GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עמית שטאובר: קודם כל, הנוסח עצמו של שלושים ימים מיום מסירת הצו הוא נוסח שיכול להוביל אותנו להרבה יותר משלושים ימים כי מסירת הצו יכולה להתעכב מסיבות שונות שלא תלויות רק בנו ואז אנחנו נצטרך לעשות עוד כל מיני תחליפי המצאה.
דוד אמסלם: אבל אם הוא לא יודע על הצו, איך אתה רוצה שהוא יפנה את הקרקע?
<עמית שטאובר: לגבי פנייה לבית משפט, אמרנו שהוא יודע על כך שיש כוונה לעשות את כל הפרוצדורה הזאת.
דוד אמסלם: אני לא מקבל תשובות מעבר לכך שאין לך תשובה רצינית.
<עמית שטאובר: חשוב לזכור שהחזקה בקרקע, את זה היושב ראש צריך לדעת, לא עוברת עם העברת הקניין.
<עמית שטאובר: החזקה בקרקע עדיין נשארת אצל אותו חקלאי שיכול לפנות לבית המשפט.
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים את הערת היועץ המשפטי לוועדה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה גם הגיוני.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם לא סותר.
דוד אמסלם: לדעתי זה זמן ששוכב על זמן אחר.
<קריאה: זה לא.
דוד אמסלם: מתי הוא מפנה את הקרקע?
דוד אמסלם: כמה זמן נתת לו?
<ערן ניצן: נגיע לזה.
<ערן ניצן: עוד לא הגענו לזה בחוק.
דוד אמסלם: כבר קודם אמרתם.
דוד אמסלם: נתת לו שישים ימים ואמרתי שלא יהיו שישים ימים.
דוד אמסלם: איך הוא מפנה את הקרקע?
דוד אמסלם: אתה נותן לו צו.
<עמית שטאובר: אם יש הסכם השבה, אני לא רוצה צו.
דוד אמסלם: אם יש הסכם, הכול בסדר.
דוד אמסלם: מצדי שיהיה מחר בבוקר.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על מצב שהבן אדם לא כל כך מסכים.
דוד אמסלם: אתה אומר לו שיש לו שישים ימים.
דוד אמסלם: יש כאן דבר שהוא מיותר.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר תוך שלושים ימים הוא יכול ללכת לבית המשפט.
דוד אמסלם: אנחנו אמרנו שאתה ממילא תוציא לו את הצו רק כשזה משהו אופרטיבי.
דוד אמסלם: לא תוציא לו כשזה משהו וירטואלי.
דוד אמסלם: הרי אם אתה מתחיל רק בתכנון של תכנית המתאר או תכנית התב"א, אין לך מה להוציא אותו.
<אריאל צבי: יש כאן שני צווים.
<אריאל צבי: הצו שאנחנו מדברים עליו כרגע הוא הצו המינהלי שמכוחו עוברות הזכויות.
<אריאל צבי: צו הפינוי נמצא בסעיף הבא, אדוני היושב ראש.
דוד אמסלם: אם כך, זה מחריף את העניין.
דוד אמסלם: אם אלה רק הזכויות, נפקא מינא לשופל אין כלום, אז מה אכפת לך?
<ערן ניצן: צריך לשווק.
<ערן ניצן: אני לא יכול לשווק.
דוד אמסלם: החודש הזה, זאת הבעיה שלך?
דוד אמסלם: עזוב, לא נראה לי מהותי.
דוד אמסלם: דרך אגב, מותר לכם לקבל הערות גם אם לא חשבתם עליהן.
<ערן ניצן: בוא נראה את הסעיף הבא ונסביר איך זה משפיע עלינו.
<תומר רוזנר: אני חייב לומר שחלק גדול מההערות שלנו כן התקבלו על ידי נציגי הממשלה.
<תומר רוזנר: נותרו רק שתי מחלוקות וזאת אחת מהן.
<רוני טיסר: הורה הממונה כאמור בסעיף קטן (א) והועברה החזקה בקרקע לידי רשות מקרקעי ישראל לפני מועד ההשבה המקורי, זכאי מי שהיה בעל הזכויות לגבי הקרקע להשבה שלא חתם על הסכם השבה, לפיצוי נוסף בעד התקופה שבין מועד העברת החזקה כאמור למועד ההשבה המקורי.
<רוני טיסר: על פיצויים כאמור יחולו פקודת הקרקעות וחוק לתיקון דיני הרכישה לצורכי ציבור, התשכ"ד-1964, בשינויים המחויבים.
דוד אמסלם: לא הבנתי את הסעיף הזה.
דוד אמסלם: אתם אומרים שאם למשל לבן אדם היה חוזה חכירה ל-25 שנים ועברו עשר שנים ונשארו לו 15 שנים, אז גובה הפיצוי מתחשב רק ב-15 השנים האלה?
דוד אמסלם: כך אני קורא את זה.
דוד אמסלם: כתוב שהועברה חזקה בקרקע לפני מועד ההשבה המקורי.
<ערן ניצן: זה על פי החוזה.
<ערן ניצן: היום הוא מחזיק קרקע, אם אני אומר לך – תוך חצי שנה אני מחזיר.
דוד אמסלם: היום בעל קרקע חקלאית ששונה ייעודה, צריך להשיב חצי שנה מהמועד.
<מניה לייקין: כדי לקבל פיצוי מוגדל שישים ימים.
<מניה לייקין: הפיצויים המוגדלים, הם מחזירים לנו את הקרקע תוך שישים ימים.
דוד אמסלם: אני מבין שהיום החוק קובע שבעל קרקע חקלאית שאתם מבקשים ממנו את הקרקע, ולא משנה למה, חייב לתת לכם אותה תוך שישה חודשים.
<קריאה: בשינוי ייעוד.
<תומר רוזנר: בשינוי ייעוד בתב"ע.
דוד אמסלם: אתה בעצם עושה שינוי ייעוד.
דוד אמסלם: זה חלק מההליך התכנוני בכל מקרה.
דוד אמסלם: סיימת את שינוי הייעוד, רק מתחום שינוי הייעוד אתה חצי שנה בעצם מודיע לו שיחזיר לך תוך חצי שנה.
<תומר רוזנר: אפילו לא חצי שנה.
<תומר רוזנר: הוא חייב להחזיר לו.
דוד אמסלם: הוא חייב להחזיר לך את הקרקע?
<קריאה: זה החוזה.
<מניה לייקין: זה זמן ההתארגנות שאדוני דיבר עליה קודם.
דוד אמסלם: אם כך, לא הבנתי מה כל תכלית החוק.
דוד אמסלם: כל החוק הזה הוא החצי שנה?
דוד אמסלם: בגלל החצי שנה הזאת אין בינוי במדינת ישראל?
<קריאה: באופן תיאורטי בתוך שישה חודשים הוא אמור להחזיר לך.
<קריאה: הבעיה היא בעיית מימוש.
דוד אמסלם: שאלתי אם כל הבינוי במדינת ישראל תקוע בגלל החצי שנה.
<קריאה: ערן, אתם סתם מצהירים.
<קריאה: תנו רשימה של מקומות שיש בעיה.
<קריאה: אתם סתם אומרים.
דוד אמסלם: למה תיאכף החקיקה הזאת?
<ערן ניצן: כי בין היתר כתוב כאן, וזה מה שאנחנו מבקשים, שתהיה לנו את היכולת המינהלית, אגב ההתדיינות הקניינית והפיצויים שהיום עוצרת הכול, להודיע שאני מאוד מכבד את העניין הזה, נמשיך לנהל את זה אבל עם כל הכבוד אני מנפיק לך צו שהקרקע עוברת אלי.
דוד אמסלם: יכול להיות שלא הבנתי.
דוד אמסלם: נניח שעכשיו הוא צריך להחזיר אחרי חצי שנה והוא לא מחזיר.
<ערן ניצן: בית משפט.
<מניה לייקין: היום זה רק בית משפט.
דוד אמסלם: בגדול אתם אומרים שזה לב העניין.
<ערן ניצן: זה לב העניין.
דוד אמסלם: אתם רוצים להעביר את הזכויות בלי לשאול אותו.
דוד אמסלם: את העיקרון כבר חתכנו בסעיף הקודם ולכן למה יש לך בעיה עם שלושים הימים שתומר אמר?
<שירה תם: זה מאריך לנו את המועדים.
<ערן ניצן: בסעיף 29(ה), על זה דיברנו קודם, אנחנו קיבלנו איזשהו תחום זמן תחום מהייעוץ המשפטי של הוועדה להפעיל את כל האופרציה הזאת לגבי פינוי הקרקע.
<ערן ניצן: כל נגיסה שנוגסים לנו בזמן שאני יכול להפעיל אותה, יורד לי מסך הזמן הגדול שאני תחום בו.
<ערן ניצן: הבעיה היא בעיה יישומית, אדוני היושב ראש.
דוד אמסלם: מה התחום שנתנו לכם?
<ערן ניצן: שלושים חודשים מיום אישור התכנית.
<קריאה: זה הסעיף הבא.
<רוני טיסר: הורה הממונה כאמור בסעיף קטן (א), יגיש לרשם המקרקעין בקשה למחיקת זכויותיו של בעל הזכויות לגבי הקרקע להשבה אשר הוקנו לבעל הקרקע כאמור, בהתאם לטופס שקבע שר המשפטים.
<רוני טיסר: הוגשה בקשה כאמור, ימחק רשם המקרקעין את הזכויות מכל סוג שהוא כאמור מפנקסי המקרקעין, לפי הבקשה, ולא יידרשו כתנאי למחיקה כאמור מסמכים או אישורים נוספים.
<תומר רוזנר: לפני שאנחנו ממשיכים לסעיף הבא, אני רוצה להבהיר את סעיף קטן (ג) שהוא סעיף חשוב ולא הובהרה כראוי משמעותו.
<תומר רוזנר: הבקשה של הממשלה כאן היא להתערב בחוזה ולאפשר את העברת הקניין ואת מסירת החזקה עוד בטרם חצי שנה או שנה שמופיעה בהסכם של שינוי הייעוד.
<תומר רוזנר: אם היא עושה דבר כזה, אם היא מבקשת ממנו להחזיר מיד עם אישור התכנית, באופן תיאורטי שישה חודשים לפני הזמן, היא צריכה לשלם לו על התקופה של החצי שנה הזאת פיצויי הפקעה כי היא הפקיעה לו זכות שיש לו בחוזה, וזה מה שהחוק יאפשר.
דוד אמסלם: אתה אומר שבגדול, מעבר לפיצוי, יש לו חצי שנה.
<תומר רוזנר: מעבר לפיצוי המוגדל.
דוד אמסלם: במסגרת החצי שנה הזאת הם צריכים לשפות אותו עובר חצי שנה.
<תומר רוזנר: בנוסף לפיצוי המוגדל.
דוד אמסלם: אני תמיד בעד לפצות כמה שיותר.
<תומר רוזנר: בנוסף לפיצוי הרגיל.
דוד אמסלם: לפצות אותם.
<מוטי דלג'ו: מה קורה אם התכנית לא יוצאת?
<ערן ניצן: יש סעד.
<ערן ניצן: מחזירים את הפיצויים בריבית דריבית.
דוד אמסלם: אני ארצה לסגור את הסיפור שלא לוקחים לך את הקרקע לפני שהשופל עולה.
דוד אמסלם: יכול להיות שיקרה לך הסכם הקיבוצים, גם תקבל את הכסף וגם לא ייקחו ממך את הקרקע.
<עמית שטאובר: כבוד היושב ראש, אני רוצה לקרוא מהחוק עצמו.
<עמית שטאובר: השבת הזכויות לידי מי שהיה בעל הזכויות, אם לא תאושר התכנית.
<עמית שטאובר: זה חלק מהסכם השבה.
<עמית שטאובר: אם לא תאושר התכנית, יש התייחסות בהסכם השבה לגבי השבת הזכויות למי שהיה ערב אישור התכנית.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש גם התייחסות לגבי הנושא של החזרת הכסף?
<קריאה: זה עוד מעט מגיע.
דוד אמסלם: יש התייחסות לזה?
<מניה לייקין: בהחלטת מועצה.
<רוני טיסר: 29ה.
<רוני טיסר: צו לסילוק יד ולפינוי קרקע להשבה היו הזכויות בקרקע להשבה לקניין בעל הקרקע לפי הוראות סעיף 29ד או לא נמסרה החזקה במועד אשר נקבע בהתאם להסכם ההשבה – זאת אומרת, מחקנו את או מועד ההשבה המקורי, כי הכוונה, כפי שתומר הסביר, שהצו יוצא לפני מועד ההשבה המקורי - רשאי הממונה, לאחר שעיין בדין וחשבון מאת הפקח, לתת צו בחתימת ידו הדורש מהמחזיק בקרקע לסלק את ידו מהקרקע ולפנותה, כפי שקבע בצו ועד למועד שקבע בו (בפרק זה – מועד הסילוק והפינוי).
<רוני טיסר: צו כאמור יינתן לא יאוחר משלושים חודשים מהיום בו אושרה תכנית מועדפת לדיור או תכנית רחבת היקף לדיור או שלושים חודשים מיום תחילתו ש פרק זה, לפי המאוחר מביניהם.
<רוני טיסר: לעניין זה לא תבוא בחשבון תקופה בה עוכב מתן הצו על ידי בית המשפט.
דוד אמסלם: תסבירו לי את הסעיף הזה.
<תומר רוזנר: זה הסעיף המרכזי שנוגע לנושא של הפינוי.
<ערן ניצן: עכשיו אנחנו מתעסקים בפינוי הפיזי.
<תומר רוזנר: זה הפינוי הפיזי.
<תומר רוזנר: כאן אומרים שאם כבר עברו זכויות הקניין ונרשמו על שם המדינה או שיש כבר הסכם השבה ונקבע בו מועד חזקה, חתמנו שאתה מפנה במועד מסוים והוא לא עושה את זה.
<תומר רוזנר: היום, כמו שנאמר על ידי נציגי רשות מקרקעי ישראל, הסעד של המדינה ושל כל אדם אחר ללכת לבית המשפט.
<תומר רוזנר: יש כאן סעד שנקרא במשפט סעד עצמי.
<תומר רוזנר: כמו שהתחלתי ואמרתי בתחילת הדיון, זה מצב מאוד מאוד חריג לדיני הקניין הרגילים ואנחנו אומרים שבגלל שהמדינה גם יש לה צורכי ציבור וגם בגלל שיש לה המון קרקעות וגם מסיבות נוספות, אנחנו נותנים למדינה באמצעות הכלי הזה אפשרות לעשות סעד עצמי, לגרום לפינוי בפועל ללא צורך בהליך משפטי בבית משפט.
<תומר רוזנר: כמובן שאנחנו מתחשבים בכך שמדובר בהליך שהוא מעין משפטי, שבעצם הייתה כבר תכנית.
דוד אמסלם: בקיצור, צו מינהלי.
<תומר רוזנר: צו מינהלי.
<תומר רוזנר: הצו המינהלי הזה חייב להיות מוגבל בזמן.
<תומר רוזנר: אנחנו רצינו שנה, הממשלה רצתה שלושה חודשים ובסוף הגענו להסכמה - שכמובן הוועדה צריכה להחליט אם היא מקבלת אותה - לשלושים חודשים.
<קריאה: אנחנו רוצים שלוש שנים.
<תומר רוזנר: כלומר, אנחנו נותנים את הסעד החריג הזה אם באמת צריך אותו.
<תומר רוזנר: אם המדינה עושה תכנית והיא שוכבת על המדף חמש שנים, שלא תשתמש בסעד הזה, שתלך לבית משפט.
<תומר רוזנר: אם המדינה חושבת שיש לה תכנית שהיא רוצה לממש אותה, שתעבוד בלוח זמנים סביר ולוח הזמנים הסביר, מה שמוצע כאן, הוא שלושים חודשים.
דוד אמסלם: לגבי הצו עצמו.
דוד אמסלם: תומר, הרי בסופו של דבר אנחנו רוצים את הצו המינהלי.
דוד אמסלם: כמו שאמר תומר, זאת סנקציה מאוד חריפה וגם סנקציה חריגה.
דוד אמסלם: היא לא שיפוטית.
דוד אמסלם: לכן אנחנו צריכים את זה כשאנחנו כבר בפתח, כאשר השופל כבר צריך לעלות מחר בבוקר.
דוד אמסלם: למה לא נגביל את זה בלוחות זמנים קצת יותר קצרים?
דוד אמסלם: למה שלוש שנים?
דוד אמסלם: הרי אנחנו לא אומרים שהבן אדם יפנה.
דוד אמסלם: על הצו אתה מחליט.
דוד אמסלם: אני רוצה עכשיו לעבור כל אבני הדרך.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם העברנו זכויות, לא שאלנו אותו, לא חיכינו להסכמה שלו אלא העברנו זכויות.
דוד אמסלם: סוגיית הפיצוי, אנחנו דנים אתו.
דוד אמסלם: אנחנו קידמנו תכניות כבר.
דוד אמסלם: הכול יש לנו.
דוד אמסלם: אנחנו גם יכולים ללכת לשיווקים והכול בסדר.
דוד אמסלם: עדיין הבן אדם מגדל את העגבניות ועדיין אנחנו לא צריכים את הקרקע שלו.
דוד אמסלם: אם הוא מפנה את זה מרצונו, בסדר גמור.
דוד אמסלם: אם הוא לא פינה מרצונו, הוא ממשיך להחזיק, אז אנחנו אומרים שאנחנו רוצים לעשות לו צו מינהלי.
דוד אמסלם: למה שלא נעשה את הצו המינהלי לפני שאנחנו אמורים לעלות על הקרקע?
<ערן ניצן: אני אענה על זה.
<ערן ניצן: גם בקצה אין חובות.
<ערן ניצן: המינהל יכול.
<ערן ניצן: המינהל לא יוציא את הצו המינהלי לפני שהוא משווק.
דוד אמסלם: אני כבר מכיר את הפקידים.
דוד אמסלם: אמרתי לך, הוא לא קרא בעיתון "דבר".
דוד אמסלם: פקידים בכירים במדינה.
דוד אמסלם: הרי כל הפרוצדורה גמרתם ועכשיו הבן אדם בא ורוצה לעלות על הקרקע.
<שירה תם: אבל החוק מתייחס למשהו אחר.
דוד אמסלם: את כלל הפרוצדורה גמרתם ועדיין החקלאי מרגיש שמקפחים אותו והוא לא סומך על המדינה וחושב שקיפחו אותו.
דוד אמסלם: לכן הוא נאחז בקרקע ועדיין מגדל את המלפפונים וכולי.
<ערן ניצן: הוא לא יכול להיאחז בקרקע.
דוד אמסלם: אני אומר שכרגע הוא עדיין שם ואתה לא צריך לפנות אותו כי עדיין אתה לא צריך את הקרקע בפועל.
דוד אמסלם: לכן אתה בעצם מבקש לפנות אותו לפני שאתה עולה על הקרקע.
דוד אמסלם: אתה עולה על הקרקע שלוש שנים, למה אתה צריך את הצו המינהלי?
<ערן ניצן: כי יש לי כאן שלושים חודשים מיום אישור התכנית.
<ערן ניצן: אני מוגבל.
<ערן ניצן: זה הנוסח שביקשו מאתנו בוועדה.
<ערן ניצן: כלומר, גם אם אני צריך את הקרקע רק בעוד ארבע שנים, אני לא אוכל להוציא את הצו הזה.
דוד אמסלם: יש לך תכנית שמתוקף התכנית גם מוציאים היתרים ואתה לא רוצה לשווק אתה רק עוד ארבע שנים?
<קריאה: זה מה שאתה אומר.
<ערן ניצן: אני אסביר למה אני לא אומר את זה.
<ערן ניצן: אחרי שעשית תכנית ואחרי שתעשה תהליכי פדיון, יש עוד דברים כמו ציון קרקע.
דוד אמסלם: כל תכנית תב"א דורשת תסקירי השפעת סביבה, קרקע, בדיקות קרקע ומה שאתם רוצים.
<שירה תם: אבל יש דברים בלתי צפויים.
דוד אמסלם: שלוש שנים?
דוד אמסלם: מה לא צפוי?
<ערן ניצן: היושב ראש, אנחנו אתך.
דוד אמסלם: איזה דבר לא צפוי אחרי שאישרנו את התכניות ואנחנו רוצים להוציא היתר?
<ערן ניצן: אנחנו נענה על השאלה אבל אנחנו לא מתנגדים למה שאתה אומר.
<ערן ניצן: יש כאן מתח בין שני הדברים.
<ערן ניצן: מצד אחד תומר והשיח המשפטי אמר שזה סעד חריג מינהלי ולכן עם כל הכבוד, אתה לא יכול לעבוד עשר שנים ולספר שפעם היה כאן ותמ"ל ומוציא צו.
<ערן ניצן: אתה יכול לעשות את זה רק בשנתיים וחצי הללו.
דוד אמסלם: יש לי רעיון לתומר והוא אולי יותר טוב.
דוד אמסלם: אולי לא נלך למועד של התכנית המאושרת.
דוד אמסלם: מה דעתך שנלך ממועד הוצאת ההיתר?
<תומר רוזנר: לא, כי זה לא מוגבל בזמן.
<תומר רוזנר: את ההיתר יכולים להוציא עוד עשרים שנים.
<תומר רוזנר: אם הם רוצים לקחת את הקרקע בעוד עשרים שנים, בכל הכבוד אנחנו לא ממהרים, אין משבר דיור, הכול בסדר, לכו בהליך הרגיל.
דוד אמסלם: לא בקטע המינהלי.
דוד אמסלם: אני אומר שאני רוצה להוריד את כל העכבות שיכולות להיות.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר ברגע שהתכנון הוא כבר מפורט, ברגע שאתה אישרת את התב"א, מה שנשאר לך זה להוציא היתרי בנייה וזה הליך פשוט יחסית.
דוד אמסלם: אני לא רואה שם הרבה עיכובים.
דוד אמסלם: בוא נניח שאתה רוצה גם לנטרל את זה, אז יש לי דווקא אינטרס שהדרישה של הקרקע תהיה דווקא מהתייחסות של ההיתר ולא של התכנית כי היא יותר ודאית.
דוד אמסלם: יותר ודאי שזה יקרה.
דוד אמסלם: לא קשור לצו.
דוד אמסלם: נצמצם את הצו אולי לחצי שנה מתוקף ההיתר.
<תומר רוזנר: את הצו אנחנו לא מגבילים וזאת התשובה לשאלה שלך.
<תומר רוזנר: אנחנו רוצים, מכיוון שמדובר בסעד מינהלי וכולי, שתהיה לו תקופת זמן מוגבלת.
<תומר רוזנר: יחד עם זאת, אנחנו לא מגבילים את הצו.
<תומר רוזנר: הצו יכול לבוא לומר – ואם אדוני רוצה, אפשר לכתוב את זה בחוק – שהפינוי בפועל לא יהיה לפני שיש היתר.
<תומר רוזנר: את זה אפשר לכתוב.
דוד אמסלם: מה שתומר אומר זה שבעצם היות ויש כאן צו מינהלי, אנחנו לא יכולים להשאיר אותו פתוח לעולמי עד.
דוד אמסלם: אתה בא ואומר שאתה ממהר, אין לך זמן.
<תומר רוזנר: פתאום יש לו זמן.
דוד אמסלם: אין לי זמן, אני חייב עכשיו, במקום ללכת לבתי משפט, לתת אופציה.
<תומר רוזנר: אם יש אילוצים, לכו לבית משפט.
דוד אמסלם: אני רוצה התקדם דווקא לרציונל הזה.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים הרבה שנים ובסופו של דבר תחמת את זה לשלושים חודשים שמבחינתי זה המון זמן.
<תומר רוזנר: להוציא את הצו.
דוד אמסלם: להוציא את הצו.
דוד אמסלם: אני מדבר רק על הצו.
דוד אמסלם: בסופו של דבר החקלאי, ברגע שאתה פינית אותו בפועל, נגמר האירוע שלו.
דוד אמסלם: הוא לא יחזור לקרקע עוד הפעם בשלב הזה.
דוד אמסלם: אתה בעצם באת ובאופן אלים, נקרא לזה כך, הוצאת אותו.
דוד אמסלם: זה השלב הקשה.
דוד אמסלם: יש מצב שאתה תוציא אותו מתוקף תכנית שהיא תכנית תב"א או תכנית מתאר כזאת או אחרת ובסופו של דבר לא עשית כלום עם הקרקע.
דוד אמסלם: לכן אני חושב, וכל הזמן אני מכוון לזה, שהחוק צריך להוציא אותו או לאפשר את הסנקציה החריפה רק כשזה באופן כמעט מעשי ומיידי בוודאות שהוא יוצא.
<קריאה: שיש היתר.
דוד אמסלם: שלא יקרה מצב שהוצאנו אותו בכוח ובסוף הקרקע נשארה עוד חמש שנים.
דוד אמסלם: ככל שאנחנו נבוא לכיוון ההיתר, זה יותר ודאי שאנחנו נוציא אותו.
דוד אמסלם: למה לא נלך לסנקציה?
דוד אמסלם: אני אסביר את הרציונל שלי.
דוד אמסלם: אנחנו באים בסנקציה מינהלית ואנחנו אומרים שהבן אדם, אחרי שיש לנו תכניות ויש לנו הסכמים, לא רוצה לפנות.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לפנות אותו בכוח.
דוד אמסלם: למה הוא לא מפנה?
דוד אמסלם: כי יש לו מחלוקת כספית על הפיצוי או שיש לו בעיה רגשית בעניין.
דוד אמסלם: סנטימנטלית.
דוד אמסלם: אנחנו הרי מכירים את ההליך לפני כן.
דוד אמסלם: הוא מצוי בהליך כבר הרבה זמן לפני כן וזה לא שהוא מופתע אלא שהוא פשוט לא יכול להשתחרר מהעניין.
דוד אמסלם: אתה נותן לו שלושים חודשים.
<תומר רוזנר: מה שמטריד את אדוני זה הסיפור של מתי מפנים אותו בפועל.
<תומר רוזנר: שלא יפנו אותו בפועל לפני שבאמת רוצים לממש.
<תומר רוזנר: זאת סוגיה נפרדת לשאלה מתי מוציאים את הצו.
דוד אמסלם: הצו לפנות אותו.
<תומר רוזנר: אבל הצו לפנות אותו, צריך לקבוע בו מועד, מתי הוא צריך להתפנות.
<תומר רוזנר: לפי ההצעה הממשלתית שלא הצלחנו לשנות אותה בקטע הזה הצו יכול לומר לו שהוא צריך לפנות את הקרקע בעוד שנתיים.
<קריאה: עד למועד שנקבע בו.
<שירה תם: נותנים לו שישים ימים.
דוד אמסלם: הם באו ורצו שהוא יפנה תוך שישים ימים.
דוד אמסלם: זה מה שהיה בסעיפים הקודמים.
דוד אמסלם: אנחנו התנגדנו לזה.
<תומר רוזנר: הם לא רצו שהוא יפנה תוך שישים ימים.
דוד אמסלם: אתם ביקשתם את הפינוי תוך שישים ימים או לא?
דוד אמסלם: בסעיפים הקודמים.
<שירה תם: יש צו שיוצא.
<שירה תם: אחרי שהצו יוצא, אני לא יכולה לקבוע מועד פינוי שמוקדם לשישים ימים.
<שירה תם: זאת ההגבלה שיש לי.
<תומר רוזנר: שמוקדם, אבל מאוחר יכול להיות.
דוד אמסלם: אני לוקח על הרף של שישים הימים.
דוד אמסלם: תמיד אפשר אחרי שישים שנים ואחרי 600 שנים.
דוד אמסלם: אני בא לרף התחתון.
<שירה תם: שישים ימים.
דוד אמסלם: היום הפינוי הוא שישים ימים.
דוד אמסלם: אמרתי שתשנו את החוק, תעשו את ההבחנה בין המחוברים לבין זה.
דוד אמסלם: אנחנו לא נסכים לשישים הימים ואת זה אני אומר מראש.
דוד אמסלם: אבל זה לשבוע הבא.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של הצו המינהלי, שם אני רוצה למשוך.
דוד אמסלם: הצו המינהלי הוא סנקציה חריפה.
דוד אמסלם: תומר, אתה אפשרת להם מתוקף תב"א להוציא צו מינהלי לבן אדם לפינוי הקרקע ונתת להם שלושים חודשים להוציא את הצו הזה.
<תומר רוזנר: מיום אישור התכנית.
דוד אמסלם: מיום אישור התכנית, שלושים חודשים.
דוד אמסלם: זה יכול להיות חודש אחרי הוצאת התכנית וזה יכול להיות עד שלושים חודשים אחרי הוצאת התכנית.
דוד אמסלם: אתה אפשרת לו את האופציה להוציא את הצו המינהלי.
<תומר רוזנר: הם ביקשו.
דוד אמסלם: אני רוצה לקחת אותך לנקודה אחרת.
דוד אמסלם: במסגרת התכנית, הרי מהתכנית הזאת שהיא מאושרת, הוא אחרי כן הולך להוציא את ההיתרים.
<ערן ניצן: לא היתרים.
<ערן ניצן: למשווק.
דוד אמסלם: למשווק והיזם.
דוד אמסלם: אני משרשר את החוזה גם ליזם.
<תומר רוזנר: שיווק והיתרים.
דוד אמסלם: היזם בשבילי הוא חלק מהשרשרת שלכם.
דוד אמסלם: אני רוצה לצמצם את הזמן הוודאי.
דוד אמסלם: הרי כל עוד אנחנו רק הוצאנו תכנית, אנחנו לא יודעים מה יקרה אתה.
דוד אמסלם: אמרתי לך שאני מכיר תכניות שהתעכבו הרבה מאוד שנים אבל בהיתרים זה הרבה יותר.
<ערן ניצן: אני לא מכיר הרבה יזמים שיגידו רגע, אני זוכה במכרז וההוא עכשיו ילך.
דוד אמסלם: אתה כמדינה מתחייב לו.
<שירה תם: אתה לא יכול לשווק קרקע תפוסה.
<ערן ניצן: מה שאדוני ביקש, הכנסנו לחוק.
דוד אמסלם: למה לא תוציאו לשיווק קרקעות כבר עם ההיתרים?
<קריאה: סכסוכים.
<שירה תם: אני צריכה את היזם.
דוד אמסלם: אתם במינהל שיווקתם פעם קרקע עם היתרים?
<שירה תם: היזם.
דוד אמסלם: אתם שיווקתם קרקעות עם היתרים.
דוד אמסלם: אני אומר לכם.
<מניה לייקין: אתה מתכוון ששיווקנו עם חוכרים.
דוד אמסלם: עם היתר ביד.
<שירה תם: אנחנו הוצאנו היתר?
<קריאה: מניה, הוצאת פעם שיווק עם היתר בנייה?
<קריאה: היה בית קפה בירושלים.
דוד אמסלם: אתם אומרים שאתם רוצים לשווק את הקרקע כשהבן אדם כבר לא שם.
דוד אמסלם: אני מקבל למרות שניסיתי לקדם את זה לשלב יותר ודאי.
דוד אמסלם: שלושים חודשים להוציא, זה נראה לך סביר?
דוד אמסלם: זה לא נראה לך פרק זמן ארוך?
<שירה תם: אני אגיד לכם למה זה לא.
<שירה תם: כי בשלב הזה של השלושים חודשים שנספרים - - -
דוד אמסלם: למה לא הלכתם לשנה שתומר הציע?
<תומר רוזנר: היא רוצה יותר.
<שירה תם: אנחנו הסכמנו על שלושים חודשים אבל למה בסוף תומר הסכים לשלושים חודשים וקיבל את הרציונל שלנו?
<שירה תם: כי בשלב טווח הזמן הזה אני צריכה לנהל אתו את המשא ומתן, אני צריכה להתחשב בהערת אדוני שאמר אל תיקחי ממנו את הקרקע מיד אלא תני לו בהסכם השבה אפשרות לפנות את הקרקע במועד מאוחר יותר.
דוד אמסלם: את תמיד יכולה לתת לו מתי שאת רוצה.
<שירה תם: לא, אבל אני אוכל להוציא את הצו הזה רק אחרי שאני רואה שהוא לא משחרר את הקרקע.
<שירה תם: אני חתמתי אתו על הסכם השבה ובהסכם ההשבה נתתי לו אפשרות חצי שנה להמשיך לעבד ואני לא יכולה להוציא את הצו במהלך הזמן הזה.
<שירה תם: לכן זה גורע מהשלושים חודשים של אישור התכנית.
דוד אמסלם: הורדנו חצי שנה.
דוד אמסלם: כמה זמן לוקח להוציא צו מינהלי?
<שירה תם: אם יהיה פחות זמן, זה יפגע בהם.
<אילן דגני: הם יהיו יעילים יותר.
דוד אמסלם: אני אומר שבסופו של עניין אתם תוציאו קרקע לשיווק כשאתם יודעים שבעצם באופן מיידי תהיה לכם שנה לפנות אותו, שלא יקרה מצב שאתם מפנים אותו ועוד ארבע שנים לא שיווקתם את הקרקע.
דוד אמסלם: הרי מה זה הצו?
דוד אמסלם: אתה אומר לי שמחר בבוקר אתה רוצה לשווק את הקרקע ואתה רוצה שהבן אדם יבוא ויקבל את הקרקע פנויה.
<קריאה: זה גם פיתוח.
דוד אמסלם: אתה משווק קרקע אחרי הפיתוח?
<אילן דגני: אני משווק קרקע בתכנית מאושרת ושהקרקע פנויה, אבל אני מתחיל עם הסדרי הפיתוח בשלב מוקדם כשאני יכול.
<אילן דגני: זאת אומרת, אני מבחינתי רוצה למסור קרקע שהיזם יוכל להתחיל לבנות בה כמעט באופן מיידי.
<אילן דגני: אם אני עכשיו מחכה, כל לוחות הזמנים מחכים בהתאמה.
דוד אמסלם: תתחם גם את הסיפור של הפיתוח.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מהרגע שהוצאת אותו, אתה חייב להתחיל לעבוד על הפיתוח, מקסימום חצי שנה או שנה.
<שירה תם: אם יש לנו מצב של ריבוי חוכרים - - -
דוד אמסלם: הרי בסוף מה יקרה?
דוד אמסלם: לקחת לחקלאי את הקרקע, יש עליה תכנית ולכן לקחת אותה, פינית אותו ומדובר בחקלאי שלא רוצה לפנות, הוצאת לו צו, פינית אותו בכוח ובסוף יכול להיות ששיווקת את הקרקע אחרי עשר שנים.
דוד אמסלם: איך הוא ירגיש מול המדינה?
דוד אמסלם: כל בוקר הוא יקום, יסתכל על הקרקע ויגיד, חבר'ה, תראו מה עשו לי, לא מתביישים?
<אילן דגני: זה יקרה בגלל חוכרים אחרים.
<אילן דגני: אני יכול לשווק או להתחיל לפתח כשכל הקרקע פנויה.
<אילן דגני: התשובה היא שזה לא יקרה.
<ישראל סקופ: חייבים להסביר.
<ישראל סקופ: חטיבת קרקע בנויה ממספר חקלאים או ממספר מחזיקים.
<ישראל סקופ: כל חטיבת הקרקע צריכה להיות אצל הגורם המפתח.
<ישראל סקופ: בכל תכנית יהיה מישהו שהוא הלך לבית המשפט וכל התשתיות המרכזיות בנויות על הקרקע הזאת, לא ניתן יהיה לפתח את הקרקע.
<ישראל סקופ: לכן הממשלה צריכה את הגמישות, את זמן המרחב כדי שתהיה לה גמישות גם להיות בהסכמי פינוי בזמן שניתן להם, גם למישהו שילך לבית המשפט ולומר לבית המשפט שפינינו כבר את מרב הקרקע, אבל זאת צומת הכניסה למקרקעין.
<תומר רוזנר: יש תשובה לשאלה הזאת.
דוד אמסלם: אני מבין שאתם עכשיו צריכים את שלושים החודשים כדי להוציא את הצו.
<קריאה: אנחנו רוצים לא להוציא צו.
<שירה תם: עד שלושים חודשים.
דוד אמסלם: עד שלושים חודשים כדי להוציא את הצו.
דוד אמסלם: בעצם הנטו, כולל כל השלייקעס והחצי שנה שיש לנו, מקסימום לוקח שנתיים וארבעה חודשים.
<שירה תם: יש לי גם תשעים ימים הודעה.
דוד אמסלם: בואו נגיד שנתיים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לקחתם לכם שלייקעס לפנות את הבן אדם אחרי שנתיים בצו.
<אילן דגני: או להימנע מהוצאת הצו.
<מניה לייקין: אנחנו מדברים על עד, כדי לאפשר את הגמישות באותם מקרים.
<שירה תם: זה מאישור התכנית.
דוד אמסלם: אתם מבקשים את הזמן כדי לנהל אתו משא ומתן?
<שירה תם: כפי שאמר ישראל, יש לי חטיבת קרקע עם הרבה חוכרים.
<שירה תם: לכן אני צריכה את מרווח הזמן הזה כי אחר כך אני פשוט מפספסת את האפשרות שלי.
<שירה תם: עוד נקודה חשובה.
<שירה תם: צריך לזכור שמהמועד של שינוי הייעוד, אין לאותו בן אדם זכויות בקרקע.
<שירה תם: הוא צריך להחזיר לי אותה וכל מה שנותנת לי האפשרות הזאת, זה במקום לפנות לבית משפט, להוציא את הצו.
<שירה תם: נכון כפי שאומר תומר שזה סעד שהוא מרחיק לכת אבל זה לא אומר שאני לוקחת את הזכויות.
<תומר רוזנר: סעיף 26 לחוק הקיים, לחוק ה-ותמ"ל, אומר ש-25 אחוזים מעבודות הפיתוח חייבות להתבצע בתוך ארבע שנים ממועד אישור התכנית.
<תומר רוזנר: ולכן יש סמיכות זמנים.
<תומר רוזנר: מה שכן, מכיוון שהסעיף הזה מתייחס רק לתכניות שהן של ה-ותמ"ל והוא לא מתייחס לתכניות רחבות היקף שהוספו אחר כך, אני מציע לשקול כן להחיל את אותו סעיף של ה-25 אחוזים עבודות פיתוח תוך ארבע שנים גם על התכניות שיחולו עליהן הצווים האלה.
דוד אמסלם: מה עמדתכם לגבי ההצעה של תומר?
<אילן דגני: תומר מכיר את החוק מצוין.
<ערן ניצן: נחשוב על זה.
<אילן דגני: גם תומר יודע שאחרי ארבע שנים התכנית לא בטלה.
דוד אמסלם: מה שתומר אומר, וזה גם טוב לך כאוצר, שאתה בעצם אומר למינהל, רבותיי, אתם לא תשבו בבית אחרי ששיווקתם או לא שיווקתם, גמרתם או הוצאתם את כולם, אתם נוסעים לאילת כי יש לכם ים של זמן, אלא אם אתם לא תעשו את עבודות הפיתוח תוך ארבע שנים, יש עוד סנקציה שלך דווקא מול הפקידים לעבוד מהר.
<ערן ניצן: נשקול את זה.
דוד אמסלם: נסיים להקריא את 29ה ואחר כך נעצור.
<רוני טיסר: על אף האמור בכל דין או הסכם, מועד הסילוק והפינוי שייקבע בצו לפי סעיף קטן (א) יכול שיהיה מוקדם ממועד ההשבה המקורי, ובלבד שלא יקדם מתום שישים ימים מיום מסירת הצו לבעל הזכויות לגבי הקרקע להשבה.
<רוני טיסר: בצו תתואר הקרקע להשבה שעליה הוא חל, לפי גבולותיה, נקודות הציון שלה או כתובתה, או באמצעות מפה.
<רוני טיסר: הייתה הקרקע להשבה רשומה במרשם המקרקעין, יצורף לצו גם נסח הרישום.
<רוני טיסר: על טופס צו שניתן לפי סעיף קטן (א) ועל דרכי מסירתו, יחולו הוראות לפי סעיף 4(ג) לחוק מקרקעי ציבור, בשינויים המחויבים.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו נעשה דיון נוסף שעל תאריכו אודיע לכם.
דוד אמסלם: חשבתי ששלוש שעות יספיקו לנו, אבל מסתבר שאנחנו צריכים עוד כמה שעות.
דוד אמסלם: נודיע לכם מתי המועד הבא שכנראה יהיה בשבוע הבא.
דוד אמסלם: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: על סדר-היום: צו שמירת הניקיון (שינוי התוספת לחוק), התשע"ו-2016 - העלאת שיעור היטל הטמנה על פסולת יבשה.
<גיא סמט: גיא סמט, סמנכ"ל שלטון מקומי, המשרד להגנת הסביבה.
<גיא סמט: ברשותך, אם אתה רוצה, אני יכול ארבעה שקפים.
<גיא סמט: אתה רוצה?
דוד אמסלם: איך שאתה רוצה.
<גיא סמט: יודע מה?
<גיא סמט: אני הולך הכי קצר.
<גיא סמט: הבנתי כבר שאני צריך להתמקד.
<גיא סמט: אנחנו רואים שב-2012 אנחנו בסביבות 255,000 טון של פסולת יבשה.
<גיא סמט: אנחנו רואים גידול עם השנים, וב-2015 אנחנו מגיעים ל-523.
<גיא סמט: אנחנו מכפילים בצורה דרמטית את היקף הפסולת היבשה.
דוד אמסלם: פסולת יבשה- בעיקר פסולת בניין?
<גיא סמט: יש פסולת בניין, ויש פסולת יבשה, שהיא קרטונים, עצים, נילונים.
דוד אמסלם: קרטונים לא הולכים למחזור?
<גיא סמט: הולכים למחזור, אבל יש חומרים שמגיעים לשם, כמו פלסטיקים.
דוד אמסלם: פלסטיקים זה לא בא בערבוב?
<גיא סמט: זה בא בערבוב.
<גיא סמט: כעיקרון, אמורה להיות שם מעט פסולת.
<גיא סמט: כל מה שאתה אומר, נכון.
<גיא סמט: אמורה להיות שם מעט פסולת.
<גיא סמט: בעבר באמת היתה שם באמת מעט פסולת.
<גיא סמט: פסולת ממסחר.
<גיא סמט: יש בית עסק.
דוד אמסלם: נגרייה.
<גיא סמט: בדיוק.
<גיא סמט: מעט מאוד פסולת.