה.
<גיא סמט: אם אני משאיר את המצב הקיים, הוא לא רואה את זה.
<גיא סמט: השלטון המקומי מפסיד פה כסף, אם אנחנו לא מעבירים פה את המהלך.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת לך את השאלה האחרונה, של ה-69,000 דולר.
דוד אמסלם: הבנתי את ההיגיון ואת חוק הכלים השלובים.
דוד אמסלם: אבל יש שתי אפשרויות לעשות את חוק הכלים השלובים – או להרים את הנמוך, או להוריד את הגבוה.
דוד אמסלם: היות שאתה מבין שיש פה איזושהי ברכה לבטלה – אנחנו כרגע מייצרים מס שהוא לא אפקטיבי.
דוד אמסלם: שנה הבאה נשב פה, ותספר לי שיש לך 2 מיליארד, ואחרי זה – 2.5 מיליארד.
דוד אמסלם: זה כמעט כמו כסף של מונופול.
דוד אמסלם: אתה לא יודע מה לעשות אתו.
<גיא סמט: אני אפילו לא יכול לקנות אתו בתים או מלון...
דוד אמסלם: אני שואל, אם אתה רואה שאין לך פתרונות קצה, אתה מבין שאתה מייצר איזשהו אבסורד, אבל מצד שני, אתה לא רוצה להוריד את ההיטל, כי אתה רוצה להשאיר את זה במגמה לכאורה, אני חושב גם שזה כסף שצריך להיות בסוף בפתרונות הקצה למפעלים – לא לפחים.
דוד אמסלם: אז למה היום, בשלב הביניים, כשאין לך פתרון, למה לא להוריד את הגבוה לנמוך, ולומר: טוב, אעצור את הדליפה.
דוד אמסלם: אני אעשה את כולם 70 שקל.
<גיא סמט: כי במהלך כזה אתה הופך את הכדאיות להקים מתקנים לעוד יותר נמוכה, כי ברגע שאתה מוריד את ההיטל, אתה גורם לזה שלא תהיה כדאיות בכלל להקים מתקנים.
דוד אמסלם: היום כמה יש?
<גיא סמט: היום גם המתקן ב- - - בקושי מתקיים.
דוד אמסלם: שמעת את הנתון שהוא אמר?
דוד אמסלם: הדהים אותי, מנהל אגף תברואה של עיריית ראשון, שאני מכיר אותו הרבה שנים.
דוד אמסלם: שאלתי איזה אחוז הולך להטמנה.
דוד אמסלם: הוא אומר לי: 80%.
דוד אמסלם: אז מה עשינו במפעל?
דוד אמסלם: סגור את המפעל.
דוד אמסלם: אנחנו מקימים מפעל של 20% שממילא קרטונים וכו' שמים שם שני עובדים והם לבד מממנים 15%.
דוד אמסלם: הייתי בשוק ממה שהוא אמר.
<גיא סמט: ראיתי שהיית מופתע, כי היית בטוח שזה יותר.
דוד אמסלם: הייתי בטוח ש-80%.
דוד אמסלם: שאולי 20% הולך להיטל.
<גיא סמט: אבל החומר האורגני שהוא מוציא, אין לו מתקני טיפול כמו שצריכים להיות.
<גיא סמט: ברגע שאתה לוקח את מתקני הטיפול - הרבה יותר גבוהים.
דוד אמסלם: אז יש לי רעיון.
דוד אמסלם: אמרתי לך – אתם תקדמו תוכנית אב.
דוד אמסלם: אני חושב שבשלב הביניים כרגע – לערים אין אופציה.
דוד אמסלם: אתה יכול להעניש מישהו, שאתה אומר לו: יש לך שתי אפשרויות.
דוד אמסלם: אני רוצה שתפעל באפשרות אחת, אבל אם אתה מחליט לפעול אחרת, אקנוס אותך.
דוד אמסלם: אדם עושה את החשבונות שלו.
דוד אמסלם: ואז אתה מעלה את זה.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו חוק השקיות.
דוד אמסלם: לא רוצים שהציבור ישתמש בשקיות.
דוד אמסלם: ימחזר.
דוד אמסלם: אמרנו: 10 אגורות.
דוד אמסלם: חלק אמרו 30.
דוד אמסלם: יש לך כיוון.
דוד אמסלם: אתה יודע לא אתה רוצה ללכת.
דוד אמסלם: פה אנחנו אוספים כסף בלי לדעת לאן אנחנו רוצים ללכת.
<גיא סמט: לא נהיה בעד הורדת ההיטל.
דוד אמסלם: צא מהקופסה.
דוד אמסלם: תשתחרר טיפה.
דוד אמסלם: תחשוב, למה לדעתך זה לא הדבר הכי מתבקש בעת הזאת.
<גיא סמט: זה לא מתבקש, כי אנחנו רוצים להקים מתקנים.
<גיא סמט: ברגע שאעשה מהלך כזה, סגרתי את כל הבסיס לכך.
דוד אמסלם: אז אתה תגבה, במקום 500 מיליון שקל בשנה, 300.
דוד אמסלם: אגב, ואם תקים את המתקנים, ויהיו לך התוכנית וסוג המתקנים, ואחרי שנחליט על טכנולוגיה - ואיזו טכנולוגיה, אני הצעתי בשלב הבא, שזה יחד עם השלטון המקומי, להקים תאגיד ארצי, ואז אתה יכול ולמר: יצרתי לכם פתרון.
דוד אמסלם: היום אתה קונס אותם בלי שהם יכולים לעשות דבר.
דוד אמסלם: אתה כאילו נותן לו קנס, והוא לא יודע מה לעשות עם זה.
דוד אמסלם: אומר לך: גיא, אני אתך.
דוד אמסלם: מה אתה רוצה שאני אעשה?
<גיא סמט: אנחנו מנסים לקחת את ההצעה, ולשנות את כל המדיניות לפי הבעיה שהיתה לנו כאן.
<גיא סמט: הבעיה שהיתה לנו פה, היא שיש גידול בשוק לא סביר, גידול דרמטי.
<גיא סמט: לא הגיוני שזה מה שקורה.
<גיא סמט: נכון, כי אתה לוקח אותי למקומות שאני לא יכול להיות בהם.
<אבי רדעי: אבי רדעי, ראש אגף פסולת במשרד להגנת הסביבה.
<אבי רדעי: נתנו תמיכה למעל 24, 25 מתקנים שמתקדמים בהליך הסטטוטורי.
<אבי רדעי: רובם הגיעו כבר לשלבים של היתר בנייה.
<אבי רדעי: המתקנים האלה, חלק מהתוכנית העסקית שלהם היה המחיר האלטרנטיבי, בגילום היטל הטמנה.
<אבי רדעי: חלקם כבר השיגו מימון מהבנק.
<אבי רדעי: מחר בבוקר אם נחתוך דרסטית את היטל ההטמנה, המצב הוא שהם לא יקבלו מימון, המתקנים האלה.
<אבי רדעי: יש בפרישה ארצית- - -
דוד אמסלם: אני לא אכנס לטכנולוגיה, שלא יקרה מצב שגם עכשיו מקימים מפעל כדי למחזר 10%, אבל מההיטל הזה שקובעים אותו – נניח שקבענו 80 שקל.
דוד אמסלם: אתה יכול בהטמנה הזאת לומר לו: אני מוריד לך את כל ההיטל, ואתן לך עוד סובסידיות.
דוד אמסלם: הרי יש לך מספיק כסף.
דוד אמסלם: אבל עזוב.
דוד אמסלם: זה משחקים אחרים.
דוד אמסלם: אגיד לך אחרי זה, איך תעשה את זה.
דוד אמסלם: תעבור לטיעון הבא.
<אבי רדעי: עוד משהו אחד.
דוד אמסלם: אגב, בהיבט הזה שאמרת, משהו חשוב.
דוד אמסלם: כשאנחנו מסתכלים בטווח הארוך, אנחנו רוצים במדינת ישראל מתקני הטמנה שעובדים כשוק חופשי בלי התערבות.
דוד אמסלם: אם היום המחיר של התפעול הוא לא ברמת אפס של היטל, לא עשינו כלום.
דוד אמסלם: הרי המדינה לא רוצה לסבסד אותם בעתיד.
דוד אמסלם: חשב עכשיו שלכולנו יש מתקנים בכל הארץ.
<גיא סמט: עדיין בכל מדינות העולם כדי למחזר יש היטלים.
דוד אמסלם: וכולם ממחזרים בעצם, וכולם פועלים כמו שצריך.
דוד אמסלם: אז אתה הרי בעצם מוריד לו את ההיטל.
<גיא סמט: באף מדינה בעולם זה לא קורה.
<גיא סמט: יש עלויות חיצוניות.
דוד אמסלם: אותו אחד, מה עושה בעצם?
<גיא סמט: עכשיו נתת את הנימוק, מבחינתי לפחות, ההפוך.
<גיא סמט: בכל מדינות העולם יש מתקנים, וכשיש מתקנים, עדיין יש היטל.
<גיא סמט: ההיטל מבטא את העלות החיצונית של הטיפול בפסולת בהטמנה שלו.
<גיא סמט: מה אמור לקרות – ההכנסות אמורות לרדת, כי רוב הפסולת תהיה ממוחזרת, ואז רוב הכסף לא יתקבל אצלנו.
<גיא סמט: לא יהיה היטל, כי מה שממוחזר - אין עליו היטל.
<גיא סמט: אבל בעיקרון, בכל מדינות העולם, לא מבטלים את ההיטלים.
<גיא סמט: גם לא מורידים את ההיטלים.
<גיא סמט: באנו בידיים נקיות בהצעה.
דוד אמסלם: לזה התכוונתי.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם אתה מקים מפעל שמטמין הכול, אין מפעל.
דוד אמסלם: הרעיון הוא – זה כמעט לעשות את האחוזים ההפוכים.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול – היות שגם אתם העליתם כל שנה בעשרה שקלים, הרי לא עשיתם בדיקה כלכלית, מה הנזק לקרקע, ומה הנזק למדינת ישראל ולמי תהום ודברים כאלה, ולפי זה קבעתם.
דוד אמסלם: קבעתם מספר שרירותי.
<ג'וש פדרסן: רק אציין שמבחינה עובדתית, המהלך של 2010, מה שהבאנו מבחינת מחיר היה על בסיס חישוב של חלופות המחזור וחישוב שוק של מה חלופות מחזור, להביא היטל הטמנה שמביא לכדאיות מחזור.
<ג'וש פדרסן: פירטתי - היו שני מודלים של רציונלים היטל הטמנה- גם הפנמת עלויות חיצוניות וגם חלופות הטמנה מבחינת שוק.
<ג'וש פדרסן: שני המודלים משולבים בחישובים.
<קרנית גולדווסר: קרנית גולדווסר.
<קרנית גולדווסר: אני יועצת למרכז השלטון המקומי.
<קרנית גולדווסר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.
<קרנית גולדווסר: אחד, אם אני מבינה נכון מהדיון, וממה שנאמר על-ידי גיא, הסיבה העיקרית שלשמה נעשה פה שינוי בהיטל ההטמנה, זה בגלל שיש עלויות בכמויות ההטמנה, כלומר מישהו הולך, כפי שציינת, ואומר שהוא מצהיר על פסולת מסוג אחד בצורה אחרת.
<קרנית גולדווסר: אני חושבת שזו לא הדרך.
<קרנית גולדווסר: למדינה צריכים להיות כלים אחרים להתמודד עם אותם אנשים שעושים עבירות או הטמנה לא נכונה.
<קרנית גולדווסר: לגבי מה שאבי אמר, שנעשו כבר הרשאות, ויצאו תמיכות או הקצאות – בשטח לא רואים שום דבר.
<קרנית גולדווסר: כרגע לרשויות, כפי שאמרת, אין כאן שום אפשרות אחרת.
<קרנית גולדווסר: אם מי שקיבל את התמיכה, עשה את התוכנית העסקית, הוא עשה אותה על סמך ההיטלים הקיימים היום, בתקציבים הקיימים היום, ולא על סמך מה שעתידה המדינה לשנות בצו.
<ג'וש פדרסן: תוכניות עסקיות – לפי גובה ההיטל, שקבוע בחוק.
<ג'וש פדרסן: ב-2015 הוא הגיע לרף הסופי.
<ג'וש פדרסן: לא לפי התמיכות; לפי גובה ההיטל.
<קרנית גולדווסר: גובה ההיטל קבוע בחוק היום.
<קרנית גולדווסר: אתה רוצה להעלות אותו.
<ג'וש פדרסן: לא.
<קרנית גולדווסר: אתה רוצה להעלות את הפסולת היבשה, והמעורבת, שאתם רוצים להוריד, אתם רוצים להוריד 3 שקלים, ולומר: אנחנו עושים טובה לרשויות, ומעלים מצד שני 30 שקלים.
דוד אמסלם: הוא אמר: אני רוצה להישאר באותו כסף.
דוד אמסלם: הוא בא מזווית הכסף.
<קרנית גולדווסר: נכון.
<קרנית גולדווסר: אני רוצה להוסיף שההשלכה האופרטיבית הנוספת שהשינויים בהיטלים האלה יעשו, ונאמר פה בשבוע שעבר - השר היוצא אמר, שרשויות מפרידות רטוב-יבש - וזה מצליח אצלם - הם לא רוצים להרוס את זה.
<קרנית גולדווסר: הדבר הזה, יהרוס את הרשויות שמפרידות.
<קרנית גולדווסר: מי שכבר מפריד ומשלם על-פי היטלים שונים רטוב-יבש - הרי זה היה הרעיון – זה לאותן רשויות מפרידות, והנה יש פה חג'בי שיודע להגיד בדיוק עלויות, כמה זה ישתית עליו, על ראשון לציון.
<קרנית גולדווסר: זה יפריע, ויעשה להם את השינויים.
דוד אמסלם: חג'בי.
<אהרון חג'בי: כבוד היושב-ראש, ראשית, אני מזמין אותך ואת חברי הוועדה לביקור בתחנת המעבר ראשון לציון – תחנה ומופת לדוגמה.
<אהרון חג'בי: העירייה השקיעה בשנים האחרונות מעל 8 מיליון שקלים בשיפוץ התחנה, בשדרוג.
<אהרון חג'בי: בכירי המשרד היו, מהשר, המנכ"ל, גם אבי היה.
<אהרון חג'בי: ודאי ראה את התחנה שלנו.
דוד אמסלם: נעצור בתחנה שלכם - נעבור לעניין.
דוד אמסלם: אני מבין שבראשון לציון הכול עובד מצוין.
<אהרון חג'בי: לא הכול.
דוד אמסלם: ודאי התחנה.
דוד אמסלם: אבל נעבור - מה המשמעות מבחינתכם, לקבל את ההצעה שלהם?
דוד אמסלם: חשוב לי לשמוע את עמדתך, איך זה משפיע עליכם?
<אהרון חג'בי: בשנת 2015 היטל ההטמנה, עיריית ראשון לציון שילמה 17 מיליון שקלים, היטל הטמנה על הפסולת יבש-רטוב, כאשר אנחנו ממחזרים כמעט 24%.
דוד אמסלם: בלי מפעל.
<אהרון חג'בי: לא, יש לי מפעל, אבל אם אתר תובלן לא היה בלעדי בשוק – זה החומר האורגני.
<אהרון חג'בי: כשהקבלן הגיש את הצעת המחיר שלו, הוא שילם 50 שקל לטון.
<אהרון חג'בי: היום הוא משלם 160 שקל לטון, לפני הובלה.
דוד אמסלם: בהטמנה?
<אהרון חג'בי: זה לא הטמנה אלא מחזור, השבה.
<תומר רוזנר: אתר ההטמנה העלה את המחיר פי שלושה.
<אהרון חג'בי: זה לא אתר הטמנה.
<אהרון חג'בי: זה אתר שמייצר קומפוסט.
דוד אמסלם: זה אתר שאתה מביא לו.
דוד אמסלם: מבחינתך זה הטמנה.
דוד אמסלם: מה זה משנה לך, מה הוא עושה?
<אהרון חג'בי: זה נקרא השבה.
דוד אמסלם: כמה אתה משלם לו?
<אהרון חג'בי: הקבלן משלם במקום 150 שקל- - -
דוד אמסלם: הקבלן שלך?
<אהרון חג'בי: במקרה הוא פה.
<אהרון חג'בי: הוא משלם לו 160 שקל לפני הובלה.
דוד אמסלם: איך הוא אמר קודם ש-100 שקלים?
<אהרון חג'בי: זה נחשב במחזור.
דוד אמסלם: אז למה לא תלך לאתר בשני?
<אהרון חג'בי: הוא אצלי מחויב במכרז למחזר 15%.
דוד אמסלם: כשאתה לוקח את זה בלי מחזור, כמה אתה משלם לו באתר ההטמנה?
<שרגא קורטוב: 220 כולל הובלה.
<קרנית גולדווסר: 100 שקל.
דוד אמסלם: אתה עכשיו מגיע לאתר, הוא מרים לך את הש"ג.
<שרגא קורטוב: 60 שקלים לטון.
דוד אמסלם: אם אתה לוקח את זה אחרי שהפרדת, ולוקח את האורגני להוא, כמה?
<שרגא קורטוב: 160.
<אהרון חג'בי: בגלל שסגרו את אתר דלילה.
<אהרון חג'בי: אתר דלילה נסגר על-ידי משרד הפנים לפני שנתיים.
דוד אמסלם: אז אם אתה חוסך 20%, ואתה משלם באורגני פי שלושה, יכול להיות שאתה משלם הרבה יותר בלי בכלל להפריד?
דוד אמסלם: אז למה אתה מפריד?
<אהרון חג'בי: הוא חייב לפי המכרז 15%.
דוד אמסלם: חג'בי, גם אתה בא מזווית הכסף.
דוד אמסלם: הרי בסוף אתה משלם לו.
דוד אמסלם: אם אתה עובד במשרד לאיכות הסביבה – הבנתי, אבל אם אתה מנהל אגף תברואה של עיריית ראשון לציון, והוא אומר שאתה משלם לו, נניח - לטובת העניין זה אתה – אם אתה מביא את זה מעורבב, אתה משלם 60 שקל לטון, ואם אתה מפריד את האורגני, אתה משלם 160 שקל, למה אתה מפריד?
יעל גרמן: כי לעיריית ראשון, אכפת.
יעל גרמן: היא רוצה לעשות מחזור.
יעל גרמן: פשוט כל הכבוד לעיריית ראשון, אבל עיריות אחרות אתה צודק.
יעל גרמן: הן לא עושות את זה, כי לא אכפת להן.
דוד אמסלם: אתה שייך לאיכות הסביבה בעיריית ראשון?
<אהרון חג'בי: לא.
<אהרון חג'בי: אני במסגרת ההסכם שלי עם הקבלן, הוא מקבל ממני מחיר פיקס – 240 שקל לטון לפני מע"מ.
דוד אמסלם: אז למה שהוא יפריד?
<אהרון חג'בי: כי הוא חייב במכרז למחזר 15%.
דוד אמסלם: אגב, מבחינת הזבל הגולמי, איך אתה עושה היום בזבל – אתה אוסף אותו היום מהרחוב.
דוד אמסלם: מה הפרופורציות בין האורגני ללא אורגני?
<אהרון חג'בי: 65-35, לטובת האורגני המעורבת.
דוד אמסלם: אם כך, אתה חייב להפריד את ה-35, ואז אתה משלם פי שלושה.
<שרגא קורטוב: לא.
<שרגא קורטוב: אני מפריד את היבשה, והוא משלם היטל היבשה, במחיר היבשה.
דוד אמסלם: אבל אם אתה משלש, מ-60 ל-160- - -
<אהרון חג'בי: רק מה שעבר מיון- - -
דוד אמסלם: כמה יבש וכמה אורגני מהגולמי?
<שרגא קורטוב: 65 מעורבת; 35 - פסולת יבשה – גזם, גרוטאות וכו'.
<שרגא קורטוב: מה שהולך לתובלן זה בסך הכול 7%, 8%, מה שעבר מהלך המיון, והולך לייצור קומפוסט.
<שרגא קורטוב: זה עולה 160, פלוס 60 שקל הובלה.
<שרגא קורטוב: לצורך העניין, אם- - -
דוד אמסלם: אז כ-8% עד 10% הולך לאורגני בעלות של 160.
דוד אמסלם: ב-90%, מה החלוקה?
דוד אמסלם: הרי יש לו 90% פסולת.
דוד אמסלם: 30% יבש הולך בתעריף של 70 שקל.
דוד אמסלם: מה קורה בדלתא?
<אהרון חג'בי: במעורב.
<גיא סמט: אנחנו לא מכירים את הנתונים האלה.
דוד אמסלם: אם כך, חג'בי, אם אתה אומר שאתה דואג לאיכות הסביבה – הבנתי.
דוד אמסלם: אבל אם אתה לא דואג לאיכות הסביבה, למה אתה דופק את העירייה בהפרדה?
דוד אמסלם: הרי העירייה משלמת 160.
<אהרון חג'בי: הקבלן מקבל ממני מחיר פיקס.
דוד אמסלם: אבל אתה מבין לבד שהוא מגלגל עליך.
דוד אמסלם: הוא לא גמילות חסדים.
<אהרון חג'בי: אם היה תלוי בקבלן, לא היה בכלל מעביר את זה לתובלן.
דוד אמסלם: ואם מחר יעלו לו בתובלן ל-2,000 שקל, אתה תשלם לו יותר?
<אהרון חג'בי: אני לא משלם לו שקל יותר.
<אהרון חג'בי: זה מה שאני מנסה להסביר.
<אהרון חג'בי: במכרז הבא הוא לא יתמודד.
<גיא סמט: הוא מצדיק את השינוי שאנחנו מציעים.
<גיא סמט: זו הבעיה.
<גיא סמט: אין לו מושג כמה היטל.
<גיא סמט: זה מה שקורה בהרבה רשויות.
<אהרון חג'בי: זה לא קשור.
<אהרון חג'בי: המשמעות של מה שאתם רוצים לעשות עכשיו, יעלה לי 2.5 מיליון שקל.
<גיא סמט: יש לך פיסק אתו מחיר?
<קריאה: ללא היטל.
דוד אמסלם: בהנחת עבודה, שאנחנו מקבלים את ההצעה שלהם, כמה זה עולה לכם יותר?
<אהרון חג'בי: 2.5 מיליון שקל לשנה תוספת.
<שרגא קורטוב: הוא משלם לי עבור היבשה את ההיטל של היבשה.
<שרגא קורטוב: עבור הרטובה – מחיר היטל של הרטובה.
<שרגא קורטוב: כל טונה שנכנסת לאתר – הוא מקבל חשבונית.
<שרגא קורטוב: לפי זה הוא משלם.
<שרגא קורטוב: ברגע שיעלו את ההיטל של היבשה, אוטומטית הוא מכיס העירייה מביא- - -
דוד אמסלם: אבל ההצעה שלהם, להגינות, היא להעלות את היבשה, ולהוריד את הרטובה קצת.
<אהרון חג'בי: 3 שקלים?
<אהרון חג'בי: זה בדיחה.
דוד אמסלם: לכן שאלתי - מה הפרופורציה?
<אהרון חג'בי: 35 - יבשה.
דוד אמסלם: אתה אומר: שליש יבשה, וששני-שלישים רטובה ומעורבת?
<אהרון חג'בי: בינואר 2015 היבשה עלתה ב-18.25, והרטובה עלתה ב-5.
<אהרון חג'בי: זה אני כן מוסיף לקבלן, כי זה היטל.
דוד אמסלם: שנייה, חג'בי.
<אהרון חג'בי: תבואו לתחנה, אראה לכם.
דוד אמסלם: חג'בי, אתה עכשיו אמרת שבעצם זה עולה לך, בשנה האחרונה או בשנתיים, היבשה עלתה יחסית לרטובה.
דוד אמסלם: כלומר הרטובה עלתה באחוזים הרבה יותר קטנים מאשר היבשה.
<אהרון חג'בי: נכון.
<אהרון חג'בי: ההיטל.
דוד אמסלם: לא, הכמות.
<שרגא קורטוב: הכמות כל הזמן אתו דבר.
דוד אמסלם: אני מבין שההיטלים נשארו אותו דבר.
<שרגא קורטוב: לא, ההיטלים עלו.
דוד אמסלם: שנה שעברה ההיטל עלה?
<אהרון חג'בי: כן, בינואר 2015 ההיטל עלה ב-18.25 לפני המע"מ.
דוד אמסלם: לשני הצדדים?
<אהרון חג'בי: לא, על היבש 18.25, ועל הרטוב – 5.50, משהו כזה, לפני מע"מ.
דוד אמסלם: שנה שעברה זה כבר עלה.
<אהרון חג'בי: בטח.
<אהרון חג'בי: כבר שילמתי כמה מיליונים.
<קרנית גולדווסר: העליות בחוק נגמרו ב-2015.
<קרנית גולדווסר: - - - עוד עלייה.