GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר שאם המדינה רוצה להקים מקוואות עבור הזרמים הלא-אורתודוכסים, בבקשה.
יעל כהן-פארן: תעשו את זה בדיוק באותה צורה שאתם מקימים עבור הזרמים האורתודוכסיים, עבור המועצות הרבניות.
יעל כהן-פארן: תתקצבו אותם מכספיכם ולא מכספי הסוכנות.
יעל כהן-פארן: למה צריך תורמים יהודים מהעולם שיתרמו להקים מקוואות?
יעל כהן-פארן: תתפעלו אותם, תתקצבו את התפעול שלהם.
יעל כהן-פארן: לא כל-כך זול לתפעל מקווה.
יעל כהן-פארן: צריך הרבה חשמל לחמם את המים.
יעל כהן-פארן: ולכן אני חושבת שהפשרה שהוצגה כאן לגבי תשעה חודשים של הקמת מקוואות על-ידי הסוכנות, זה משהו לא רלוונטי.
יעל כהן-פארן: אני מציעה להוריד את הצעת החוק הזאת לגמרי מסדר-היום.
דוד אמסלם: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.
: אדוני היושב-ראש, אני באמת מצטער בצערם של האלוף הרב שטרן וגם של עליזה לביא על כך שהיה הרבה יותר פריים-טיים אם היה הצעה ראשונה בצורה הזאת או בצורה אחרת.
: ואני באמת גם הייתי ממליץ, דוד ידידי, שעל הדרך, במסגרת כל הדברים החדשים, אז אולי אפשר למצוא איזה ספונסר להקמה של כותל חדש בתל-אביב בארכיטקטורה מודרנית, שתיתן הרגשה טובה לכולם.
: תודה, אדוני.
משה גפני: זאת הצעה רצינית?
יהודה גליק: הכותל ההוא ממילא גם לא חדש.
יהודה גליק: זה גם המצאה שלכם, הכותל הנוכחי.
דוד אמסלם: רק שנייה, שנייה.
דוד אמסלם: גליק, לא צריך להתרגש מכל דבר פה.
יהודה גליק: הכול באהבת ישראל.
דוד אמסלם: אהבת ישראל, אבל עושה לי פה רעש.
דוד אמסלם: אחרי זה תשבו אצלי בחדר, תרקדו ותעשו אהבת ישראל.
דוד אמסלם: רחל עזריה, בבקשה.
רחל עזריה: קודם כל, אני רוצה לומר ליושב-ראש הוועדה לאחר הדיון הסוער הקודם, שאני מעריכה את היכולת שלך לשים אותנו בחדר ולהתאמץ להגיע להסכמות.
דוד אמסלם: העוגיות עזרו לכם.
רחל עזריה: זה הכול העוגיות.
רחל עזריה: כפי שאני מבינה, הסכנה לטובלות הוסרה וחשוב שזה ייאמר.
דוד אמסלם: אני הייתי מגדיר את זה אחרת – לא הייתה אף פעם סכנה, לדעתי, לכן לא היה מה להסיר.
דוד אמסלם: אבל הובהר, הובהר.
רחל עזריה: כפי שהחוק נוסח, הסכנה הוסרה.
רחל עזריה: בררתי מול משרד המשפטים, ואני אשמח לשמוע את זה ממש לפרוטוקול, אני מבינה שזה לא יכול בשום אופן להתייחס לטובלות כיוון שהטובלות מוגדרות כמקבלות שירות לעומת העניין של ההתקשרות בהסכם.
רחל עזריה: אני רוצה לוודא שאין דרך לומר - - -
משה גפני: הוא יענה לך על השאלה הזאת, אבל זה לא יענה על שאלות אחרות.
רחל עזריה: אלה עניינים אחרים, אבל אני רוצה לוודא שלא שאפשר יהיה לומר: את טובלת לפי מנהג משהו ולכן - - -
<איגי פז: אני אתייחס לזה ואגיד שני דברים.
רחל עזריה: למה אתה אומר "אני אגיד שני דברים"?
רחל עזריה: אתה מלחיץ את המערכת.
רחל עזריה: תגיד: אני אגיד דבר אחד.
<איגי פז: לא, שני דברים בעניין הזה.
דוד אמסלם: אתה רוצה להתייחס עכשיו או שאתה רוצה להתייחס בסוף?
רויטל סויד: שיתייחס מכיוון שהסעיף מאד כללי.
משה גפני: היא שאלה שאלה, שיענה לה.
דוד אמסלם: תענה לה על השאלה.
<איגי פז: קודם כל, אנחנו לא מדברים פה על התקשרות פר אקסלנס.
<איגי פז: זה בעצם קבלת שירות.
<איגי פז: אתה משלם אגרה ומקבל שירות.
<איגי פז: דבר שני, והוא יותר מהותי בעינינו, אנחנו צריכים להזכיר שהמועצה הדתית היא רשות מנהלית וככזו, כרשות מנהלית, היא מחויבת לנהוג בשוויון.
<איגי פז: אחד העקרונות של השוויון אומר שאם התקשרת בהסכם עם אדם א', אתה תהיה מחויב להתקשר בהסכם גם עם אדם ב'.
<איגי פז: את זה עקרון השוויון מחייב אותנו.
<איגי פז: מה שההצעה הזאת מחדשת הוא בעצם שהתקשרות עם המדינה לא מחייבת התקשרות אם אדם או תאגיד פרטי.
<איגי פז: פה ההצעה הזאת בעצם מייצרת הבחנה בין המדינה לבין אדם פרטי.
<איגי פז: זה מה שההצעה אומרת.
<איגי פז: מועצה דתית היא רשות מנהלית והיא לא מחויבת להתקשר עם אף בן-אדם.
רחל עזריה: אבל אישה טובלת, מה זה מוגדר?
<איגי פז: קבלת שירות.
עליזה לביא: אבל כלות חייבות לטבול.
עליזה לביא: הן לא רוצות לטבול, הן חייבות לטבול על-פי הנוהל של המדינה, נכון?
עליזה לביא: הרי כלה לא יכולה להתחתן על-פי החוק הדתי אם היא לא טובלת במקווה.
משה גפני: כל אישה חייבת.
עליזה לביא: אני מדברת עכשיו על כלות.
עליזה לביא: זה חוזה עם המדינה כי יש רק נישואים דתיים במדינת ישראל.
עליזה לביא: אם היא לא מביאה את הפתק - - -
דוד אמסלם: עליזה, עליזה, עליזה, קיבלת את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: שנייה, לא, לא.
עליזה לביא: אני רוצה שאיגי יבהיר.
דוד אמסלם: תענה רק ב"כן" ו"לא".
דוד אמסלם: אישה שבאה לטבול במקווה, זה קניית שירות?
עליזה לביא: אני מדברת על כלה.
דוד אמסלם: כלה שבאה לטבול במקווה זה קבלת שירות?
עליזה לביא: זה בינה לבין המדינה.
<איגי פז: היא מקבלת שירות מהמועצה הדתית.
<איגי פז: אחרי שאמרנו את כל זה, אם צריך להבהיר את הדברים יותר טוב בנוסח, אנחנו מוכנים גם לעשות את זה.
<איגי פז: בכל מקרה, מדובר בקבלת שירות ושנית, המועצה הדתית כרשות מנהלית מחויבת לנהוג בשוויון.
דוד אמסלם: תודה, לא צריך.
דוד אמסלם: שאלתי רק שאלה ספציפית.
רחל עזריה: תודה ואם אפשר להבהיר את זה, נשמח.
דוד אמסלם: בגדול אני התחברתי למה שאמרו גם שולי וגם את.
דוד אמסלם: תשבו עם משה ואם צריך עוד משהו קטן, אין שום בעיה.
רחל עזריה: אני מציעה שגם בדברי ההסבר זה ייאמר בצורה בהירה.
עליזה לביא: אבל רק צריך להבין את זה.
עליזה לביא: כלות, החתונה שלהן מותנית בזה.
דוד אמסלם: אבל אנחנו מבינים.
דוד אמסלם: עליזה, סמכי עלינו שאנחנו גם מבינים את זה.
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את זה קצת.
רחל עזריה: אני חייבת לומר שחבל שבחוק הזה לא באמת הצלחנו להכניס גם את הנושא של זכויות הנשים הטובלות.
רחל עזריה: אני מקווה שזה עוד יקרה בעתיד.
רחל עזריה: בדיונים בוועדת הכספים יש לנו הרבה דיונים סוערים בנושא, על זכויות האישה הטובלת.
רחל עזריה: כל פעם שמגיע נושא המקוואות זה עולה.
משה גפני: מיקי זוהר מגיע.
רחל עזריה: מיקי זוהר מאד מחבב את הנושא הזה.
רחל עזריה: אני רוצה לשים את זה בתוך ההקשר ולדבר על הארגונים שעוסקים בנושא של טבילה, נשים שעוסקות בנושא הטבילה.
רחל עזריה: זה בעצם תחום שהפך להיות תחום שאנחנו מדברות עליו רק בשנים האחרונות.
רחל עזריה: אני חושבת שהעבודה הזאת, היא שמאפשרת את הדיון בוועדה, שהיה ברור שבזכויות הנשים הטובלות לא פוגעים בחוק הזה.
רחל עזריה: אני מקווה שזה שלב ראשון לקראת השלב הבא, שבו נוכל לעגן בחקיקה את זכויות הנשים הטובלות כשהן מגיעות למקווה.
רויטל סויד: למה זה לא מעוגן עכשיו?
עליזה לביא: הם לא הסכימו בחקיקה.
דוד אמסלם: אם תגישו הצעת חוק כזאת, אנחנו נדון בה.
רויטל סויד: גפני, תעזור לנו לנסח.
אלעזר שטרן: זה לא שינוי בסטטוס-קוו?
רחל עזריה: חשוב לי לומר בהקשר הזה שאפשר להמשיך ולדבר בציניות על ההתרחשויות, אבל יש פה התרחשויות מאד מאד משמעותיות של הפמיניזם הדתי, שמגיע אל הכנסת.
רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו נכבד את זה ואנחנו נמשיך לעבוד גם לקראת החקיקה הבאה.
רחל עזריה: מה שחשוב לנו כרגע זה לסכל את החלק הזה בחקיקה כדי לוודא שהוא לא יפגע בנשים שטובלות מדי חודש.
רחל עזריה: משפט אחרון לגבי הזרמים, חבר הכנסת ביטן אני רוצה לברך על המאמץ ועל המהלך.
רחל עזריה: אני יודעת כמה זה חשוב גם לזרמים והרבה מאד ביחס ליהדות התפוצות.
רחל עזריה: אני בטוחה שבמאמץ משותף יהיה אפשר – אתה לא מסכים, אני כן.
רחל עזריה: אני בטוחה שבמאמץ משותף אפשר יהיה להגיע להסכמות.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אייכלר.
דוד אמסלם: דרך אגב, לא להפריע לו גם אם אתם לא מסכימים.
ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה לברך את ועדת הפנים שצריכה לעסוק בבעיית הדיור שעות, ימים ולילות, בבעיות הדיור.
ישראל אייכלר: אין כזאת התרגשות כמו שמדברים בבעיות הגיור.
ישראל אייכלר: בשעה שבעיות הדיור נוגעות למאות אלפי אנשים חסרי דירה, פה מדובר בכמה ארגוני חוץ שרוצים לעשות מלחמת דת במדינת ישראל.
ישראל אייכלר: אז קודם כל לשים את הדברים במקומם.
עליזה לביא: איך אתה לא מתבייש?
ישראל אייכלר: דבר שני, צריך לדעת שקיימת החלטה של מועצת הרפורמים מזמן, שבריכה כשרה לגיור בדיוק כמו מקווה.
ישראל אייכלר: זה כתוב בתקנונים שלהם בארצות-הברית.
ישראל אייכלר: היו על זה דיונים רבים שם.
ישראל אייכלר: דבר שלישי, הטענה למה אין מספיק גרים שמעוניינים.
ישראל אייכלר: זה רק מראה שרוב האנשים שלא רוצים להיות יהודים, לא רוצים לעשות גיור.
ישראל אייכלר: מי שרוצה להיות גר צדק, עושה גיור כהלכה.
ישראל אייכלר: ולכן, כל הרעש הזה סביב העניין של הגרים זה לא דאגה לגרים, זאת דאגה לארגונים שנלחמים מלחמת דת במדינת ישראל.
עליזה לביא: אתה בטח לא קראת את מגילת רות, נכון?
דוד אמסלם: עליזה, אני אוציא אותך.
ישראל אייכלר: קראתי ולימדתי.
דוד אמסלם: עליזה, אני לא מסכים לזה.
ישראל אייכלר: תאמיני לי שרציתי להפריע הרבה פעמים כשאת דיברת.
דוד אמסלם: ישראל, שנייה.
דוד אמסלם: אני לא מקבל את ההערות האלה.
דוד אמסלם: כשאת דיברת, לא אפשרתי לאף אחד להפריע לך.
ישראל אייכלר: אם היו דואגים באמת לזכויות האישה, אני רוצה לשאול: האם אתן מוכנות לעשות קמפיין למען דרישה של נשים שרוצות טיפול בבתי חולים בלי גברים רופאים?
ישראל אייכלר: לא תסכימו.
ישראל אייכלר: האם אתם מסכימים שגברים בבתי החולים יוכלו לדרוש טיפול בלי אחיות נשים?
ישראל אייכלר: לא תקבלו את זה וזה ברור מאליו.
ישראל אייכלר: בדיוק במקווה כל מדינת ישראל ובעיקר אנשים שמעולם לא היו במקווה דואגים, על זה שאישה רוצה את הצניעות שגברים לא ילוו אותה לגיור?
ישראל אייכלר: זה מראה לכם שהכול צביעות ולא אמת.
ישראל אייכלר: דבר נוסף אני רוצה להגיד לגבי הסוכנות.
ישראל אייכלר: הסוכנות סוברנית לעשות מה שהיא רוצה.
ישראל אייכלר: הסוכנות השקיעה מיליארדי שקלים לצרכים שלהם.
ישראל אייכלר: הסוכנות יש בה ייצוג רפורמים כבר שנים רבות ואם הסוכנות הרפורמית רוצה לבנות מה שהיא רוצה לבנות, זה לא עסק של אף אחד ואף אחד לא מתערב בה.
ישראל אייכלר: אבל במדינת היהודים צריך להיות ברור, וזה היה ההסכם בין בן-גוריון לבין הציבור הדתי, לא רק החרדי, שענייני הדת במדינת היהודים יהיו בידי הרבנות הראשית.
ישראל אייכלר: לא שאהבנו תמיד את הרבנות הראשית, אבל זה המוסד השלטוני הממשלתי בענייני דת.
ישראל אייכלר: והיה מוסכם וברור שהרבנות הראשית היא רבנות כהלכה מדורי דורות, לא רפורמית ולא קונסרבטיבית.
ישראל אייכלר: כל ניסיון של בג"ץ לחולל פה מלחמה בתוך המדינה ולנסות לשבור את ההגמוניה של האורתודוכסיה ברבנות הראשית בענייני דת, כמוה כניסיון לשבור את מעמדה של הכנסת, את מעמדן של רשויות המס וכל הרשויות.
ישראל אייכלר: כי אם תהיה רשות כמו רבנות שלא מכירים בה ומותר להפר את חוקיה, כל אזרח יוכל להפר את כל החוקים של כל הרשויות האחרות.
ישראל אייכלר: וגם לנו יש 800,000 אזרחים שיכולים להגיד את דברם והיה אם בג"ץ יחליט לחולל פה מלחמה.
ישראל אייכלר: לכן אני אומר שהתקנה הזאת היא תקנה חשובה מאד.
ישראל אייכלר: ותודה ליושב-ראש שהשיג את ההסכמה בין הרב גפני לחברות הכנסת בקואליציה לנוסח מוסכם.
ישראל אייכלר: אני רוצה לברך על כך ותצליחו.
שרן השכל: בעיקר באתי לשמוע, כי זה גם כן נושא שחשוב לי.
שרן השכל: נכון, הרבנות הראשית יש עליה מונופול אורתודוכסי, אבל היא ממומנת על-ידי כלל הציבור.
שרן השכל: ואם כל הציבור מממן את שירותי הדת, אז לכל הציבור מגיעים שירותי דת.
שרן השכל: לכן, נשים אחרות שרוצות לטבול במקווה, אנחנו צריכים למצוא להן את האפשרות גם כן.
שרן השכל: גם אם הן רפורמיות או קונסרבטיביות צריך גם להן לספק את שירותי הדת האלה.
שרן השכל: ואם הם ממומנים על-ידי המדינה, אז גם על המדינה לממן את שירותי הדת שלהן.
שרן השכל: אחת השאלות שמדאיגות אותי, לפחות מבחינה משפטית, היא השאלה איך אנחנו מחליטים עם מי המועצה הדתית מוכנה להתקשר או לא מוכנה להתקשר?
שרן השכל: אנחנו היום אולי מדברים על הנושא של הרפורמים והקונסרבטיבים, אבל איך אנחנו יכולים למנוע מזה לגלוש אחר-כך, למשל, למקום של אשכנזים וחילונים ואתיופים.
שרן השכל: זאת אומרת, אנחנו לא רוצים להתקשר עם הרב האתיופי או המזרחי.
שרן השכל: איך אנחנו מונעים את זה ואיך החוק מגביל את זה?
עליזה לביא: זה כבר היה, שאתיופיות לא יכלו לטבול.
עליזה לביא: אני מזכירה לך.
שרן השכל: זו השאלה שלי.
שרן השכל: אם אנחנו משנים את זה עכשיו מבחינה משפטית, אנחנו צריכים לוודא שזה לא יקרה.
שרן השכל: זו באמת שאלה אליך.
<איגי פז: אני חושב שהתייחסתי לדברים.
דוד אמסלם: כבר העלו את זה שאר הדוברים.
דוד אמסלם: אחרי זה הם יישבו עם משה והוא יעשה את ההתאמות.
דוד אמסלם: אני מעוניין לשמוע את משרד המשפטים לגבי ההצעה שחבר הכנסת ביטן העלה, שהיא הצעה של הקואליציה.
<איגי פז: לגבי ההצעה של התקצוב?
דוד אמסלם: לגבי סוג הפתרון שחבר הכנסת ביטן הציע.
דוד אמסלם: אני אשאל את השאלה אחרת בגלל שאני לא רוצה נאומים לאומה.
דוד אמסלם: אתה שמעת את הפתרון של ביטן.
דוד אמסלם: מה שעומד על הפרק היה החלטת בג"ץ בשעתה ולכן נוצר כאן החוק.
דוד אמסלם: כתוצאה מהחוק דוד הציע איזושהי הצעה שהוא חושב שהיא מתיישבת עם החוק ועם בג"ץ.
<איגי פז: כמו שאמרנו בפעם הקודמת, הנוסח שמונח פה לפניכם פותר חלק מהקשיים.
<איגי פז: הוא לא פותר את כל הקשיים.
<איגי פז: בעצם הנוסח הזה הביא את ההצעה למקום אפור.
<איגי פז: כדי לקחת את ההצעה ממקום אפור למקום שהוא בסדר, צריך שיהיה פתרון מעשי, פתרון בר-קיימא.
<איגי פז: ככל שיהיה פתרון מעשי, אנחנו חושבים שזה יכול לעמוד משפטית.
דוד אמסלם: חבר הכנסת ביטן ציין בתחילת דבריו שזה מקובל על היועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: האם זו העמדה שלכם?
<איגי פז: ככל שיהיה פתרון מעשי ובר-קיימא לטבילה - - -
דוד אמסלם: זה מה שהוא דיבר.
דוד אמסלם: הוא לא דיבר על פתרון תיאורטי.
<איגי פז: אז אנחנו חושבים שזה יכול - - -
עליזה לביא: ונכון לעכשיו משרד המשפטים אומר שאין פתרון.
דוד אמסלם: עליזה, לא.
דוד אמסלם: אמרתי, אני אוציא אותך.
עליזה לביא: אבל זה לא ברור לי.
דוד אמסלם: עליזה, אני לא צריך את ההבהרות שלך.
עליזה לביא: מה משרד המשפטים אומר?
דוד אמסלם: חבר הכנסת ביטן בתחילת דבריו אמר שהפתרון שהוא הציע מקובל על היועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: הוא דיבר אתך על זה, היועץ המשפטי?
דוד אמסלם: אתה יודע על משהו?
<איגי פז: אנחנו אמרנו את זה גם בפעם הקודמת.
דוד אמסלם: שאלתי אם אתה יודע משהו.
דוד אמסלם: הוא דיבר אתך?
<איגי פז: אנחנו מכירים את היוזמה.
דוד אמסלם: שאלתי אם היועץ המשפטי דיבר אתך על הפתרון.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד לי "כן" או "לא".
<איגי פז: הפתרון על דעת היועץ המשפטי.
דוד אמסלם: הוא דיבר אתך.
דוד אמסלם: אז אני מניח שאם זה מקובל על היועץ המשפטי, איך אתה חולק עליו?
<איגי פז: לא אמרתי שאני חולק עליו.
<איגי פז: מתי אמרתי שאני חולק עליו?
דוד אמסלם: יש לך הסתייגות?
<איגי פז: אמרתי שככל שיהיה פתרון זה יכול לעמוד משפטית.
<איגי פז: זה בדיוק מה שאמרתי.
דוד אמסלם: רציתי להבין חד וחלק.
דוד אמסלם: רציתי להבין מבחינת שחור-לבן.
דוד אמסלם: הבנתי שאם הוא דיבר אתכם, בסדר.
דוד אמסלם: אני מבקש לשמוע את גלעד קריב, מנכ"ל התנועה היהודית ליהדות מתקדמת.
גלעד קריב: מנכ"ל התנועה הרפורמית.
גלעד קריב: בקצרה, אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת נולדה בחטא מסיבה פשוטה, שאנחנו במשך חמש שנים הצענו פתרונות פרגמטיים לעניין ומי שדחה אותם אלו הן המפלגות החרדיות והמשרד לשירותי דת עד שבג"ץ, למרות תחינותיו לא לתת פסק דין, נאלץ לתת פסק דין.
גלעד קריב: ויש שתי נקודות בעייתיות עם הצעת החוק ועם הפשרה שדוברה.
גלעד קריב: ראשית, הפתרון חייב להיות פתרון שבו מדינת ישראל מעניקה שירות שוויוני לכל אזרחיה, לרבות האזרחים והתושבים שמתגיירים בהליכי גיור רפורמים וקונסרבטיבים.
גלעד קריב: אנחנו לא נסכים למצב שבו הסוכנות היהודית, בכספם של יהודי התפוצות, משלמת בעבור ההדרה של היהדות הרפורמית והקונסרבטיבית במדינת ישראל.
גלעד קריב: אם ממשלת ישראל מעוניינת לבנות מקוואות ציבוריים שיופעלו לא על-ידי המועצות הדתיות אלא על-ידי התנועות הלא-אורתודוכסיות, לשכת ראש הממשלה יודעת כיצד לתקשר עם שתי התנועות.
גלעד קריב: הנקודה השנייה שכבר הוזכרה כאן על-ידי חברות הכנסת, בית המשפט העליון נתן לאחרונה עוד פסק דין בעניין הגיור, לא רק לגבי התפילה של המתגיירים שלנו במקוואות.
גלעד קריב: והפסיקה קבעה שגיורים פרטיים אורתודוכסים מוכרים במדינת ישראל לכל דבר ועניין.
גלעד קריב: ולכן אני מניח שגם אם יימצא פתרון אתנו ויוקמו מקוואות רפורמים וקונסרבטיבים בכספי מדינת ישראל, יום אחרי שיועבר החוק תהיה עתירה מצד אותם מתגיירים אורתודוכסים.
גלעד קריב: לכן צריך לתת פתרון גם למתגיירים האורתודוכסים שלא באמצעות מערך הגיור.
יעל כהן-פארן: הם עוד יבואו למקוואות שלכם.
גלעד קריב: כן.
גלעד קריב: אנחנו לא נדיר אותם מהמקוואות הציבוריים שלנו, אבל רק דבר אחד צריך לשאול: אם באמת ממשלת ישראל הולכת לבנות מקוואות ציבוריים, שלא יופעלו על-ידי המועצות הדתיות, בשביל מה צריך הצעת חוק?
גלעד קריב: הרי אנחנו, אחרי שיבנו בעבורנו מקוואות ציבוריים, לא נתעקש לשלוח את המתגיירים שלנו למקוואות של המועצות הדתיות.
גלעד קריב: הודענו על זה.
גלעד קריב: אז למה כנסת ישראל מוכנה לחתום על הצעת חוק שפוגעת בעקרון השוויון, שפוגעת בחוק איסור הפליה מבלי שיש בזה צורך?
גלעד קריב: יבנו את המקוואות הציבוריים לתנועה הקונסרבטיבית והרפורמית, תנו פתרון למתגיירים האורתודוכסים הפרטיים ואף אחד לא יפריע למפלגות החרדיות ולרבנות הראשית לנהל את ענייניהם.
גלעד קריב: חוק פשוט מיותר ומפלה.
<יזהר הס: אדוני היושב-ראש, ראשית אני חייב לומר שקורה פה דבר מעניין, בכל פעם שאחד מנציגי התנועות מדבר, חברי הכנסת החרדים עוזבים את האולם משל לא יהודים היינו.
<יזהר הס: ונדמה לי שהחיזיון הזה הוא חיזיון שמלמד דבר או שניים על הסיפור של החקיקה הזאת.
<יזהר הס: כנסת ישראל, אם היא תעביר, חלילה, את החוק הזה, תעביר חוק עוקף בג"ץ באופן שאיש אפילו לא מנסה להסתיר שזו כוונתו.
<יזהר הס: ולכן, גם אם יימצא הפתרון הפרקטי, ואנחנו אנשים של פתרונות פרקטיים – נשמח שמדינת ישראל תבנה לנו ישירות או באמצעות הסוכנות היהודית מקוואות אותם נפתח לכל האוכלוסייה.
<יזהר הס: אבל זה לא יהיה לכבודה של כנסת ישראל שהחקיקה הזאת תעבור.
<יזהר הס: מי שיפסיד בעיקר מהחקיקה הזאת, אם אכן ייבנו המקוואות בסופו של דבר, יהיו הנשים האורתודוכסיות והגברים האורתודוכסים שיעברו את מערכת הגיור באמצעות הגיור האורתודוכסי העצמאי, כי אז הם יצטרכו לבחור ללכת אלינו, ואז, חלילה, לקבל איזו תווית של רפורמים או קונסרבטיבים, או לא לקבל את אישור הטבילה במקוואות של הרבנות הראשית.
<יזהר הס: מה הועילו חכמים בתקנתם זו?
<יזהר הס: ודבר אחרון, אדוני יושב-הראש, אני חושב שאנחנו לא מעריכים נכונה את משמעות הדבר של חקיקה כזאת ביחס ליהודי העולם.
<יזהר הס: באותה שעה שבה יהודי העולם קיבלו אך לפני שבועות ספורים יריקה בפרצופם בעקבות כישלון יישום מתווה הכותל.
<יזהר הס: אלה שתי סטירות משני כיוונים שונים, שלכאורה אין קשר ביניהן, אבל יש קשר עמוק וחזק ביניהן.
<יזהר הס: אני מפציר בחברי הוועדה לא להצביע בעד העברת הצעת החוק הזאת לקריאה ראשונה.
עליזה לביא: אפשר הבהרה ממשרד המשפטים, בבקשה?
דוד אמסלם: איזה סוג של הבהרה?
עליזה לביא: רק לגבי חידוד העניין של ההתקשרות בהסכם.
עליזה לביא: אני לא הבנתי את זה עדיין.
עליזה לביא: למה בדיוק הכוונה?
דוד אמסלם: אבל אנחנו הסברנו את זה.
דוד אמסלם: הם העלו את העניין שזה לא כל-כך מלוטש.
דוד אמסלם: אמרתי שבין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית הם יישבו וילטשו את העניין.
עליזה לביא: מה זה קניית שירות?
דוד אמסלם: אני יודע מה זה קניית שירות ואני לא צריך פה להרצות את זה.
דוד אמסלם: אתם הערתם את זה, אני קיבלתי את העניין וביקשתי גם מהיועץ המשפטי, גם ממשרד המשפטים ומי שזה הפריע לו כאן לשבת אחרי זה עם משה גפני וללטש את הסיפור.
דוד אמסלם: אין ויכוח פה על המהות.
דוד אמסלם: בסוף זה רק עניין של ניסוח.
דוד אמסלם: הרב אורי רגב, מי זה?
עליזה לביא: אתה יודע שאני לא סתם מתעקשת על זה.
דוד אמסלם: שב ליד השולחן.
דוד אמסלם: חוץ מהרב רגב מישהו פה עוד רוצה לדבר?
דוד אמסלם: את הדוברת האחרונה ואני מתחיל להתכנס.
<אורי רגב: שתי הערות לעניין המשמעות הרחבה יותר של החקיקה והסיבה שיש להתנגד לה.
<אורי רגב: האחת היא שצריך להבין שהרקע לחקיקה איננו רק פתרון בעיית הטבילה במקוואות ציבוריים לגרים לא אורתודוכסים.
<אורי רגב: ההכרזה של חבר הכנסת גפני למחרת הוצאת פסק הדין החשוב הזה, הייתה: יש להילחם בבית המשפט העליון.
<אורי רגב: בית המשפט העליון מעוניין להחריב את היהדות במדינת ישראל ולא יישב ולא ינוח עד שלא יישאר ליהדות שריד במדינה.
<אורי רגב: צריך להבין שמי שתומך בהצעת החוק הזו, תומך לא בעקיפת בג"ץ אלא תומך במגמה של חיסול העצמאות של המשפט האזרחי בישראל, אשר במקרה זה לובשת את המסווה של עקיפת פסיקתו בעניין המקוואות.
<אורי רגב: אבל התמיכה בהצעת החוק הזו פירושה חתירה תחת שלטון החוק בישראל.
<אורי רגב: הנקודה השנייה, אני משוכנע שחברי הכנסת הנכבדים האזינו לאמירות השקולות והמחושבות של נציג היועץ המשפטי, שהדגיש שהמועצות הדתיות כגוף מנהלי כפופות למשפט הציבורי והמנהלי וחייבות לנהוג בשוויון.
<אורי רגב: מה שקורה הוא שישנה פסקה בפסק הדין אשר סביבה אנחנו מסתובבים ועם כל הכבוד - - -
דוד אמסלם: ביטן, זה מפריע.
דוד ביטן: אני מסביר לו למה זאת לא עקיפה של בג"ץ.
דוד אמסלם: תסביר לו בחוץ.
<אורי רגב: ועם כל הכבוד, כמובן, לריבונות של הכנסת, שאדוני יושב-הראש הדגיש אותה, צריך להבין מה עומד כאן על כפות המאזניים.
<אורי רגב: מה שאמר בית המשפט העליון הוא: לא יעלה על הדעת שרשות ציבורית אחת, היינו, הרבנות הראשית, תיתן הוראות לרשות ציבורית אחרת, היינו, המועצות הדתיות, לפעול בהפליה.
<אורי רגב: היינו, בהפליה בין גורמים שכפי שנציג היועץ המשפטי אמר, חייבים לנהוג כלפיהם בשוויון.
<אורי רגב: המשמעות של החקיקה בדרך שבה היא תעוצב היא שיש כאן לא עקיפה של בג"ץ.
<אורי רגב: יש כאן עקיפה של עקרון השוויון הבסיסי, היינו, פגיעה קשה במשפט המנהלי.
<אורי רגב: החקיקה אומרת שלא כדברי בג"ץ שמותר בישראל לרשות אחת, היינו, הרבנות הראשית, להורות לרשות אחרת, היינו, המועצות הדתיות, להפלות בין המשתמשים בשירותיה.
<אורי רגב: הדבר הזה לא יאה לכנסת ישראל, לא יאה למדינת ישראל ועקיפתו לתקופה מסוימת באמצעות פתרונות של הסוכנות היהודית לא תענה על האתגר האמיתי, הקיומי והחוקתי שישראל מתמודדת אתו.
דוד אמסלם: בבקשה, תגידי לפרוטוקול את תפקידך.
בן ששון: אני מנהלת את מכון "על משמר הכנסת" שעוסק במעקב אחרי עבודת הכנסת בתחום הדת והמדינה.
בן ששון: אפשר להגיד לחברי הכנסת כמו ב"יזכור" שאמרנו אתמול, שאפשר לחזור.
בן ששון: אני בסדר.
יהודה גליק: אגב, זאת באמת בושה וחרפה.
יהודה גליק: אנשים מחרימים - - -
אורי מקלב: רק תגיד מה הבושה והחרפה?
דוד אמסלם: חבר הכנסת גליק, אתה עכשיו פה לא מתחיל לנאום לנו עכשיו בנימוסים והליכות.
דוד אמסלם: אחרי זה תוציא להם מכתב.
יהודה גליק: אני חושב שזה לא מכובד.
דוד אמסלם: אין בעיה, הרבה דברים לא מכובדים נעשים בעולם הזה.
אורי מקלב: - - - על הר הבית.
אורי מקלב: זאת הבושה והחרפה.
אורי מקלב: ולהסית - - -
דוד אמסלם: אורי, אורי, חבר הכנסת אורי מקלב, יש לך זכות דיבור עוד מעט.
בן ששון: כאישה שומרת מצוות אני יודעת שלא נכון לדבר על הטבילה שלי במקווה.
בן ששון: זה דבר שבצנעה ואנחנו משתדלות לעשות את זה גם לא באור היום וגם לא לדבר על זה באור היום, אבל המצב מחייב אותנו לדבר על זה באור היום וביותר מאשר אור יום.
בן ששון: לפני כמה שנים גרנו בחו"ל לשנה.
בן ששון: זאת הייתה עיר קטנה ולשמחתי היה בעיר הזאת מקווה ויכולתי לטבול שם.
בן ששון: הלכתי ושילמתי – כמובן, זה הרבה יותר יקר בחו"ל כי זה לא ממומן על-ידי המדינה.
בן ששון: לבית של האישה שאצלה היה המקווה באותה עיר שילמתי 30 דולר וטבלתי.
בן ששון: בעיר הזאת כל היהודים התאספו יחד כדי לשלם עבור בניית מקווה.
בן ששון: גם היהודים הרפורמים והקונסרבטיבים תרמו בשביל להקים את המקווה בתוך הבית של הרבצען של חב"ד.
בן ששון: אחרי שהמקווה הוקם אמרו לקהילה הרפורמית והקונסרבטיבית באותה עיר שהם לא יכולים להשתמש במקווה הפרטי שהקימו יחד כדי לערוך את הגיורים שלהם, והחזירו להם את הכסף שהם תרמו להקמת המקווה.
בן ששון: באותו רגע הבנתי שאני לא יכולה לטבול במים כאלה, כי המים האלה לא יכולים לטהר אותי.
בן ששון: מים שבהם רק אני יכולה להשתמש וחברי וחברותי, אחי ואחיותיי מהזרמים שנוהגים אחרת ממני לא יכולים לטבול, הם לא מים טהורים.
בן ששון: המקוואות במדינת ישראל לא יכולים להיות מקוואות טהורים אם הם מטהרים רק אותי ולא את מי שיושבת לידי בשולחן או באוטובוס.
בן ששון: אני מבקשת מכם לשקול, גם חברותי הטובלות במקוואות, גם חברותי חברות הכנסת המגנות על הטובלות במקוואות וגם כל היושבים בחדר הזה.
בן ששון: מקווה לא יכול להיות טהור אם הוא מטהר רק קבוצה אחת של אנשים.
דוד אמסלם: תודה רבה, שירה.
אורי מקלב: תודה רבה, אדוני, גם שמי אורי ויש לי גם כיפה וגם חליפה ואני לא מתיימר להיות רב.
אורי מקלב: טוב שאמרת "חבר הכנסת מקלב".
אורי מקלב: אני צריך להיות זהיר בדיון הזה.
אורי מקלב: אני רק רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שליהדות האורתודוכסית אין המערכת המשומנת של יחסי ציבור ודוברות כפי שיש לרפורמים ולאורתודוכסים, שהופכים מערכת, לא רק מערכת משומנת של דוברות ויחסי ציבור אלא הופכים כל פעולה של חברי כנסת כאן בכנסת, שצריכה להיות לגיטימית.
אורי מקלב: כולנו צריכים להגן על תהליך חקיקה של חברי כנסת.
אורי מקלב: כולנו צריכים, גם מי שלא חושב עם היהדות החרדית או התורה בכלל.
אורי מקלב: הצעת חוק הופכת למערכת הסתה נגד הציבור האורתודוכסי ונגד חברי כנסת אורתודוכסים שמובילים את זה לכיוונים אחרים ממה שמהות החוק אומרת.
אורי מקלב: החוק לא בא לשנות סטטוס-קוו.
אורי מקלב: הוא בא לחזק סטטוס-קוו ואולי מערכת שנהוגה היום, שבאה בעקבות פסיקת בג"ץ כזו או אחרת.
אורי מקלב: יש הרבה הרבה חוקים שאנחנו בשוטף דנים בהם ומניחים אותם בעקבות פסיקה שאומרת שהחוק לא מתאפשר במצב הזה.
אורי מקלב: אנחנו באים לשנות את החוק או לשפר אותו, לעשות בו שינוי כזה ואחר.
אורי מקלב: ובאף חוק כזה אנחנו לא רואים מערכת הסתה משומנת על כך שאנחנו לא נותנים, נניח, לנשים מסוימות לטבול במקווה.
אורי מקלב: יש אישה אחת רפורמית ככל שתהיה שלא נותנים לה לטבול באיזה מקווה?
אורי מקלב: ששואלים אותה מה כתוב - - -
אורי מקלב: שקר וכזב.
אורי מקלב: לא שואלים אישה מאיפה - - -
דוד אמסלם: חבר'ה, די, לא להפריע.
<קריאה: לא צריך להיות רפורמית.
<קריאה: מגרשים אותנו מהמקוואות.
אורי מקלב: להביא מנהגים מסוימים.
דוד אמסלם: שנייה, דקה, תעצור אורי.
דוד אמסלם: מי צעקה?
<קריאה: כמו מהמקווה.
אורי מקלב: לשום זרם, לשום כת, לשום מנהג אחר, שלא כפי המנהג המסור לנו מאז ומתמיד, לא נותנים בשום מקווה לעשות את זה.
אורי מקלב: גם אם יגיעו מנהגים כאלה ואחרים, מחמירים יותר, גם לא נותנים.
אורי מקלב: יש תהליך הלכתי - - -
דוד אמסלם: לא מפריעים.
דוד אמסלם: גם אם הוא לא נכון, לא מפריעים.
אורי מקלב: בעיה להגיד "לא נכון"?
אורי מקלב: מה הבעיה להגיד "לא נכון"?
אורי מקלב: בזה זה נגמר.
דוד אמסלם: אורי, תמשיך, אנחנו פה.
רחל עזריה: אבל זה לא נכון.
רחל עזריה: זו לא המציאות.
אורי מקלב: אני חושב שנעשה נכון אם נחזיר את הצעת החוק לפרופורציה הנכונה ונוריד את מערכת ההסתות שהיא לא מן העניין ולא מתייחסת לחוק עצמו.
אורי מקלב: בא לחזק את הפן ההלכתי, שהיה ברור שמקווה טהרה, עד היום מה שהיה.
אורי מקלב: וככה צריך להמשיך להיות.
אורי מקלב: הוא לא בא להוסיף ולגרוע ממצב שגם היה היום, ואני חוזר שלשום מנהג, לשום כת, לשום זרם שיכול לפעול במקווה ולעשות איך שהוא רוצה.
אורי מקלב: זה היה עד עכשיו.
אורי מקלב: זה מחזק את התהליך הזה ומה לעשות שכל תהליך כזה מיד מצטרפות אליו מערכות הסתה משומנות שבאות להשמיץ ולהכפיש התנהלות רגישה מאד, מסבירה פנים מאד.
אורי מקלב: ועושים מאמץ יתר בתקציבים מאד מאד דלים לתת את המקסימום.
אורי מקלב: אני חושב שעל זה הם צריכים לקבל באמת הכרה מיוחדת.
יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אני רק מבקש שיירשם בפרוטוקול שאני מחיתי על חילול השם, שאנשים עם כיפות בשם התורה יצאו והחרימו יהודים בכנסת ישראל.
דוד אמסלם: תודה רבה, מאה אחוז.
דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת גפני, משפט.
משה גפני: אני רוצה הודעה אישית.
משה גפני: החוק הזה, כפי שאמרתי לחברות הכנסת מהקואליציה, עוסק אך ורק בעניין הזה של הארגון.
משה גפני: אנחנו גם נשפר את הנוסח.
משה גפני: בכלל, צריך לשפר את הנוסח לשונית לקריאה השנייה והשלישית.
משה גפני: אין לזה שום קשר לכל דיון כלשהו לגבי הטובלות.
משה גפני: ולא רק הטובלות, גם הטובלים.
משה גפני: כל אחד במדינת ישראל, בניגוד לסיפור שסופר פה קודם, כל אחת וכל אחד יכול לבוא למקווה ולטבול.
משה גפני: אין מציאות כזאת ששואלים מישהו למה אתה שייך, למה אתה לא שייך.