GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אבי ביטון: היום יש ממוצע של עשר עד 17 נפטרים ביום.
דוד אמסלם: ביום.
<עקיבא וייץ: ואין ביטוח.
<עקיבא וייץ: אני אומר לכבוד היושב-ראש, הודעתי לאריה שאני לא מוכן לחדש את המסכים, לא מוכן.
<עקיבא וייץ: פעם אחת אתה משלם, פעם שנייה.
<אריה פרג'ון: חבל.
דוד אמסלם: ברור, ברור, אנחנו לא זורקים כסף על זה.
<אריה פרג'ון: אני רוצה להשלים את התמונה של המנכ"ל, של עודד.
<אריה פרג'ון: תבינו, אני מאוים.
<אריה פרג'ון: כבר שנה אני מסתובב עם מאבטח אישי 24 שעות, גם בבית, זה לא נוח, זה מקשה מאוד על החיים האישיים.
<אריה פרג'ון: אבל אמרנו: בואו נתמודד אתם.
<אריה פרג'ון: כל המטרה שלהם פשוטה, הם אומרים את זה בסגנון שלהם: השטח שלנו, אנחנו שולטים פה.
<אריה פרג'ון: כל קבלן שמקבל וזוכה במכרז פומבי חוקי איכשהו הם יושבים עליו והוא חייב לתת להם את העבודה.
<אריה פרג'ון: כלומר, מדינת ישראל – אני מזכיר פה – המכרז הפומבי הזה - - -
דוד אמסלם: את עבודות השמירה או את עבודות הביצוע?
<עקיבא וייץ: הכול.
<אריה פרג'ון: את הכול.
דוד אמסלם: זאת אומרת, את הפיתוח.
<אריה פרג'ון: למשל, אריה זכה במכרז - - -
דוד אמסלם: מכרז של מה?
דוד אמסלם: נגיד, למה?
<אריה פרג'ון: לפיתוח בית-העלמין.
<אריה פרג'ון: בונים שם.
<אריה פרג'ון: עכשיו גמרנו מכרז של 20 מיליון.
דוד אמסלם: יכול להיות שהם רק עוסקים בשמירה.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שיש להם עוד מחלקות.
<אריה פרג'ון: לא.
<אריה פרג'ון: - - - ושמירה.
<אריה פרג'ון: אז בא הקבלן שזוכה, הם יודעים איך להגיע אליו, מגיע מנהל העבודה, פשוט משכיבים אותו, הוא הולך לחדר המיון.
<אריה פרג'ון: אני בתמימותי - - -
<אריה פרג'ון: פיזית.
<אריה פרג'ון: פניתי לקבלן, אמרתי לו: תיגש למשטרה תתלונן.
<אריה פרג'ון: בהתחלה הוא אומר לי: אל תתערב, זכיתי במכרז, אני אסתדר.
<אריה פרג'ון: כל האנשים האלה עובדים אצלו.
<אריה פרג'ון: היום הוא בא אלי, הוא צוחק עלי, הוא אומר לי: אתה התלוננת במשטרה, אתה מסתובב עם מאבטח, אני בעוד חודש גומר את העבודה ומסתלק מפה.
<אריה פרג'ון: עכשיו גמרנו מכרז של 5 מיליון שקל.
<אריה פרג'ון: מסרתי את הפרטים למנכ"ל ניר – הנה, זה מנכ"ל החברה – שהמשטרה תעדכן אותו, שאם מאיימים עליו וכו' וכו', אחרי יומיים אני מגלה בסיור שהמשפחה עובדת באתר.
<אריה פרג'ון: אז אני מתקשר לניר, אני אומר לו: ניר, מסרת את הפרטים למשטרה?
<אריה פרג'ון: הוא אומר לי: כן, בסדר, תוכל לברר לי?
<אריה פרג'ון: אומרים לי: עכשיו 22:30 בלילה, אברר מחר.
<אריה פרג'ון: למחרת איש המשטרה, לפי דברי ניר, אומר לו: אין לך סיווג ביטחוני, אני לא יכול לעדכן אותך.
<אריה פרג'ון: בפועל הם עובדים גם באתר החדש.
<אריה פרג'ון: אנחנו הולכים לשלב ב'.
<אריה פרג'ון: שלב ב' זה פרויקט של 150 מיליון שקל.
<אריה פרג'ון: רבותי, תקשיבו טוב, כל קבלן שיזכה במכרז הזה הם יעבדו שם.
<אריה פרג'ון: הם לא מסתפקים בזה, הם רוצים - - -
דוד אמסלם: אתה מתכוון שהקבלן יעבוד אצלם.
<אריה פרג'ון: כלומר, הקבלים בהצעות המחיר שלהם כבר לוקחים בחשבון את המחיר שהם משלמים להם.
<אריה פרג'ון: כלומר, מדינת ישראל - - -
דוד אמסלם: אתה אומר שהכול נלקח בחשבון כבר.
<אריה פרג'ון: בדיוק.
<אריה פרג'ון: כל מכרז שיוצא בתל-רגב עולה יקר יותר מכיוון שהם משלמים למשפחה הזאת.
<אריה פרג'ון: המשפחה ידועה, האנשים ידועים, מישהו צריך לעשות את הפעולה הזאת, אמרתי למנכ"ל.
<אריה פרג'ון: תבינו, זה לא הכור האטומי, זה כולה בית-עלמין.
<אריה פרג'ון: בואו נפקיר את השטח, נוציא את כל המצלמות, נוציא את כל ה-Waze היפה שעשינו, נוציא את כל מערכות ההשקיה, נשכיר איזה 50 מטר בנשר וכו', ולא יהיה בית-עלמין, ולא תהיה שמירה שם, מה קרה.
<אריה פרג'ון: ונראה מה הם יעשו.
<אריה פרג'ון: אז מה?
<אריה פרג'ון: ישברו מצבות?
<אריה פרג'ון: שישברו מצבות.
<אריה פרג'ון: אז אולי מישהו יתעורר פה.
<אריה פרג'ון: זה כסף ציבורי, זה מיליוני שקלים.
<אריה פרג'ון: אני פשוט מתבייש להתקשר לעודד, להגיד לו: תשמע, תן לי עוד מימון כדי לכסות את כל ההפסדים שם.
<אריה פרג'ון: אין חברת ביטוח.
<אריה פרג'ון: יצאנו עכשיו למכרז.
<אריה פרג'ון: נכון לרגע זה אף חברת ביטוח לא קנתה את המכרז.
<אריה פרג'ון: שום חברת ביטוח לא מוכנה.
<אריה פרג'ון: גם צד ג' לא מוכנים לבטח.
<אריה פרג'ון: אם חס ושלום מישהו ייפול לי מחר ויתבע אותנו, אני לא מקנא באף אחד.
<אריה פרג'ון: תודה.
<זאב רוזנברג: אני רוצה להזכיר דבר שחשוב מאוד להזכיר.
<זאב רוזנברג: זה לא דיון תיאורטי, אנחנו כבר היינו בסרט הזה.
<זאב רוזנברג: באותו מקום לפני כמה שנים נרצח מנכ"ל חברת קדישא בני הסה, זיכרונו לברכה, בדיוק בתסריט שאנחנו אומרים עכשיו - איומים, דיונים בכנסת, הזהרנו, התרענו, תשובות מהמשטרה.
<זאב רוזנברג: וחס ושלום, אנחנו לא רוצים שהסרט הזה יגמר באותו סיום.
<זאב רוזנברג: זה דבר אחד.
דוד אמסלם: דרך אגב, מתי הוא נרצח?
<זאב רוזנברג: לפני ארבע שנים.
דוד אמסלם: תפסו את מי שרצח אותו?
<זאב רוזנברג: תפסו אותו.
<זאב רוזנברג: בסוף תפסו.
<זאב רוזנברג: לאחר שהתרענו.
<זאב רוזנברג: והדבר השני, מה שקורה בתל-רגב הוא סימן לכל הארץ.
<זאב רוזנברג: בבתי-העלמין בארץ קיימת אווירה של אלימות, של איומים.
<זאב רוזנברג: הסרט הזה והתסריט הזה של תל-רגב יהיה דגל לכל מה שיקרה בארץ.
<זאב רוזנברג: אם לא ייעצר כאן, אנחנו נעמוד בכל הארץ בשיטפון של עבריינים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת סמוטריץ', בבקשה.
בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני כידוע לא אדם תמים, אבל דבר כזה לא ראיתי.
בצלאל סמוטריץ': אין מדינה.
בצלאל סמוטריץ': אבל לפני הדיון הקודם ביקשו נציגי המשטרה לשבת אתי בחדר סגור מכיוון שמדובר על חומרי חקירה, מודיעין ודברים שאי-אפשר לומר אותם כאן במליאת הוועדה.
בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה להעיר שתי הערות: אחת, נאמר גם לי בתוך החדר בצורה ברורה, ולפי מה שאני זוכר זה גם ברמז בא ליד ביטוי בפרוטוקול של הדיון עצמו – שאלתי אותם, אמרתי להם: תראו, הרי בסוף למגר תופעה כזאת זה חקירה ואחר כך הליכים משפטיים.
בצלאל סמוטריץ': אמרו: הכול, הכול מלווה על-ידי פרקליטת מחוז חיפה, ברחל בתך הקטנה.
בצלאל סמוטריץ': יצרנו קשר דרך מנהלת הוועדה עם הפרקליטה, שאמרה: אני לא קשורה לזה.
בצלאל סמוטריץ': לכן היא אפילו לא הסכימה – ביקשתי להיפגש אתה, אמרתי מייד אחרי זה שאני רוצה להיפגש אתה, אני רוצה להבין, כי המשטרה באיזשהו מקום גלגלה - - -
דוד אמסלם: אני אחדד טיפה את הנקודה, דיברנו היום בבוקר, ואתמול, ושלשום עם הפרקליטות.
דוד אמסלם: דרך אגב, אין נציג שלהם פה בגלל שהם חושבים שהם לא קשורים, אף אחד לא קשר אותם לעניין.
דוד אמסלם: אני מספר לך מפרקליט המדינה, דיברנו אתו.
בצלאל סמוטריץ': אז זה מה שאני רוצה לומר, שהמשטרה ניסתה לצייר תמונה - - -
<עמוס יעקוב: זה בתביעות של המשטרה, זה לא בפרקליטות.
בצלאל סמוטריץ': אבל החבר שישב לידך היה וישב אצלי בחדר, ואמר את זה גם לפרוטוקול, ובאיזשהו מקום ניסה לצייר ציור שמגלגל את האחריות לפרקליטות.
בצלאל סמוטריץ': הציור שאתם – אדוני לא היה בדיון הקודם, אגב, בעיני זה ראוי שהדרג עלה ומפקד המחוז נמצא פה – אבל הציור שהמשטרה ציירה בדיון הקודם היה: אנחנו בסדר, זה תקוע בפרקליטות.
בצלאל סמוטריץ': אגב, זה תירוץ שאנחנו שומעים כאן הרבה מאוד: אנחנו המשטרה עושים את העבודה, והפרקליטות לא עושה את העבודה.
בצלאל סמוטריץ': ולכן, אני מייד אחרי הדיון ביקשתי פגישה עם פרקליטת המחוז, זה מה שנאמר ברחל בתך הקטנה.
בצלאל סמוטריץ': אגב, זה גם נמצא בדיון.
בצלאל סמוטריץ': הנה, המנהלת תמצא את זה בפרוטוקול.
<שבתי גרבצ'יק: מה שדיברנו שם זה משהו אחר.
דוד אמסלם: זה לא חשוב – לא.
בצלאל סמוטריץ': אמרת לי שפרקליטת המחוז מלווה את כל החקירה.
<שבתי גרבצ'יק: לא.
<שבתי גרבצ'יק: ממש לא.
<שבתי גרבצ'יק: אני בטח שלא.
דוד אמסלם: עוד מעט אעביר לך.
<שבתאי גרבצ'יק: מה שדיברנו אתך, דיברנו אתך על איזושהי יריעה קצת יותר רחבה ועל פעילות יותר רחבה.
בצלאל סמוטריץ': דיברנו על מה שקורה בבית-העלמין.
<שבתאי גרבצ'יק: כן, בבית-העלמין.
בצלאל סמוטריץ': וביחס לזה אומרת הפרקליטות, פרקליטת המחוז, ודיברנו אתה עוד פעם ועוד פעם.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו כפרקליטות לא מכירים את זה, לא קשורים לזה, לא קיבלנו פנייה.
בצלאל סמוטריץ': אגב, בעיני זה בילד-אין, אדוני היושב-ראש, אני מאוד מבקש שבסיכום הדיון נדרוש שולחן עגול של משטרה-פרקליטות.
דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את זה.
בצלאל סמוטריץ': דבר שני, וגם זה נאמר בדיון הקודם.
בצלאל סמוטריץ': יודעים במי מדובר.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מגששים פה באפלה.
בצלאל סמוטריץ': יודעים בדיוק מי המשפחה, מי האנשים, איך קוראים להם, איך הם נראים, מה הם עושים בחיים, הכול, הכול ידוע.
בצלאל סמוטריץ': אם מדינת ישראל – אני מכוון את האצבע למשטרה כי בסוף זאת הזרוע שלנו שאמורה לטפל בדבר הזה – אבל אם מדינת ישראל לא מסוגלת לתת מענה במשך למעלה משנה – אגב, מאז הדיון הקודם שהתבצע כאן עברה כבר כמעט חצי שנה, אז אפשר לסגור את המדינה.
בצלאל סמוטריץ': פשוט אפשר לסגור את המדינה.
בצלאל סמוטריץ': זה לא מישהו שפורץ, ומה לעשות, הוא בא לתל-אביב באיזו דירה – אנחנו יודעים מי האנשים, יודעים מה המוטיבציות שלהם, יודעים מה מניע אותם.
בצלאל סמוטריץ': אלימות ברמות, זה פשוט מדינת עולם שישי, לא מדינת עולם שלישי.
בצלאל סמוטריץ': קיבלתי איזושהי אינדיקציה, שאני עסוק בזה כבר כמה חודשים, ובעיני אם זה נכון זאת קטסטרופה, שמדובר במשפחה שיש לה איזה עבר סייעני.
בצלאל סמוטריץ': אגב, אני מכיר סוגיות כאלה גם בדרום.
בצלאל סמוטריץ': משפחה שבעבר שתפה פעולה בצורה כזאת או אחרת עם מערכת הביטחון.
דוד אמסלם: חבר הכנסת סמוטריץ', בוא לא ניכנס לזה.
בצלאל סמוטריץ': וזה נותן לה עכשיו חסינות.
דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נשאל את המשטרה.
דוד אמסלם: אנחנו מחפשים פה תוצאות.
דוד אמסלם: רק שנייה, קודם כול חבר הכנסת בן צור, בבקשה.
יואב בן צור: שלום לכולם, אני רוצה להצטרף לדבריו של ידידי בצלאל סמוטריץ', ישבנו פה פעם קודמת, דיברנו ברחל בתך הקטנה את כל הדברים אחד לאחד, ואני רוצה לומר לכם שאנחנו פשוט המומים שהמצב לא השתנה, אלא החמיר.
יואב בן צור: ההצהרות שהיו פה פעם שעברה גם מנציגי המשטרה, שהם הולכים ומטפלים בעניין והכול הסתדר, לצערנו אנחנו רואים שהמציאות לא משתנה.
יואב בן צור: אני חושב שזה חמור ביותר.
יואב בן צור: כמעט חצי שנה מאז הדיון הקודם שהמצב הוא כזה.
יואב בן צור: אני חושב שבהחלט צריכים לבוא בתביעה לשלטון החוק.
יואב בן צור: ושלטון החוק במקרה הזה זאת המשטרה.
יואב בן צור: העבודה צריכה להיות שלהם, ולא יכול להיות שקבוצות שלמות של עובדים ומנהלים מאוימים בצורה כזאת.
יואב בן צור: אנחנו מדברים בסך הכול על בית-עלמין, לא איזה מפעל או איזה משהו שצריך להיות קדוש לכולם, ואני ממש ממש מתפלא שעד היום לא נעשה דבר.
יואב בן צור: אנחנו רוצים לקוות, אדוני היושב-ראש, שהיום מהישיבה הזאת נצא מתוך איזה תובנה שישימו קץ למציאות הכואבת הזאת.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מקלב, אתה רוצה להתייחס לנושא או אחרי זה?
אורי מקלב: אני רוצה להתייחס, אבל עוד מעט.
<אבי ביטון: לעניות דעתי, אדוני היושב-ראש, יש כאן מחדל ויש כאן דברים שהם חסרי אונים.
<אבי ביטון: אנחנו חסרי אונים.
<אבי ביטון: לא נקלט ולא מובן איך משטרת ישראל לא יכולה להשתלט על קומץ כזה קטן שמטיל טרור כבר שנה וחצי ללא הפסקה.
<אבי ביטון: אם יש כאן איזה דברים, כמו שידידי הרב בן צור חבר הכנסת אמר או שבצלאל אמר, יש איזה סייען מצדם, בסדר, אין בעיה, אבל תסבירו לנו.
<אבי ביטון: תגידו לנו: תשמעו, יש ככה וככה וככה, לא יכולים - או שתיקחו אותם, או שתוציאו אותם, או שתצאו אתם מפה.
<אבי ביטון: אבל לא יכול להיות שאנחנו נשארים כל הזמן עם הבטחות: הנה אנחנו מטפלים, הנה אף אחד לא יזוז מפה, הנה אנחנו עושים הכול.
<אבי ביטון: ובשטח אתה לא רואה כלום.
<אבי ביטון: אתה מסובך, אתה משתגע.
<אבי ביטון: אתה אומר: זה לא יכול להיות.
<אבי ביטון: ואתה נעמד, והוא הולך 24 שעות – אתה יודע מה זה ללכת 24 שעות.
<אבי ביטון: אני צריך לשאול אותך מה זה 24 שעות כשרק נהג צמוד אליך לרכב?
<אבי ביטון: לא שומר.
<אבי ביטון: זה לא יכול להיות.
<אבי ביטון: אלא שהמשטרה תבוא ותגיד לנו בפירוש, או לא לנו, שתגיד לאיזו סמכות כמו למנכ"ל, או לשר או לך, שתגיד: תשמעו, אחד, שתיים, שלוש, עכשיו תחליטו, וזהו.
אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ראשית, חברי חברי הכנסת אני רוצה לברך אותך על ההרהור שאתה נותן בנו כשאתה מתחיל את מושב הקיץ כאן בכנסת בגדר ש-ואחיי תהא לבו.
אורי מקלב: אתה מעורר אותנו בישיבה הראשונה עם משהו שככה לעורר דרך המתים - - -
דוד אמסלם: קודם כול צריך להבין משהו, המושב עוד לא התחיל, אבל אצל אורי הוא התחיל, כי הוא כל היום עובד, גם בקיץ.
דוד אמסלם: הוא התחיל לנו את המושב.
אורי מקלב: אבל נגיד בקיץ, הישיבה הראשונה בקיץ - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת המצטיין - ראיתי את זה ב"גלובס", ב"דה מרקר".
אורי מקלב: כחברים אנחנו לא צריכים להגיע למחמאות אחד על השני.
דוד אמסלם: אני מספר לחברים, שידעו מי מבורך.
אורי מקלב: אם אתחיל להחמיא לדודי, אז הזמן ייקח ואז יפסיקו אותי, אז אני לא לוקח את הצ'אנס עכשיו להגיד מחמאות עליו, אבל אנחנו מכירים בגיל 17.5, נכון?
אורי מקלב: אז זאת הערכה שאינה תלויה בדבר.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ואני אומר גם לחברי, אם המתים לא יכולים לשכב בשקט, אז מה יגידו החיים?
אורי מקלב: המשימה לא צריכה להיות רצינית, אנחנו לא מדברים על שטח האויב, לא מדברים על מזרח ירושלים, זה כבר לא הר הזיתים.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על שטח בתוך מדינת ישראל, באזור לא מסובך, בלי מנהרות ובלי דברים קשים בתוך אוכלוסייה.
אורי מקלב: לשמור על שטח קרקע לא מסוגלים, אז מה כן?
אורי מקלב: אז מה יגידו אלה החיים?
אורי מקלב: על מה אנחנו כן יכולים לסמוך?
אורי מקלב: וזאת באמת תעודת עניות מאוד גדולה למשטרה, שאנחנו בתוך תקופה קצרה צריכים לחזור ולדון בדבר.
אורי מקלב: וכפי שאני שומע, לא שזה פוחת והולך, אלא לצערנו בגדר של מוסיף והולך.
אורי מקלב: וזה דבר שבא אולי להוציא אותנו במחשבה שנייה, אדוני היושב-ראש, ורק אביא דוגמה כדי קצת לסבר את האוזן, מה היה קורה אם היינו שומעים שבחוץ-לארץ באיזו מדינה באירופה היה קורה דבר כזה, וונדליזם כזה בבית הקברות?
אורי מקלב: אמות הספים היו מתעוררים.
אורי מקלב: לא משנה אם זה היה בגלל וונדליזם או בגלל אנטישמיות או בגלל פעולת טרור, תקראו לזה איך שלא יהיה.
אורי מקלב: מרגע שגם מי שהוא לא בתוך העם, מתוך יהודים עושים את זה, צריך גם לראות אם אין כאן אלמנט נוסף חוץ מהאלמנט של וונדליזם של פשע, יש כאן עוד אלמנטים.
אורי מקלב: ברור לי שאם היה פה מישהו שקצת היה לו רגש, הוונדליזם הזה והפשע הזה לא היה קורה.
אורי מקלב: גם בעולם התחתון יש קווים אדומים, וגם בפשע יש קווים אדומים, וכאן זה עובר את זה.
אורי מקלב: יש כאן עוד אלמנטים, ואנחנו נמצאים באותו מצב.
אורי מקלב: אני ממש מתלבט אם להגיד את זה בקול, ובזה אני רוצה לסיים, את העצה שלי לאנשי חברה קדישא.
אורי מקלב: אני חושב שאתם צריכים להפסיק להשקיע כסף יקר מאוד בשמירה ובהגנה.
אורי מקלב: אתם צריכים יותר לקחת יחסי ציבור, לעמוד מול המשטרה ולהעלות את זה לסדר-היום הציבורי.
אורי מקלב: אני אומר את זה בכאב לב, לקחת גם אנשי מקצוע באופן מעשי במקום לעמוד בחברות השמירה ולרוץ, לעמוד ליד תחנת המשטרה.
אורי מקלב: אני אומר את זה מכיוון שאם ראשי המשטרה, מפקדי המשטרה היו יודעים שהעתיד שלהם, הקידום שלהם היה תלוי בסדר בדבר כזה הכול היה נראה אחרת.
אורי מקלב: אבל אם יש שקט ואף אחד לא יכול לדבר, וזה נמצא בתחתית סולם העדיפות ובסדר-יום של המשטרה, נשחרר את זה, זה כבר אצלי לדון לכף זכות.
אורי מקלב: אני רוצה להאמין שאם זה היה בקדמת המשימות, אז המשטרה הייתה יודעת לטפל בזה יותר טוב.
אורי מקלב: הדבר היחידי שיש לי לדון לכף זכות, שהוא נמצא במשימות בתחתית, זה שאתם צריכים להעלות את זה לראש סדר העדיפות, לראש סדר-היום הציבורי במידה כזאת שמפקדים וקצינים ידעו שההצלחה של זה תהיה ההצלחה שלהם, הכישלון שלהם – אחד מהדברים הבולטים זה באמת לשמור על משהו, להחזיר ביטחון, לתת מענה לבעיות לא הכי מסובכות, הכול היה נראה אחרת.
אורי מקלב: אבל כשעסוקים בשמירה, והוויכוח האם חברת השמירה עושה או לא, ולא רק שלא מגבים את חברת השמירה אלא מקשים עליה, ככה אנחנו רואים היום.
אורי מקלב: תצאו לרחובות, תיקחו אנשים שיוציאו את המקרים האלה לרחוב, לרחובה של עיר, שכל אחד ידע, באזור ולא באזור, שיש כאן כשל מתמשך לבעיה לא סבוכה, הכול היה נראה אחרת.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת מקלב.
דוד אמסלם: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור למפקד המחוז, אני רוצה לומר שני דברים.
דוד אמסלם: חזרתי לפני יומיים מברלין, הייתי בבית חב"ד, הלכתי לאכול שם, שני שומרים רק בכניסה לבניין, קבוע, 24 שעות כמעט.
דוד אמסלם: הלכתי לבית-הכנסת הגדול בעיר, 24 שעות שמירה של המשטרה על מוסד יהודי.
דוד אמסלם: וזה מתחבר לי קצת למה שקרה כאן בבית-העלמין בהר הזיתים, אבל פה איכשהו הבעיה כבר הצטמצמה בגלל שהמשטרה לקחה את הנושא לידיה, ופה זה קצת יותר מורכב.
דוד אמסלם: אגיד לכם מה אני חושב לפני שאעביר לכם את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: תראו, ראיתי בהשבעה או בכניסתו של המפכ"ל בטקס ראש הממשלה שהוא אמר דבר נכון, הוא אמר שהמשטרה זה נושא חברתי, זה לא רק נושא ביטחוני, זה נושא חברתי, מדוע?
דוד אמסלם: אם אין משטרה אין חברה, הכול כאוס.
דוד אמסלם: זאת אומרת שיש בלגן.
דוד אמסלם: כשיש בלגן אז כל אחד עושה מה שהוא רוצה, ואז ממילא מי נפגע?
דוד אמסלם: האנשים הטובים.
דוד אמסלם: אנשים שומרי חוק הם בעצם האנשים הנפגעים מכל האירוע הזה.
דוד אמסלם: בית-העלמין לפי תפיסתי זה מוסד שלטוני, זה לא עוד איזו מסעדה.
דוד אמסלם: אני מרגיש נעלב.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכלל לא חשבתי שאי-פעם אקיים דיון מהסוג הזה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם מס הכנסה לא היה נכנס לשם היו מביאים ארבעה גדודים ונכנסים, כי הוא לא מביא כסף.
דוד אמסלם: רבותי, פרוטקשן לפי תפיסת עולמי זה הדבר הכי חמור שיכול לקרות.
דוד אמסלם: ברגע שיש פרוטקשן אין חברה, אין כלום.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים פה, מקשקשים, אין כלום.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שנראה תמונות מהסוג הזה.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני, לא משנה מה צריך לעשות, לבוא לשם עם 2,000 שוטרים, - - - קציני משטרה, אבל התופעה זאת חייבת להיפסק, זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע כאזרח.
דוד אמסלם: אני מניח שאם אזרחי מדינת ישראל היו רואים את זה היו מתביישים.
דוד אמסלם: התופעה הזאת מבחינת
דוד אמסלם: כם חייבת להסתיים.
דוד אמסלם: קודם כול זאת החלטה שאתם צריכים לקבל.
דוד אמסלם: קודם כול עוצרים, אחרי זה תשבו ביניכם ותחליטו מה אתם צריכים.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתם צריכים עוד אמצעים, יכול להיות שאתם צריכים עוד תקציבים, יכול להיות שאתם צריכים עוד שוטרים, בשביל זה אנחנו פה, אם לא נותנים לכם.
דוד אמסלם: אבל בוודאי בוודאי תופעה מהסוג הזה זאת תופעה שלא האמנתי שאקיים עליה פה דיון.
בצלאל סמוטריץ': שני.
<אבי ביטון: שני.
דוד אמסלם: שני.
דוד אמסלם: בבקשה, אדוני מפקד המחוז.
אורי מקלב: השני היה במשמרת שלך, אבל היו דיונים גם במשמרות קודמות.
אורי מקלב: שלא תחשוב שזה רק היום, בעבר היו כבר כמה דיונים.
<עמוס יעקוב: בוקר טוב קודם כול לכולם.
<עמוס יעקוב: קודם כול, אני חושב כמוך, בגלל זה אני כאן, ולא שלחתי קצין בדרגה כזאת או אחרת, ואני חושב שזה חשוב מדי, ולכן באתי.
<עמוס יעקוב: שלושה חודשים אני בתפקידי, ואני לוקח את כל מה שהיה גם בעבר באחריות שלי.
<עמוס יעקוב: ומראש אני אומר שהאחריות היא שלי, שלנו כמשטרה.
<עמוס יעקוב: ואני גם מציע, כי בסוף אני חושב שהאינטרס הוא של כולנו, זה אינטרס משותף לתת את המענה לתופעה החמורה הזאת שאמרת.
<עמוס יעקוב: ולצערי, הסד"כ קיים לא רק כאן, גם במקומות אחרים, וגם לזה אנחנו נותנים מענה.
<עמוס יעקוב: אני גם מציע, לפני שאגיד את כל מה שיש לי להגיד, שכל אחד כאן, כי זה נשמע כאילו זה רק צד אחד, אבל כל אחד כאן ייקח אחריות על דברים שעליהם הוא אחראי.
<עמוס יעקוב: קצת עובדות, אדוני יושב-הראש.
<עמוס יעקוב: קודם כול אנחנו מדברים על 17 אירועים שהיו ב-2015, ועל ארבעה אירועים שהיו ב-2016.
<עמוס יעקוב: צריך לציין שאין שום פגיעה במצבות, והפגיעה היא רק באמצעים, למרות שזה לא מוריד מחומרת המקרים.
<עמוס יעקוב: ב-2015, עוד לפני שהגעתי למחוז, היו 20 מעורבים וחשודים שנעצרו בגין חלקם באירועים שמתוארים לעיל, וזה על-פי מיידעים מודיעיניים.
<עמוס יעקוב: כנגד שלושה מהחשודים הוגשו כתבי אישום על עבירה של תקיפה שגורמת לחבלה.
<עמוס יעקוב: נעשתה פעילות של היחידה המרכזית, ולא כמו שנאמר כאן.
<עמוס יעקוב: הייתה פגישה עם אדון אבי ביטון שדיבר לפני זה, וגם נגבתה עדות ממר אריה פרג'ון.
<עמוס יעקוב: הימ"ר התחיל לבצע, ואני מודה שהירידה במשך כמה חודשים שצוינה כאן הייתה ירידה כשהחבר'ה הבינו שיש פעילות.
<עמוס יעקוב: והם הבינו שיש פעילות בגלל שהייתה כתבה שפגעה בפעילות הזאת.
<עמוס יעקוב: ובכתבה נאמר – ולא משנה מי יצא בכתבה הזאת – לא באתי כאן עכשיו להאשים אף אחד, אני רק מציין עובדות.
<עמוס יעקוב: וההערכה שלנו, כי אנחנו גם כן יודעים את זה מההקשבה לחבר'ה מהצד השני, שמהרגע שהוזכר בכתבה שהתופעה עברה לטיפול של הימ"ר הייתה רגיעה, ולא בגלל משהו אחר ולא בגלל העבודות, זאת ההערכה שלנו.
<עמוס יעקוב: עובדה נוספת היא - - -
בצלאל סמוטריץ': אז הכתבה פגעה בעבודה שלכם או פגעה בהם?
<עמוס יעקוב: פגעה בעבודה שלנו.
<עמוס יעקוב: בואו, אל תהיו תמימים, חבר'ה, ברגע שהעבריינים יודעים שאנחנו יושבים עליהם הם מורידים פרופיל, מחכים.
דוד אמסלם: שנעשה להם כתבות כל שבוע שאתם יושבים עליהם, ואז אולי הם יורידו פרופיל?
<עמוס יעקוב: לא.
<עמוס יעקוב: אני מציע שלא נצא.
<עמוס יעקוב: אדבר ואגיד מה שיש לי.
<עמוס יעקוב: הקשבתי בקשב רב לכולם, תנו לי רק לסיים את דברי.
<עמוס יעקוב: תאמינו לי, באתי לפה ואמרתי שוב, כל האחריות עלי, ואנחנו גם נטפל בתופעה הזאת.
<עמוס יעקוב: יש חוסר שיתוף פעולה, ואני לא מאשים כרגע, אבל הייתי רוצה יותר שיתוף פעולה כדי למגר את התופעה דרך הקבלנים ודרך – אני לא רוצה להזכיר שמות.
<עמוס יעקוב: אבל כשבאים לגבות עדות או לדבר עם מי מהמכובדים, הוא לא יכול להגיד: אני לא נסחט, אני לא מאוים, והכול בסדר.
בצלאל סמוטריץ': אין לו אמון.
דוד אמסלם: ואני מניח שבן-אדם רגיל שנסחט ומאוים מגיע למשטרה, אלא אם כן הוא לא סומך על המשטרה ומפחד.
דוד אמסלם: להפך, המצב שלנו כל כך קשה שאותו קבלן אפילו לא משתף פעולה.
אורי מקלב: נזכר בבני הסה, והוא כבר לא רוצה לדבר יותר.
אורי מקלב: יש את בני הסה, זיכרונו לברכה.
<עמוס יעקוב: כדי שנוכל לאסוף ראיות כמו שצריך, אנחנו צריכים גם את כל התלונות, ואנחנו חייבים את שיתוף הפעולה הזה.
<עמוס יעקוב: על בסיס מודיעין אי-אפשר לעצור עבריינים.
<עמוס יעקוב: אתה עוצר אותו, הוא משתחרר.
<עמוס יעקוב: אי-אפשר לעצור רק על בסיס מודיעין.
<עמוס יעקוב: על בסיס מודיעין מייצרים פעילות מבצעית ומביאים ראיות, וזה מה שאנחנו מתכוונים לעשות.
<אבי ביטון: דרך אגב, ב-2015 היו ראיות ברורות, גם נתנו תסריט, הסרטה ברורה.
<עמוס יעקוב: שלושה חשודים נעצרו בעקבות - - -
<אבי ביטון: יותר מזה, ראו את הפנים, ראו אותם מרביצים, שוברים, משחיתים, מה כבר יותר מראיות כאלה?
דוד אמסלם: חבר'ה, בסדר, רבותי, תן למפקד המחוז.
<עמוס יעקוב: נעצרו שלושה חשודים בעקבות אותם כתבי אישום.
בצלאל סמוטריץ': ומה קרה עם השלושה האלה?
דוד אמסלם: תן לו.
דוד אמסלם: לא חשוב לי כרגע.
דוד אמסלם: בוא תתקדם.
דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע למפקד המחוז.
<עמוס יעקוב: אני רוצה שתבינו שהמשטרה היא רק חלק בשרשרת תהליך הטיפול בעבריין.
<עמוס יעקוב: אחרי המשטרה יש את התביעות או את הפרקליטות ואחרי זה את בתי-המשפט, וזה תהליך שנמשך.
<עמוס יעקוב: לא באתי להתנצל.
<עמוס יעקוב: ראיתי את התופעה הזאת כשהגעתי למחוז, ואחד מהדברים שהבנתי מהר מאוד, שאין לי שום כוונה לתת לתופעה הזאת להמשיך.
<עמוס יעקוב: ולכן גם קיימתי דיון בנושא בערב יום הזיכרון ביום שני ב-10 בחודש עם כל הגורמים שאני חושב שהם רלוונטיים מבחינת המחוז.
<עמוס יעקוב: נקבעה פגישה עם אדון פרג'ון, שלי יחד אתו, כדי להבין שם את כל התופעה הזאת הרבה יותר טוב יחד עם האנשים שלי ועם האנשים שלו, ב-22 בחודש קבענו להיפגש.
<עמוס יעקוב: ואני הולך לעשות שם פעילות אחרי שאישרתי תוכניות מבצעיות, כדי למגר את התופעה.
<עמוס יעקוב: כי אמרתי, שוב, כל מה שנאמר פה, אני מסכים שאסור, ואם יש תופעה אחת שמפריעה לי כמפקד מחוז וכמפקד בכיר במשטרה זה הסד"כ וכל הפרוטקשן, ואסור שאף אחד יפחד לבוא ולהגיש תלונה כי הוא מפחד מה יקרה לו לאחר מכן.
<עמוס יעקוב: ואנחנו נשקיע את כל מה שצריך להשקיע במקום הזה.
<עמוס יעקוב: אני רק מבקש מכאן – זה מה שאגיד גם לאריה כשנפגש ביחד בהמשך – שיתוף פעולה מצד אחד, ומצד שני, אחרי שנסגור פעילויות, מידור של הפעילויות.
<עמוס יעקוב: כי מי שעוד לא הבין, אז צריך לאסוף ראיות, ראיות מוצקות ומבוססות כדי להכניס את העבריינים.
<עמוס יעקוב: נפעל בכמה מישורים שבטח לא אפרט אותם פה.
<עמוס יעקוב: ויש לי כוונה להכניס יחידות כאלה ואחרות כדי למגר את התופעה.
בצלאל סמוטריץ': כמו שצריך.
<עמוס יעקוב: אני אומר את זה כמפקד מחוז שיש לו עוד הרבה דברים נוספים במחוז שצריך לתת להם טיפול, ולכולם ניתן טיפול.
<עמוס יעקוב: אין לי אלא להצר שזה הגיע לאן שזה הגיע, ונטפל בזה בצורה הכי נחושה שיש.
דוד אמסלם: עמוס, יש לי רק שאלה.
דוד אמסלם: תגיד, קודם אמרתם שזה נמצא אצלכם עדיין, לא עירבתם את הפרקליטות.
דוד אמסלם: אתה לא חושב שהיום בסדר גודל כזה של אירוע הפרקליטות צריכה להיכנס לתמונה ולהוביל אתכם את החשיבה איך תוקפים את הנושא?
<עמוס יעקוב: כמו שאמרתי, אחרי האירוע האחרון, נכנסתי למחוז לפני שלושה חודשים, אחרי האירוע האחרון נכנסתי לסיפור כי לפני זה היה שקט.
<עמוס יעקוב: וכל התהליך איך זה אמור להתקיים זה חלק מזה.
<עמוס יעקוב: גם אם מי שמטפל בתיק מסוים אלו התביעות המשטרתיות, כי זה נשאר, לפעמים יש לי אינטרס להשאיר את זה בתביעות המשטרתיות, כי במקרים מסוימים הם הרבה יותר לוחמניים מאשר פרקליטות כזאת ואחרת, ובנוסף, יש פרקליט מלווה לכל תיק.
<עמוס יעקוב: אבל את זה אם תרצה, אדוני, אשב אתך אחרי זה ואסביר לך ברחל בתך הקטנה איך תהליכים קורים.
<עמוס יעקוב: אני לא חושב שפירוט - - -
<עודד פלוס: ביקשתם מעצר עד תום ההליכים נגד האנשים האלה?
דוד אמסלם: אתה לא צריך לענות על השאלה הזאת כרגע.
<עמוס יעקוב: אני גם לא אענה עליה, כי אמרתי שאני לא מתכוון להיכנס לנבכי החקירה.
<עודד פלוס: זה לא נבכי חקירה.
דוד אמסלם: שנייה, דקה, עודד, אתה קיבלת את רשות הדיבור, זה בסדר.
<עמוס יעקוב: אני לא יושב פה בגדר נאשם.
<עודד פלוס: לא אמרתי נאשם.
<עמוס יעקוב: אני בגדר אחד שבא לכאן כדי להגיד שהתופעה היא תופעה שאסור שתהיה, ושאני הולך לטפל בה בכל הכוח שיש למחוז, וגם ליחידות משטרתיות אם צריך שנביא אותם, ונעשה את זה בכל המישורים.
<עמוס יעקוב: ואני מציע שלא אכנס לזה, נשב אחרי זה עם אריה, תכננו לשבת ולקיים דיון בנושא.
<עמוס יעקוב: ואמרתי שוב, גם שם אגיד לו, לא צריך להגיד את זה כאן, שאני מצפה לשיתוף פעולה ולמידור.
<עמוס יעקוב: כי מה לעשות, יש חבר'ה שצריך לאסוף מספיק ראיות מוצקות ומבוססות כדי להכניס אותם בסוף לתקופה יותר ממושכת ולהרתיע אותם.
<עמוס יעקוב: כי בסוף כושר ההרתעה הוא לא רק שלנו המשטרה, ואני לא מאשים עכשיו אף אחד אחר, אבל צריך לראות שנביא מספיק ראיות כדי שכושר ההרתעה והעונש יהיה כל כך חמור שהפשע לא ישתלם לו.
<עמוס יעקוב: יש מקרים שהפשע משתלם, ואם אתה לא מביא ראיות אז הוא יוצא על משהו פשוט, ולפעמים משתחרר עוד לפני שאנחנו יוצאים, וזה לא שייך למשטרה.
<עמוס יעקוב: זהו, עד כאן.
<עמוס יעקוב: דרך אגב, סליחה, על דברים שנזרקו כאן.
<עמוס יעקוב: הרכב שהיה מחורר ירי לא קשור שום קשר.
<ניר מנחם: לא קשור.
<עמוס יעקוב: זה סכסוך אחר שיש בחיפה של חמדון ואבו כליב, וזה רצח בעקבות רצח, וזה במקרה היה שם.
<עמוס יעקוב: זה לא קשור בכלל, אז נא לא לקשור את הדברים אחד עם השני.
דוד אמסלם: מישהו רוצה פה להוסיף לפני שאני מסכם?
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על חברי הכנסת.
<עודד פלוס: אני רוצה כמה מילים ממש בקצרה.
<עודד פלוס: אדוני, אני מטפל גם בנושא של הר הזיתים, וראיתי מה עשתה פעילות משטרתית.
<עודד פלוס: הציבו בהר הזיתים שוטרי מג"ב באותה נקודת תפר, והתופעות ירדו או כמעט נפסקו לגמרי.
<עודד פלוס: יש דרך.
<עודד פלוס: אני זוכר שהייתה תופעה של פרוטקשן באזור התעשייה בבאר-שבע.
<עודד פלוס: משטרת ישראל לקחה את זה כיעד בעדיפות והנושא הזה – לפחות לפי מיטב ידיעתי, לפחות מהתקשורת – טופל.
<עודד פלוס: אני מנכ"ל משרד ממשלתי, האנשים האלה הם חיילים שלי בשטח, אני מרגיש שאני מפקיר אותם.
<עודד פלוס: כשבן-אדם צריך להסתובב קרוב לשנה עם אבטחה 24 שעות ביממה זה כישלון שלנו.