GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אני אקבע דיון לעוד חצי שנה בעזרת השם, ושם תציגו לנו את התוכנית שתכלול גם איתור שימושים בקרקע, לא רק תוכנית עם כללים מנחים, וגם תעשו עבודה לגבי הנושא של כל ההנחיות התכנוניות.
<תומר רוזנר: מי בצוות העורכים של התוכנית?
<חנה ויטלזון: יש ועדת עורכים - - -
<תומר רוזנר: מי בצוות?
<חנה ויטלזון: מינהל התכנון הוא היושב-ראש, משרד התשתיות, המינהל, ארגון חיים וסביבה והגנת הסביבה, ויש גם משקיפים – משרד התחבורה - - -
דוד אמסלם: הגנת הסביבה נמצא שם?
<חנה ויטלזון: בוודאי.
דוד אמסלם: גיא, אתה מכיר את העסק הזה?
<גיא סמט: מישהו אחר, שחר סולרי.
דוד אמסלם: בעוד חצי שנה בעזרת השם תהיה לנו תוכנית כזאת?
<ישראל בן-דור: מה עם משרד הבריאות?
<חנה ויטלזון: משרד הבריאות מוזמן קבוע לכל הישיבות.
<קריאה: או הוול"לים שמאשרים את כל תוכניות הבנייה?
דוד אמסלם: מי זורק הערות, כשהוא לא מקבל - - -
<קריאה: אני שואל שאלות.
דוד אמסלם: שאלות שואלים מחוץ לחדר הזה כשלא מקבלים את הרשות שלי.
<חנה ויטלזון: דבר נוסף שאנחנו פועלים בו במקביל – ברור לנו שצריך ליצור איזה מנגנון ניהולי שאחר-כך אפשר יהיה ליישם את האתרים האלה, מישהו שיעשה מעקב ובקרה, יפעיל, ינהל את האתרים האלה.
<חנה ויטלזון: משיחות שקיימנו עם המשרד להגנת הסביבה הובהר לנו שהם מוכנים לקחת את זה על עצמם.
דוד אמסלם: גיא, מה אתם אומרים?
<גיא סמט: אמרנו שנהיה מוכנים, גם לך לא אמרתי שאני לא מוכן, וזה טוטלי, אבל יש אמצעים, יש תקציבים, יש כוח-אדם, אין לי שום בעיה לעשות את זה.
דוד אמסלם: אין בעיה, הבנתי.
דוד אמסלם: אני אפתור את זה.
דוד אמסלם: בגדול, אני אקיים דיון גם עם גיא, גם עם השר לאיכות הסביבה, כדי לפתור את העניין הזה.
דוד אמסלם: אני באמת חושב שאתם צריכים להיות הרגולטור של ההפעלה בנושא הזה, באמצעות הערים, אבל בסופו של דבר זה נוחת אצלכם.
<גיא סמט: אפשר לקחת חברה ממשלתית שתתפעל.
דוד אמסלם: יכול להיות, אבל כבר התחלת את הדיון.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון בעוד חצי שנה, כדי שבעזרת השם תציגו כאן את התוכנית.
דוד אמסלם: אני רק מבקש, חנה, תרשמי לך להתקשר אלינו בעוד חמישה חודשים אם אתם צריכים ארכה של עוד שבועיים-שלושה, שלא יקרה מצב שאני קובע את הדיון, אנחנו באים לכאן ואתם אומרים לנו: אנחנו לא מוכנים.
דוד אמסלם: הסיפור הזה ברור לי, ברור לך, ואני שמח מאוד על מה שאמרת, כי אני רואה את הנושא הזה כבעיה הכי אקוטית שרציתי לקדם.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של האתרים של פסולת בניין.
<גיא סמט: אני אנסה לעשות את זה תמציתי.
<גיא סמט: בגדול, אנחנו מדברים על 3.6 מיליון טון פסולת בניין בשנה, לפי החלוקה שמפורטת, כאשר בשטחים הפתוחים אנחנו מוצאים 900,000 טון, וכל זה מושלך פירטית.
<גיא סמט: זה אומר שיש פה שוק עברייני עם משמעויות סביבתיות כבדות, כולם מכירים את זה.
<גיא סמט: יש אתרים מוסדרים.
<גיא סמט: אין פה שוק שבו אין פתרונות קצה.
<גיא סמט: יש פתרונות קצה.
<גיא סמט: יש 25 אתרים, אפשר תמיד שיהיו יותר אתרים, אבל 25 אתרים מתקיימים.
דוד אמסלם: מה הגודל של תחנה כזאת?
דוד אמסלם: בסוף היא תחנת טיפול ומעבר.
<אורי טל: הממוצע של פסולת בניין שתחנת מעבר ממחזרת נע בין 5 ל-7 דונם.
<אורי טל: אתר הטמנה – מדברים בעשרות דונם.
דוד אמסלם: אנחנו עוד לא באתר הטמנה.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הפרדה.
דוד אמסלם: בהטמנה זה כבר מגיע לאותה מזבלה - - -
<אורי טל: תחנת מעבר ממחזרת בין 5 ל-7 דונם, תחנת מעבר שאינה ממחזרת אלא רק מעבירה את הפסולת מנקודה א' לנקודה ב' נעה סביב ה-4.3 דונם.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש שם הנחיות מחייבות לכל עיר ועיר או לכל מקבץ ערים שתהיה להם תחנה כזאת, וזה מה שנקרא "nice to have", רוצה – עושה.
<גיא סמט: אתה לא יכול לקבוע מי ילך לאן.
<גיא סמט: אם תסתכל, שמתי מפה.
<גיא סמט: היא מייצרת את המתקנים שקיימים ואת האופציות של האתרים.
דוד אמסלם: האם אתה חושב שזה נותן תשובה לכל המדינה?
<גיא סמט: יש תפוצה, אפשר תמיד יותר.
דוד אמסלם: שאלתי האם אתה חושב שזה מספיק.
<גיא סמט: אני חושב שאפשר יותר.
<גיא סמט: תמכנו עכשיו בעוד מתקנים ב-50 מיליון שקל.
דוד אמסלם: בסופו של דבר אתה אמור להכין תוכנית אופטימלית, כך אני רואה את זה.
דוד אמסלם: אם צריך 20 – 20, צריך 200 – 200.
דוד אמסלם: הרי אתה בא מזווית השימוש.
דוד אמסלם: ברור לך לחלוטין שאם מישהו משפץ עכשיו את האמבטיה שלו, הוא לא ישנע 50-70 ק"מ שזה עולה לו יותר מכל הקרמיקה שהוא קנה.
דוד אמסלם: הרי בסוף בכל השיגעון הזה יש איזה היגיון.
דוד אמסלם: אני יוצא מהנחת עבודה שאזרח רגיל הוא לא עבריין, הוא מתחיל להיות עבריין כשלא משאירים לו אופציה להיות בן-אדם רגיל, לשמור על החוק.
דוד אמסלם: כשהעלויות כבדות, אז אין לו ברירה.
דוד אמסלם: הוא אומר: נזרוק פה ונפתור את העניין.
דוד אמסלם: עזוב כרגע איפה שיש.
דוד אמסלם: אני בא כרגע מזווית התכנון שלכם.
דוד אמסלם: ישבתם, עשיתם חשיבה, פריסה ארצית – כמה תחנות אתם צריכים?
<גיא סמט: יש, ויש תוכניות אב מחוזיות.
<גיא סמט: בכל מחוז יש תוכנית אב לפסולת בניין, כאשר יש תמיכה שהענקנו בחודשים האחרונים ב-50 מיליון שקל לעוד אתרים.
דוד אמסלם: למה אתם רק תומכים?
דוד אמסלם: למה אתם לא באים גם מהזווית שאתם מכריחים?
<גיא סמט: אני לא יכול להכריח רשות להעביר לאתר מסוים.
<גיא סמט: יש תחרות בין האתרים.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה, ואני מסביר לך - - -
<גיא סמט: למה יש הבדל בין מט"ש לפסולת בניין?
<גיא סמט: כי אף אחד לא יכול לקחת את השפכים שלו ביד ולזרוק - - -
דוד אמסלם: כשאתה לא מאפשר משהו הגיוני, בסופו של דבר אתה זורק את זה כאילו ברחוב.
דוד אמסלם: אם אזרח לא מקבל פתרון סביר, אל תצפה ממנו שהוא ישמור על החוק.
<גיא סמט: אני חושב שהבעיה היא לא באזרחים.
<גיא סמט: כשאנחנו מסתכלים על השוק, ובהמשך המצגת רציתי להראות את זה, הבעיה המרכזית של השוק הזה זה היעדר חקיקה הולמת והיעדר הסדר שוק ראוי.
<גיא סמט: בשונה מהפסולת הביתית שבה הרשות המקומית מעורבת לגמרי, מפנה את כל הפסולת לכל אזרח, בפסולת הבניין כל אחד נדרש לתת פתרון בפני עצמו.
דוד אמסלם: אני אסביר לך, תפתח את פקודת העיריות, זה על-פי חוק.
דוד אמסלם: אתה בשבילי המשרד לאיכות הסביבה, זה נושא שחונה אצלך.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכל העבודה שלי, מי שמכיר אותי מעיריית ירושלים יגיד לך, כשהיה נושא הייתי לוקח אלי ומטפל בו.
דוד אמסלם: לא מחכה לאו"ם – לא שלי.
דוד אמסלם: לא שלי.
דוד אמסלם: אני מצפה שתיקח אותו, תפרק אותו לגורמים, קח לך שבועיים לחשיבה, תזמין כמה יועצים, בסוף תבנה איזו תוכנית עבודה, תלך עליה.
דוד אמסלם: אל תחכה שמישהו ייתן לך – קח.
דוד אמסלם: אם תרצה יועצים, לא יועצים – עזוב את זה, אני לא נכנס לזה.
<גיא סמט: אני לא צריך יועצים, אני כבר שם.
דוד אמסלם: תכין תוכנית ארצית כוללת.
דוד אמסלם: ברגע שאתה מכין את התוכנית, אם צריך חקיקה – בבקשה.
דוד אמסלם: זה לא עובד כשבא לי – כן, לא בא – לא.
<מאיה קרבטרי: יש הצעת חוק.
<מאיה קרבטרי: תתנו לנו לדבר, לרשויות המקומיות, אז נציג את העניין.
<מאיה קרבטרי: יש פתרון לנושא.
<גיא סמט: אם אתם רוצים שאני אתן פריסה איך אנחנו רואים את זה, בבקשה.
<גיא סמט: אם לא - - -
<גיא סמט: יש רגולציה קיימת בחלקה, היא חסרה.
<גיא סמט: יש הצעת חוק שאמורה להסדיר את הדברים, הצעת חוק שעברה בקריאה ראשונה, לא היה לה דין רציפות, היא חוזרת עכשיו, אנחנו רוצים לקדם אותה, כמו שהשר אמר, כהצעת חוק ממשלתית.
דוד אמסלם: ההצעה עברה בוועדה הזאת?
<גיא סמט: היא עברה בקריאה ראשונה, עד כמה שאני יודע.
<מאיה קרבטרי: היא עברה ב-2012 קריאה ראשונה, ואז היא לא עברה דין רציפות.
<גיא סמט: היו דיונים בוועדה?
<תומר רוזנר: היה דיון אחד.
<גיא סמט: היו דיונים בוועדה, זה מה שנמסר לי.
<מאיה קרבטרי: לא נכון.
<מאיה קרבטרי: הצעת החוק עברה ב-2012, לא הוחל דין רציפות, ועכשיו היא לא קיימת.
דוד אמסלם: זו היתה הצעת חוק ממשלתית?
דוד אמסלם: למה לא קידמתם אותה?
<מאיה קרבטרי: היא התחילה כפרטית.
<מאיה קרבטרי: תתנו לנו לדבר, אז נציג את זה.
<גיא סמט: אנחנו מבחינתנו רוצים לקדם הצעת חוק, קידמנו הצעת חוק, היא היתה בקריאה ראשונה, לא היה לה דין רציפות, חזרנו בחזרה.
<גיא סמט: צריך להעביר את הצעת החוק עכשיו עוד פעם במסלול הממשלתי, השר התחייב בפניך היום, זה מה שאנחנו הולכים לעשות.
<גיא סמט: אנחנו חושבים שצריכים להטיל חובה על הרשות המקומית ויחד עם זה לאפשר מנגנון מימון.
<גיא סמט: לא להטיל רק חובה על הרשות אלא לאפשר מנגנון מימון.
<גיא סמט: זה לא קיים היום בחקיקה.
<גיא סמט: כלומר, יש חובה מסוימת על הרשות המקומית, אין שום מנגנוני מימון.
<גיא סמט: האזרח הוא לא עבריין.
<גיא סמט: רוב האזרחים גם משלמים את הכסף עבור פתרון הבעיה.
<גיא סמט: כלומר, הם משלמים כסף עבור פינוי פסולת, והם משלמים את מלוא המחיר כדי שזה יגיע לאותה פריסת אתרים שהראיתי קודם.
<גיא סמט: מה שקורה היום בשוק החסר הזה שאותו מפנה פסולת, כפי שתומר הזכיר לפני זה, הוא מחליט לעצמו הרבה פעמים ואומר: למה לי להגיע לאתר הטמנה, נשליך בפרדס הקרוב או בשטח הפתוח הקרוב ו-900,000 טון מושלכים מדי שנה לשטחים הפתוחים, וגם היום, אני בטוח שכעת חיה, מישהו משליך פסולת בניין.
<גיא סמט: ההסדרה של זה חייבת להיות באמצעות חקיקה, כי כל השוק הזה מעוות.
<גיא סמט: כל השוק הזה נשאר בידיים פרטיות ולא בידי הרשויות המקומיות.
<גיא סמט: והרשויות המקומיות צריכות לקבל אמצעי, ומצד שני, יש עליהן חובות שחייבות להיות.
<גיא סמט: אלה העקרונות המנחים של החוק.
דוד אמסלם: אני חייב לסיים ב-11:30.
<קריאה: דוגמה קטנה.
דוד אמסלם: לא צריך דוגמאות.
דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא, האמינו לי.
<קריאה: להסביר את נושא הפריסה.
דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא קצת יותר מרוב האנשים שיושבים פה.
דוד אמסלם: האמינו לי, אני עסקתי בזה הרבה שנים.
<מאיה קרבטרי: אם תתנו לנו להציג מטעם השלטון המקומי.
<מאיה קרבטרי: זו הצעת חוק שאנחנו יזמנו.
דוד אמסלם: ברשותך, מה שאני אעשה, אני אקיים דיון מקצועי אתכם, עם השלטון המקומי, ושם גם נתייחס להצעת חוק ולאן אתם רוצים להוביל את זה באופן כללי.
דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאמרתי קודם.
דוד אמסלם: אני רואה את זה חונה אצלכם ברמה העקרונית, ואתם אמורים לבנות איזו תוכנית.
דוד אמסלם: זו כבר לא תוכנית מתאר ארצית, בגלל שזה נקודות קטנות.
דוד אמסלם: לא צריך להכין תוכנית מתאר, אלא זה משהו מקומי, בוועדות המקומיות הרגילות, אבל צריכה להיות תוכנית, וזה חייב להיות בחוק.
דוד אמסלם: זה לא אם היא רוצה – כן, אם לא – לא.
דוד אמסלם: חייבים בחוק ומתייחסים לכל התהליך.
דוד אמסלם: יש לנו גם את הכספים בקרן לניקיון, גם זה אפשר לתת כסובסידיה, כמענק להקמה.
דוד אמסלם: יש כל מיני אופציות שנדבר עליהן.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון מקצועי אצלכם, נזמין, כמו שאמרנו, את השלטון המקומי, ושם נעשה דיון קצת יותר מרווח בזמן, כדי להגיע לאיזו הצעה.
דוד אמסלם: זוהיר, משפט אחרון.
דוד אמסלם: אני חייב ללכת ואני סוגר את הישיבה.
זוהיר בהלול: מה שמפריע לי בדיון הזה אלה דבריך.
זוהיר בהלול: אמרת שיש רגולציה, אבל היא חסרה.
זוהיר בהלול: אני לא מבין, זה דבר והיפוכו.
זוהיר בהלול: אם יש רגולציה, היא צריכה להיות אפקטיבית, אופרטיבית, נשכנית, הרתעתית, אכיפתית, היא לא יכולה להיות רגולציה על תנאי, עם כל הכבוד.
זוהיר בהלול: אם אין רגולציה, אני חושב שמכאן צריכה לבקוע הקריאה שתהיה רגולציה אמיתית.
זוהיר בהלול: אני מוסמך על פסק דין של בית המשפט – אני חושב שצריך לומר מִטְמָנָה ולא מַטְמֵנָה, לא משנה, אם אתם אומרים "מַטְמֵנָה", נלך אתכם – לסגור את המטמנה שם בשל ודאות של התפרצותן של מחלות.
זוהיר בהלול: איפה בריאותו של הציבור במטמנות הללו?
זוהיר בהלול: בעוד אין רגולציה, דודי, אף אחד לא יכול לומר בוודאות שהמטמנות הללו חסינות בפני מחלות.
זוהיר בהלול: אני לא הייתי, אבל אני בטוח שיעל דיברה על כך שצריך לשמר את הטבע, את הקסם של הטבע.
זוהיר בהלול: והשאלה עם המטמנות הללו, כמו שקרה ביחסים בין שועפאט לבין הר הצופים, ששם נרקם דו-קיום מדהים בשל המטמנה – אם המטמנה הזאת קום תקום - - -
דוד אמסלם: זה עיסאוויה.
<אריה לוי: גם עיסאוויה, גם שועפאט, כל מי שמסביב לנחל אוג.
זוהיר בהלול: גם אם אני טועה, אני לא טועה.
זוהיר בהלול: גם שועפאט.
זוהיר בהלול: שועפאט זה המקום היותר גדול.
דוד אמסלם: הוא מתכוון למחנה הפליטים שועפאט.
זוהיר בהלול: יפה.
זוהיר בהלול: לשמוע מאיש ימין "מחנה פליטים" זה יפה.
זוהיר בהלול: אם שם נרקם דו-קיום בשל סכנות המטמנה, אז בצד האחר, ברגע שהמטמנה הזאת קום תקום, עלולות להתפרץ שם - - -
דוד אמסלם: אנחנו עושים דיון - - -
זוהיר בהלול: - - - חילוקי דעות מאוד חמורים בין שני - - -
דוד אמסלם: זוהיר.
זוהיר בהלול: - - - עד כדי פריצת אולי יחסים עכורים בין - - -
דוד אמסלם: אנחנו עושים דיון על המטמנה הזאת באופן ספציפי.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאמרתי "מחנה הפליטים", יש שכונת שועפאט, שהיא בכלל לא קשורה, ויש מחנה הפליטים שועפאט, שהוא קשור.
דוד אמסלם: אבל בואו נתקדם לעניין.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לסכם.
דוד אמסלם: אני רוצה לבקש ממינהל התכנון לגבי האתרים לעודפי עפר – חנה, אם יש בעיה בדרך בנושא של כל התזמונים של המשרדים האחרים – זה לא בא, זה לא רוצה, וכו' וכו', אז תעדכני אותי בכל חודש, כדי להגיד לי שיש התקדמות בעניין, אחרת אני אזמן את מינהל התכנון ואת הגורמים האחרים לישיבה מקצועית אצלי כדי לקדם את העניין.
דוד אמסלם: אני נחוש בזה שבתוך חצי שנה תהיה תמ"א מאושרת לנושא הזה, ולכן אני מבקש, אם יש בדרך תקלות, לא לבוא בעוד חצי שנה לספר לי, אלא תרימי אלי טלפון בעוד חודש, תגידי לי: ההוא מפריע, ההוא מפריע, כדי שאני אסייע בעניין.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של פסולת הבניין, כמו שאמרתי, גיא, אני אעשה ישיבה מקצועית אצלנו, ואחרי שנסכם את כל הסיפור הזה, נביא את זה לוועדה.
דוד אמסלם: אחרי שאני אסכם אתכם הכול, אני אכנס דיון בוועדה ונשתף את כל החברים בעניין.
דוד אמסלם: המשך יום טוב.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: "קול ישראל מירושלים" – סכנת הפגיעה במעמד הבירה עקב שינוי במיקום תאגיד השידור הציבורי.
דוד אמסלם: שמעתי על זה בחדשות לפני כמה ימים ולא האמנתי למשמע אוזניי.
דוד אמסלם: לכן ביקשתי לכנס את הוועדה באופן בהול.
דוד אמסלם: הייתי רוצה, ברשותכם, להעביר את רשות הדיבור קודם כול לחברי הכנסת ואחר-כך אעבור לעיריית ירושלים ואז נשמע את משרד התקשורת ואת תאגיד השידור.
דוד אמסלם: בבקשה, אראל מרגלית.
דוד אמסלם: הדיון יהיה עד שעה 13:30 אז בואו נזדרז, שכל אחד יגיד את דבריו במשך 3-4 דקות ונתקדם.
אראל מרגלית: דיברתי על זה גם במליאה וגם הגשתי בנושא הזה שאילתות לשר, לראש הממשלה ושר התקשורת וגם לאחרים.
אראל מרגלית: אני מודאג מאוד.
אראל מרגלית: עלינו לזכור שבמדינת ישראל פעמים רבות מאוד מה שזמני הופך לקבוע, כך זה עובד.
אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לעצמנו שגם ערוץ 10 וגם ערוץ 2 בסופו של דבר לא יושבים בירושלים, גם אם יש איזה חדר קטן לשידור בירושלים.
אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לעצמנו את התהליך.
אראל מרגלית: לפני יותר מעשרים שנים הרשות לפיתוח ירושלים עם טדי קולק הקצתה לרשות השידור 24 דונם ליד השוק בשערי צדק הישן.
אראל מרגלית: מסיבות כאלה ואחרות ההעברה לא בוצעה וזה לא הוקם, למרות שהיה שם הרבה מאוד שטח.
אראל מרגלית: דיברו על כך שהם יקימו את זה מהתקציבים שלהם, ממה שהם ימכרו; דיברו על כך שהם יעשו את זה ב-BOT, שמישהו אחר יקים להם והם ייקחו את זה בשכירות כדי שלא תהיה להם הוצאה הונית.
אראל מרגלית: זה לא קם.
אראל מרגלית: עכשיו עושים את הרפורמה ברשות השידור.
אראל מרגלית: אני מודאג מאוד מן הרפורמה הזאת, לא בגלל שלא צריך לעשות רפורמה ברשות השידור אלא בגלל שאני רואה בעיקר מה מפרקים ואני לא כל-כך רואה מה בונים.
אראל מרגלית: כאשר בונים משהו – אני רוצה לראות אותו.
אראל מרגלית: מהניסיון שלי, אני גם רוצה לראות אותו פיזית.
אראל מרגלית: בסוף, בל נשכח, אומרים על ירושלים, יש לאנשים הרבה ביקורת על ירושלים.
אראל מרגלית: נושא השידור, אני רק רוצה להזכיר לאנשים ברחבי המדינה, רוב האנשים שהיום עומדים במוקדי השידור בכל הערוצים המסחריים באים מן השידור הציבורי בירושלים.
אראל מרגלית: לירושלים יש את היכולת הזאת, זה בדי-אן-אי שלה, זה בדם שלה.
אראל מרגלית: יוצרים פה תוכן במשך שנים – תוכן דוקומנטרי, תוכן של חדשות, תוכן של סדרות.
אראל מרגלית: נמצאים פה אנשים מן הרשות לפיתוח ירושלים.
אראל מרגלית: לפני כמה שנים נתנו קרן קטנה של יצירה, לדעתי של 30 מיליון שקל, משהו כזה, תראו מה אספו וכולי.
אראל מרגלית: את כל הדברים יצרו פה.
אראל מרגלית: פתאום אפשר ליצור בירושלים, פתאום לא חייבים לעבור לתל-אביב בשביל ליצור.
אראל מרגלית: אני בעד היצירה גם בתל-אביב, אני לא נגד, אני גם בעד היצירה בשדרות סביב מכללת "ספיר", אני לא נגד, אבל יש לנו יצירה בירושלים, יש יותר מאלף משפחות שעובדות בזה.
אראל מרגלית: אני מבין שחלק רוצים לשחרר, חלק רוצים להשאיר.
אראל מרגלית: אני כרגע לא נכנס אל תוך השיקולים שלהם.
אראל מרגלית: אני אומר רק את הדבר הבא, רבותי, זה לא קואליציה ואופוזיציה.
אראל מרגלית: "אל ג'זירה" משדרת מירושלים ורשות השידור תעבור למודיעין?
אראל מרגלית: איפה נשמע דבר כזה?
אראל מרגלית: רוצים מבנה זמני?
אראל מרגלית: יש מבנה זמני, אפשר לקחת את המבנה הזמני ברוממה, יש שם את שני המבנים.
אראל מרגלית: אומרים שעולה הרבה כסף לשמור על המבנה.
אראל מרגלית: אתה יודע מה, אני מוכן לתרום.
אראל מרגלית: זה לא עולה הרבה כסף.
אראל מרגלית: אלה מבנים גדולים, לא כל-כך יפים.
אראל מרגלית: דרך אגב, בעולם מבנים של חללים גדולים הם מבנים שעושים איתם הרבה דברים.
אראל מרגלית: אפשר לעשות את זה לא בהרבה כסף, אפשר לעשות את זה במשהו זמני אם רוצים משהו זמני.
אראל מרגלית: אני אומר לכם, זה בנפשנו.
אראל מרגלית: זה לא קשור לקואליציה ולאופוזיציה.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לתמוך גם מן האופוזיציה בהקמה של רשות שידור ציבורי בירושלים, תהא גדולה כאשר תהא.
אראל מרגלית: אנחנו רוצים לראות את זה בעיניים.
אראל מרגלית: גם באופן זמני אפשר למצוא מקום.
אראל מרגלית: מי שמעביר את רשות השידור שלו למודיעין באופן זמני עושה עוול.
אראל מרגלית: לא ממשלת ימין תעבור למודיעין.
אראל מרגלית: באמת, איך אפשר?
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.
דוד אמסלם: אמרת שאתה רוצה לדבר בסוף?
זוהיר בהלול: אני כבר "בוער" ולא יכול להמתין.
זוהיר בהלול: יש לי "דיל", חברות וחברים: בואו נעביר את בניין הכנסת למודיעין ואז אסכים שיעבירו את רשות השידור למודיעין.
רועי פולקמן: אפשר גם באופן זמני, לשנה-שנתיים...
זוהיר בהלול: ברגע שכנסת ישראל, המגדלור של הדמוקרטיה ושל החקיקה בישראל, תעבור זמנית למודיעין נעביר את רשות השידור למודיעין.
זוהיר בהלול: שיתייצב עכשיו מישהו מולי ויאמר שאין מדובר ב"דיל" הוגן.
זוהיר בהלול: למה, רחמנה ליצלן, רשות השידור, שבנתה את הלבנה הראשונה של חופש הביטוי, שגידלה דורות של אנשים שהם משכמם ומעלה, שעכשיו אנחנו מקבלים את האקלים התקשורתי הישראלי בזכות רשות השידור, למה רשות השידור מוּדרת מחמת מיאוס?
זוהיר בהלול: למה רשות השידור הפכה להיות למצורעת על-ידי ממשלת בנימין נתניהו?
זוהיר בהלול: למה מהתלים בה אנה ואנה?
זוהיר בהלול: למה מורידים אותה שאולה?
זוהיר בהלול: מדוע מתעללים ברשות השידור?
זוהיר בהלול: אראל מרגלית, אני מתפלא עליך.
זוהיר בהלול: החיישנים שלך עובדים 25 שעות ביממה.
זוהיר בהלול: איך אתה הולך שבי אחר ההגדרה של רפורמה?
זוהיר בהלול: איזו רפורמה?
זוהיר בהלול: הם עושים פירוק לרשות השידור והרקוויאם, טקס האשכבה הוא העברת רשות השידור למודיעין.
זוהיר בהלול: אני מוחה.
זוהיר בהלול: אני אומר לכם שזה לא רק הרעה במעמד אלא זה באמת טקס האשכבה של רשות השידור.
זוהיר בהלול: אל לנו לקבל בהכנעה את תכתיבי הימין הישראלי, שמנסה להפקיע כל ערך מוסף ממוסדות חשובים בירושלים.
זוהיר בהלול: פעם אתם אומרים: "בואו נעביר את כל השגרירויות" ואתם באים חשבון עם הקהילה הבין-לאומית, מדוע הקהילה הבין-לאומית לא ממקמת את השגרירויות בירושלים, ועכשיו, רחמנה ליצלן, להעביר את רשות השידור למודיעין?
רוברט אילטוב: מה העמדה שלך לגבי השגרירויות?
זוהיר בהלול: אתה כמובן מכיר את העמדה שלי.
זוהיר בהלול: מר אילטוב מתנהג עכשיו כמו שר בממשלת ישראל.
זוהיר בהלול: אני מאחל לך שתהיה שר כי בעיני אתה איש ראוי אז אין ויכוחים בינך לביני, מלבד הוויכוחים האידיאולוגיים.
דוד אמסלם: נערוך דיון אם חבר הכנסת אילטוב ראוי להיות שר או לא...
דוד אמסלם: זה לא הדיון עכשיו.
רוברט אילטוב: אני מסכים עם חברי.
רוברט אילטוב: אני חושב שרשות השידור חייבת לשדר מירושלים.
רוברט אילטוב: כך גם מתחילים השידורים.
רוברט אילטוב: זה סימבולי מאוד, זה חשוב מאוד למדינת ישראל כמדינה יהודית.
רוברט אילטוב: לכן הניסיונות האלה לא במקום.
דוד אמסלם: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.
רועי פולקמן: בקצרה אומר לך על התהליך מכיוון שקיימנו על זה דיון בוועדת הכלכלה לפני כחצי שנה, או קצת פחות, ולאחר מכן הגדרנו שיהיה תהליך של מציאת חלופות לתאגיד.
רועי פולקמן: אגיד בשונה מאשר אמרו חלק מחברי קודם, אני מאחל הצלחה רבה לתאגיד.
רועי פולקמן: אפשר היה להתווכח אם זה התהליך הנכון.
רועי פולקמן: אני כן מאמין שהתאגיד הוא דרך נכונה, במובן הזה שתקום רשות שידור ציבורית איכותית חדשה.
רועי פולקמן: יכול להיות שהיו דרכים עדינות יותר לעשות את זה מאשר לפרק את רשות השידור, אבל זה המצב כרגע.
רועי פולקמן: לא זאת הסוגיה.
רועי פולקמן: אלא היה דיון האם יש חלופות.
רועי פולקמן: מלכתחילה אני לא "קונה" את זה שאי אפשר היה למצוא מבנה בירושלים, אבל לפני 5 חודשים גילינו, שטענו: לא הצלחנו.
רועי פולקמן: עברה שנה, הם עמדו שבוע לפני החתימה, ואמרנו: חברים תנו לנו את הזמן הזה.
רועי פולקמן: היה דיון, הגיע גם ראש העירייה, ואמרנו: בודקים.
רועי פולקמן: ואכן הלכנו לבדוק.
דוד אמסלם: זאת הטענה הפורמלית, שאין מבנה?
דוד אמסלם: בכל ירושלים אין מבנה?
אראל מרגלית: כמה הם צריכים?
רועי פולקמן: דובר על 3,000 מטר בערך.
דוד אמסלם: אתה אומר שהם טענו שאין מבנה בירושלים?
רועי פולקמן: כך הם אמרו.
רועי פולקמן: אמרנו: אנחנו מבינים, צריך לעזור.
רועי פולקמן: הייתה אחר-כך גם דחייה בתאריך ההתחלה וכולי.
רועי פולקמן: אמרנו שני דברים מהותיים.
רועי פולקמן: אחד, אם הטיעון הוא- - -
דוד אמסלם: מה קורה במבנה הקיים?
רועי פולקמן: אגע בזה.
רועי פולקמן: הם אמרו שהם צריכים מבנה ושהם מצאו במודיעין, היכן שנמצא ערוץ 9.
רועי פולקמן: אבל הם אמרו: יש מבנה שאנחנו רוצים לקנות אותו, מבנה של אבי חבר בכנפי נשרים, אנחנו נהיה שותפים, רק שהוא יהיה מוכן בתחילת שנת 2018.
רועי פולקמן: אמרנו: בסדר גמור.
רועי פולקמן: אם עד 2018 אתם צריכים זמנית, מצוין, יש מתחם שמשדרים בו כמה שנים, שנקרא מתחם רוממה.
רועי פולקמן: הלכנו לסיור ברוממה, בדקנו גם את אולפן "נקדי", זה מתחם הסיבים, גם את בניין הטלוויזיה, בדקנו והלכנו למנהל רשות השידור ושאלנו אותו: יש בעיות בטיחותיות?
רועי פולקמן: הוא אמר: השקענו, אין בעיות בטיחותיות מהותיות שאי אפשר להתגבר עליהן, משדרים שם שנים, אפשר.
רועי פולקמן: הדחייה בזמן – אמרה עיריית ירושלים, עם כל הדיבורים שם על בנייה: שטויות, עוד שנה או פחות שנה זה שטויות.
רועי פולקמן: אפשר לשדר משם.
רועי פולקמן: יותר מזה, אפשר היה לעשות "פייד-אין, פייד-אאוט", כלומר להכניס חלק מן העובדים של התאגיד כבר עכשיו ובהדרגה ייצאו.
רועי פולקמן: יש שם אולפנים, השקיעו בהם עשרות מיליוני שקלים.
רועי פולקמן: אמרנו: אנחנו מבינים שאתם לא רוצים את זה באופן קבוע, אבל אם הדיבור הוא לא על 5 שנים, לא על 10 שנים, כי לזה מצאו להם פתרון בהר חוצבים.
רועי פולקמן: אמרו: אנחנו לא רוצים, אנחנו רוצים לבנות בניין שלנו, זה יעיל יותר.
רועי פולקמן: אמרנו: בסדר.
רועי פולקמן: אז בשביל שנה וחצי יש את אולפן "נקדי", אולפן הטלוויזיה עם תשתיות HD.
רועי פולקמן: כנסו לרוממה, חלקית או מלא, תשאירו ברחוב הלני המלכה את הרדיו, תיכנסו רק לבניין הטלוויזיה, 5,000 מטר של משרדים, שום בעיות בטיחותיות, אין בעיות אחזקה.
רועי פולקמן: את כל ההצעות האלה בדקנו, כולל המספרים.
רועי פולקמן: נפגשתי עם התקציבאי.
רועי פולקמן: הכול "כלאם פאדי", לא נכון.
רועי פולקמן: תיכנסו רק לבניין הטלוויזיה ולהלני המלכה, תשדרו שנה וחצי, תסיימו את הבניין שאתם רוצים לסיים בכנפי נשרים, תגזרו סרט.
רועי פולקמן: אלה היו ההבנות שלנו איתם.
רועי פולקמן: ואז קרה מקרה, מונתה מועצת התאגיד, שנלחמנו כולנו מאוד כדי שהיא תמונה, כדי שתהיה מועצה לתאגיד, כדי שזה לא יהיה בידיים הפוליטיות וכולי.
רועי פולקמן: ההחלטה הראשונה של המועצה – באמת עבדנו כדי שתהיה המועצה הזאת – הייתה: מוציאים את התאגיד מירושלים באופן זמני.
רועי פולקמן: אגיד רק שתי הערות ובזה אסיים.
רועי פולקמן: אחת, אשרי המאמין שזה באופן זמני.
רועי פולקמן: ובואו נראה, כי אמרו: תהיה התכוונות לחתימה.
רועי פולקמן: לא חתמו על חוזה לבניין קבוע בירושלים כרגע אלא חתמו על מזכר הבנות.
רועי פולקמן: אולי מאז כבר חתמו.
רועי פולקמן: שתיים, אני רוצה לראות שאחרי שיקלטו 400 עובדים, שכולם יבואו ממודיעין ומגוש דן, כי עכשיו קולטים את העובדים, בואו נראה שאחר-כך יחזרו לירושלים.
רועי פולקמן: מה יעשו?
רועי פולקמן: יגידו: נחזיר את אולפן 1, נחזיר 200 עובדים, יהיו שני אולפנים במרכז.
אראל מרגלית: אם משאירים אותם בירושלים זה מעודד להשאיר עובדים שרוצים לגור בירושלים.
רועי פולקמן: נמצא את עצמנו בעוד שנה או בעוד שנתיים עם תאגיד חלקי שישדר מהמרכז, ממודיעין, משרונה.
אראל מרגלית: יפטרו מאפרת בירושלים וייקחו אותה ממודיעין.
רועי פולקמן: עכשיו הזמן הקריטי.
רועי פולקמן: באמת אין סיבה.
רועי פולקמן: אני נורא רוצה בהצלחת התאגיד, אני לא רוצה להקשות עליהם, רוצה לעזור להם.
רועי פולקמן: אין סיבה שהתאגיד לא ייכנס לתקופה קצרה מאוד, של שנה או שנה וחצי, לרוממה, ישדר משם ויעבור הלאה, ואז יבנה את מבנה הקבע שלו.
רועי פולקמן: אין שום מניעה.
דוד אמסלם: נחמן שי, בבקשה.
נחמן שי: אני מכיר את הנושא הזה באמת מיליון שנים, מכל הבחינות האפשריות, כולל שניסיתי בשעתו לקדם את הקמת הבניין של רשות השידור במתחם הקיים והתברר שזה לא פשוט.
נחמן שי: אבל אני רוצה שיהיה עיקרון אחד שהוועדה תחליט עליו ושהיא תתבע מכל הגורמים שעוסקים בכך:
נחמן שי: רשות השידור צריכה להיות בירושלים.
רועי פולקמן: כולה.
רועי פולקמן: כל הרשות, לא אולפן וחצי.
נחמן שי: זה העיקרון.
<תומר רוזנר: אין רשות.
נחמן שי: תאגיד השידור הציבורי החדש.
עליזה לביא: מועצת התאגיד.
נחמן שי: לא מועצת התאגיד.
עליזה לביא: אני מזכירה שהמועצה החליטה.
נחמן שי: היו כל הניסיונות.
נחמן שי: עכשיו אין בכלל מקום לפשרות בעניין הזה, אני אומר לך, זה חייב להיות בירושלים, ויש מקומות בירושלים.
נחמן שי: צריך להתאמץ, והזמן עוד קיים, ואפשר להקים את זה.
נחמן שי: אני יודע שהם רוצים את המתחם ברוממה כדי למכור אותו ולהפוך אותו לנדל"ני.
נחמן שי: יכול להיות שזה, כמו בתל-אביב, יהפוך להיות למקור למימון, אני לא פוסל את זה, יכול להיות, בסדר.
נחמן שי: בתל-אביב הרוויחו יותר ממיליארד שקל.
נחמן שי: יכול להיות שגם פה כך צריך לעשות.
נחמן שי: בסדר, זה לא מקום קדוש.
נחמן שי: אבל אסור בשום פנים ואופן לתת לשידור אפילו להתחיל לפעול מחוץ לירושלים כי אם הוא יתחיל לפעול מחוץ לירושלים הוא לא יהיה יותר בירושלים.
נחמן שי: אני מכיר את הפיתוי הזה.
נחמן שי: זה יהיה נוח יותר ומהיר יותר, וזה מרכז הארץ, וזה קל ונגיש, אבל זה רק לא ירושלים.
נחמן שי: אני לא רוצה להגיד שזה מכת מוות לירושלים, אבל העיר הזאת "חוטפת" כל-כך הרבה מכל מקום ובכל עניין.
נחמן שי: יש גבול כמה אפשר להעניש אותה.
נחמן שי: זה מקום עבודה של מאות אנשים, ובטח בכלכלה מתרחבת זה נוגע לעוד אלפי אנשים.
נחמן שי: אני אומר לך, אמנון מרחב, העירייה צריכה להתעקש, לחסום, לשים את מכוניות האשפה ביציאה מן העיר ולקרוא: "לא מוציאים את השידור מירושלים".
נחמן שי: יש בזה גם סמל לאומי, זה אומר משהו.
נחמן שי: "קול ישראל" הוא מירושלים.
נחמן שי: אני יודע שהם רוצים להחזיר את הכול למתחם הדפוק בהלני המלכה, שם גדלתי.
נחמן שי: זה כבר לא מתאים שם.
נחמן שי: אבל זה צריך להיות בירושלים.
נחמן שי: כל תאגיד שידור ציבורי בעולם הוא בבירה, לא בשום מקום אחר.
נחמן שי: לכן העירייה צריכה להילחם על זה כעניין עקרוני.
נחמן שי: יש לכם את הכוחות.
נחמן שי: גם הלכנו לבג"ץ כולנו, גם נלך להילחם.
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו פה בכנסת.
דוד אמסלם: למה אתה חושב שזה אחריות של העירייה?
דוד אמסלם: האחריות שלנו.
דוד אמסלם: אנחנו מבקשים מהם?
עליזה לביא: אבל מי שהלך לבג"ץ זה העירייה.
דוד אמסלם: בשל צוק העתים.
דוד אמסלם: מסכנים, הם עושים את המלחמה על הכבוד האבוד שלהם.
רועי פולקמן: אי אפשר לספח את מודיעין לירושלים?
רועי פולקמן: זה יפתור את כל הבעיה.