GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר רוזנר: אם יש רשות מקומית שיש לה אפשרות עכשיו להחליט באזור התעשייה אם היא רוצה להקים מפעל היי-טק או מפעל לטיפול בפסולת, מה את חושבת שהיא תחליט?
<זינה פרפליצין: תמ"א קובעת את הכלים איך בוחנים מה המקום המתאים, מה השיקולים שצריך לשקול, איזה מסמכים צריך להראות.
<זינה פרפליצין: לכל מתקן כזה צריך - - -
דוד אמסלם: מי לדעתך צריך להוביל את התמ"א הספציפית לגבי שימושי הקרקע – אני לא רואה את הרשויות, הן לא צד במשחק – האם אתם כמינהל התכנון?
דוד אמסלם: מי במדינת ישראל מוביל את תוכנית המתאר הארצית לשדות תעופה, האם אתם או משרד התחבורה?
<תומר רוזנר: משרד התחבורה.
<זינה פרפליצין: הגורם המקצועי שיוזם את עריכת התוכנית זה רשות שדות התעופה ומינהל התעופה האזרחי.
<זינה פרפליצין: הגורם המקצועי שמטפל בפסולת זה המשרד להגנת הסביבה.
<גיא סמט: בעיקרון המשרד קידם ביחד את תמ"א 16, כשתמ"א 16 מאפשרת כל מיני שימושים.
<גיא סמט: אני מסכים אתך בעמדה שכדי להקים היום מתקנים, בכלל בתפיסת שוק הפסולת, השלטון המקומי צריך להיות בפנים, כי אחרת אין לך פסולת כאשר המשרד צריך לקדם את אותם אתרים, את אותן תוכניות בריאה ארצית.
<גיא סמט: כרגע הנחת העבודה היתה שונה, אנחנו רואים שהיא לא הביאה את התוצאות המיוחלות, אבל מה שהיא עשתה שהיא באה וקבעה כל מיני שימושים בכל מיני מקומות אפשריים על-פי תמ"א 16, כאשר השאירו לשוק הפרטי לקדם את זה ללא השלטון המקומי.
דוד אמסלם: עצור.
<גיא סמט: אני מסכים אתך.
<גיא סמט: בעיקרון אני מסכים אתך.
דוד אמסלם: גיא, אני מצוי בתחום כבר הרבה שנים, סמוך עלי.
<גיא סמט: אני יודע.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה, אם אתה מבין שהעסק לא עובד – כמה שנים אתה בתפקיד שלך?
<גיא סמט: ארבעה שבועות.
דוד אמסלם: אז אני שואל את הקודם לך.
אבי (אברהם) גבאי: הוא מבין בזה.
<גיא סמט: אני מחפש אותו.
<גיא סמט: ..
דוד אמסלם: אני מניח שאנשים התחלפו, אבל אני שואל את המשרד.
דוד אמסלם: בסוף, כשיש לי משימה, אני מביא אותה בשיניים.
דוד אמסלם: אם אני צריך להביא משהו מפה לפה, אם אתה צריך להביא את זה ואתה לא מביא, בסוף אני מביא ואחרי זה אני מתעסק אתך.
דוד אמסלם: הרי אתם יודעים שנים שאתם גובים היטלים, יש 1.5 מיליארד שקל עודפים בהיטלים, אתם מחלקים לכל מיני רשויות כדי שישימו את הפחים הצבעוניים, הכתומים והכחולים, והמטמנות ממשיכות להטמין אותו דבר וכמעט אין מפעלי הפרדה.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו רוצים דבר אחר, אנחנו רוצים מפעלים שיטפלו באשפה, שיפרידו.
דוד אמסלם: מה שלמחזור – למחזור, מה שלהטמנה – להטמנה.
דוד אמסלם: זה הקצה.
דוד אמסלם: זה קורה בגרמניה, זה קורה בכל מיני מדינות מתקדמות באירופה.
דוד אמסלם: דרך אגב, שם המחזור הוא 70%, לא 20%.
דוד אמסלם: היום אצלנו זה 18% פחות או יותר.
דוד אמסלם: אתה מבין שלאו עכברא גנב אלא חורא גנב.
דוד אמסלם: אתה מייצר את הפלטפורמה, ברגע שאתה מייצר את הפלטפורמה ואתה נותן את התקנה, כל רשות תהיה חייבת לנסוע לשם, אין לה אופציה בכלל.
דוד אמסלם: הוא לא שותף שלך.
דוד אמסלם: לא הבנת, הוא לא שותף.
דוד אמסלם: אתה מנחה.
דוד אמסלם: כמו שאתה עכשיו לא שותף, לא התייעצת אתו האם אתה גובה ממנו היטל, אתה מחליט – אדוני, ממחר בבוקר אתה גובה היטל.
דוד אמסלם: אם אני במקומך, מה אני עושה?
דוד אמסלם: יושב קודם כול עם מינהל התכנון ואני קובע תוכנית מתאר ארצית איפה יקומו המפעלים.
<תומר רוזנר: מפורטת.
דוד אמסלם: אני עושה ניתוח בכל מדינת ישראל מה פיזור האשפה, איפה פיזור האשפה, מה קורה.
דוד אמסלם: אני מייצר לי תוכנית שלכל אזור ואזור אני מחליט איפה הוא יהיה, ואז אני מבקש מהם לאתר את הקרקע, ואחרי שאני מביא את המינהל ואותם ביחד, יש לנו את הקרקעות, אז תחליט איך מקימים – האם אתה יוצא למכרז ומבקש שיקימו שם אנשים ויעבדו מולך.
דוד אמסלם: שאלת המכרוז היא כבר שאלה אחרת, ואז תראה שהמפעלים קמים מהר מאוד.
דוד אמסלם: ברגע שקם מפעל, כל עיר ועיר אתה מנחה אותה ללכת לשם, ובזה נגמר הסיפור, אתה לא צריך לגבות ממנה, לא היטלים ולא "שמטלים", כלום.
דוד אמסלם: לך רק לשם, ואם לא, בדיוק כמו בביוב – אם לא, יש לך עבירה פלילית, אתה כראש העיר.
דוד אמסלם: אתה מייצר להם את הפלטפורמה.
דוד אמסלם: מה שקורה שראש עיר רגיל קם בבוקר, הוא לא יודע לדבר עם השכן שלו.
דוד אמסלם: יש לו חינוך, יש לו בעיות בריאות, יש לו זמרים, מה שאתה לא רוצה.
דוד אמסלם: הוא הביא כסף עכשיו כדי לפתוח את המפעל.
דוד אמסלם: היות שזה נופל למשמרת שלך וזה נופל לתחום שלך ואתה רואה שזה לא מתקדם, שנים, ההיטלים האלה שנים, וכלום לא זז, אני מצפה שתיקח את זה אליך, כל מי שמפריע לך תזיז אותו ותתקדם.
דוד אמסלם: אם צריך לשנות חקיקה, בשביל זה אנחנו פה, אבל שים לך יעד, משהו תכליתי, אמיתי, שבסופו של דבר תסמן וי ותגיד: בשביל זה היה שווה לי לבוא למשרד.
<תומר רוזנר: אני רוצה להוסיף על מה שאמר יושב-ראש הוועדה שני דברים בהקשר הזה של מתקני הקצה לטיפול בפסולת.
<תומר רוזנר: התשתית החוקית מבחינה תכנונית קיימת והיא תשתית שמאפשרת גם שימוש בוועדה לתשתיות לאומיות – הות"ל – גם הכנסת תוכניות מפורטות באמצעות המשרד והבאה של הנושא הזה לרמה של טיפול מפורט.
<תומר רוזנר: אגב, יש לנו דוגמה טובה של תחום שבו זה עובד הרבה יותר טוב, וזה טיפול בשפכים.
<תומר רוזנר: גם שם יש בעיות, אני לא אומר שאין, אבל שם לפחות אנחנו ב-85% מחזור, שם לפחות יש כיסוי ארצי די מסודר ברוב המקומות, לא בכל המקומות עדיין, יש עוד הרבה עבודה גם שם.
דוד אמסלם: זו דוגמה מצוינת.
דוד אמסלם: במדינת ישראל אז קיבלו החלטה, יצרו את הסיפור, ונגמר.
<תומר רוזנר: זה תחום שבו השלטון המרכזי לקח את הנושא בעצה אחת עם הרשויות המקומיות, ואם צריך גם בכפייה, טיפל בנושא.
<תומר רוזנר: הבעיה שלה עדיין אין פתרון טוב וצריך לתת לה פתרון שצריך לחשוב עליו, אני לא יודע אם ברמת החקיקה, כי זה משהו שיותר אפשר לטפל בו ברמות של החלטות ממשלה וכו', זה הנושא של הקצאת הקרקע על-ידי מינהל מקרקעי ישראל, שעדיין מהווה חסם בנושא הזה, מקום שבנושאים אחרים הוא דווקא משתף פעולה בנושא של מתקני מט"שים – מתקני טיפול בשפכים – גם הנושא הזה כבר טופל בצורה מצוינת בהחלטות מועצת מקרקעי ישראל.
<אבי גבאי: אני לא רוצה להאשים את המינהל.
<אבי גבאי: כשיש רשות - - -
<תומר רוזנר: לא מאשים את המינהל.
<תומר רוזנר: יש שם עדיין חסם.
אבי (אברהם) גבאי: כשיש רשות שאומרת:
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רוצים להקים כאן מתקן, והיא רצינית, אז המינהל משתף אתה פעולה.
<תומר רוזנר: הרשות לא תגיד את זה אף פעם.
דוד אמסלם: אני מסכים עם אבי.
דוד אמסלם: בסך-הכול גם אם המינהל זה פקידים, אם צריך נקרא להם לפה.
<אבי גבאי: הוא דורש יותר מדי כסף.
דוד אמסלם: זה לא קשור לכסף.
דוד אמסלם: אני לא בא מזווית הכסף.
אבי (אברהם) גבאי: לפעמים זה מבטל את היכולת לעשות את זה.
אבי (אברהם) גבאי: המינהל דורש 50 מיליון שקל עבור הטמנה - - -
דוד אמסלם: לזה הוא קורא "אי-שיתוף פעולה".
<תומר רוזנר: נושא אחד זה הנושא של דרישות כספיות - -
<אבי גבאי: אני חוזר בי, אתה צודק, תומר.
<תומר רוזנר: - - והנושא השני, כשכן מגיעות תוכניות, לפחות ממה שאני יודע, בחלק מהמקרים המינהל לא משתף פעולה.
דוד אמסלם: תומר, אני לא מכיר את הסיפור של המינהל, יכול להיות שבקטע נקודתי כזה או אחר לא מתאים לו, כן מתאים לו, אני לא נכנס לזה, ברגע שהמשרד מוביל את הנושא, זה מדינת ישראל בזרוע השנייה שלה, אני לא רואה את המינהל מפריע, ואם הוא מפריע, נביא אותו לפה.
דוד אמסלם: אין גורמים מפריעים סתם, אין דבר כזה.
<ישראל דנציגר: ברשותך, אדוני היושב-ראש, דבר ראשון, אני שמח על הדיון הזה, אני חייב להגיד שאני מסכים עם 99.9% ממה שנאמר.
<ישראל דנציגר: השר אבי גבאי איתר את זה, ואנחנו פועלים בנושא הזה.
<ישראל דנציגר: אחת המטרות שקיבל גיא לפני ארבעה שבועות, כשהוא נכנס, זה באמת להוביל - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו מאחלים לו בהצלחה.
אבי (אברהם) גבאי: הוא יצליח.
<ישראל דנציגר: אנחנו ודאי מאחלים לו בהצלחה, הוא קיבל משימה והוא יצליח.
<ישראל דנציגר: אתם צודקים, צריך לאתר ברמה ארצית את המקומות שבהם יוקמו מתקנים, המדינה צריכה להוביל את זה, המדינה צריכה לקבוע את המקומות, זה צריך להיות דבר מוסדר.
<ישראל דנציגר: יש יתרון לגודל.
<ישראל דנציגר: ברגע שיש יתרון לגודל, אין שם בעיות של מחיר, וכך אנחנו עושים.
<ישראל דנציגר: גיא עכשיו מתחיל את העבודה הזאת, וזה דבר שאני מקווה מאוד שיביא את התוצאות.
<ישראל דנציגר: ראיתם את היעד הברור מאוד שקבענו לעצמנו מבחינת מתקני הפרדה ומתקני קצה.
<ישראל דנציגר: כבר הפעלנו קבינט למתקני קצה, שבתוכו יושבים גם אביגדור יצחקי וגם עדיאל מרמ"י, בדיוק בשביל לעבור על אותם מקומות של הקצאות קרקעות ולראות איך מקדמים.
<ישראל דנציגר: הבעיה שם היא בעיה כספית, ההיטלים שנגבים בשביל להקים מתקן הם הרבה פעמים היטלים שלא מאפשרים להקים את המתקן.
<ישראל דנציגר: אנחנו עוברים אחד-אחד ומנסים לפצח את הבעיה הזאת, אבל בסופו של דבר מה שנעשה עד היום בשיטה שכל רשות תקים בעצמה, לא עבד.
<ישראל דנציגר: אנחנו עוברים למתודה אחרת.
<ישראל דנציגר: אנחנו ארבעה שבועות במתודה האחרת.
<ישראל דנציגר: אני מקווה מאוד שנביא תוצאות, בגלל שהאסטרטגיה שתיארתי היא האסטרטגיה הנכונה למדינת ישראל.
<תומר רוזנר: אפשר ללמוד לקחים מהנושא של הטיפול בשפכים.
דוד אמסלם: כם, אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לחברי הכנסת.
דוד אמסלם: חיים ילין, בבקשה.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור ואחרי זה לשמוע את אנשי המקצוע.
דוד אמסלם: יש לנו עוד 45 דקות ואנחנו מסיימים את הדיון הזה.
חיים ילין: קודם כול, תודה רבה, כבוד היושב-ראש.
חיים ילין: כבוד השר, אני מברך אותך על הבחירה של גיא, אני מכיר את גיא.
<אבי גבאי: כל ראשי הרשויות בדרום כועסים עלי, כולם, שלקחתי את גיא.
<אבי גבאי: זה סימן שעשיתי החלטה טובה.
חיים ילין: היום אני לא כועס עליך, אני מברך אותך.
חיים ילין: עד היום היטל הטמנה נתפס כקנס.
חיים ילין: אם רצית למחזר, היית צריך להשקיע, היית צריך את הקול קורא וכל מה שדיברת עליו.
חיים ילין: אם נהפוך את הקערה או שנעשה שילוב שעל כל טון מחזור תקבל פרס, לא רק את המקל בהטמנה, אני חושב שנוכל לעודד את המחזור.
חיים ילין: מה הבעיה של המחזור?
חיים ילין: שאין לו סוף.
חיים ילין: ברגע שאין לו סוף, לא יהיה מחזור.
חיים ילין: אני זוכר את הכתבה לפני ארבע שנים, ירדו עלי - - -
<אבי גבאי: לא הבנתי את המשפט, חיים, שלא יהיה סוף למחזור?
חיים ילין: אין מחזור.
חיים ילין: אני אסביר לך איך.
חיים ילין: אני לא יודע איפה לשים את הבקבוק בפיקדון של 25 אגורות.
חיים ילין: אנשים לא יודעים, זורקים הכול בסוף באותו מקום.
חיים ילין: אתה יכול לשים עשר עמדות ולא יהיה מחזור.
חיים ילין: אם תשים פיקדון נייר ופסולת רטובה, כמה שפחות ויותר פשוט – אתם באים מתחום העסקים, אמרתם את זה – הפשטות בסופו של דבר העניין, ולא - - -
<אבי גבאי: לקח לי ארבעה חודשים במשרד להבין מה זה הפח החום.
דוד אמסלם: חיים, מה השאלה?
דוד אמסלם: לא הבנתי את השאלה.
חיים ילין: אני מתייחס, לא שאלתי.
חיים ילין: היתה שאלה אם זה נכון שעל כל טון מחזור יקבלו מעין מענק.
חיים ילין: אם זה נכון, אני קודם כול מברך.
<גיא סמט: זה המודל.
חיים ילין: הדבר שצריך להתמקד בו זה שלושה נושאים.
חיים ילין: העירוני זה פסולת הבניין - - -
דוד אמסלם: זה בדיון הבא.
דוד אמסלם: ב-10:30 אנחנו מתחילים דיון בפסולת בניין.
חיים ילין: רק הערה קטנה.
חיים ילין: אנחנו מטפלים בוועדה אחרת בפינוי-בינוי, וחלק גדול מאוד מהמגרסות שיכולות לקחת את אותו חומר במקום ולהשתמש בו - - -
דוד אמסלם: אמרתי שזה בדיון הבא.
חיים ילין: הנושא השני זה פסולת חקלאית.
חיים ילין: אנחנו רואים את זה הרבה יותר בפריפריה ובמועצות אזוריות.
חיים ילין: זה גם בנושא הבא?
<תומר רוזנר: זה מחר.
דוד אמסלם: למה אתה מתכוון בפסולת חקלאית?
<תומר רוזנר: גזם.
חיים ילין: אני מדבר על גזם.
חיים ילין: אני מדבר על סדר גודל של בין 100,000 ל-150,000 דונם בחממות בכלל מדינת ישראל שצריך להחליף את הניילון.
חיים ילין: תמיד מחזור הניילון הוא תלוי מחיר הנפט.
חיים ילין: ככל שמחיר הנפט יותר גבוה, כך יותר כדאי.
חיים ילין: החקלאות לא יכולה להיות תלויה בנושא הזה.
חיים ילין: על הפְּסָדִים דיברנו.
חיים ילין: יש מכנה משותף לכל מה שאמרתי.
חיים ילין: כל הדברים האלה יודעים לייצר אנרגיה, והטכנולוגיה הזאת, שנים פחדו להביא אותה למדינת ישראל, כאשר האירופים משתמשים בזה.
חיים ילין: השריפה של הגזם, השריפה של הניילונים – מפחדים מצד אחד, מצד שני זה גורם אנרגטי ממדרגה ראשונה.
חיים ילין: פסדים זה פי 70 ממה שאנחנו מכירים מבחינה אנרגטית.
חיים ילין: אנחנו צריכים לשלב את הדבר הזה.
חיים ילין: הנושא השלישי זה הנושא של ביוב ובוצת אדם.
חיים ילין: אנחנו רואים שעם גזם ובוצת אדם אנחנו יודעים לייצר אנרגיה.
חיים ילין: יש מתקנים כאלה, צריך לעודד את המתקנים האלה ברשויות המקומיות, במיוחד במועצות האזוריות או בערים שיש להן את המתקנים האלה.
חיים ילין: אני חושב שזה יעד מציאותי, זה לא משהו בשמים, ו-35% של מחזור שנעשה פה זו משימה כבדה מאוד.
<תומר רוזנר: ושאפתנית.
חיים ילין: טוב לשים יעד בסוף.
חיים ילין: אני חושב שגם איכות המחזור.
חיים ילין: יכול להיות שיהיו 20%, אבל כולו יהיה חקלאות ובניין והרווחנו הרבה מאוד.
חיים ילין: זה גם תלוי בנושאים.
חיים ילין: גיא, אני מאחל לך בהצלחה.
חיים ילין: יצאת מהמרכז, עשית את העבודה שלך וחזרת בחזרה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מסכים אתו, 30% זה רף נמוך מאוד.
חיים ילין: תסתכל מה קורה בעולם.
דוד אמסלם: אני לא מתווכח על זה.
דוד אמסלם: הלוואי - - -
<אבי גבאי: תלוי מה אתה סופר, מה במכנה ובמונה.
חיים ילין: דרך אגב, היה מחזור בלתי רגיל, בסוף הגיע לדודאים והכול חזר בחזרה כמו לפני הפרדה.
<אבי גבאי: אני רוצה להגיד משהו על היעדים.
<אבי גבאי: סיפור מותר?
אבי (אברהם) גבאי: אני שבועיים בתפקיד, לוקח אותי גיא לאיזה כפר בדואי לא מוכר.
אבי (אברהם) גבאי: אום בטין.
אבי (אברהם) גבאי: ברוב הכפר אין בכלל פחי אשפה, אין כלום.
אבי (אברהם) גבאי: למחרת מביאים לי למשרד דוח לחתימה לוועדת הפנים, שמדווח על המחזור של המשרד, וכתוב שם: ממחזרים בישראל 95% מהקרטונים.
אבי (אברהם) גבאי: אני אומר: רק באום בטין אין פח, כבר לא מגיעים ל-100%, איך יכול להיות הדבר הזה?
אבי (אברהם) גבאי: ואז הסתכלתי ולמדתי.
אבי (אברהם) גבאי: לא הסכמתי לחתום כמובן, ביקשתי שיחזרו ויבדקו.
אבי (אברהם) גבאי: התברר שבמכנה מכניסים רק את אלה שיש אתם הסכמים.
אבי (אברהם) גבאי: זה בדיוק מה שאמרתי, במכנה ובמונה אתה יכול להביא איזו תוצאה שאתה רוצה.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת חיים ילין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר - - -
דוד אמסלם: הוא הזכיר בדואים.
דוד אמסלם: תרשה לי בדיחה שאמרתי על הבדואים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יהיה צורך, אני אחזיר לך.
דוד אמסלם: באיזה יישוב בדואי פתחו מרפאה, אז המטפל פתח את הדלת, ראה את כל הקליינטים יושבים על הרצפה.
דוד אמסלם: הוא הלך להנהלה ואמר להם: חבר'ה, שימו להם פה ספסלים, לא יפה.
דוד אמסלם: הרכיבו ספסלים.
דוד אמסלם: למחרת הוא בא ורואה את כולם על הרצפה.
דוד אמסלם: הוא אומר להם: חבר'ה, שמו ספסלים, תשבו על הספסלים.
דוד אמסלם: אמרו להם: בא הדוקטור.
דוד אמסלם: ישבו.
דוד אמסלם: פותח אחרי חצי שעה, רואה אותם עוד פעם על הרצפה.
דוד אמסלם: אז הוא אומר להם: חבר'ה, על הספסלים.
דוד אמסלם: אמרו לו: אין בעיה.
דוד אמסלם: אחרי חצי שעה הוא פותח עוד פעם, עוד פעם על הרצפה.
דוד אמסלם: הוא אומר להם: חבר'ה על הספסלים.
דוד אמסלם: אומרים להם: תשבו על הספסלים.
דוד אמסלם: אז הם אומרים: דוקטור, אנחנו יושבים, אבל התעייפנו.
עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, במיוחד האזור שלנו, אזור טייבה וקלנסווה ויש האתרים שם, הבאתי את הנושא הזה בהצעה לסדר, וכבוד השר, ממש דחינו את הדיון, כי ביקרת במקום, ולשם זה דחינו בכמה ימים את הדיון.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נדבר על פסולת מוצקה בישיבה הבאה, אבל פה אני רוצה רק להתריע בעניין אחד לתשומת לב השר והמשרד.
עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מקימים אתר לקליטת פסולת מוצקה בצמוד לאתר של פסולת ביתית ומחזור, כי יש לילה, יש חושך ויש כל הכלים הכבדים שיכולים להטמין באותו מקום שזה אסור ומזיק רבות לסביבה, וזה מה שקורה בטייבה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: בקשר להמשך אני אדבר בישיבה הבאה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: נקודה לתשומת לבכם.
עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא צריכים להאמין ליושר של האנשים, נתחיל מזה.
עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיך אומרים?
עבד אל חכים חאג' יחיא: הרבה כסף בזבל.
עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה כסף בזבל.
דוד אמסלם: תודה רבה, חאג' יחיא.
תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להתייחס, והבנתי שזה דובר כאן קודם – מתנצלת על האיחור – אבל עודכנתי במה שהיה, לתוכנית ההפרדה במקור, ולהשמיע את קולן של הרשויות.
<אבי גבאי: איזה מהן?
תמר זנדברג: אני מעבירה מסר ואומרת בצורה די מבוססת שהקול שאני משמיעה הוא קול די נרחב מכמה וכמה רשויות, כמובן אלה שנכנסו לתוכנית, התחילו והשקיעו כסף.
תמר זנדברג: אפילו הן אומרות שהתוכנית לא היתה משולמת, היא בעייתית עד היום, וצריך אולי לתקן וצריך להשקיע ויש מה לעשות, אבל יש תחושה שעולה מהשטח בצורה די חזקה שההכרזה קבל עם ועדה על כישלון תוכנית ההפרדה במקור היתה נמהרת, היתה מוקדמת והשאירה את הרשויות, דבר ראשון, עם נזק.
תמר זנדברג: אולי באמצעות הקרן, תיכף נראה איך אפשר לתקן אותו, כי כרגע זה הכול pendig והרשויות עומדות בפני שוקת שבורה, ודבר שני, היא השאירה אותן בבוקה ומבולקה לא רק מול הרשויות, ביחסים שבין הרשויות והמשרד, אלא גם מול הציבור.
תמר זנדברג: וכאן יש ניסיון גם בעולם.
תמר זנדברג: הפרדה במקור זו תוכנית שבמדינות המתקדמות ביותר והסביבתיות ביותר לקח הרבה שנים להטמיע, יש לה הרבה יתרונות ויש לה חשיבות, ולא בטוח שיש תחליף למה שהיא מציעה.
תמר זנדברג: ככה לזרוק אותה בהצהרה מאוד משמעותית ולהשאיר את הציבור עם חוסר אמון מאוד רציני באופן כללי במחזור?
תמר זנדברג: הציבור לא מכיר שיטות ולא יודע מה זה הפרדה במקור ולא יודע מה זה יבש ורטוב.
תמר זנדברג: הציבור בסוף, מה שהוא רואה זה את הפחים, הוא יודע שמחזור זה חשוב, כי אנחנו אומרים לו את זה כבר הרבה מאוד שנים והוא מסתכל על העולם, אבל הוא שואל את עצמו מה הוא צריך לעשות עם זה, וכאן זה התפקיד שלנו.
תמר זנדברג: אפילו לא אכפת לו אם זה הרשות או המשרד או העירייה או מי.
תמר זנדברג: אם כבר, מי שהכי במגע אתו אל מול הדבר הזה זה הרשות המקומית, זה העירייה, כי היא זו שמציבה את הפחים, לזה הוא מתקשר ל-106 שיביאו פח או פתאום יש פח בצבע חדש והוא לא מבין מה לעשות עם זה.
תמר זנדברג: לכן הציבור היום מסתכל עלינו, על כולנו, והוא בעיקר במבוכה ובעיקר לא יודע מה לעשות והאמון שלו נפגע בתוכנית הזאת.
תמר זנדברג: הדבר האחרון בהקשר הזה זה כמובן הכספים שנשארו בקרן.
תמר זנדברג: כרגע יש מס - - -
<אבי גבאי: דיברנו על זה בתחילת הדיון.
תמר זנדברג: אני יודעת, אני עודכנתי.
תמר זנדברג: למה ישמש הכסף מרגע זה והלאה?
תמר זנדברג: כמה זמן ייקח עד שנתכנן תוכנית חדשה?
עבדאללה אבו מערוף: כמובן שהדיון חשוב מאוד, המטרה היא לשמור על הסביבה.
עבדאללה אבו מערוף: גם אני מאחל לגיא בהצלחה.
עבדאללה אבו מערוף: הקרן להטמנה, הרווח שלה עלה, גדל, 175 מילון שקל מהקנסות, והעבודה לא נעשית.
<תומר רוזנר: חצי מיליארד לא 175 מיליון.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן משהו פרדוקסלי.
<אבי גבאי: דיברתי על זה בהתחלה.
<אבי גבאי: לדעתי עוד לא היית כשדיברתי על זה.
<אבי גבאי: אמרתי את זה.
<אבי גבאי: מה שהרגע אמרת, אמרתי.
<אבי גבאי: גם אמרתי מה הפתרון שלנו.
<אבי גבאי: אני אחזור על זה בסיכום.
עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לדברים שלך.
דוד אמסלם: הוא התכוון לדעת גדולים.
יעל כהן-פארן: בוקר טוב, תודה על הדיון המאוד חשוב הזה.
יעל כהן-פארן: אני גם מתנצלת שאיחרתי, אבל עדכנו אותי.
יעל כהן-פארן: כולנו יצאנו מחופשת הפסח עם התמונות הקשות של לכלוך החופים בכנרת, בים התיכון.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שמשפחה שממחזרת בבית, לא תשאיר ערימות כאלה של זבל בחוף כשהיא תצא לחופשה.
יעל כהן-פארן: זה משהו שצריך ללוות אותנו בדיון על המחזור, שהוא לא רק כמובן חשיבות המחזור והחזרת החומרים לשימוש וכו' וחיסכון במשאבים, הסיבה אולי הכי חשובה להביא למחזור בקנה מידה ארצי זה באמת שמירת הניקיון קודם כול ולשנות את ההתנהגות האנושית, וזה מתחיל מהבית.
יעל כהן-פארן: צריך להבין שכדי להביא למחזור אפקטיבי, ובאמת אנחנו 20 שנה, אם לא יותר, מאחורי הרבה מדינות בעולם, צריך מדיניות ארוכת טווח, צריך קונסיסטנטיות.
יעל כהן-פארן: היה ב-2010-2011 שר אחד שהחליט שהוא עושה מהפכה בפסולת ועשה מה שהוא עשה, ועכשיו בוחנים.
יעל כהן-פארן: עברו רק חמש שנים, חמש שנים זה לא מספיק זמן לבחון, אני חושבת, את כל התוצאות של תהליך שהתחיל לפני בדיוק חמש שנים, ובאים ועושים מהפכה חדשה.
יעל כהן-פארן: מדיניות של הפרדה במקור למשל, ישבו חשבו, חקרו, הגיעו למסקנה שזה הדבר שצריך לעשות.
יעל כהן-פארן: לא נתווכח כרגע בנקודת זמן זו אחרי חמש שנים.
יעל כהן-פארן: אמרתם שזה לא מוצלח, אפשר להתווכח על זה איפה זה כן היה מוצלח, איפה זה לא היה מוצלח, במקומות שעשו את זה עם חברה כזאת זה היה לא מוצלח, ואם חברה יותר אכפתית זה היה הרבה יותר מוצלח, וצריך לבחון את זה.
יעל כהן-פארן: התחושה היא שבאמת שומטים את הקרקע מתחת לפרויקט של ההפרדה מתוך טענה שהוא לא יעיל, שהוא לא הוכיח את עצמו.
יעל כהן-פארן: אולי עוד מוקדם מדי להכריז הכרזות כאלה.
יעל כהן-פארן: וזה מתגלגל לכל המחזור, כי ההפרדה במקור של האורגני זה הבסיס, כי אחר-כך אתה רוצה לעשות רק הפרדה של האריזות, זה חלק הרבה יותר קטן - - -
<אבי גבאי: להיפך, האורגני זו ההפרדה הכי מסובכת להבנה אצל הציבור.
<אבי גבאי: ואם אנחנו מתחילים מכיתה י"ב, לא נגיע לשם.
יעל כהן-פארן: אני מתייחסת לזה אחרת.
יעל כהן-פארן: עובדה שישבו וחשבו וחקרו והגיעו למסקנה שההפרדה הזאת היא התחלה, והיא גם קורית במקביל.
יעל כהן-פארן: אצלי בשכונה יש הפרדה של הכול.
יעל כהן-פארן: זה יכול לקרות בבת אחת בכל הערוצים – היבש, הרטוב, האריזות והנייר.
יעל כהן-פארן: בסופו של דבר זאת מהפכה שהתחילה, והתחושה שעוצרים אותה, ואני שואלת מדוע.
יעל כהן-פארן: יש פה כמה וכמה נקודות ושאלות.
יעל כהן-פארן: נכון, לא הוציאו את הכספים שהצטברו בקרן, היה קשה להקים מתקני קצה – כל אחד מהדברים נכון, אבל השאלה היא עכשיו האם נכון לשמוט את הקרקע מתחת לתהליך שהתחיל במקום ללמוד, לראות איפה בוצע טוב ואיפה לא ומדוע ולעשות את זה יותר נכון בהמשך.
יעל כהן-פארן: עכשיו 2 מיליארד שקלים הולכים לרשויות ולא ברור לי עד הסוף למה הם ישמשו.
יעל כהן-פארן: האם הם ישמשו גם לחינוך ולרווחה?
יעל כהן-פארן: האם מותר להם?
יעל כהן-פארן: או שהם רק צריכים להשקיע בזה בעידוד המחזור, בחינוך הציבור ובפיתוח אמצעי איסוף וכו'?
יעל כהן-פארן: לא הבנתי, ואני מבקשת גם הבהרות ולדעת מדוע יש תחושה ששומטים את הקרקע מתחת לפרויקט הדגל של המחזור.
דוד אמסלם: תמיר אגמון – הממ"מ.
דוד אמסלם: האם אתה רוצה להוסיף לנו כמה דברים שלא נאמרו?
<תמיר אגמון: הכנו את המסמך על תקציב הקרן ועל המצב המוצע להעלות את שיעור היטל הטמנה על פסולת יבשה.
<תמיר אגמון: אני אציג את עיקרי הדברים.
<תמיר אגמון: כמו שרואים מ-2010 עד 2015 קצב ההכנסות של הקרן הרבה יותר גדול מקצב ההוצאות.
<תמיר אגמון: בשנת 2015, היתרה בסוף השנה עומדת על 1.55 מיליארד שקל, גידול של 254% לעומת 2010, שם היתרה עמדה על 437 מיליוני שקלים.
<תמיר אגמון: בשלוש השנים האחרונות קצב ההוצאות ירד מרמה של 207 מיליון שקל ב-2013 ל-168 מיליון שקלים ב-2015.
<תמיר אגמון: יש לציין שלקרן יש התחייבויות לטווח רחוק.
<תמיר אגמון: בלי ההתחייבויות שיעור הביצוע מתוך המאושר עומד על 10.2 ב-2015, עם ההתחייבויות שיעור הביצוע עומד על 59.2.
<תמיר אגמון: לגבי שיעור המחזור – בשנת 2014 שיעור המחזור לפי ה-OECD עומד על 18%.
<תמיר אגמון: בשנת 2010 שיעור המחזור עמד על 11%.
<תמיר אגמון: במדינות ה-OECD שיעור המחזור עומד על 34% ובמדינות אירופה שחברות ב-OECD שיעור המחזור עומד על 41%.
<תמיר אגמון: היעד נכון לעכשיו 50%, אבל ראיתי שעדכנו את זה ל-35%-36%.
יעל כהן-פארן: ב-2020?
<תמיר אגמון: לגבי המצב המוצע - - -
<תומר רוזנר: לא דנים כרגע במצב המוצע.
דוד אמסלם: אנחנו לא שם עכשיו.
<תמיר אגמון: עוד נקודות שאפשר להעלות לגבי תקציב הקרן.
<תמיר אגמון: היטל הטמנה מתקציב המשרד ברוטו מהווה כיום בשנת 2015 55.8%, שזו עלייה של כמעט 12% לעומת 2010.
דוד אמסלם: מסך התקציב של המשרד.
<תמיר אגמון: התקציב ברוטו של המשרד.
<תמיר אגמון: כל היטל הטמנה הוא הוצאה - - - אלה הנקודות העיקריות, אלא אם כן אתה רוצה שאני ארחיב על משהו.
<תומר רוזנר: אני רוצה להתחבר לדברים שאמר אדוני היושב-ראש בתחילת הדברים על תוכנית אב.
<תומר רוזנר: תוכנית אב – השר והמנכ"ל שמגיעים מהמגזר העסקי יודעים שצריך להתייחס לכל מקטע השיווק, לכל מקטעי השוק הרלוונטיים.
<תומר רוזנר: שמענו התייחסות למקטע שעניינו ההטמנה ושמענו התייחסות למקטע האיסוף, שבו השר פרס בפנינו תוכניות לגבי זה.
<תומר רוזנר: לא שמענו התייחסות באותה תוכנית אב שאנחנו חושבים שצריכה להיות למקטע ההולכה, מקטע שיש בו חוליים קשים, שהמשרד לא מטפל בהם.
אבי (אברהם) גבאי: למה אתה קורא "הולכה"?
<תומר רוזנר: השינוע של הפסולת.
<תומר רוזנר: יש שם בעיה קשה מאוד.
<תומר רוזנר: אני לא יודע אם לקרוא לזה "ניצול לרעה של כוח מונופוליסטי", אבל יש שם בעיה קשה מאוד של מחירים.
אבי (אברהם) גבאי: אני אתייחס לזה.
<תומר רוזנר: יש בעיה קשה מאוד של מעורבות של גורמים לא חיוביים בכל התחום הזה, שגם בה צריך לטפל.
<תומר רוזנר: יש אפשרות להשתמש בכלים משפטיים ואחרים לטיפול באותם מקטעים שבהם יש - - -
דוד אמסלם: אני עוד לא שם, תומר.
<תומר רוזנר: כל החוליים האלה ביחד גורמים לבעיה שיש לנו.
דוד אמסלם: האויב של הטוב זה הטוב מאוד.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לסכם, חבל לנו על הזמן, יש פה עוד הרבה אנשים, אבל בסיכום אני אתייחס לכל הדברים האלה.
<תומר רוזנר: הראייה צריכה להיות ראייה כוללת של כל מקטעי השוק.
דוד אמסלם: ודאי שיש פה עוד הרבה מעגלים, אבל אנחנו מתחילים מהמעגל הבסיסי כרגע.
<תומר רוזנר: כמובן מקטע האכיפה והתגמול, כמו שהשר אמר לגבי תגמול לפי תוצאות ותגמול חיובי שהציע חבר הכנסת ילין אלה דברים שראוי לשקול כתיקוני חקיקה רלוונטיים.
דוד אמסלם: אני מבקש ברשות
דוד אמסלם: כם לשמוע התייחסויות לפי הגורמים שאני אומר.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע את אלסתאר עבד.
דוד אמסלם: יושב-ראש ועדה מקומית של טייבה-קלנסווה.
<עבד אלסתאר: ועד של טייבה-קלנסווה.
דוד אמסלם: יושב-ראש ועדה עממית, אתה צודק.
<עבד אלסתאר: שמעתי את כבוד השר מדבר על המחזור, על הפרדה.
<עבד אלסתאר: אני בעד.
<עבד אלסתאר: מסכים.
<עבד אלסתאר: אבל למה זה צריך להיות בחצר הבית שלי?
<עבד אלסתאר: דיברת על הכפר הלוא מוכר, שאין פח זבל.
<עבד אלסתאר: אנחנו בעיר טייבה הפכנו לפח זבל.
<עבד אלסתאר: שלושה אתרים לא מסודרים פועלים ללא היתרים, ללא רישיונות עסק, וזה במודעות המשרד.
<עבד אלסתאר: הרבה תלונות היו מצד התושבים, הרבה דוחות נרשמו.
<עבד אלסתאר: אני בעצמי שלחתי עשרות מכתבים למשרד ולא התייחסו.
<עבד אלסתאר: איפה זה נעצר?
<עבד אלסתאר: אני לא יודע.
דוד אמסלם: לא הבנתי, עבד.
דוד אמסלם: אתה אומר שיש לכם אתרים פירטיים לא מוסדרים?
<עבד אלסתאר: כ"ח ושרונים, אין להם רישיונות, אין להם רישיונות עסק.
<עבד אלסתאר: אומרים אתרים מסודרים, אבל אין רישיונות.
דוד אמסלם: זה לא הדיון שלנו, אבל תענו לו אחרי זה.
<עבד אלסתאר: כ"ח ושרונים, אין להם רישיונות.
אבי (אברהם) גבאי: זה נושא - - -
דוד אמסלם: דקה, כבוד השר.
דוד אמסלם: עבד, הוועדה כרגע לא באה לדון בכל מיני תלונות כאלה ואחרות - - -
<עבד אלסתאר: לפני שנה הייתי אצל המנכ"ל ומשרדו, והמשרד יודע.
דוד אמסלם: עבד, תודה רבה.
<עבד אלסתאר: זה לא דברים חדשים בשבילכם.
דוד אמסלם: הבנתי, נשמה.
דוד אמסלם: הבנתי, אבל זה לא מטרת הדיון.
<עבד אלסתאר: למה?
דוד אמסלם: בגלל שזו לא מטרת הדיון שלי.
דוד אמסלם: אני מבקש, היות שהוא העלה את זה, אחרי זה - - -
<עבד אלסתאר: הדיון על תוכניות אב.
דוד אמסלם: עבד, אני מסביר - - -
<ישראל דנציגר: עבד, הייתי שם בשבוע שעבר, אחרי זה אני אגיד לך בדיוק.
<ישראל דנציגר: הנושא בטיפול, דבר אתי.
דוד אמסלם: אני מבקש אחרי הדיון - - -
<עבד אלסתאר: כל הזמן אתם אומרים - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שכולנו צריכים לקבל תשובה.
דוד אמסלם: חאג' יחיא, דקה.
דוד אמסלם: עבד.
דוד אמסלם: אני מבקש שאחרי הדיון הזה תשבו עם עבד.
דוד אמסלם: הוא מעלה טענה קשה.
דוד אמסלם: תראו איך אתם מסייעים בעניין.
עבד אל חכים חאג' יחיא: גם אני רוצה לשמוע.
דוד אמסלם: גם עם חאג' יחיא.