GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דב חנין: נכון שזה ייקרא שימוש חורג, אבל כפי שכולנו יודעים, שימוש חורג יכול להיות לנצח.
דב חנין: אנחנו לא רוצים את המטרה הזאת, ואדוני השר, אם אתה זוכר את הדברים שאמרת במליאת הכנסת - גם אתה לא רוצה את המטרה הזאת.
דב חנין: לכן הפנייה שלי אליכם, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, להבטיח – אני לא מתכוון לדיון הרחב על שימוש חורג.
דב חנין: אני בעד שתקיים דיון כזה; אני מדבר על המנגנון החדש של ה-20%, שנקבע פה בחוק זה.
דב חנין: המנגנון הזה הוא חייב להיות משוריין.
דב חנין: צריך להיות ברור ליזם, שאם הוא לוקח את הערוץ הזה, ולוקח את ה-20%, זה 20%.
דב חנין: לא 90%, 85% ולא 150%.
דוד אמסלם: חזרת על אותם דברים שאמרת קודם.
דוד אמסלם: חידדת את הנקודה שקודם אמרת.
דב חנין: ואני מצטרף להסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג.
יעל גרמן: גם אני רוצה.
דוד אמסלם: אני מכבד אתכם, ונותן לכם את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: לא ייתכן שאני מדלג מאחד לשני.
דוד אמסלם: אתה ביקשת את רשות הדיבור, עכשיו היא רוצה, ויעל, ולכן אני חייב לאפשר לכם.
דוד אמסלם: הסתייגות אין בעיה.
יעל גרמן: קודם כל, אני מודה.
יעל גרמן: אני רוצה לצטט את דבריה של דורית בייניש בבג"ץ חוף הכרמל ב-2002 שאומרת ששימוש בחוף הים לייעודים ציבוריים הוא מניעת שימוש באזור החוף לשימושים פרטיים בלבד כגון מגורים.
יעל גרמן: היא מוסיפה ואומרת: ניתן ללמוד על מטרה זו מן השימושים המפורטים בסעיף, שכולם שימושים ציבוריים, חלקם, ואז היא אומרת – ראוי להדגיש כי התכלית של שמירה על חופי הים לתועלת הציבור- - -
דוד אמסלם: זה דקה?
דוד אמסלם: זה משפט?
יעל גרמן: עשרים שניות.
יעל גרמן: הינה נורמה משפטית ששורשיה מטועים עוד במשפט הרומי שאומר האוויר והמים הנוזלים- - -
יעל גרמן: - - - שייכים לציבור.
דוד אמסלם: יעל משפט, בבקשה, ועוברים להצבעות.
יעל כהן-פארן: אני רוצה רק להוסיף הסתייגות לסעיף של ועדת המשנה לעניין תשתיות תיירות, הוראת שעה 5א, אני רוצה לבקש להוסיף את הארגונים הירוקים, שעניינם איכות הסביבה, לוועדת המשנה.
דוד אמסלם: הסתייגות.
דוד אמסלם: תרשמו את זה בהסתייגויות.
דוד אמסלם: בבקשה, הערה שבפעם הקודמת הבטחתי לשמוע אותה.
<אתי פולק: שמי אתי פולק, אני עורכת דין.
<אתי פולק: אני מגיעה מהצפון.
<אתי פולק: אדוני היושב-ראש פנה לשר קודם, ושאל אותו מה לגבי השטחים שהיום כבר מוקצים למלונאות – האם החוק חל גם עליהם.
<אתי פולק: התשובה היא כן.
<אתי פולק: הם יכולים לקבל את ה-20% תוספת, אבל כיצד – אם יש להם ועדה מקומית עצמית – הם יכולים לפנות אליה, ואם לא - הקימו בחוק הזה ועדת המשנה.
<אתי פולק: היא דורשת מהיזם, שמשך שנים לא הצליח להקים מלון בגלל השיקולים הכלכליים, כפי שפורטו בדברי ההסבר, להגיש תב"ע לוועדה.
<אתי פולק: גם היום יכול להגיש לוועדה המחוזית תב"ע.
<אתי פולק: זה לא שינה לו שום דבר.
<אתי פולק: היום הוא יכול להגיש יותר מ-20%; אפילו 50%.
<אתי פולק: החוק אומר לו: אתה יכול להגיש לוועדה המחוזית, שההרכב שלה טיפה שונה, אבל אתה יכול רק עד 20%.
<תומר רוזנר: יכול להגיש כמה שהוא רוצה.
<אתי פולק: כן, לוועדה המחוזית, בלי הגבלה.
<תומר רוזנר: גם עכשיו.
<אתי פולק: זה מה שאני אומרת – עכשיו יכול בלי הגבלה, והחוק רק הרע לו את התנאים באיזה מקום.
<אפרת דון יחייא: הוא יכול להגיש מעבר ל-20%.
<אתי פולק: אם כך, מה החוק הועיל?
<אפרת דון יחייא: - - -
<אתי פולק: אז מה זה כן נתן לי?
<אתי פולק: עדיין אני צריכה להגיש הליך שהוא אטי.
<אתי פולק: זה לא הליך שפתר – המטרה שלי – הליכים זריזים, אנשים עם קרקעות.
<אתי פולק: יש תוכנית מאושרת.
יעל גרמן: היא רוצה 50%.
<אתי פולק: לא, ממש לא.
<אתי פולק: אני רוצה 20, אבל בצורה יותר מהירה, כי זה מה שהחוק רצה לתת לי.
<אתי פולק: אני רוצה 20, אבל 20 בצורה יעילה.
<אתי פולק: אחרת החוק לא שינה כלום.
<אתי פולק: נקודה שנייה, מהירה – אחד, החלק התכנוני, והשני, העניין של ה-20% תוספת.
<אתי פולק: לא ברור למה ה-20% תוספת צריך להיות רק ברשות עירונית.
דוד אמסלם: כי כך החלטנו.
<אתי פולק: אני חושבת שאם המטרה היא להקים מקומות תיירותיים, ויש מקומות בגליל ובנגב שיכולים לקום שם בתי מלון, ושם הבעיה התקציבית היא יותר קשה, ושם המלונות - אפילו חלשה, ויש דרישה – אני מגיעה מהמגזר החרדי, והוא מאוד מקורב לצפת, מירון וכן הלאה.
<אתי פולק: אין שם שום מענה.
<אתי פולק: למה שם אין תמריץ של 20%?
<אתי פולק: אין שום סיבה.
דוד אמסלם: יש הפרדה בין ה-20% לבין הות"ל, שהוא קובע במתחמים – איפה כן ואיפה לא.
דוד אמסלם: לות"ל יש סמכות להחליט, אנחנו החרגנו אותו במספר דברים, בעיקר בנושא רצועות החוף והשטחים הפתוחים.
דוד אמסלם: כדי שמחר גם אם השר, יקום פה שר, וישתגע וירצה להקים בתוך יער ירושלים, לא קשור לשום מקום מתחם מלונאות – אומרים לו: לא.
דוד אמסלם: אתה רוצה – תביא את זה במסלול הרגיל.
דוד אמסלם: לכן החרגנו דברים.
דוד אמסלם: אבל תסכמי.
<אתי פולק: הסיכום הוא שלא ברור למה מלון שרוצה להיות מוקם בגליל לא יקבל את ה-20%.
דוד אמסלם: יקבל.
<אתי פולק: לא, כי החוק אומר שרק ברשות עירונית יקבלו את ה-20%.
דוד אמסלם: ההצעה אומרת – הרי גם הוא נמצא ברשות מקומית כלשהי.
דוד אמסלם: את מתכוונת, שאם יהיה מלון שנמצא בתוך שטח מוניציפלי של ועדה- - -
<אתי פולק: כן, למה לא?
דוד אמסלם: המגבלה היא רק לגבי הות"ל.
דוד אמסלם: הוא ילך במסלול הרגיל.
<אתי פולק: לא נכון.
דוד אמסלם: למה את אומרת, לא נכון?
דוד אמסלם: תקן אותי, תומר, אם אני טועה – תמר, זכות הדיבור נגמרה.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את מה שהיא אומרת.
דוד אמסלם: לפי הבנתי, ה-20%, לגבי כל המלונות בארץ.
<תומר רוזנר: ה-20% מיועד לרשויות מקומיות, שיש להן ועדה מקומית עצמאית, שהן עושות תוכניות ברמה של ועדה מקומית.
<תומר רוזנר: ועדה מקומית תוכל להוסיף את ה-20%.
קריאה: יש גם מועצות אזוריות כאלה.
<תומר רוזנר: הן לא רשות עירונית.
<תומר רוזנר: זה המסלול שהממשלה הציעה.
<תומר רוזנר: כדי לתת מענה לבעיה של מועצות אזוריות ומקומות אחרים, הציעה הוועדה, וכך התקבל, כך מוצע כאן, לקיים מסלול נוסף בוועדה המחוזית שמקים ועדת משנה, שבה יש מסלול מהיר שבו אפשר לבקש גם יותר מ-20% ללא הגבלה.
דוד אמסלם: ההערה של הגברת – אתה החזרת אותי אחורה עכשיו.
דוד אמסלם: אני הבנתי שיש ות"ל שמתעסק בנושא של התכנון.
דוד אמסלם: בלי קשר, אנחנו, השר אפשר, כפי שאמרתי, 20% תוספת למקומות שהייעוד שלהם הוא מלונאות.
דוד אמסלם: אנחנו רצינו להחריג את הנושא של רצועת החוף במובן זה, שזה רק במתחמים העירוניים.
<תומר רוזנר: זה המסלול של הת"ל.
<תומר רוזנר: ה-20% לא קשור לזה.
דוד אמסלם: למה מלון שנמצא עכשיו, למשל, במועצה אזורית- - - הוא תעייתי, ובעפולה לא בעייתי?
דוד אמסלם: למה הוא לא הולך באותו מסלול?
<תומר רוזנר: יש שני מסלולים בהקשר הזה של המלון הקיים.
<תומר רוזנר: אם זו רשות עירונית, ויש לה ועדה מקומית עצמאית – הוא יכול לקבל אצלה, במישור המקומי, 20% תוספת.
<תומר רוזנר: אם הוא במועצה אזורית או במקום אחר שאין בו רשות עירונית או ועדה מקומית עצמאית, המסלול שלו הוא ללכת לוועדת המשנה של הוועדה המחוזית, ושם הוא יכול לקבל גם 80%.
דוד אמסלם: כמו כולם.
איתן ברושי: זה קיפוח קבוע של ההתיישבות והמועצות האזוריות.
איתן ברושי: הרבה יותר קשה במחוזית.
יריב לוין: הקמנו ועדה מיוחדת.
דוד אמסלם: כל פעם נפתח פה משהו שאני לא מבין אותו.
דוד אמסלם: נניח- - -
איתן ברושי: מועצה אזורית מטה אשר.
דוד אמסלם: אני רוצה ללכת על עין גדי.
דוד אמסלם: קיצוץ עין גדי רוצה עכשיו להמשיך את המלון.
דוד אמסלם: מה המסלול שלו?
<תומר רוזנר: הוא ילך במסלול הרגיל.
דוד אמסלם: ולמה עפולה לא?
<תומר רוזנר: עפולה גם.
תמר זנדברג: עפולה לא ועדה עצמאית.
דוד אמסלם: אנחנו הבחנו בין הוועדה העצמאית לבין הוועדות המיוחדות במחוזיות.
דוד אמסלם: בשבילי, הוועדה המחוזית המיוחדת היא אותו דבר כמו הוועדה.
דוד אמסלם: מבחינת המועצה המקומית, קיבוץ - יש הבדל?
דוד אמסלם: הוא יגיע לאותה ועדה.
דוד אמסלם: אז אין הבדל.
דוד אמסלם: ברושי, אל תרגיש מקופח.
דוד אמסלם: הוויכוח שהיה אז, הם אפשרו רק לוועדות המיוחדות.
דוד אמסלם: לא היו ועדות מיוחדות בארץ.
דוד אמסלם: היתה רשימה, והיא לא כיסתה את כל המדינה.
דוד אמסלם: ואז המתווה שהם סיכמו עליו, והיה מקובל עליי, שבמסגרת הוועדות המחוזיות תוקם ועדה מיוחדת.
דוד אמסלם: זה פחות או יותר אותו דבר.
דוד אמסלם: לכן כולם הולכים לאותו מסלול, פחות או יותר.
דוד אמסלם: לכן אני לא מבין.
קריאה: משהו חדש.
דוד אמסלם: לא, אין יותר.
דוד אמסלם: אין חדש.
יעל גרמן: מה עם הסתייגויות?
יעל גרמן: דיברתי, אבל לא הגשתי את ההסתייגויות.
יעל גרמן: כל מה שאמרתי זה הסתייגות.
יעל גרמן: יש לי שתי הסתייגויות.
דוד אמסלם: תגישי אותן בכתב.
דוד אמסלם: נתתי לך את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: משפט.
<נועז בר ניר: שאלת הבהרה.
<נועז בר ניר: נוער בר ניר, מנכ"ל התאחדות המלונות.
<נועז בר ניר: אני קודם כל רוצה להודות לשר, על שהבין את הבעיה שקיימת לכדאיות כלכלית של מלונות.
<נועז בר ניר: הוא אכן פועל בכל הכלים ברשותו כדי להגדיל את היצע המלונות.
<נועז בר ניר: רק הבהרה אחת – הנושא של הרחבת מלונות.
<נועז בר ניר: מלונות שהיום לא בונים ולא מרחיבים בגלל חוסר כדאיות כלכלית, אני מבקש שתינתן הבהרה לפרוטוקול, שאכן זה גם כולל הרחבת מלונות קיימים.
יעל כהן-פארן: זה כבר שינוי מהותי של החוק.
<תומר רוזנר: זה לא כולל.
דוד אמסלם: אני הייתי הולך על הרעיון שלך, כי גם אני לא מבין כל מה שקורה כאן.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה לעודד מלונאות – לך על הכיוון, ותעודד את הכול.
דוד אמסלם: זה שבנה מלון לפני כמה שנים ורוצה להרחיב אותו, מבחינתי זה מלון חדש.
דוד אמסלם: אבל אני מכבד את עמדת השר.
דוד אמסלם: אם הוא אומר לי: לא, אני לא מתקדם בעניין הזה- - -
<נועז בר ניר: אני מבין שעמדת אנשי המקצוע- - -
דוד אמסלם: זו הצעה של השר ולא הצעה שלי.
יריב לוין: כרגע זה החוק.
יריב לוין: אנחנו לא משנים שום דבר.
<נועז בר ניר: הבהרת פרשנות של היועצים המשפטיים.
דוד אמסלם: אני אומר דבר מאוד פשוט – אני מסכים אתך.
דוד אמסלם: אני חושב שזה מה שהיה צריך להיות.
דוד אמסלם: כרגע הם טוענים שזה לא בחוק.
דוד אמסלם: אני מכבד.
דוד אמסלם: השר יזם את החוק.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לשנות לו את החוק ב-180 מעלות.
<נועז בר ניר: אבל אני מבין שאנשי המשפט טוענים- - -
<נבון כהן: אני מחברת קליר.
<נבון כהן: אנחנו מחזיקים ב- - - הדיון הזה כן מעניין אותנו.
<נבון כהן: ישבתי שלושה דיונים ולא אמרתי מילה.
<נבון כהן: חשוב לי להבין עניין, כי היועץ המשפטי אמר לפני רגע שיש הבדל בין ועדה עצמאית לוועדת משנה.
<נבון כהן: אם אין הבדל, חשוב שיירשם שאין הבדל.
<תומר רוזנר: זה לא אותן סמכויות.
<נבון כהן: זה לא אותן סמכויות, וחבל.
<נבון כהן: כי ירושלים, אין לה ועדה עצמאית.
דוד אמסלם: אבו מערוף, אתה רוצה להגיד משהו לפני ההסתייגויות?
עבדאללה אבו מערוף: הנה ההסתייגויות.
דוד אמסלם: תגישו את ההסתייגויות.
תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש נושא חדש על העניין של תשתית התחבורה.
תמר זנדברג: זה חוק מלונאות.
דוד אמסלם: גם על זה נעשה הצבעה.
<תומר רוזנר: לא, אנחנו חייבים להפסיק את הדיון ולהביא את זה לוועדת הכנסת.
יריב לוין: היושב-ראש, אם כך אני מבקש, לאור העובדה שנצטרך לחזור לוועדת הכנסת, לבטל את הסעיף שמדבר על החובה ללכת לוולחוף.
יריב לוין: אם אלה כללי המשחק, נשחק אותם ככה.
תמר זנדברג: בכל מקרה חובה ללכת או לוולחוף- - -
יריב לוין: אני השתכנעתי מההסברים של חברי האופוזיציה, שממילא ההליכה לוולחוף כבר לא עוזרת ולא משנה, ואם כך המצב, אני חושב שאין טעם שסתם נאריך בדיונים סביב העניין הזה, ולכן, מאחר שממילא אנחנו נדרשים ללכת לוועדת הכנסת, אני מציע שנתקן ונמחק את הצורך בפנייה לאישור- - -
תמר זנדברג: בכל מקרה צריך ללכת לאיזושהי ועדה - לוולחוף או- - -
דוד אמסלם: במחוזית, הרגיל.
דוד אמסלם: אני מקבל את העמדה של השר בעניין הזה.
יריב לוין: אתם רוצים לשחק את המשחק הזה?
יריב לוין: גם אני קצת מכיר את התקנון.
דב חנין: אנחנו מבקשים התייעצות של האופוזיציה לשלוש דקות.
דוד אמסלם: זו התייעצות סיעתית.
דוד אמסלם: קחו שלוש דקות.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של ההבדל בין הוועדה המיוחדת לוועדה המחוזית, יש הבדל בסמכויות שלהם?
<כרמית יוליס: כן- - -
דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו - אני מבין שאתם הכרזתם על ועדות מיוחדות במקומיות.
<כרמית יוליס: עצמאיות.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון, למה החלטתם רק אלה.
דוד אמסלם: עכשיו, לא קיבלתי את ההבחנה שלכם לעניין חוק זה.
דוד אמסלם: אבל אמרתם – אנחנו במסגרת הוועדה המחוזית נקים ועדה קטנה, מיוחדת.
דוד אמסלם: היות שלא רציתי לתקוע את כל החוק הזה כרגע, ולדון אתכם, למה אלה עצמאיות, ואלה לא עצמאיות, ומי הסמיך אתם להחליט שאלה עצמאיות, ומה שיקול הדעת שלכם להחליט מי נוהג נכון ומי לא נכון – זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: לא רציתי לתקוע את החוק שם.
דוד אמסלם: היות שאתם ייצרתם לנו פתרון של כאילו במסגרת הוועדה המחוזית תהיה ועדה קטנה, מצומצמת, שתדון בנושא הזה, יש לה אותן סמכויות?
<כרמית יוליס: יש להם הרבה יותר.
דוד אמסלם: טוב, אני רוצה לעבור להצבעה, לנושא של ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אני מבקש שההסתייגויות יבואו באופן סיעתי, באופן מקובץ.
דב חנין: רוצים להצביע על כל הסתייגות.
יעל כהן-פארן: רובן משותפות.
דוד אמסלם: אנחנו נתחיל עם ההסתייגויות של חברת הכנסת גרמן, ואז נתקדם.
יעל גרמן: זה אצלך.
<רוני טיסר: אתחיל עם ההסתייגויות של סיעת חד"ש, המשותפות גם למרצ.
<רוני טיסר: הסתייגות ראשונה- בקשה להוסיף לות"ל נציג של הרשות המקומית, בה עתידה לחול התוכנית לתשתית תיירותית.
יעל גרמן: אני מצטרפת.
דב חנין: גברתי, למען הפרוטוקול – לצערנו בכנסת הזאת אנחנו הרשימה המשותפת.
<רוני טיסר: סליחה.
דוד אמסלם: אני לא שוק מחנה יהודה.
דוד אמסלם: מי שהגיש את ההסתייגויות – מצביעים והולכים.
יעל כהן-פארן: גם המחנה הציוני מצטרף.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות שהושמעה עכשיו – שירים את דו.
דוד אמסלם: את מצביעה במקום מי?
מיכל רוזין: תמר זנדברג.
מיכל רוזין: הצבעה בעד ההסתייגות – 5 נגד - 8 נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.
דוד אמסלם: ההסתייגות נדחית.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת – הוספת נציג של רשות הטבע והגנים לוועדה, של כולם.
דוד אמסלם: הם ביקשו שיהיה משקיף.
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – 5 נגד - 8 נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.
דוד אמסלם: ההסתייגות לא מתקבלת.
<רוני טיסר: הסתייגות לסעיף 4 להצעת החוק.
<רוני טיסר: מציעים להוסיף בסוף ההגדרה, לאחר המילים: למטרות פנאי ונופש, את המילים: ככל שהם נדרשים במישרין לצורכיהם של המתארחים באותו מתקן.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.
<רוני טיסר: הסתייגות לאותו סעיף.
<רוני טיסר: הצעה להגביל את גודל יחידות הדיור שנוספות בה 20%.
<רוני טיסר: שאלה למציעי ההסתייגות – לא הוספתם, כמה מטרים רבועים?
<רוני טיסר: להגביל לכמה?
דב חנין: 25 מטר מרובע.
<רוני טיסר: להוסיף הוראה – שימוש ביחידת האירוח שאינו למטרת פנאי ונופש לפרק זמן קצר וקצוב, ייחשב כסטייה ניכרת.
<רוני טיסר: הוספנו הוראה כזאת.
דב חנין: זה התקבל, אז לא צריך להצביע.
יעל כהן-פארן: את יכולה לחזור על מה שהתקבל?
<רוני טיסר: הקראנו נוסח, ששימוש ביחידות האירוח שלא למטרת מלונאות אלא למטרת מגורים ייחשב כסטייה ניכרת.
יעל גרמן: היושב-ראש לא קיבל את זה בגלל ההערה של מינהל התכנון.
דוד אמסלם: תקריאי שוב את ההסתייגות.
<תומר רוזנר: הוא לא קיבל את זה.
<רוני טיסר: שימוש ביחידת האירוח שאינו למטרת פנאי ונופש לפרק זמן קצר וקצוב, ייחשב כסטייה ניכרת.
<רוני טיסר: חוזה למכר של יחידת אירוח, או להענקתן של זכויות ביחידת אירוח, שיש בו כדי לאפשר בה שימוש שאינו למטרות פנאי ונופש לפרק זמן קצר וקצוב הוא חוזה פסול בהיותו בלתי חוקי וסותר את תקנת הציבור ויהיה בטל.
<רוני טיסר: הסתייגות שנוגעת לסמכות השר להכריז על מיזם כתשתית תיירותית.
<רוני טיסר: ההסתייגות מבקשת לקבוע אמות מידה להפעלתה של הסמכות כגון התחייבות להשקעות ניכרות בחו"ל.
<רוני טיסר: כמו כן לקבוע גורם שעימו עליו להתייעץ קודם ההחלטה.
<רוני טיסר: בנוסף.
<תומר רוזנר: המנהל הכללי יהיה השר להגנת הסביבה או ראש הרשות המקומית.
דב חנין: וראש הרשות.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת – דרישה להגשה של מסמך תיירותי סביבתי.
מיכל רוזין: הקואליציה לא הרימו לכם ידיים.
מיכל רוזין: היו רק חמישה שהתנגדו.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת, להגביל את הפיתוח רק לאזורי הפריפריה – שזה יותנה בכך שיהיה פיתוח באזורי הפריפריה.
<רוני טיסר: הנוסח הוא: בסעיף (2) בסופו יתווסף: "ובלבד שאחד ממתקני האכסון המלונאיים לפחות יהיה במחוז הצפון או במחוז הדרום.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגות – שירים את ידו.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת – לא לאפשר מיזם בן 100 יחידות אירוח בלבד ב-4 מתחמים שונים אלא להגביל זאת לכך שיהיו שמונה מתחמים שונים.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת היא לבטל סעיף קטן (ג) שמדבר על גורם משיכה תיירותי.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת היא לעניין השטחים הפתוחים והסביבה החופית.
<רוני טיסר: לפי מה שהבנתי, בדיון הקודם ביקשת שזה יתוסף להוראות.
<רוני טיסר: הנוסח המוצע הראשון הוא "לא יכריז שר התיירות על מיזם כתשתית תיירות אלא בתחום המוגדר בתכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור – מס' תמא/35 – כשטח המיועד לבינוי במרקם עירוני שאינו בתחום הסביבה החופית".
<תומר רוזנר: זה במקום או בתוספת?
דב חנין: בתוספת.
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – 4 נגד - 8 נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.
<רוני טיסר: לחלופין, "לא יכריז שר התיירות על מיזם כתשתית תיירות אלא בתחום המוגדר בתכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור – מס' תמא/35 – כשטח המיועד לבינוי במרקם עירוני".
<רוני טיסר: לחלופין, "לא יכריז שר התיירות על מיזם כתשתית תיירות אלא: (1) בתחום המוגדר בתכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור – מס' תמא/35 – כשטח המיועד לבינוי במרקם עירוני; או (2) שהוא שטח המיועד לפיתוח ובלבד שאינו בתחום מרקם חופי לפי תמא/35".
<רוני טיסר: לחלופין, "לא יכריז שר התיירות על מיזם כתשתית תיירות אלא: (1) בתחום המוגדר בתכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור – מס' תמא/35 – כשטח המיועד לבינוי במרקם עירוני; או (2) שהוא שטח המיועד לפיתוח ובלבד שאינו בתחום מרקם חופי לפי תמא/35; וכן (3) שטח שהוא צמוד דופן לשטח כאמור ב-(2) ובלבד שאינו בתחום מרקם חופי לפי תמא/35".
דוד אמסלם: 5.8.
<רוני טיסר: הסתייגות לעניין השטחים הפתוחים, הנוסח המוצע - "לא יכריז שר התיירות על מיזם כתשתית תיירות אלא בתחום המוגדר בתכנית המתאר הארצית המשולבת לבנייה, לפיתוח ולשימור – מס' תמא/35 – כשטח המיועד לבינוי במרקם עירוני שאינו בתחום הסביבה החופית".
<תומר רוזנר: על זה כבר היה – אין צורך להצביע.
<רוני טיסר: לסעיף 5, הוראת השעה, מציעים שסעיף 11א(3)(ג) המוצע יימחק.
<רוני טיסר: סעיף 5(ב).
<רוני טיסר: רוצים להוסיף ברישא, להוראת סעיף (א1) לאחר המלים "מגרש המיועד למלונאות" יתווסף "שלא בתחום הסביבה החופית".
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – 5 נגד - 7 נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.
דוד אמסלם: 5 מול 7.
<רוני טיסר: לחלופין, מבקשים על תוספת השטח לקבל את אישור הוולחוף, להוסיף הסתייגות.
דוד אמסלם: 5 בעד, 7 נגד.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת, מבקשים להוסיף הוראה ברורה, שתובטח הפרדה פיזית בין חלקיו של הבניין המיועדים למלונאות לבין חלקיו המיועדים למגורים.
קריאה: יש פה נושא שהתעסקנו אתו כל כך הרבה זמן, וחברי הכנסת אפילו לא מקשיבים לשמוע על מה הם מצביעים.
קריאה: זה ממש מקומם.
דוד אמסלם: גברתי, צאי החוצה בבקשה.
דוד אמסלם: אני חושב שזו חוצפה מה שעשית עכשיו.
דוד אמסלם: זו שהוקראה.
דוד אמסלם: אתה מצביע במקום מי? טוב.
דוד אמסלם: חבר כנסת שלא מחליף מישהו ושלא חבר ועדה, שלא יצביע לי פה.
דוד אמסלם: עכשיו ראיתי.
דוד אמסלם: בסוף זה לא צחוק.
מיכל רוזין: טעינו.
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – 6 נגד - 8 נמנעים – אין ההסתייגות לא התקבלה.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת, בסוף סעיף קטן (ב) יתווסף "(א3) בסעיפים (א1) ו-(א2) "תכנית שאישרה הוועדה המחוזית" – תכנית שאישרה הוועדה המחוזית לאחר מועד כניסתה לתוקף של תכנית המתאר הארצית לחופים – מס' תמא/13".
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת מבקשת שלא יתאפשר למכור את היחידות הגבוהות בבניין למגורים.
דוד אמסלם: 6 מול 8.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת מבקשת להגביל את סמכות הוועדה המקומית לפעול בהתאם להוראת השעה.
<רוני טיסר: ההסתייגות מבקשת שהסמכות תתייחס רק להשלמת הליכי התכנון של אותה תכנית שהיא החליטה להפקיד; וכן לכפוף סמכות זו להוראות הקבועות בחוק התכנון והבנייה לעניין לוחות הזמנים להשלמת הטיפול בתכניות או העברתן להמשך טיפול בידי מוסד תכנון בכיר יותר (סעיף 109א).
<רוני טיסר: הסתייגויות שנאמרו בעל-פה על-ידי חברת הכנסת תמר זנדברג.
דב חנין: גברתי, לפני שאת עוברת ממני, אני רוצה להשלים.
דב חנין: הסתייגות נוספת היא- - -
דוד אמסלם: חדשה?
דב חנין: לא, אני חושב שאמרתי אותה בדיון.
דוד אמסלם: חדשה והגדרת אותה בהסתייגויות?
דב חנין: למיטב זיכרוני, אמרתי אותה בדיון, אבל אני רוצה לומר אותה בצורה ברורה לצורך ההצבעה – שכל החוק הזה יהיה הוראת שעה לשנה, ויהיה דיווח לפני סיום השנה בוועדה על-ידי מינהל התכנון על יישום החוק.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגת?
<תומר רוזנר: יש לך עוד, דב, או אפשר לעבור הלאה?
דב חנין: אחר כך אני מצטרף.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת, שיזם פרטי לא יוכל להגיש תוכני לות"ל אלא רק רשות ציבורית.
<רוני טיסר: הסתייגות של חברת הכנסת יעל פארן, להוסיף לוועדת המשנה של הוועדה המחוזית נציג של הארגונים- - -
דוד אמסלם: 5 מול 8.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת של חברת הכנסת גרמן, שמבקשת לבטל את ההוראה שמבקשת להבהיר שלא תינתן אפשרות של הוספת 20% לבנייה על חוף הים למגורים.
דב חנין: אנחנו מצטרפים להסתייגות של חברת הכנסת גרמן, המשותפת.
<רוני טיסר: הסתייגות נוספת של חברת הכנסת גרמן, שלא לאפשר ליוזמה פרטית מסחרית להיחשב כתשתית לאומית.
<תומר רוזנר: בזה תמו ההסתייגויות.
דוד אמסלם: לי יש שתי הסתייגויות.
דוד אמסלם: אני מבקש שיהיה דיווח לוועדה אחת לשנה על כל נושא יישום החוק.
<ערן ניצן: שר התיירות ידבר?
דוד אמסלם: שר האוצר.
דוד אמסלם: מי בעד הדיווח?
דוד אמסלם: כולם להרים.
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – פה אחד ההסתייגות התקבלה.
דוד אמסלם: ההסתייגות עברה, התקבלה.
דוד אמסלם: אני מביא את ההסתייגות הבאה, לסעיף 5(1).
דוד אמסלם: אני מבקש להוסיף: ניתן לקבוע בעניין שבעת הגשת התוכנית טרם החלה בנייתו ו/ או הרחבת מלון קיים, הכוללת לפחות 50 יחידות דיור נוספות, כלומר אני מקבל את ההערה של היושב-ראש – הכוונה, יחידות אירוח של המלון.
דוד אמסלם: חדרים.
דוד אמסלם: לגבי התוספת, יחידות אירוח.
דוד אמסלם: הצבעה בעד ההסתייגות – 9 נגד – 4 נמנעים - אין ההסתייגות התקבלה.
דוד אמסלם: ההסתייגות התקבלה.
דוד אמסלם: אחרי שגמרנו את כל ההסתייגויות, אני עובר להצבעה על החוק, כפי שהוקרא עם כל ההסתייגויות שנדחו והתקבלו.
דוד אמסלם: אני מאשר את החוק לקריאה שנייה ושלישית, כפי שהוקרא היום, עם כל התיקונים שהוסכמו לגביהם.
דוד אמסלם: מי בעד החוק – שירים את ידו.
דוד אמסלם: הצבעה בעד – רוב גדול אושר.
דוד אמסלם: החוק התקבל.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק כלי הירייה (תיקון - הגבלת גיל למתן רשיונות לכלי ירייה), התשע"ו-2016, פ/2421/20, הצעת ח"כ עליזה לביא, וחברי הכנסת: אברהם דיכטר, שרן השכל, שולי מועלם-רפאלי, מיקי לוי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, חיים ילין, יעל גרמן, אורלי לוי אבקסיס, עפר שלח וחבר הכנסת אלעזר שטרן.
דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת לביא.
עליזה לביא: בוקר טוב, אני שמחה שהתכנסנו פה לקדם את הצעת החוק שבתמיכת המשרד לביטחון הפנים, הצעה שבאה לתקן מציאות שבה היום, מי שמורשה בנשיאת כלי נשק בגיל 21, ואנחנו יודעים שלבנות, נשים וגם גברים – אני מזכירה - משך השירות קוצר ב-4 חודשים, מה שמביא לא מעט צעירים וצעירות לסיים את השירות הצבאי – נשים בגיל 20, גברים פחות מ-21, ומבקשים לעבוד בעבודות אבטחה וביטחון - - -
דוד אמסלם: להגן על עצמם, גם.
עליזה לביא: גם להגן על עצמם, גם כשגרים במקומות שמטבע הדברים מבקשים כלי נשק אתם, או לעבוד.
עליזה לביא: שמענו רק בימים האחרונים בעקבות המציאות הביטחונית, על שיקול נוסף של עבודה מועדפת באבטחה, וכאן יש מציאות שבה יש אפליה - - - גיל 21.
עליזה לביא: אנחנו רואים שחברה', גם נשים וגם גברים.
עליזה לביא: אנחנו מבקשים להוריד את הגיל לגיל 20, או, שזה על פי בקשת המשרד, להוסיף את זה לסל השיקולים של השר – שירות צבאי מלא.
עליזה לביא: ההצעה נעשתה בתיאום מול המשרד.
דוד אמסלם: זאת אומרת שאת בעצם מציעה – או גיל 20 או תום שירות, גם אם זה לפני גיל 20.
דוד אמסלם: נניח חיילת התגייסה לצה"ל בגיל 17 ו-10 חודשים.
עליזה לביא: ההצעה המקורית שלנו – וכאן אני שמחה שאדוני שואל, כי בהצעה המקורית כתבנו: "בסעיף קטן.
עליזה לביא: ...
עליזה לביא: במקום 21 יבוא 20, או שסיים שירות צבאי מלא, לפי המוקדם.
עליזה לביא: בסעיף זה – "שירות צבאי מלא" – שירות סדיר כמשמעותו בחוק שירות הביטחון, למשך הזמן הקבוע בסעיף 15 או בסעיף 16 לחוק האמור, לפי העניין".
עליזה לביא: אבל כאן היתה - - - אני אשמח שהקו הזה יהיה הקו שמוביל.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את העמדה של מערכת הביטחון.
דוד אמסלם: מי זה, בעצם, הגוף שאחראי - - -
עליזה לביא: המשרד לביטחון הפנים?
דוד אמסלם: מה עמדתכם לגבי הנושא הזה?
<רפי עציון: ברמת השורה התחתונה, מה שחברת הכנסת הציעה יבוא לידי ביטוי באיזושהי נוסחה שגיבשנו במשותף.
<רפי עציון: דה פקטו זאת תהיה התוצאה.
<רפי עציון: זאת אומרת, התוצאה שתהיה היא – שמי שסיים, מעל גיל 18, שירות צבאי, ותכף תראה את הנוסח שגיבשנו ביחד בעצה אחת עם הוועדה ועם חברת הכנסת- מי שמעל גיל 18 וסיים שירות צבאי מלא, יוכל ליהנות מהדבר הזה.
עליזה לביא: כלומר, אם מישהו התגייס כמו שהיושב ראש הציע – בגיל 17 ו-10 חודשים, שירת שירות מלא ומסיים בגיל 19 וחצי - - -
<רפי עציון: כן, הוא ייכנס לדבר הזה.
עליזה לביא: התנאי הוא שירות צבאי מלא.
<רפי עציון: וכן, ומעל גיל 18.
דוד אמסלם: נניח שיש חייל בסדיר שהוא בגיל 19, והוא בצבא מורשה לשאת נשק, אקדח.
דוד אמסלם: הוא בא, נניח, לחופשה, ובא לו לשמור בסופר, להרוויח קצת סף.
דוד אמסלם: זה אפשרי, מבחינת המערכת היום?
דוד אמסלם: מבחינת פקודות הצבא יש מצב כזה?
<גיל פרידמן: בעיקרון, חייל שיש לו בעיה של ת"ש, בעיות כלכליות בבית, הוא יקבל היתר ספציפי, בעצם, לעבוד מחוץ לשעות השירות שלו.
דוד אמסלם: באבטחה.
<גיל פרידמן: לעבוד – כל עבודה שהוא בעצם צריך לעבוד בה, הוא יקבל אישור ספציפי.
דוד אמסלם: נניח שהצבא נתן לו את האישור הספציפי.
<גיל פרידמן: הוא לא יקבל אקדח.
דוד אמסלם: בלי אקדח.
דוד אמסלם: זאת אומרת, גם אם הוא נושא ברישיון של הצבא ויש לו כלי נשק צבאי, הוא לא יכול להשתמש בכלי הנשק הצבאי הזה לטובת אבטחה, אלא הוא צריך לקחת את הכלי של אותה חברת אבטחה?
<גיל פרידמן: במקרה כזה – כן.
<גיל פרידמן: הוא צריך יהיה לקחת מחברת האבטחה.
<רפי עציון: גם לפי מה שהציעה חברת הכנסת, וגם לפי העמדה המקובלת על המשרד, מדובר בשירות צבאי מלא, ולא במישהו שנמצא באמצע השירות שלו.
דוד אמסלם: בכוונה חידדתי את השאלה.
<רפי עציון: אנחנו תומכים בדיוק באותה עמדה.
<מאיר רוט: במשך עשרות שנים, על פי חוק כלי יריה, 1949, מי שהגיע לגיל 18 זכאי לקבל רישיון לנשק, או, ליתר דיוק היה כתוב שם: "לא יקבל אדם רישיון לנשק טרם הגיעו לגיל 18".
<מאיר רוט: חיילים קיבלו.
<מאיר רוט: במשך עשרות שנים קיבלו, הגיעו לגיל 18, התגייסו וקיבלו רישיון נשק ולא קרה שום דבר.
<מאיר רוט: סטטיסטית אפשר לבדוק את זה.
<מאיר רוט: לא קרה כלום.
<הרצל קבלו: לא היתה לזה התייחסות בחוק- - -
<מאיר רוט: גם לא היתה התייחסות למי שסיים שירות צבאי מלא.
<מאיר רוט: אז אפשר להגיד בשבחם של חיילים, זו לא בושה.
<מאיר רוט: חיילים בגיל 18 מתגייסים ליחידות קרביות ו- - - מקבלים כלי נשק אוטומטיים, יוצאים אתם גם הביתה, סומכים על שיקול דעתם, והנה, פה, כשמדובר על לצייד אותם באקדח, כולם נאלמים דום, מה פתאום.
<מאיר רוט: רק גיל 21, אחרי סיום שירות צבאי מלא.
<מאיר רוט: אדם מגיע לגיל 19, בדרך כלל הוא כבר מסיים קורס פיקודי.
<מאיר רוט: מי שמתגייס - - -
דוד אמסלם: אתה מציע שזה יהיה מגיל 18?
<מאיר רוט: אני מציע בהחלט מגיל 18 – חייל שמקבל נשק אוטומטי וסומכים עליו - - -
דוד אמסלם: רק חייל שמקבל נשק אוטומטי?
דוד אמסלם: מה עם חייל באפסנאות?
<מאיר רוט: אם ניכנס לרזולוציה הזאת של חיילים שחותמים - - - יש לא מעט חיילים, חברה' בני 18 שלא חותמים על נשק באפסנאות, הם משרתים ב-8200 ויש להם שיקול דעת נהדר.
<מאיר רוט: הם בהחלט יכולים להחזיק - - -
דוד אמסלם: אתה רוצה, בעיקרון, להוריד את הגיל ל-18.