GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יואל הדר: תהיה אחריות שאפשר לתפוס גם את מי שמעסיק, את החברות הגדולות שמעסיקות גם את קבלני המשנה כך שגם להן תהיה אחריות והן ימנעו העסקה של שב"חים.
דוד אמסלם: אתה מתכוון שבעצם עיקר האחריות היא שלהם.
<יואל הדר: כל אחד ייזהר.
<יואל הדר: כל אחד ידע שהוא חשוף לזה שהוא מעסיק שב"חים, גם למעלה, גם באמצע וגם למטה.
<יואל הדר: כיום אין קנסות מינימום.
<יואל הדר: אנחנו מציעים היום לקבוע לגבי הנושא של העסקה והלנה קנסות מינימום ואנחנו עושים הבחנה מבחינת גובה הקנס בין אדם פרטי לבין חברה.
<יואל הדר: בנוסף, אין היום העסקה והלנה בנסיבות מחמירות, מה שקיים היום לגבי הנושא של המסיעים שיש הסעה בנסיבות מחמירות.
<יואל הדר: אותו דבר אנחנו רוצים להחמיר בהתאמה ונאמר את זה בהמשך.
<יואל הדר: אנחנו רוצים לקבוע נושא של העסקה והלנה בנסיבות מחמירות ואנחנו מדברים על שני תושבים כאשר המקרה הזה ייחשב כנסיבה מחמירה או יממה ויותר.
<יואל הדר: מי שמלין למעלה מיממה, גם זה ייחשב כנסיבה מחמירה.
<יואל הדר: בנוסף אנחנו רוצים לקבוע את העבירה כעבירת פשע עם ארבע שנות מאסר.
<יואל הדר: אנחנו גם מבקשים להעלות את הקנסות, כפי שיש בהצעת החוק הפרטית, למעלה.
<יואל הדר: לא אכנס כאן לנושא של הסכומים כי על זה נדבר בהמשך אם נידרש לכך, אבל יש לכך משמעות גם כלפי מעלה מבחינת גובה הקנס.
<יואל הדר: אנחנו מוסיפים אפשרות של להפסיק או להגביל את השימוש במקום בו בוצעה העבירה.
<יואל הדר: ניתן גם סמכות מינהלית לקצין משטרה לגבי הגבלת השימוש ולאחר מכן, כאשר נהיה בבית משפט, גם לשופט תהיה אפשרות להגביל לשימוש במהלך המשפט וגם לאחר המשפט למשך חצי שנה.
<יואל הדר: גם שם אנחנו רוצים להגביל מי שהעסיק שב"חים.
<יואל הדר: אנחנו מוסיפים גם נושא של לקביעת הוראת חילוט בגין התמורה שהייתה אמורה להתקבל מהעבירה.
<יואל הדר: זאת אומרת, אם מישהו היה צריך ליהנות מהעבירה הזאת, הכסף הזה לא ילך אליו אלא ילך לאוצר המדינה וזאת כדי למנוע אפשרות שאנשים ייהנו או יעשו עושר מזה שהם העסיקו את השב"חים.
<יואל הדר: באיזשהו מקום צריך לפגוע בפן הכלכלי.
דוד אמסלם: לאן הלך הכסף הזה עד היום?
<יואל הדר: אף אחד לא נגע בהם.
<יואל הדר: אם העסקת שב"ח, הרווחת מזה שהעסקת אותו.
דוד אמסלם: אמרת שזה ילך לקופת המדינה.
דוד אמסלם: לאיזה קופה רצית שזה ילך?
<יואל הדר: לאף אחד.
<יואל הדר: זה הלך לקופת אותו אחד שהעסיק את השב"ח.
<יואל הדר: הוא נהנה מזה.
<יואל הדר: הוא העסיק שב"ח ונהנה מזה.
<יואל הדר: לגבי המסיעים.
<יואל הדר: ציינתי את השינוי.
<יואל הדר: כל הדברים האלה, זה המכלול אותו אנחנו מבקשים להביא בפניכם ומבקשים מכם לאשר אותו.
<יואל הדר: אנחנו נרד עכשיו לפרטים, אבל זה בגדול.
דוד אמסלם: תודה רב.
דוד אמסלם: מישהו מחברי הכנסת רוצה להתייחס?
מרדכי יוגב: כבר בכנסת הקודמת בכנסת ה-19, הגשנו הצעת חוק.
מרדכי יוגב: אני אומר שזה כלי בארגז הכלים אל מול מתקפת הטרור אותה חווינו אז, שצריך להעמיק בה את המודיעין, את הכלים המבצעיים, את הכלים ההרתעתיים ואת הכלים המשפטיים.
מרדכי יוגב: כאשר ראינו שחלק מפיגועי הרצח עוד בתקופה ההיא היו על ידי שוהים בלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: באופן אישי אני בעד להגדיל את כמות העובדים הפלסטינים באישור, עוד 10,000 עובדים, עוד עשרים אלף, עוד כמה שצריך, הן מצדם והן מצד השוק הישראלי ולבודד את אלה ששירות הביטחון הכללי כנראה לא נתן להם את החותמת, משמע שיש סיכון ולא שווה שיירצח ולו יהודי אחד או אדם אחד – נרצחו גם תיירים זרים ואחרים – על ידי שוהים בלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: חלק מהקלות שבעניין הם אותם מלינים ומעסיקים שנותנים לכך את המקום ואת התגמול ועושים מזה את הרווח.
מרדכי יוגב: זה אמור גם לגבי המסיעים.
מרדכי יוגב: אנחנו מצטרפים להצעת החוק הממשלתית או מאגדים יחד, אם אני מבין נכון, את שתי הצעות החוק להצעת חוק אחת.
מרדכי יוגב: ממילא לא ארד לפרטים למעט אולי שאלה אחת שעלתה גם אז והיא הנושא של חילוט המסיעים של הרכב.
דוד אמסלם: כאשר נקריא, תוכל להעיר את ההערות שלך.
מרדכי יוגב: אני מודה לכם, מודה ליושב ראש הוועדה ואנחנו נאחד את ההצעות.
מרדכי יוגב: אני רק מבקש הסתייגות כדי שתהיה לי זכות דיבור.
דוד אמסלם: עוד לא התחלנו ואתה כבר מגיש הסתייגות?
מרדכי יוגב: רשות דיבור במליאה.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת יוגב.
דוד אמסלם: האמת היא שחבר הכנסת יוגב לחץ עלי כבר הרבה זמן להעלות את החוק הזה והנה, אתה מבין למה זה בא רק היום?
דוד אמסלם: בסוף שידכנו הכול ביחד.
אורי מקלב: קודם כל, אנחנו באמת מודים על עצם קיום הדיון על אף שהוא נעשה בהתראה קצרה מאוד אבל לא באנו בתלונה על כך.
אורי מקלב: יום ראשון בשעה 2:00 אחר הצהרים, החלטה שהתקבלה בסוף השבוע לקיים דיון בהצעת חוק רחבה ובעלת משמעות, זה לא דבר שהוא מובן מאליו אבל אנחנו מבינים שזה צורך השעה.
דוד אמסלם: אנחנו עוסקים בתקופה שלא מובנת מאליה.
אורי מקלב: היום מזהים שהתקופה היום מזוהית עם פעילות שב"חית בכמה וכמה מקרים עם תוצאות מאוד מאוד קשות.
אורי מקלב: אנחנו חושבים שגם במקרה חירום צריך לטפל בשעת חירום.
אורי מקלב: אבל צריך לדעת שטיפול בנושא כזה צריך להיעשות אחרי הכול עם כל ההשלכות שנובעות כתוצאה ממה שיכול להיות מחקיקה קשה ודרקונית מאוד שמצמצמת את שיקול הדעת אפילו לבית המשפט, עד כדי כך שאני חושב שיכול להיות שלקחנו כלים כבדים מדי והוראות קשות מאוד לטיפול בבעיה שהיא בעיה חמורה מאוד אבל אפשר לטפל בה גם אחרת.
אורי מקלב: קודם כל, בהצעת החוק הזאת אנחנו לא מבדילים בין אזרחים או מעסיקים שהם נורמטיביים, שהם לא עבריינים באופן מובנה, שהם לא לוקחים את זה כשיטה כאשר כל הבסיס שלהם מדבר על העסקת שב"חים אלא זה יכול להיות משהו מזדמן.
אורי מקלב: אני לא נכנס לפרטים.
אורי מקלב: בעניין הזה אנחנו לא נותנים כל מדרג, חוץ מיום או לא יום.
אורי מקלב: מעבר לזה, אין כל מדרג ואין שיקול דעת גם לא לבית המשפט לגבי עונשי המינימום.
אורי מקלב: עונשי המינימום, אלה צריכים להיות באמת במקרים מאוד קשים אחרי שניסינו את כל הדברים ושום דבר לא עזר.
אורי מקלב: ראינו שבית המשפט כשיטה מקל מאוד ולכן אנחנו רוצים לתת ענישת מינימום לדבר שהפך מכת מדינה.
אורי מקלב: אנחנו לוקחים כאן דבר שהוא תופעה קשה מאוד של שב"חים שנכנסים לישראל, לכל אורך המעבר הזה לא מתקנים בגדרות פרוצות, לא עוד אנשים שאמונים על הביטחון והם אלה שצריכים לתת את הדין על כך שבהרבה מקרים יודעים על התופעות, מלינים עליהן ולא עושים שום דבר, אלא באים לקצה, לקצה, לקצה, בהעסקה של אותו בעל מסעדה שחיפש מישהו שישטוף אצלו את הכלים או שיש לו בעיה כזו או אחרת ושם אנחנו נותנים את כל המסה של הענישה ומטילים אותה עליו.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות ענישה שלא תעשה דירוג הרבה יותר בולט מכפי שהצעת החוק הזאת מביאה, בין עבריינים חוזרים ונשנים לבין כאלה שהפכו את זה לשיטה לבין דברים מזדמנים או לגבי כאלה שזאת לא דרך הפעילות שלהם.
אורי מקלב: ענישת המינימום, אני חושב שזה דבר לא נכון וזה היה צריך להיות במקרים הרבה יותר חמורים.
אורי מקלב: הדבר הגרוע מכל הוא האפשרות לאסור עיסוק.
אורי מקלב: לבוא ולסגור מסעדה, לסגור אולם שמחות, מכיוון שעברו על החוק הזה.
אורי מקלב: אני חושב שזה לא מידתי בחקיקה הזאת.
אורי מקלב: אני רוצה להשוות את זה גם לנהגי המוניות.
אורי מקלב: אין ספק שנהגי המוניות משמשים ככלי מעבר אולי הבולט ביותר בהסעת שב"חים אבל בחלק גדול מהמקרים, או ברוב המקרים, האנשים האלה הם לא עבריינים שעושים את זה במודע ורואים את זה כחלק מהעיסוק.
אורי מקלב: נהג מונית מזדמן שלא יודע ואנחנו מטילים עליו הרבה דברים שהוא צריך לבחון ולבדוק את מי שעולה למונית שלו, אין לו את הכלים ואת האינדיקציות הנכונות לעשות זאת.
אורי מקלב: זה לא נהג מונית שהחליט להתחבר לעבריינים והוא עומד כל בוקר וכמה פעמים ביום ומתחיל להעביר שב"חים ומקבל על זה מחיר גבוה.
אורי מקלב: רוצים להטיל עונשים על מסיע שאין לו קשר לעבריינות, הוא לא קיבל מחיר גבוה אלא עושה את ההסעה כהסעה מזדמנת.
אורי מקלב: לכן אי אפשר להפוך אותם לסלקטורים של מי שעולה למונית שלהם.
דוד אמסלם: כשנגיע לסעיף, נחדד אותו.
אורי מקלב: בסיכום הדברים, אדוני היושב ראש, צריך להחמיר את הענישה וזה נכון לעשות את זה, אבל היא צריכה להיות הרבה יותר מידתית.
אורי מקלב: אני חושב שיש כאן הגזמה, במיוחד שלא באים בתחילת הרצף אלא באים בסוף הרצף לאותו מעסיק כאשר כל הבדיקות שהיו צריכות להיעשות, עליהן לא מטילים שום דבר.
אורי מקלב: פרצה שנמצאת חודשים רבים בגדר, דבר שידוע, ששכנים מתלוננים על כך – שום דבר לא נעשה בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני מסכים אתך ברמה העקרונית שמדינת ישראל צריכה לטפל בנושא הזה במספר מעגלים.
דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי שהמעגל הבסיסי הראשוני הוא לסגור את הגדר.
דוד אמסלם: זה עולה כמה שקלים ואתה יודע שכאשר זה עולה, לא כל כך ממהרים אבל בחוק הזה כרגע, אני לא בא להסדיר את סוגיית הגדר.
דוד אמסלם: אם ראש הממשלה היה יושב כאן, הייתי אומר לו את הדברים אבל הוא לא יושב כאן.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מתייחסים רק לנושא לש השב"חים.
דוד אמסלם: צריך לזכור שגם אלה שהעסיקו עד היום שב"חים, הם עוברים על החוק.
דוד אמסלם: הם לא צדיקים גדולים שפתאום קמו אתמול בבוקר ואמרו שב"ח.
דוד אמסלם: מדינת ישראל לא אכפה את זה ועכשיו מדינת ישראל, כחלק מהכלים – ואני מסכים אתך שאולי זה הכלי האחרון בו הייתי משתמש אבל עדיין הוא כלי – אוכפת.
דוד אמסלם: המשרד לביטחון פנים הציב את הכלי הזה על השולחן בצורה נכונה וזה הזמן גם לפעול, כמו שאמר היועץ המשפטי של המשרד.
דוד אמסלם: אני אומר משהו יותר חמור מזה.
דוד אמסלם: אני חושב שהשב"חים הם תופעה שאפשר לנצל אותה חיובית ולא מנצלים אותה חיובית כמו שאמר חבר הכנסת יוגב.
דוד אמסלם: כשאתה נותן רישיון למישהו חוקי, יש לו כללים.
דוד אמסלם: יש לו מה להפסיד כי תיקח לו את הרישיון.
דוד אמסלם: כשהוא בא בלי רישיון, אין לו מה להפסיד.
דוד אמסלם: תעלה את מספר הרישיונות.
דוד אמסלם: בסך הכול הם צריכים להתפרנס שם.
דוד אמסלם: אני חושב שבסך הכול זה יתרום לנושא הביטחון אבל זאת סוגיה אחרת שנדון בה ביום אחר.
אורי מקלב: אתה אומר שלא אכפו את זה, עכשיו אתה רוצה להחמיר.
אורי מקלב: קודם כל בוא תנסה באכיפה בכלים שיש לך היום שלא השתמשת בהם.
אורי מקלב: יכול להיות מדרג.
אורי מקלב: שאף אחד לא יחשוב שאנחנו לא חושבים שצריך לטפל בזה.
אורי מקלב: צריך לטפל בזה אבל לסגור בית עסק שהעסיק?
דוד אמסלם: בוא נתחיל בהקראה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר מדובר בפיקוח נפש.
דוד אמסלם: הרי על מה מדובר?
דוד אמסלם: אלה אנשים שבשביל בצע כסף מכניסים אנשים שהם מסוכנים או שיש להם פוטנציאל סיכון.
אורי מקלב: אתה מדבר על המעסיק.
דוד אמסלם: אני מדבר רק על המעסיק.
דוד אמסלם: אין לי טענה לשב"ח, הוא רוצה להתפרנס.
דוד אמסלם: זאת לא הבעיה שלי כרגע אתו.
דוד אמסלם: יש לי בעיה עם המעסיק שהוא ישראלי, אזרח ישראלי, שאני מניח שחשוב לו ביטחון מדינת ישראל אבל כנראה העסק שלו חשוב יותר מאשר הביטחון של מדינת ישראל.
דוד אמסלם: לכן כאן אני חושב שזה חמור ברמה המוסרית והערכית וכאן המדינה באה ככלי אחרון אבל עדיין כלי ואומרת שנשים את זה על השולחן ונטפל בזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני שמח שהם העלו את זה בפני וגם שחבר הכנסת יוגב העלה את זה והעלה את זה כבר בכנסת הקודמת.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נכון, בטח בעת הזאת.
דוד אמסלם: הסיפור כאן הוא הגדר, צריך לשים את הגדר, יש כאן מספר אלמנטים בכל הסיפור הזה שצריך לטפל בהם והם לא במגרש הזה כרגע אבל בוודאי שזה גם אחד מהם ולכן אני רוצה להתחיל בהקראה.
אורי מקלב: אתן לך עשרה מקומות שהיום שם יש שב"חים.
דוד אמסלם: אורי, תן להתקדם.
דוד אמסלם: בוא נתחיל.
<עידו בן יצחק: שלושת הסעיפים הראשונים הם סעיפים יותר טכניים.
דוד אמסלם: אנחנו נקריא מספר סעיפים ונעצור, יהיו הערות, נתייחס אליהן ונמשיך.
<עידו בן יצחק: הוספת כותרת סימן א' בחוק הכניסה לישראל, התשי"ב-1952 (להלן – החוק העיקרי), לפניי סעיף 11 יבוא: "סימן א': ביטול אשרות" הוספת כותרת סימן ב' אחרי סעיף 11 לחוק העיקרי יבוא: "סימן ב': עבירות שונות" הוספת כותרת סימן ג' אחרי סעיף 12 לחוק העיקרי יבוא: "סימן ג': הסעה שלא כדין" תיקון סעיף 12א בסעיף 12א לחוק העיקרי – בכותרת השוליים, במקום "הלנה העסקה והסעה" יבוא "הסעה".
<עידו בן יצחק: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) – בטלים.
<עידו בן יצחק: בסעיף קטן (ג)(1) במקום הסיפה החל במילים "לחוק העונשין" יבוא "לחוק העונשין, התשל"ז-1977 (להלן – חוק העונשין).
<עידו בן יצחק: הוראות פסקה זו יעמדו בתוקפן עד יום ט"ו בניסן התשע"ח (31 במרץ 2018)".
דוד אמסלם: המשמעות היא שאלה הוראות עד תקופה מסוימת?
<איילת לוי: לגבי המסיעים.
דוד אמסלם: זה יבוא לידי ביטוי גם בהקראה של הסעיפים הספציפיים?
<איילת לוי: לא נגענו בזה.
<איילת לוי: רק הארכנו.
דוד אמסלם: מה נאמר לגבי המסיעים?
<איה גורצקי: התיקון היחידי שיש בסעיף 4 הוא הארכת הוראת השעה לגבי עבירת ההסעה הרגילה שעונשה שנתיים ושנתיים נוספות.
<איה גורצקי: עבירת ההסעה לצערנו היא הוראת שעה ולא הוראת קבע.
<איה גורצקי: משנת 1996 אנחנו מאריכים אותה אחת לתקופה.
דוד אמסלם: ספרו לנו מהי הוראת ההסעה.
דוד אמסלם: קחי בחשבון שאני לא יודע מה זה.
<איה גורצקי: עבירת הסעה היא מי שמסיע תושב האזור, שוהה בלתי חוקי, שאין לו היתר להיות כאן – דינו מאסר שנתיים.
<איה גורצקי: זו העבירה של ההסעה בנסיבות הרגילות ולא העבירה החמורה.
<איה גורצקי: עד היום היא הייתה קבועה בחקיקה בהוראת שעה בגלל המצב הביטחוני.
דוד אמסלם: מי שמסיע שוהה בלתי חוקי, דינו שנתיים מאסר?
<איה גורצקי: כן.
דוד אמסלם: כמה אנשים כאלה קיבלו שנתיים?
<יואל הדר: אף אחד.
דוד אמסלם: אז למה לכם לקבוע ארבע שנים אם בשנתיים לא השתמשתם?
<דורית סבן נוי: משתמשים.
<דורית סבן נוי: מה זאת אומרת?
<דורית סבן נוי: מבקשים.
<דורית סבן נוי: זה שבית המשפט לא אתנו, זאת שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אם יהיו ארבע שנים, את אומרת שבדרך כלל הוא ייתן חצי?
<יואל הדר: תהיה לו ענישת מינימום.
<דורית סבן נוי: יש לו רף יותר גבוה.
<יואל הדר: זה עובר מעוון לפשע.
דוד אמסלם: זאת אומרת, עשרה אחוזים.
<איה גורצקי: רחמנים בני רחמנים.
<איה גורצקי: ההערה של חבר הכנסת יוגב היא מאוד נכונה.
<איה גורצקי: מה שקרה בהסעה, יש לנו גם הסעה בנסיבות מחמירות שעונשה שלוש שנים והסעה על ידי ארגוני הסעות שעונשה חמש שנים.
<איה גורצקי: מה שקרה בעקבות ההחמרה של המחוקק בעבירות הספציפיות האלה, אחת מהן היא ממש עבירת פשע, גם הענישה השתנתה לגבי ארגוני הסעות ולגבי מי שהסיע בנסיבות מחמירות ולכן אנחנו חושבים שהחמרת הענישה ואמירה ברורה שזאת לא עבירת עוון אלא זאת עבירת הפשע מכאן ואילך, תחייב את בית המשפט.
דוד אמסלם: מה המשמעות של עד 31 במרץ 2018?
דוד אמסלם: שעד עכשיו עד 2016 היה אסור להסיע ועכשיו עד 2018 אסור להסיע?
<יואל הדר: פעם שנייה.
<יואל הדר: עכשיו זאת פעם שלישית.
דוד אמסלם: למה זה בהוראת שעה?
<יואל הדר: מפני שהכנסת התנגדה גם בפעם השנייה שזאת תהיה הוראת קבע ובמיוחד בגלל נהגי המוניות שהעלו כל מיני טענות.
<יואל הדר: אני רוצה רק לציין שמבחינת הנתונים, גם ב-2014 וגם ב-2015 לגבי הסעות, נפתחו למעלה מ-3,000 תיקים לגבי הסעות.
<יואל הדר: כתבי האישום שהוגשו, רק בסביבות ה-800.
<יואל הדר: הסיבה לכך בין היתר היא גם בגלל שקיבלו גם התראה בפעם הראשונה, שאת זה הודעתי בתחילת הדיון כאן שאנחנו שוקלים לבטל כך שלא תהיה התראה ראשונה.
<יואל הדר: מי שחושב שיכול פעם ראשונה ליהנות מהנסיעה ובפעם השנייה לוקח על עצמו סיכון, גם בפעם הראשונה, אם הוא מסיע שב"ח, שידע שהוא עלול לעמוד לדין גם בפעם הראשונה.
דוד אמסלם: אני מבין שאנחנו מדברים על בן אדם שיודע שהוא מסיע שב"ח.
דוד אמסלם: אם הוא לא יודע, אין לו בעיה.
<יהודה בר אור: אדוני היושב ראש, את זה הם לא יודעים.
<מירי פרנקל שור: צריך להסביר מה זאת החזקה.
<מירי פרנקל שור: תסבירו.
<איה גורצקי: לגבי החזקה.
<איה גורצקי: החזקה בעצם נשארה כפי שהייתה אלא היא פשוט עברה לפרק בסוף של הוראות שונות.
<איה גורצקי: לכן אנחנו לא רואים אותה כאן.
<איה גורצקי: החזקה היא מסובכת.
<איה גורצקי: מה שהחזקה אומרת זה שאם עד היום התביעה הייתה צריכה להוכיח את כל יסודות העבירה, זה אומר שהיא הייתה צריכה להוכיח - - -
<מירי פרנקל שור: תני את הדוגמה.
<מירי פרנקל שור: נהג מונית.
<איה גורצקי: נהג מונית שהסיע תושב האזור ששוהה כאן שלא כדין.
<איה גורצקי: התביעה צריכה להוכיח מבחינה עובדתית שהוא הסיע אותו, היא צריכה להוכיח שהנהג ידע שהוא הסיע תושב אזור שהוא תושב אזור ושהוא שוהה כאן שלא כדין כי זה שהוא תושב האזור, זה לא אומר שהוא שוהה שלא כדין.
דוד אמסלם: מה זה תושב אזור?
<איה גורצקי: תושב אזור זה יהודה, שומרון וחבל עזה.
<איה גורצקי: בחוק משתמשים במונח הזה, אזור, ולכן אנחנו משתמשים בו.
דוד אמסלם: יש מצב שהוא לא תושב איו"ש והוא שב"ח?
דוד אמסלם: אם כן, למה להכניס גם את הסעיף הזה?
דוד אמסלם: אמרת שלושה דברים.
דוד אמסלם: ראשית, צריך שהוא יודע שהוא שב"ח, שנית, הוא יודע שהוא מיהודה ושומרון.
דוד אמסלם: אז אין שב"ח שהוא לא מיהודה ושומרון.
<עידו בן יצחק: הסדר הוא הפוך.
<עידו בן יצחק: האחד, שהוא יודע שהוא מיהודה ושומרון.
<איה גורצקי: הוא יודע שהוא מיהודה ושומרון אבל יש כאלה שיש להם היתר.
דוד אמסלם: דבר שני, הוא יודע שאין לו רישיון.
<איה גורצקי: נכון.
דוד אמסלם: דבר שלישי, הוא שב"ח, אחד שעומד בשני הקריטריונים האלה וקוראים לו שב"חניק.
<איה גורצקי: בעצם שני דברים.
דוד אמסלם: זה הסעיף השלישי.
<איה גורצקי: אלה שני דברים.
<איה גורצקי: שב"ח ושאין לו אישור שהייה כאן, העסקה או שהייה בישראל.
<איה גורצקי: אלה שני דברים שלכאורה התביעה הייתה אמורה להוכיח.
<מירי פרנקל שור: הוא מיהודה ושומרון ואין לו אישור.
<איה גורצקי: בדיוק.
<מירי פרנקל שור: סכום שני אלה שווה שב"ח.
<איה גורצקי: מה קרה בעבירת הסעה.
<איה גורצקי: באו וניסו מעט להקל עם התביעה.
<איה גורצקי: אמרו שעדיין התביעה היא זאת שצריכה להוכיח שהנהג ידע שהוא הסיע תושב אזור.
<איה גורצקי: היא עדיין צריכה להוכיח את זה.
<איה גורצקי: זאת אומרת, אם הוא בא בחקירה ואומר לא ידעתי, הייתי בטוח שהוא ישראלי, שהוא גר בתל אביב, יש לנו בעיה.
<איה גורצקי: זאת אומרת, עדיין על התביעה להוכיח.
דוד אמסלם: ומה היום?
<איה גורצקי: זה מה שקורה היום.
<יהודה בר אור: עכשיו הם רוצים להחמיר.
<איה גורצקי: אם הוא אומר שהוא ידע שהוא תושב שטחים, הוא אסף אותו מהמחסום ולכן קשה להגיד שהוא גר בתל אביב, הנטל עובר אל מי שהסיע, אל אותו נהג מונית, להוכיח.
דוד אמסלם: למה לא ביקשת לראות שיש לו רישיון.
<איה גורצקי: או שאולי ביקשת והוא הציג לך רישיון מזויף.
<איה גורצקי: גם זה יש.
<איה גורצקי: זאת אומרת, יש מצבים שטענות ההגנה שלך הן מאוד טובות ואז אתה לא תואשם בביצוע עבירה.
דוד אמסלם: אני עוד לא בשלב ההגנה.
דוד אמסלם: אני שואל כרגע מבחינת הנהג.
<איה גורצקי: הנטל עובר אליו.
דוד אמסלם: ברגע שהוא יודע, עד היום הוא היה צריך שני תנאים מצטברים: האחד, הוא יודע שמדובר במישהו שבא מיהודה ושומרון, בוודאי שמדובר על ערבי כי אם הוא יהודי, אין בעיה, והשני, שהוא יודע שאין לו רישיון.
דוד אמסלם: עכשיו אתם אומרים לו שתנאי אחד ברור שהוא צריך שיהיה לו, שהוא יודע שהוא מיהודה ושומרון.
דוד אמסלם: הדבר השני, תבדוק אם יש לו רישיון.
דוד אמסלם: תבדוק לו את המסמכים לפני שאתה מעלה אותו למונית.
<יואל הדר: זה קיים היום.
<יואל הדר: כבר שש שנים זה קיים.
<יואל הדר: אנחנו מאריכים את זה.
דוד אמסלם: למה לא עשיתם את זה כהוראה קבועה?
<איילת לוי: אנחנו רוצים.
<מירי פרנקל שור: רגע.
<מירי פרנקל שור: הממשלה לא יכולה לבוא ולהגיד שהיא רוצה.
<מירי פרנקל שור: היא מגישה הארכת הוראת שעה וזה מה שעומד לנגד עינינו.
דוד אמסלם: החוק שאנחנו דנים בו, הוא במסגרת הוראת השעה?
<יואל הדר: כולו הוא קבע למעט הסעיף הזה.
<יואל הדר: למעט הנושא של ההסעה.
<יואל הדר: אנחנו שבעי כנסת בשני דיונים קודמים בנושא הזה והחלטנו גם הפעם להאריך את זה בגלל הטיעונים שהיו בכנסת גם בפעם הקודמת.
<יואל הדר: אמרנו שנאריך את זה בשנתיים ולא נבקש להפוך את זה להוראת קבע.
דוד אמסלם: ומה יהיה בעוד שנתיים?
<קריאה: יהיה שלום.
דוד אמסלם: כל החוק ירד.
<יואל הדר: אולי לא נידרש לזה.
דוד אמסלם: הבנתי שאני לא מבין.
אורי מקלב: אתה הבנת אבל אני לא הבנתי.
אורי מקלב: האם יש שינוי בחובת ההוכחה?
<קריאה: אין שינוי.
<מירי פרנקל שור: חובת ההוכחה היא עליהם.
<יהודה בר אור: אנחנו חלק ממדינת ישראל ומדינת ישראל חשובה לנו כמו לכל אחד מהתושבים.
<יהודה בר אור: אנחנו ישבנו בהרבה יותר משש ישיבות ובכל הישיבות כל יושבי הראש, כולל היושבת ראש האחרונה שהחמירה בהגדרה, השרה מירי רגב, ואמרה שאתם לא יכולים להפוך את נהגי המוניות להיות שוטרים במדינה.
<יהודה בר אור: לנו אין שום הכשרה לזה.
<יהודה בר אור: אנשים שעובדים במונית, רובם אנשים מבוגרים, אנשים בגילי או בגילו, שלא יכולים היום לבדוק ולעצור מישהו.
<יהודה בר אור: אם המדינה כל כך רצתה לפתור את הבעיה הזאת, הייתה לה בעיה כי כל יושבי הראש וגם כל מי שישב כאן בזמנו במשך כל שמונה, עשר השנים האחרונות, הבין שאי אפשר להטיל את האחריות להסעה על הנהגים כמו שאפשר להטיל אותה על המעסיקים והמלינים שמחזיקים אותם בתוך המערכת.
דוד אמסלם: אתה לא צריך לחדד את העניין.
דוד אמסלם: אנחנו לא מחמירים את המצב הקיים.
דוד אמסלם: הבנתי שזה המצב עד היום.
דוד אמסלם: אנחנו לא הולכים לשנות את המצב הקיים.
דוד אמסלם: המצב האובייקטיבי הקיים במדינה רק החריף בנושא הביטחוני.
דוד אמסלם: לכן היות וזה נשאר אותו הדבר, בואו נתקדם.
<יהודה בר אור: אם זה נשאר אותו הדבר, אין לנו התנגדות.
<ישראל אפרייט: למה להשאיר?
דוד אמסלם: למה להשאיר, זה לא הזמן לשאול.
<פריד אברהם: אני מסכים עם היושב ראש ומברך אותו על הדיון הזה.
<פריד אברהם: כפי שאמר ידידי יהודה, אנחנו חלק מאותו עם, המשפחות שלנו בחוץ, גם משפחות שלנו נפגעות מאותם שב"חים וגם אנחנו לא היינו רוצים להיתקל בהם.
<פריד אברהם: היו מקרים שהנהגים היו אפילו קורבנות של אותם שב"חים.
<פריד אברהם: היו וכולנו יודעים את זה.
<פריד אברהם: אני הייתי מציע, במקום לחפש את המטבע מתחת לפנס, חפשו אותו במקום אחר.
<פריד אברהם: כל אלה שרוצים את טובת המדינה, ואני בטוח שכולם כאן רוצים בטובתה, חפשו ליד תחנות המוניות באזורים ההם חברות הסעות או התארגנויות שמסיעות.
<פריד אברהם: לא מוניות.
<פריד אברהם: אני אומר לכם ואני יודע על מה אני מדבר.
<פריד אברהם: חפשו חברות או נהגים שלוקחים כל מיני מכוניות כאילו והם מסיעים רק את אלה בזמנים קבועים.
<פריד אברהם: אל תגידו שאני אמרתי, אבל אני אומר את זה כי אני יהודי שחי כאן ורוצה לתפוס אותם.
<פריד אברהם: תמצאו המון אנשים ותמצאו המון שב"חים שם.
<פריד אברהם: אנחנו באותו צד.
<עידו בן יצחק: בסעיף קטן (ד) – פסקה (1) – בטלה.
<עידו בן יצחק: בפסקה (2), במקום "כ"א באדר ב' התשע"ו (31 במרץ 2016)" יבוא "ט"ו בניסן התשע"ח (31 במרץ 2018)".
<עידו בן יצחק: בפסקה (3), אחרי "הוראות סעיף, קטן זה, יבוא "והוראות סעיף 12ב13".
<עידו בן יצחק: סעיף קטן (ד3) – בטל.
<עידו בן יצחק: בסעיף קטן (ה) - במקום הרישה עד המילים "וסעיף 12א1" יבוא "בפרק זה".
<עידו בן יצחק: ההגדרה "מעביד" ו"מתווך כוח אדם" - תימחק.
<עידו בן יצחק: הוספת כותרת סימן ד' אחרי סעיף 12א לחוק העיקרי יבוא: "סימן ד': סדרי דין מיוחדים" הוספת סימן ה' וסימן ו' לפני סעיף 12ג לחוק העיקרי יבוא: "סימן ה': הלנה והעסקה שלא כדין 12ב1 הגדרות בסימן זה – "הממונה על החקירה" – השוטר שמונה להיות אחראי על החקירה, ואם לא מונה אחראי כאמור – השוטר בעל הדרגה הבכירה ביותר החוקר את העבירה.
<עידו בן יצחק: "מעביד" – לרבות מעסיק, מעסיק בפועל, מתווך כוח אדם וקבלן כוח אדם כהגדרתם בחוק עובדים זרים.
<מירי פרנקל שור: אולי כדאי שתסבירו.
<מירי פרנקל שור: זאת הגדרה חשובה.
דוד אמסלם: נסיים את הסעיף ואז הם יסבירו.
דוד אמסלם: תקריא עד 12ב3 ואחר כך נעשה פאוזה.
<עידו בן יצחק: "קצין משטרה מוסמך" – מפקד מחוז או מפקד יחידה ארצית במשטרת ישראל, שהוא בדרגת תת-ניצב ומעלה.
<עידו בן יצחק: "תובע" – כמשמעותו בסעיף 12 לחוק סדר הדין הפלילי.
דוד אמסלם: אתה רוצה לעצור כאן?
<איה גורצקי: עד עכשיו לא עשינו שום שינוי.
<איה גורצקי: השינוי היחידי שעשינו בחוק שאתם קוראים מבוטל, עובר, נדחה, זה בגלל שהחוק הזה מנוסח עם תתי סעיפים כל כך קטנים שקשה להבין.
<איה גורצקי: בסך הכול מה שעשה הנסח של משרד המשפטים, הוא סידר אותו סימנים סימנים, פרקים פרקים.
<איה גורצקי: פשוט נתן סימנים.
דוד אמסלם: מה שנקרא נתן בהם סימנים.
דוד אמסלם: אנחנו בהגדה של פסח.
<איה גורצקי: ממש כך.
<איה גורצקי: השינוי היחידי עוסק בהגדרת מעביד אבל אני אשמח אם נקרא את 12ב2.
דוד אמסלם: אני מציע שבמסגרת ההקראה עצמה, היכן שיש איזשהו שינוי, תסבירי לנו.
<איה גורצקי: עד כאן לא עשינו כלום.
<עידו בן יצחק: 12
<עידו בן יצחק: ב2 הלנה והעסקה שלא כדין אלה דינם, על אף האמור בכל חיקוק – מאסר שנתיים או הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין: אני אעיר שהקנס הוא 75 אלף שקלים.
<עידו בן יצחק: מי שמעמיד, בתמורה או שלא בתמורה, מקום לינה לרשותו של תושב זר שנכנס לישראל שלא כדין או שיושב בה שלא כדין, או מסייע בתמורה או שלא בתמורה, לתושב זר כאמור להשיג מקום לינה, והכול בין במישרין ובין בעקיפין, בין בעצמו ובין על ידי אחר המועסק על ידו או מטעמו.
<עידו בן יצחק: מעביד המעסיק עובד שהוא תושב זר שאינו רשאי לעבוד בישראל לפי חוק זה, בין במישרין ובין בעקיפין, בין בעצמו ובין על ידי אחר המועסק על ידו או מטעמו.
<עידו בן יצחק: נעברה עבירה לפי סעיף קטן (א) בידי תאגיד, דינו – קנס פי ארבעה מהקנס הקבוע בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין.
<איה גורצקי: אני אעצור אותך ואני אסביר.
<איה גורצקי: אחת התופעות היותר קשות היא הסוגיה של מעסיקים לא במעגל הראשון.
<איה גורצקי: זאת אומרת, מאוד קל אולי למצוא את הראשון שהעסיק את השב"ח, בדרך כלל אין שם חוזה, זה לא חוזה חתום, אבל כולנו יודעים שאלה דגי הרקק ומאחוריהם לפעמים עומדים קבלנים, קבלנים של קבלנים, קבלני כוח אדם ותאגידים ומנכ"לים של תאגידים, ואלה המרוויחים הגדולים מההעסקה.
<איה גורצקי: את אלה עד היום כמעט ולא הצלחנו לתפוס.
<איה גורצקי: התיקון בעצם מתחבר לתיקון 26 בראשות חבר הכנסת מוטי יוגב ומשרד המשפטים והוא בא ומגדיר את המעביד ואת המלין לא רק כזה שהיה במעגל הראשון אלא גם מי שעשה את זה בעקיפין, בין בעצמו ובין על ידי אחר המועסק על ידו מטעמו.
<איה גורצקי: זה שינוי אחד.
<איה גורצקי: השינוי השני – ואז אני מחזירה טיפה אחורה להגדרה של מעביד בסעיף 12ב1 - למען הסר ספק, מעביד הוא לרבות מעסיק - זה ברור, מעסיק בפועל בחוק עובדים זרים - זה מעסיק של המעסיק, זאת אומרת, הלכנו שלב נוסף, מתווך כוח אדם – היה גם היום, וקבלן כוח אדם – גם הוא כמובן ייחשב כמעביד.
<איה גורצקי: הרעיון הוא באמת להודיע לכל האוכלוסיות האלה שקשורות בעקיפין להעסקה – הלנה, זה פחות רלוונטי – שגם הן נכללות בגדר מעביד וחלות עליהן החובות שקיימות לגבי מעביד.
<איה גורצקי: זה אומר שאי אפשר לעצום עיניים ואם אתם יודעים שיש פועלים, יש לכם חובה לבדוק ויש לכם חובה לקיים את הזכויות שלהם ולא תוכלו אחר כך לבוא ולומר לא ידענו, לא שמענו, לא ראינו.
<איה גורצקי: שלושת הקופים.
<איה גורצקי: מכאן בעצם הניסיון שלנו לתפוס את הגדולים ובסוף גם את התאגידים.
<מירי פרנקל שור: יש לי שאלה.
<מירי פרנקל שור: אנחנו עוסקים בעצם במטריה של עבירות כלכליות שמשתלם לעשות אותן.
<מירי פרנקל שור: התוצאה היא תוצאה ביטחונית אבל אנחנו לא מדברים כאן על עבירות ביטחוניות.
<מירי פרנקל שור: שאלתי לפני כן האם העמדתם פעם לדין מנכ"ל או מישהו גדול.
<מירי פרנקל שור: אמרתם שהיה קשה להגיע אליהם.
<מירי פרנקל שור: האם עשיתם איזשהו טסט קייס, את התיקים שלא הצלחתם להגיע למעבידים?
<מירי פרנקל שור: לאור ההגדרה הזאת, את חושבת שזה כן יסייע לכם?
<מירי פרנקל שור: כלומר, בטוח שזה הפתרון?
<איה גורצקי: אני לא יודעת אם זה הפתרון.
<מירי פרנקל שור: אבל מבחינת השרשור להגיע באמת לגדולים.
<איה גורצקי: יש פתרון קל ויש פתרון פחות קל.
<איה גורצקי: הפתרון הקל הוא לא מידתי.
<איה גורצקי: הפתרון הקל אומר מעביד, נכניס את כולם להגדרת מעביד - - -
<מירי פרנקל שור: מי זה כולם?
<איה גורצקי: באופן כללי, בעקיפין, ישירות, מה שעשינו, אבל נעשה עוד משהו.
<איה גורצקי: נגיד שמי שביצע את העבירה במובן היסוד העובדתי, זאת אומרת, אם אתה מעביד ואתה קשור להעסקה גם במעגל שני או שלישי, אתה תהיה אשם אלא אם כן הוכחת אחרת.
<איה גורצקי: נעביר לגמרי את הנטל.
<איה גורצקי: זה הכי קל כי המדינה רק צריכה להוכיח שהשב"ח עבד שם.
<מירי פרנקל שור: את יכולה ללכת לא רק להעביר את הנטל.
<מירי פרנקל שור: את יכולה לתת אזהרה.