GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זוהיר בהלול: אה, סליחה, מחמוד.
<יעקב אמסלם: לא, זה בסדר גמור.
<יעקב אמסלם: והוא היועץ הבכיר שלי.
<יעקב אמסלם: אז כמה דברים ברשותך, אדוני יושב הראש.
<יעקב אמסלם: בגדול, אנחנו באמת לא מקבלים כעיקרון עבודה ללא תמורה או השקעת זמן ללא תמורה.
<יעקב אמסלם: זה דבר שגם בחברות הממשלתיות וגם בתאגידים הסטאטוטוריים, יש תמורה בעד השקעת זמן.
<יעקב אמסלם: אבל, אם אני לוקח לדוגמא את החברות הממשלתיות או את מה שאמרה חברת הכנסת לשעבר, פולישוק, זה בדרך כלל חברות במיוחד, גם בחברות שהן לתועלת הציבור, אבל גם בחברות ממשלתיות ועוד יותר מזה גם בחברות שנסחרות, הדירקטוריון שחברי הדירקטוריון זכאים גם לגמול וגם להחזר הוצאות, יש לו אחריות ישירה על הנעשה בחברה.
<יעקב אמסלם: יש חוק שלם שמסדיר את המעמד של הדירקטוריון, את המעמד של דירקטור, את החובות שלו ואת האחריות שלו ואת הסמכויות שלו.
<יעקב אמסלם: ובדרך כלל אנחנו מכנים את זה בשפה שהיא חצי מקצועית – הכסף הולך לא רק אחרי השקעת הזמן, אלא הוא גם הולך אחרי האחריות המוטלת.
<מלי פולישוק בלוך: גם לחברי מועצה יש - - -
אורי מקלב: אחריות ציבורית זה שום דבר?
<יעקב אמסלם: לא, לא - - -
רוברט אילטוב: לחברי מועצה יש אחריות אדירה ומגבלות מפה עד הודעה חדשה.
אורי מקלב: חברי דירקטוריון קיבלו שכר גם לפני שהייתה להם אחריות.
אורי מקלב: עוד לפני החלת החוק הם כבר קיבלו אז שכר.
<יעקב אמסלם: תמיד הייתה אחריות לדירקטורים, היא לא הופעלה עד תחילת שנות ה-80', היא לא באמת הופעלה.
אורי מקלב: ויש את הביטוח ועוד כל מיני דברים.
<יעקב אמסלם: ביטוח זה הפוך.
<יעקב אמסלם: הביטוח בא כשהאחריות החלה להיות מוטלת באופן אפקטיבי.
<קריאה: איך זה מתחבר עם הממשל התאגידי, עם כל האחריות - - -
<אביבה מנצור: או תאגיד המים, שיושבים שם חברי מועצה והם לא מקבלים שכר.
<אביבה מנצור: נציגי ציבור מקבלים.
דוד אמסלם: חברה, חברה, אני רוצה לשמוע את קובי.
אורי מקלב: חברות עירוניות.
אורי מקלב: הם יושבים בהרבה חברות עירוניות - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, הוא באמצע הדברים.
דוד אמסלם: בואו נשמע.
אורי מקלב: והם לא מקבלים שכר.
דוד אמסלם: קובי, בבקשה.
<יעקב אמסלם: כיוון שחברי המועצה הם לא חלק מהאקזקוטיבה של הרשות המקומית, בניגוד לדירקטוריון, שהוא חלק מהאקזקוטיבה, אין שום החלטה שנוגעת לחברה שדירקטוריון לא מקבל אותה.
<יעקב אמסלם: לכן צריך לחבר את סוגית התגמול, ואם אתם מדברים גם על שמירה על העקרונות הדמוקרטיים, אז צריך גם לחזק את המעמד של המועצה.
<יעקב אמסלם: כי אם זה פלואידי - יש מעט מאד סמכויות לחברי מועצה – אם זה פלואידי, אז אני אומר, גם התגמול יהיה בהתאם.
<יעקב אמסלם: אם רוצים לחזק את המשטר התאגידי גם בתוך המועצה וגם - - -
רוברט אילטוב: אבל איך אתה אומר ש - - -
דוד אמסלם: רק שנייה רוברט.
דוד אמסלם: אני לא מבין מה הוא - - -
רוברט אילטוב: רגע, אבל שאלת הבהרה.
דוד אמסלם: אבל אני לא מבין.
רוברט אילטוב: חברי מועצה מחליטים על תקציב העירייה ואתה אומר שהם לא - - -
דוד אמסלם: שנייה, דקה, עוד מעט.
דוד אמסלם: אבל זה מה שנשאר.
רוברט אילטוב: מיליארדים של שקלים - - -
דוד אמסלם: עוד מעט, תן לי להבין.
דוד אמסלם: אני עדיין בשלב שאני לא הצלחתי להבין.
רוברט אילטוב: איך אפשר לקבוע דבר כזה?
<מלי פולישוק בלוך: זה בדיוק מה שרציתי להגיד.
<יעקב אמסלם: ההחלטה על תקציב כמו שהכנסת מקבלת זה החלטה של פעם בשנה.
רוברט אילטוב: חברי כנסת מקבלים שכר.
<יעקב אמסלם: לא, זה לא - - -
אורי מקלב: יש העברות תקציביות כל הזמן - - -
דוד אמסלם: קובי, אני לא הצלחתי להבין את מה שאמרת.
<יעקב אמסלם: אני אנסה להסביר.
אורי מקלב: יש תב"רים.
אורי מקלב: יש כל הזמן - - -
דוד אמסלם: חברה, תתנו לו לדבר.
אורי מקלב: לא, נראה לי שהוא לא מכיר את העבודה של חברי מועצה.
אורי מקלב: אני מאד מעריך את זה, אבל - - -
דוד אמסלם: עוד מעט, תאמין לי, אני אשאל.
דוד אמסלם: אני עדיין בשלב שאני לא מבין.
אורי מקלב: אני חושב שאתה לא מכיר את העבודה של חבר מועצה.
אורי מקלב: אני מאד מעריך את היכולות המקצועיות שלך, אבל אני חושב שאתה לא מכיר את העבודה.
דוד אמסלם: קובי, תמשיך בבקשה.
<יעקב אמסלם: לדירקטוריון, אמרתי, אם אנחנו לוקחים את זה בהשוואה לדירקטוריון, שזה הגוף שהוא לא רק המפקח על עבודת החברה, אלא הוא גם קובע לה את המדיניות, הוא נותן דין וחשבון לבעלי המניות, בסופו של דבר הוא גם נותן, הוא עשוי לתת את הדין באופן אישי בגלל, ואנחנו רואים עכשיו כמה תביעות נגזרות שיש לנו וכמה אחריות אישית שמוטלת על דירקטוריונים.
<יעקב אמסלם: אני לא מכיר אחריות אישית שהוטלה על חבר מועצה על התנהגות שונה או לא לטובת הרשות המקומית, או שהוא לא עשה את המקסימום בהקשר הזה.
<יעקב אמסלם: לכן אני אומר, בלי לזלזל חלילה בעבודת חברי המועצה, אני אומר שזה עדיין לא יושב על אותם מישורים של סמכויות ואחריות.
אורי מקלב: בלי השוואה.
אורי מקלב: אני חושב שלחברי הדירקטוריון צריך עוד להשוות לחברי המועצה.
דוד אמסלם: שנייה, קובי, אני - - -
אורי מקלב: אתה יודע מה, אתה צודק, בלי השוואה.
דוד אמסלם: אז אתה אומר - - -
<יעקב אמסלם: אז אני אומר - - -
<יעקב אמסלם: אז אמרנו, אנחנו הולכים בדרך כלל בשני צירים.
אורי מקלב: מחויבות על פי החוק.
אורי מקלב: הם אלה שצריכים לאשר.
אורי מקלב: אתה קובע חוק שחברי מועצה צריכים בוועדת מכרזים להחליט, להכריע, ועדת כספים אם אתה נותן לו את האפשרות.
אורי מקלב: החוק מחייב, החוק - - -
רוברט אילטוב: הם גם קובעים את המדיניות והם קובעים את התקציב והם מנהלים את התקציב.
אורי מקלב: החוק קובע שהם צריכים להיות חברי מועצה ואתה לא נותן להם את האפשרות.
רוברט אילטוב: וועדת כספים מעבירה את הכספים.
דוד אמסלם: לא, אני אענה לך.
דוד אמסלם: מה שאומרים החברים זה דבר מאד פשוט.
דוד אמסלם: אני אתן לך כמה משפטים, אני מניח שאתה מכיר, ואם לא אז אולי אני פתחתי איזה צוהר.
דוד אמסלם: תראה, בעירייה יש מספר ועדות סטטוטוריות שבלעדיהן העירייה לא מתנהלת.
דוד אמסלם: זה נכון שאם יש ועדת קישוט, אפשר בלעדיה.
דוד אמסלם: אבל ועדת ביקורת, ועדת כספים, מכרזים, תכנון ובנייה והמועצה עצמה - - -
<יעקב אמסלם: מאה אחוז.
<יעקב אמסלם: תחבר את זה לוועדות, לחברות בוועדות.
דוד אמסלם: שנייה, דקה, תן לי שנייה.
<יעקב אמסלם: כן, כן.
דוד אמסלם: אז לכן קודם כל, בלעדיהם, בלעדי קוורום של הוועדה, אז לא מצביעים ולכן אם לא מצביעים אז העירייה משותקת.
דוד אמסלם: היא לא יכולה, היא הולכת לוועדה קרואה.
<יעקב אמסלם: אדרבא.
דוד אמסלם: אז זה קודם כל מבחינת הסמכויות הסטטוטוריות שיש לאותו גוף.
דוד אמסלם: עכשיו דבר שני, בלי קשר לזה, יש את המעמד הציבורי.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר, אם הייתי עושה את ההקבלה לכנסת, זה פחות או יותר אותו דבר.
דוד אמסלם: גם חברי הכנסת בגדול, אז הם בעצם גוף שהוא לכאורה יותר, הגוף היותר רחב, שאמור לאשר או לא לאשר או לבקר את הממשלה.
<יעקב אמסלם: לא, לא, הוא יש לו צד אחר של בית המחוקקים שאין שני לו.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם חקיקה - - -
דוד אמסלם: שנייה, לא להפריע לי, חברה.
דוד אמסלם: חברה, אתם רוצים להיות בדיון?
דוד אמסלם: אני לא רוצה כרגע לנעול אותו שוב פעם, כמו שהיה באחד הדיונים הקודמים.
דוד אמסלם: עכשיו, גם במועצת העיר עוברת חקיקה של חוקי עזר עירוניים, אבל אני לא הולך לשם.
דוד אמסלם: אני בא למהות.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו כרגע אם זה דומה – כן או לא.
דוד אמסלם: להערכתי זה כן דומה, אבל בוא נעזוב את זה.
דוד אמסלם: בגדול הרעיון הוא – וסתם חשוב לי מה עמדתך בעניין כממונה על השכר – איך אתה רואה את זה שנבחרי ציבור שיש להם תפקיד כזה או אחר ושאני מניח שאתה תסכים איתי שזה חשוב, בגלל שאם לא, אז בוא נוציא אותם.
דוד אמסלם: נגיד להם אתה לא צריך להיות.
דוד אמסלם: אז אני מניח שאתה מבין שזה חשוב להתנהלות גם של הדמוקרטיה וגם של העירייה.
דוד אמסלם: איך אתה רואה את תפיסת העולם.
דוד אמסלם: עזוב עכשיו כרגע האם נשפה אותו פר ישיבה ואם רק בישיבות מסוימות והאם ניתן לו את ההחזר של הרכב.
דוד אמסלם: כתפיסה.
<יעקב אמסלם: אני מסכים, אני - - -
דוד אמסלם: ואמרתי גם קודם, אני יכול לשלוח לך.
דוד אמסלם: אני עשיתי מחקר, אני ביקשתי את המחקר העולמי, קראתי אותו.
דוד אמסלם: אתה תופתע מה קורה בעולם.
דוד אמסלם: בעולם הנאור.
דוד אמסלם: זה הולך ממשכורות, כולל תנאים סוציאליים לחבר מועצה ועד החזר הוצאות רגיל פר ישיבה.
דוד אמסלם: אבל אני לא נכנס ל - - -
<יעקב אמסלם: גם בפרלמנטים זה הולך שם, דרך אגב.
דוד אמסלם: כן, אני לא נכנס לזה.
דוד אמסלם: את זה אני משאיר לשלטון המקומי שיישב עם משרד הפנים, שיביאו לנו את החבילה המוסכמת ונתקדם.
דוד אמסלם: אני שואל רק תפיסת עולם.
דוד אמסלם: האם מקובל עליך, כממונה על השכר, גם כאזרח ישראלי כמובן, גם כשאתה אוחז בתפקיד מאד חשוב בהיבט הציבורי, האם נראה לך סביר שצריך לשפות אנשי ציבור ככלל, וכרגע אנחנו מדברים על חברי מועצה שמקדישים את הזמן שלהם לא באופן חד פעמי.
דוד אמסלם: כשאתה אומר עזוב, הוא בא פעמיים בשנה, יאללה, שיהיה בריא, אלא באופן קבוע, כמעט באופן יומי.
דוד אמסלם: האם צריך לשפות אותו, לא משנה כמה.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע.
רוברט אילטוב: לפני שהוא עונה, אני רוצה לעמוד על כמה סוגיות.
<יעקב אמסלם: אני בעד ואחר כך אני אתייחס.
<יעקב אמסלם: אני בעד.
<יעקב אמסלם: אני אומר אני נגד התפיסה שאם יש תפקיד סטטוטורי, שלא יהיה לגביו גמול והחזר הוצאות.
<יעקב אמסלם: השאלה זה רק מידה ומינונים וכמה.
<יעקב אמסלם: זה לא - - -
<יעקב אמסלם: חינם זה לא משהו שאנחנו יכולים ל - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מסכים איתך לגבי החינם.
דוד אמסלם: אני טוען שבסקטור הציבורי אין חינם.
<מלי פולישוק בלוך: זה פתח לשחיתות.
דוד אמסלם: מה שחינם עולה יקר, האמן לי.
דוד אמסלם: אין ראש עיר שאמור לקבל שקל לשנה.
דוד אמסלם: קח משכורת, תחלק אותה אחרי זה.
דוד אמסלם: אני לוקח את משכורתי מחליט לאן אני מחלק אותה.
דוד אמסלם: רוצה לחלק את כולה לגמ"ח, אין בעיה.
דוד אמסלם: בגלל שברגע שאתה עובד חינם אתה מרשה לעצמך לעשות דברים אחרים שבן אדם שעובד עם שכר לא עושה.
דוד אמסלם: בראש.
דוד אמסלם: זו שאלה פסיכולוגית, היא כבר לא שאלה של התנהגות.
רוברט אילטוב: יושב הראש.
רוברט אילטוב: חבל שהוא ענה לפני, כי התשובה יכולה הייתה להיות הרבה יותר רחבה.
דוד אמסלם: אז הוא יענה עוד פעם.
רוברט אילטוב: חבר מועצה, גם אם הוא לא סגן ראש העיר שיש לו סמכויות, חבר מועצה משתתף בוועדות ויושב במועצה.
רוברט אילטוב: המועצה בעצם קובעת את מדיניות העיר בדיוק כמו כל דירקטוריון אחר בחברה.
רוברט אילטוב: המועצה אחראית לקבל עובדים, לפטר עובדים, להקצות קרקעות, לקבל מדיניות.
רוברט אילטוב: כל מה שדירקטוריון עושה, עושה המועצה, אחד לאחד.
רוברט אילטוב: האחריות של אותם חברי מועצה היא אותה אחריות.
רוברט אילטוב: המגבלות שמוטלות על חברי המועצה הן רחבות ומגוונות מאד.
רוברט אילטוב: הם גם צריכים לבוא ולהציג את כל הצהרת ההון שלהם, איפה הנכסים שלהם והאם יש זיקה להצבעות שלהם והדבר הזה נבדק.
רוברט אילטוב: יש כל כך הרבה דברים ומגבלות על חברי מועצה היום, שכשזה בין היתר, ואתה מדבר על אחריות, זאת האחריות האישית שלהם.
רוברט אילטוב: לכן לבוא להגיד שאין פה זיקה בין מועצה לניהול העיר, זה לא בדיוק נכון.
רוברט אילטוב: הרי דירקטור גם כן לא עושה פעולות אופרטיביות בתוך החברה.
רוברט אילטוב: הוא מקבל את המדיניות, קובע אותה, בדיוק כמו חבר מועצה.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שיש פה קצת אי הבנה בין תפקידו של חבר מועצה לבין מה שהיום דנים בו.
רוברט אילטוב: צריך להיכנס קצת יותר לעומק לתפקיד של חבר מועצה ולראות מה חברי מועצה באמת עושים.
רוברט אילטוב: והם עושים בדיוק מה שעושים דירקטורים והם קובעים מדיניות, אם זה בקואליציה ואם זה באופוזיציה.
רוברט אילטוב: הם גם משפיעים על הקניית המדיניות.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שצריך להיכנס יותר לעומק, לראות את התמונה הרחבה יותר – מה זה חבר מועצה.
אורי מקלב: אני יכול להגיד לו רק משפט אחד.
אורי מקלב: אם חבר מועצה לא מקבל, דירקטור אין לו זכות לקבל.
אורי מקלב: ככה אני רואה את הדברים.
אורי מקלב: וההשוואה צריכה להיות הפוכה.
אורי מקלב: עם כל מה שאמרת, ההשוואה היא בדיוק הפוכה.
אורי מקלב: אם חבר מועצה לא מקבל, אז גם דירקטור לא יכול לקבל.
<יעקב אמסלם: תודה רבה, אורי.
<יעקב אמסלם: קובי, אתה רוצה לענות?
<יעקב אמסלם: לא, בסדר גמור.
דוד אמסלם: אני שמח על העמדה שלך, אבל אני רוצה לומר לך שכשאני עושה דיוני המשך, אז לכאורה הדיון נפתח עוד הפעם.
דוד אמסלם: זה כבר דיון שעשינו אותו לכן אני לא מגיב כל כך.
דוד אמסלם: זה דיון שעשינו כבר בעבר ואני יותר רציתי לשמוע מה עמדת משרד הפנים, איך הוא התקדם בעניין ואני כבר שמעתי ועוד מעט אני אסכם בבקשה.
דוד אמסלם: ואני רוצה לסכם.
<אביבה מנצור: אוקיי, אני רוצה דווקא לספר על משהו שהשתרש בתודעה הישראלית, שחברי מועצה הם מוזנחים.
<אביבה מנצור: אגב, הציבור לא יודע.
<אביבה מנצור: הציבור חושב שאנחנו מקבלים שכר.
<אביבה מנצור: אני ארבע קדנציות יושבת ראש ועדת מכרזים, ועדה מאד חשובה ומאד רגישה.
<אביבה מנצור: לוקחת את מלוא האחריות - - -
אורי מקלב: באיזו עיר?
<אביבה מנצור: בכוכב יאיר צור יגאל.
<אביבה מנצור: אני יושבת בוועדת ביטחון, אני יושבת בוועדת ביקורת, ואני רוצה לומר לך שיש לי תחושה שיש מאין.
<אביבה מנצור: נפגשנו אגב עם נשים אפריקאיות, בעולם השלישי, הם כולם מקבלים שכר אגב.
<אביבה מנצור: לא רק ב - - -
אורי מקלב: אל תתחלפי איתם.
<אביבה מנצור: גם בעולם השלישי מקבלים שכר, תגמול.
<אביבה מנצור: יש כאלה שמקבלים אגב שכר שם.
<אביבה מנצור: יש כאן איזה שהוא עיוות.
<אביבה מנצור: העיוות הזה מביא את כולם לחשוב שזה מה?
<אביבה מנצור: במילא חברי מועצה רוצים לרוץ.
<אביבה מנצור: אנחנו מייצגות כאן 350 חברות מועצה מתוך 3,500 חברי מועצה.
<אביבה מנצור: והסיבה שנשים עוזבות את הרשויות, אין להן מה לעשות שם.
<אביבה מנצור: הן מודרות, הן לא מקבלות תגמול, ואני אומרת לך, אני הייתי אמא לילדה קטנה כאשר באמת אני לוקחת אחריות אמיתית, אני לא באה לספר סיפורים.
<אביבה מנצור: עכשיו, יש כאן דבר יותר חמור.
<אביבה מנצור: כל ההתייחסות של מוסדות המדינה לאנשים שהם לא מקבלי שכר, היא בהתאם.
<אביבה מנצור: יכול להיות שאם אנחנו נקבל - - -
<יעקב אמסלם: אבל זה לא עניין מגדרי.
<אביבה מנצור: רגע, לא, לא, לא.
<אביבה מנצור: זה לא מגדרי.
<אביבה מנצור: לא, לא, אי אפשר להתעלם - - -
<יעקב אמסלם: בסדר, אבל העניין המגדרי כאן הוא - - -
<אביבה מנצור: סליחה, קובי - - -
<מלי פולישוק בלוך: לא, היא מראה לך שאצל נשים זה עוד יותר חמור.
<אביבה מנצור: אצל נשים זה חמור, כי אני צריכה לדאוג לבייבי סיטר, נכון.
<אביבה מנצור: זה לא פשוט.
<אביבה מנצור: אני אדם עובד.
<אביבה מנצור: גם גברים, אבל יש להם מישהו שמנהל את משק הבית.
<אביבה מנצור: מה שאני אומרת עכשיו זה שיש איזו שהיא תחושה שדי, כבר כולם מכירים.
<אביבה מנצור: כבר 67 שנים ו - - -
דוד אמסלם: טוב, רבותי, אני רוצה - - -
<מלי פולישוק בלוך: הערה קטנה.
<מלי פולישוק בלוך: את הכיבוד אצלנו הבעל נותן, לא האישה.
דוד אמסלם: שנייה, ברשותך אני מסכם, בגלל שאני חייב לצאת.
דוד אמסלם: בבקשה, עוד משפט.
דוד אמסלם: המרכז לשלטון מקומי, באמת משפט ואני מסיים גם במשפט.
<אביבה מנצור: אני רק רוצה לומר עוד דבר אחד.
דוד אמסלם: אבל מהר, נו.
<אביבה מנצור: מהר.
<אביבה מנצור: חברי המועצות הם גם חברים כדירקטורים בכל תאגידי המים.
דוד אמסלם: אני כבר-.
דוד אמסלם: תראו רבותי, אני אסביר משהו.
דוד אמסלם: תראו, אני עשיתי דיון.
דוד אמסלם: היינו בדיון הזה.
דוד אמסלם: ישיבות מעקב זה לא פתיחת דיון מחדש, בגלל שאם אני לא הייתי מאמין בזה, אז לא היה דיון.
דוד אמסלם: אני באתי לשמוע את משרד הפנים 10 דקות ולא, אבל בגלל שבאתם, אז בואו נשמע.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להתקדם, בבקשה.
<כפיר יהודה כהן: תודה אדוני.
<יאיר דידי: אם הישיבות יהיו יותר צפופות.
<יאיר דידי: יהיה לזה יותר רצינות.
דוד אמסלם: יאיר, בבקשה.
<כפיר יהודה כהן: אני מודה לאדוני.
<כפיר יהודה כהן: למען ההגינות, אני אודה ולא אבוש שאני בכובע אחר שלי גם נבחר ציבור, יושב ראש מועצת הרובע של מכבים רעות, שזו מועצת רובע נבחרת.
<כפיר יהודה כהן: התפקיד נעשה בהתנדבות מלאה כמו כל חבר מועצה, ואני כאן מייצג את מכרז השלטון המקומי שמתנגד נחרצות, ככל שהעניין הזה לא ילווה בשיפוי תקציבי.
<כפיר יהודה כהן: אנחנו כמובן נהיה שותפים לבחינה מדוקדקת של העניין.
<כפיר יהודה כהן: במרכז השלטון המקומי אין רוב לעניין הזה.
<כפיר יהודה כהן: ישנם ראשי רשויות שמחזיקים בדעה כזו או אחרת, אך הדעה הנחרצת שלנו היא כרגע להתנגד לעניין, ככל שהעניין לא מלווה בשיפוי תקציבי כאמור.
דוד אמסלם: אתם גם אמרתם את זה בישיבה הקודמת וזה בסדר.
דוד אמסלם: אני רוצה ברשותכם - - -
<מלי פולישוק בלוך: קובי, - - - חברי מועצה ומקבלים - - -
דוד אמסלם: מלי, מלי, אני רוצה לסכם.
דוד אמסלם: רבותי, קודם כל תודה רבה לכל מי שהגיע.
דוד אמסלם: אני אפנה את זה למשרד הפנים.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי בתחילת הישיבה, אנחנו עשינו את הדיון לפני מספר חודשים, עשינו אותו ב-9 בנובמבר, ביקשנו ממשרד הפנים – מרדכי לא כאן – אבל מוני, תעביר לו את זה גם בפרוטוקול.
דוד אמסלם: אנחנו ביקשנו לקבל את העמדה שלכם, אחרי שעשיתם עבודה וכפי שאמרתי תשבו גם עם השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אפשר לשבת גם ולהזמין את הנציגות של חברות המועצה, חברי המועצה, עם כל הגורמים המתאימים, בוודאי הממונה על השכר, משרד המשפטים.
דוד אמסלם: בסופו של עניין, אני צריך בעצם שתייצרו אמרתי שתי סוגי חבילות.
דוד אמסלם: חבילה אחת בנושא של השיפוי האישי והנושא השני, או הפיצוי, לא משנה איך תקרא לזה, והנושא השני זה הנושא של הפסיליטיס, כלי העבודה שיש לו, בלי קשר עכשיו.
דוד אמסלם: אני הייתי מבקש, אני אזמן דיון בתחילת המושב הבא שוב פעם, אין לי זמן, אבל הפעם אני אבקש להיות רציניים.
דוד אמסלם: הרבה פעמים אני עושה דיון - - -
<שמעון מעתוק: בהנחה שלא יתחלף שר.
דוד אמסלם: האם אני עושה דיון ואחרי זה לדיון הבא לא באים מוכנים בגלל שלא מצפים שאני אעשה עוד דיון.
דוד אמסלם: אבל זה כבר דיון שלישי.
דוד אמסלם: מעתוק, יהיה דיון רביעי.
דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש שאז לשם תבואו כבר אחר שתעשו את עבודת המטה.
דוד אמסלם: אני לא מתכוון לעשות כאן את עבודת המטה.
דוד אמסלם: זה לא התפקיד שלי הוועדה.
דוד אמסלם: אני רוצה בעצם שתעשו את עבודת המטה ובסופו של דבר תמליצו לנו.
דוד אמסלם: אם צריך לעשות תקנות, אם זה בסמכות השר להתקין תקנות, שיתקין את התקנות.
דוד אמסלם: אם הוא צריך חוק, אז אנחנו - - -
<שמעון מעתוק: בשלב ראשון תזכיר חקיקה, שלב שני ב - - - ואנחנו באמצע - - -
דוד אמסלם: אם השר יביא.
דוד אמסלם: אז אמרתי, אנחנו נריץ את זה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר אני שמח שגם השר רואה את הדברים עין בעין כפי שהוועדה ראתה את זה לפני מספר חודשים, עוד לפני שהוא היה שר ולכן זה חשוב לי.
דוד אמסלם: ובוא נריץ את העניין, בגלל שבאמת אני חושב שהוא חשוב.
דוד אמסלם: לגבי הסוגיה של השיפוי, אחרי שנבין את המרכיבים, נראה את העלות וכו', כמובן שתהיה כאן חלוקה תקציבית, תהיה פה חלוקת השתתפות בין השלטון המקומי לבין הממשלה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר לדעתי כמעט בכל נושא זה חייב להיות בשני המרכיבים האלה ולא יכול להיות שתמיד זורקים את זה על השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אז תודה רבה לכולם ושיהיה המשך יום טוב.
דוד אמסלם: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא אילת – אתגריה הייחודיים של העיר אילת.
דוד אמסלם: אנחנו סיכמנו על שלושה נושאים – שדה דב, הקמת בית העירייה באילת והעובדים הזרים והתיירות בעיר אילת.
דוד אמסלם: הרקע לדיון הוא סיור שערכנו בעיר אילת ב-4 בפברואר 2016.
דוד אמסלם: זו גם ההזדמנות להודות לראש העיר ולכל הצוות שלו על קבלת הפנים ועל הסיור שעשה לנו, המעמיק והמוצלח בעיר אילת.
דוד אמסלם: שם סיכמנו שאנחנו מקיימים ועדה עם פקידי הממשלה כדי לדון בשלושת הנושאים האלה.
דוד אמסלם: אעביר את רשות הדיבור למאיר.
דוד אמסלם: דבר על שדה התעופה, אחרי זה על בית העירייה ואחר כך נדבר.
דוד אמסלם: אני מראש אומר – הדיון היה מבחינתנו עד 13:00, אבל ב-12:20 אכרם יחליף אותי, כי אני צריך ללכת לערוץ לחצי שעה.
אכרם חסון: מאה אחוז.
מאיר יצחק הלוי: תודה רבה ליושב-ראש, לחברי הוועדה.
מאיר יצחק הלוי: זה לא מובן מאליו, שהוועדה קיבלה החלטה נבונה לטעמי, להתייחס לעיר אילת כעיר שיש לה החשיבות שלה.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו הצפנו את הנושאים החשובים במהלך השנה האחרונה בפניך ובפני חברי הוועדה, כולל ביקור באילת.
מאיר יצחק הלוי: מה שביקשנו - ותודה על שהסכמת להיענות לבקשתנו - לעשות בעצם גם בדיקה חוזרת, ססטוס מצב לגבי נושאים שכבר היו בסדר-היום, ולהציף נושא או שניים, שהם חדשים לוועדה פה, כמו הנושא של העובדים הזרים.
מאיר יצחק הלוי: בסטטוס שדה דב, אחת, אנחנו נמצאים, נכון להיום, לשמחתי הגדולה מאוד, בשני מעגלים של חברי כנסת – אחד שאתה מוביל, והשני, שמוביל חבר כנסת נוסף, שמולי.
מאיר יצחק הלוי: יש שתי הצעות חוק - אחת, חתומים עליה ששה או שבעה חברים; בשנייה קרוב ל-80 חברים.
מאיר יצחק הלוי: שתיהן מבקשות את הטעון וברור ונדרש, וזה לדחות את מועד הפינוי מהמועד שנקבע, אפריל 2017, לפינוי של השטח של השדה הצבאי.
מאיר יצחק הלוי: ברור לכל דעלמא שבטווח שהשדה הצבאי פועל, לא ייבנה שם אפילו לא צריפון אחד.
מאיר יצחק הלוי: לכן ההיגיון הוא היגיון.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו פנינו, שתהיה דחיית הפינוי.
מאיר יצחק הלוי: בתווך, עד הפינוי הצבאי, לשבת וסוף-סוף לדון באותה חלופה שלא נידונה, ואני אומר פה בוועדה – לא נידונה - והיא החלופה לראות איך משאירים את השדה במיקומו הנוכחי, מעתיקים את הטרמינל מערבית למיקום שלו, ומאפשרים לאנשי הגוש הגדול כל מה שהם רוצים לבנות.
מאיר יצחק הלוי: אגב, אנחנו יכולים להראות שאפשר לבנות יותר ממה שהם ביקשו.
מאיר יצחק הלוי: ולהשאיר את השטח של המסלול.
מאיר יצחק הלוי: ובאופן מוזר – אני אומר את זה פה לוועדה - החלופה הזאת לא נידונה.
מאיר יצחק הלוי: כשאני שואל למה, התשובות הן תשובות מוזרות, כי אי-אפשר שזה ייצא נשכר והשני לא ייצא ניזוק- - -
דוד אמסלם: מה התשובה שקיבלת, מאיר, ועוד מעט נשאל את החברים ממשרד ראש הממשלה, אם הם פה – מדוע הם לא ערב.
דוד אמסלם: יש לי פה תצ"א של השדה בחדר.
דוד אמסלם: שדה התעופה האזרחי הוא פחות מ-10% מסך הכול השטח.
דוד אמסלם: לכן מה התשובה שאתה מקבל לגבי הנושא של סנכרון תאריכי הפינוי?
דוד אמסלם: הרי ממילא אתה צודק.
דוד אמסלם: אם שדה התעופה הצבאי, שהוא 90%, מפונה ב-2019, למה לסגור את השדה האזרחי ב-2017?
דוד אמסלם: מה התשובה שאתה מקבל על זה?
דוד אמסלם: אגב, כשאומרים לסגור – זה רק את הטרמינל.
דוד אמסלם: רק את המבנה.
דוד אמסלם: הרי המסלול הוא אותו מסלול, והכול אותו דבר.
מאיר יצחק הלוי: התשובות שאני מקבל, שמישהו צריך לעשות שם בדיקות שטח, ולראות האם יש שם עניינים זיהומיים, ולכן צריך לפנות לפני זה.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב לומר לך - זה תשובות לא רציניות.
מאיר יצחק הלוי: אפילו פוגעות באינטליגנציה.
מאיר יצחק הלוי: אמר לי מנכ"ל ארקיע – אני מוכן שתיקחו את המשרד שלי, יבדקו מתחת לשולחן.
מאיר יצחק הלוי: אני כבר אשב בחוץ.
מאיר יצחק הלוי: אבל זה לא נשמע רציני.
מאיר יצחק הלוי: אני חייב לומר, שכל מי ששכל בראשו, מבין, שלא יקרה דבר וחצי דבר, והשדה שהוא 70% מהשטח – השדה הצבאי – יהיה בפעילות מבצעית.
מאיר יצחק הלוי: אבל אני שואל את השאלה המרכזית - יש חלופה שלא תגרום לנזק בלתי-אפשרי באילת.
מאיר יצחק הלוי: למה לא דנו בחלופה הזאת?
מאיר יצחק הלוי: לא מקבל תשובות.
מאיר יצחק הלוי: שמעתי שמישהי אמרה שהיו דיונים.
מאיר יצחק הלוי: אני מאוד אשמח לראות את הפרוטוקולים של הדיונים.
מאיר יצחק הלוי: מי ישב בדיונים?
מאיר יצחק הלוי: מי קבע שאי-אפשר?
מאיר יצחק הלוי: כי לנו יש נתונים אחרים לחלוטין.
מאיר יצחק הלוי: אני מאוד-מאוד מקווה שהמהלכים שאתם מובילים פה בכנסת של חברים כמו איתן ברושי ואחרים שחתמו, ייכנסו מהר לרמה של החלטות ויבוא מזור לעיר אילת.
דוד אמסלם: משרד ראש הממשלה, למה אתם מפנים את האזרחי ב-17 ואת הצבאי ב-19?
דוד אמסלם: מה אתם רוצים לעשות בזמן הזה?
<אורית פאיס: השטח שאמור להתפנות הוא שטח שאמורות להיות משווקות אלפי יחידות דיור.
<אורית פאיס: כדי להאיץ את תהליך השיווק אנחנו רוצים לפנות את השטח האזרחי.
איתן ברושי: כמה כסף כבר שילמתם על השטח הזה לבעלי הקרקע?
איתן ברושי: זאת אחת הבעיות האמתיות שלא אומרים.
איתן ברושי: כמה כסף הוציאו כבר במינהל על השטח הזה?
איתן ברושי: שילמו כסף חי לאנשים.
<אורית פאיס: להפך.
<אורית פאיס: בעלי הקרקעות הפרטיים הסכימו- - -
איתן ברושי: אבל הוצאתם כסף.
איתן ברושי: זאת קרקע פרטית.
דוד אמסלם: תן לשמוע אותה.
איתן ברושי: שיגידו את המספרים.
דוד אמסלם: איזה כסף?
דוד אמסלם: אני הלכתי לבקר במקום.
דוד אמסלם: הלכתי לראות במה מדובר.
דוד אמסלם: בדרך כלל כשאני עושה דיון, אני נוסע לראות במה מדובר.
דוד אמסלם: זה 10% ולא 30%.
דוד אמסלם: זה 10%.
דוד אמסלם: זה רק הטרמינל והחניה שם של השאטל.
<אורית פאיס: נכון.
<אורית פאיס: והחניה של המטוסים.
דוד אמסלם: זה אפילו לא 10%.
דוד אמסלם: אני שואל, יש לך 90% מהשטח שאתה לא נוגע בו, כי עוד לא הסדרת את זה עם הצבא.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה תעשו ב-2019 עם הצבא.
דוד אמסלם: יש שם בסיס מבצעי.
דוד אמסלם: אני לא יודע לאן אתם רוצים להעביר אותו.
דוד אמסלם: אבל זו שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אבל אני שואל, אז למה לא לחבר את התאריכים, בין האזרחי לצבאי?
<אורית פאיס: קודם כל, לגבי הצבא, נחתם עם הצבא – האוצר ורשות מקרקעי ישראל - הסכם שוהם שלוש.
<אורית פאיס: הוא נחתם במרס 2015 אחרי החלטת ממשלה מאוד גדולה שעברה בינואר 2015.
<אורית פאיס: במסגרת ההסכם הזה הצבא הבטיח בינואר 2019, הוא מחויב להעביר את השדה הצבאי, ובזה נגמר הסיפור.
<אורית פאיס: לעניין האזרחי, איפה שהיום השדה האזרחי, מתוכננות אלפי יחדות דיור.
דוד אמסלם: הסברתי את זה.
דוד אמסלם: זה שטח מאוד קטן.
דוד אמסלם: לא יודע איך נכנסות אלפי יחידות דיור בטרמינל הזה.
<אורית פאיס: האזור הצפוף ביותר יהיה האזור הזה, זה אזור עם מגדלים.
<אורית פאיס: באזורים האחרים יש שצ"פים ויש כמובן עוד יחידות דיור, אבל זה האזור הצפוף ביותר.
<אורית פאיס: כל עיכוב בפינוי של האזור הזה, יעכב את השיווק של יחידות הדיור.
<אורית פאיס: מה שעושים בזמן הזה, מאפריל 2017 עד ינואר 2019, זה בעצם פירוק הטרמינל ומחוברים, כל מה שעל פני הקרקע.
<אורית פאיס: זה טיהור הקרקע.
דוד אמסלם: תגידי לי שאין לך תשובה.
<אורית פאיס: יש לנו לו"ז מדויק.
דוד אמסלם: אני פיניתי מספיק מתחמים בחיים שלי.
דוד אמסלם: אני מפנה את כל הסיפור הזה שם בשבוע וחצי.
<אורית פאיס: טיהור קרקע.
דוד אמסלם: אני מכיר את הטיהורים שעושים.
דוד אמסלם: אראה לך מה עשינו כאן.
דוד אמסלם: עזבי, אני לא רוצה להיכנס לזה.
דוד אמסלם: טיהור קרקע - אין זיהום קרקע בחצי דונם פה, וב-100 שם - אין.
דוד אמסלם: תגיד לי: אין תשובה – אני מבין.
<אורית פאיס: בהחלט יש תשובה.
<אורית פאיס: אני לא אשת המקצוע.
<אורית פאיס: אנשי המקצוע זה המשרד להגנת הסביבה.
<אורית פאיס: לא.
<אורית פאיס: אנשי המקצוע בהגנת הסביבה נתנו לנו לו"ז מדויק.
<אורית פאיס: אני מדברת אתכם בשבועות של מה נדרש כדי לפנות את הקרקע מבחינת טיהור הקרקע.
<אורית פאיס: אנחנו לא על הקשקש.
<אורית פאיס: אנחנו- - -
דוד אמסלם: לכאורה הקרקע המזוהמת היא רק בטרמינל האזרחי?
<אורית פאיס: זה בכל האזורים.
דוד אמסלם: הרי יש יותר מטוסים צבאיים.
דוד אמסלם: סביר להניח שהפעילות המזהמת נמצאת דווקא בשטח הלא אזרחי.
<אורית פאיס: אנחנו לא יודעים.
<אורית פאיס: כדי לעשות את זה צריך לעשות קידוחים.
דוד אמסלם: אין בעיה, אבל לפני שמקבלים החלטה, שהמשמעות שלה היא בעצם הפסקת הטיסות האזרחיות – אני מבין שעם הצבא יותר קשה להתמודד, אבל עשו משהו מושכל.
דוד אמסלם: אתם באים, בודקים, עושים.
דוד אמסלם: אני אומר לך שרוב הקידוחים באחריות יהיו דווקא לא בטרמינל האזרחי.
דוד אמסלם: ההיגיון שלי.
<אורית פאיס: קידוחים צריך לעשות בכל האזור.
<אורית פאיס: יש תוכנית קידוחים מסודרת.
<אורית פאיס: צריך לעשות את זה בכל האזורים.
דוד אמסלם: אגב, מישהו מפריע למישהו עכשיו לעשות בדיקות קרקע?
<אורית פאיס: כן, כי זה שדה פעיל.
דוד אמסלם: אי-אפשר לקחת דגימות היום?
<אורית פאיס: ביררנו עם אנשי המקצוע.
<אורית פאיס: בדקנו את כל האפשרויות, ומה קורה עם דוחים, ומתי אפשר לעשות.
<אורית פאיס: דחייה של הפינוי האזרחי אומר דחייה של קידוחי הקרקע והבדיקות.
<אורית פאיס: זה אומר דחייה של כשמונה חודשים בשיווקים.
דוד אמסלם: אל"ף, זה לא נכון.
<אורית פאיס: זה אנשי המקצוע נתנו לנו.
דוד אמסלם: זה לא נכון.
דוד אמסלם: השטח האזרחי זה שטויות.
דוד אמסלם: אם זה היה הפוך, יכול להיות שהייתי משתכנע.