GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: כמובן לכל החבר'ה שמייצגים את החבר'ה עם המוגבלויות, שבאים לכאן לכל דיון ומשתתפים.
דוד אמסלם: סך הכול כולנו רוצים את אותה מטרה, לכן באמת אני מודה לכם על כך.
דוד אמסלם: אני מבקש, שמעון, אני אקיים דיון בעוד 45 יום, דיון סופי ששם בעצם אנחנו נרצה לראות את כל החבילה כבר מוסדרת ומוגשת.
דוד אמסלם: אני אגיש אותה לוועדת הכלכלה או לוועדת החינוך ביד, או, אם אתה רוצה, נעשה ועדה משותפת, נביא את כולם לפה ונעשה איזה משהו חגיגי אפילו בעניין, בגלל שאני רואה איזשהו מאמץ שהיה כאן, גם הם שותפים לזה, וסך הכול, בסופו של דבר, מה שחשוב לנו זו התוצאה.
דוד אמסלם: אני מקווה שבעזרת-השם בשנה הבאה, כמו שאמר מוטי, העסק יכנס כבר למסלול והוא לא ימצא את עצמו מתקשר אלי עוד פעם.
דוד אמסלם: אני מודיע לכם, אם זה לא יקרה אני יודע מה יקרה ב-1 בספטמבר, הוא מתקשר אלי ישר ואז אני מתקשר לגיספאן, גיספאן כבר מכיר את הסיפור, איך הוא עובד.
דוד אמסלם: לכן אני באמת מקווה שלשם אנחנו נבוא.
<ולרי זילכה: אדוני, רק את הנתונים שביקשת ממשרד החינוך, מהוועדות, על היקף הזכאות, אם אפשר שיגישו לך קודם ולא יום לפני ה-45 יום כדי שלא נהיה עם זה ברגע האחרון.
דוד אמסלם: שמעון, תשתדלו להביא לי את הנתונים תוך שבועיים.
<שמעון אבני: בסדר, אתם שולחים את זה בסיכום, לא?
דוד אמסלם: כן, תביאו לי תוך שבועיים את הנתונים שביקשתי שכבר ישנם.
דוד אמסלם: גם תשבו אתם שוב פעם על שלוש הנקודות.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד-2014 - פרק ד' וסעיפים 43(ב) ו-46.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לתומר ואחרי כן לממשלה.
<תומר רוזנר: אני אתן את הרקע הפרוצדורלי.
<תומר רוזנר: הצעת החוק הזאת הוגשה על ידי הממשלה בכנסת הקודמת.
<תומר רוזנר: במסגרתה הוקמה הוועדה הידועה בכינויה הוועדה למתחמים מועדפים לדיור שיושב ראש הוועדה מכבד אותנו בנוכחותו, ערן ניצן.
<תומר רוזנר: הכנסת הקודמת אישרה את עיקר החוק שעסק בהקמת הוועדה ובהליכי התכנון והחליטה לפצל את החלק העוסק בהליך הנוגע לפדיון קרקע.
<תומר רוזנר: הכנסת הנוכחית החילה דין רציפות על החלק הזה לבקשת הממשלה ואנחנו נמצאים כרגע בהכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.
<תומר רוזנר: לאחר שהממשלה תציג את ההצעה, נתייחס לפרטים.
<ערן ניצן: מצגת קצרה ביותר.
<ערן ניצן: אדוני היושב ראש, יש קונצנזוס בין כל גורמי המקצוע שהדרך המרכזית להתמודדות עם משבר הדיור היא שיווקים.
<ערן ניצן: ככל שהמדינה תגדיל את היצע הדירות, היא תוכל לתגבר על הביקושים הקשיחים כמובן לצד ריבית נמוכה שקיימת במשק, לתת את התשובה לעליות המחיר שמלוות אותנו.
<ערן ניצן: כל גורמי המקצוע שאנחנו עובדים אתם, שותפים לעמדה הזאת.
<ערן ניצן: לכן רק לאחרונה נקבע בקבינט הדיור יעד שאפתני ביותר של 55 אלף שיווקים בשנת 2016 על ידי רמ"י שזה יעד שאפתני ביותר.
<ערן ניצן: החקיקה שאנחנו רוצים להציע כאן לוועדה היא חלק אינהרנטי בסיסי וחיוני כדי לתמוך בתכנית השיווקים בשנה הקרובה ובכלל בשנים הקרובות.
<ערן ניצן: היום בישראל בתהליכי פדיון מורכבים מצויים כמעט עשרים אלף יחידות – לבקשתך יש כאן פירוט של התכניות שהן רלוונטיות לגבינו – ואנחנו זקוקים לסעד של הוועדה הזאת בחקיקה הזאת כדי לזרז את התהליכים הללו ולאפשר לסיים אותם ולשווק את היחידות הללו כחלק מתכניות השיווק של הממשלה.
<ערן ניצן: הפתיחה הזאת היא חיונית משום שצריך להבין שהדיון הזה הוא דיון חשוב ביותר מבחינתנו בהתמודדות עם משבר הדיור, עם מחירי הדיור וקצב השיווקים.
<ערן ניצן: נושא הפדיון באופן עקרוני מתחיל ונגמר במשפט המרכזי, בהחלטה מספר אחת, שבהסכמי חכירה של קרקע חקלאית, היא תוחזר למינהל כשישונה הייעוד.
<ערן ניצן: זה הבסיס שמלווה אותנו ומלווה את המינהל, תהליכי ההשבה של הקרקע מהחקלאים בשעה שהמדינה צריכה את הקרקע בחזרה.
<ערן ניצן: היא צריכה אותה כדי לבנות בהתאם לתכניות שהיא מקדמת.
<ערן ניצן: התהליכים הללו, לפי המשפט הבסיסי הזה, מתנהלים היום באופן הבא: ראשית, התזמון לגביהם.
<ערן ניצן: המינהל מתחיל את תהליכי הפדיון רק כאשר הסטטוטוריקה מסתיימת, כאשר התכנית מסתיימת.
דוד אמסלם: אתה נותן את תמונת המצב היום.
<ערן ניצן: התזמון הוא תזמון של טור ולא תזמון במקביל.
<ערן ניצן: הפיצוי הוא פיצוי מוגבל בהחלטות מועצת מקרקעי ישראל כאשר מוכרים לכולם גם פסקי הדין בעניין הזה, פסקי הדין בקרקעות, וההתמשכות של התהליכים שפעמים רבות גולשים גם לתהליכים משפטיים ארוכים שנמשכים לאורך שנים, מקעקעים את היכולת של הממשלה לממש את ההגדלה שלה בגזרת השיווקים.
<ערן ניצן: יוצא שתהליכי הפדיון היום הם חסם אפקטיבי ומיידי של לא פחות מ-24 אלף יחידות דיור וכאמור, הרשימה נמצאת כאן ונשמח להעביר אותה אליך.
<ערן ניצן: מה אנחנו מבקשים להציע.
<ערן ניצן: ראשית, לסנכרן את עולם הפדיון עם עולם התכנון.
<ערן ניצן: אתה יכול לשאול מה יקרה אם התכנון בסוף לא מתגשם ולא מאשרים את התכנית.
<ערן ניצן: יש גם סעד למה קורה אם התכנית בסופו של דבר לא מתבשלת אבל הרעיון הוא לא לעבוד בטור ואנחנו עושים את זה בשורה של נושאים וגם כאן.
<ערן ניצן: לצד הקידום הסטטוטורי בוועדות של רמ"י ומשרד השיכון בוועדות התכנון, להתחיל וליזום את תהליכי המשא ומתן וההודעות כבר בשלבים של קליטת התכנית וכמובן הפקדתה.
<ערן ניצן: קיצור לוחות זמנים עם לוחות זמנים מוגדרים בחקיקה למיצוי המשא ומתן כאשר מה שמביא את הסעד מהצד השני זאת היכולת להגדיל את הפיצויים למי שמאפשר את הפינוי המוקדם ובאופן הזה לייצר את ה-וין-וין המוכר.
<ערן ניצן: במקרה הצורך לצייד את המינהל בצו מינהלי כדי לתפוס חזקה בקרקע ולהעביר את הצווים לפינוי הקרקע על ידי המחזיקים בה כאשר התהליך כולו כבר מוצה והמדינה נדרשת להשיב לעצמה את הקרקע.
<ערן ניצן: השקף הזה מורכב מעט.
<ערן ניצן: אנחנו מבקשים שכבר כאשר התכנית מוגשת, תימסר הודעה לחוכר.
<ערן ניצן: כאשר מגישים את התכנית והיא בתהליכי קליטה, מועברות הודעות.
<ערן ניצן: יש בזה גם את ההגברה של השקיפות והמידע והוודאות לגבי החוכרים.
<ערן ניצן: כאשר התכנית נקלטת, מתחיל ונפתח משא ומתן שמאפשר פיצויים מוגדלים ואם הוא גם מתמצה, הדברים מסתדרים.
<ערן ניצן: אם לחילופין המשא ומתן לא מצליח להתמצות, יש אפשרות להפעלה של צווים מינהליים וגם האינסנטיב והפיצוי המוגדל כמובן לא מופעלים אלא ניתנים רק הפיצויים שקיימים כיום.
<ערן ניצן: כל זה דבר שאנחנו רוצים להימנע ממנו.
<ערן ניצן: כולנו רוצים ללכת ימינה בגרף הזה, כלומר, התהליך מתקיים, המשא ומתן פתוח, הפיצוי המוגדל מועבר והוודאות גם לחוכר וגם למינהל בדבר מועד פינוי הקרקע, מתגבש.
<ערן ניצן: מה היתרונות.
<ערן ניצן: ראשית, לוחות זמנים מהירים וקצובים, יצירה מיידית של היצע ליחידות דיור ושיווקים שעומדת בבסיס התכנית שלנו להתמודדות עם מחירי הדיור, אלה יחידות בתוקף היום שאפשר לשווק אותם לכאורה מחר ומה שמפריד אותנו מהליך השיווק הוא הליך הפדיון שצריך למצות אותו.
<תומר רוזנר: אני רק אעיר לאדוני שלפי החוק הייתם אמורים להגיש דיווחים לוועדה בצורה מסודרת מדי חצי שנה והממשלה לא עומדת בחובת הדיווח.
<ערן ניצן: על הפעילות של ה-ותמ"ל?
<ערן ניצן: נשמח לעשות את זה.
<תומר רוזנר: לא צריך לשמוח.
<תומר רוזנר: צריך לעשות מה שהחוק אומר.
<ערן ניצן: נעביר את הדוח.
<ערן ניצן: 17 אלף יחידות שנמצאות בתהליכי הפקדה שגם לגביהן אנחנו מבקשים לזרז את התהליכים וכמובן עוד שלושים אלף יחידות בהכנה והתנגדויות והן רק הולכות ומתגברות.
<ערן ניצן: כל הדברים הללו מראים שזאת לא חקיקה שהיא איזשהו דבר תיאורטי.
<ערן ניצן: יושבים כאן אנשי המינהל, יושב כאן גם ישראל סקופ שאחראי על הנושאים הללו במינהל, ויושב כאן מנהל השיווק של המינהל.
<ערן ניצן: המינהל זקוק לכלים הללו, לעזרה הזאת וכמובן קביעת הפיצויים המוגדלים היא הצד השני של המטבע כדי לאפשר לדברים האלה להתקדם ולהסתיים.
<ערן ניצן: היושב ראש, לדעתנו ולבקשתנו אנחנו מבקשים מהוועדה את הסיוע באישור הסעד הזה שהוא קריטי לנו ל-55 אלף יחידות דיור בשנת 2016.
איתן ברושי: שאלת הבהרה.
איתן ברושי: ערן וחברי המינהל, בתקופת הסדר הקיבוצים התנועה הקיבוצית בהסכם השיבה למעלה מעשרים אלף דונם מקיבוצים כחלק מההסדר, רובם ככולם באזורי ביקוש.
איתן ברושי: אולי יתקנו אותי, אבל מאז עברו עשרים שנים.
איתן ברושי: לפי דעתי לא נבנה אפילו בית אחד על האדמה הזאת שהיא אדמת מדינה שהושבה למדינה במסגרת ההסדר וכולה באזורי ביקוש ועל פי סימון של ממשלת ישראל והמינהל.
<קריאה: למען העדכון, יותר מעשרים אלף דונם.
<קריאה: קרוב לשלושים אלף דונם שהם קרקע שהושבה למדינת ישראל ובעצם אין צורך להפקיע אותה וחלק מיחידות הדיור שמופיעות כאן הן על אותן קרקעות ומחר בבוקר היה ניתן להשתמש בהן ללא שום צורך בהפקעה, ודאי לא בסגנון שמוצע כאן.
<ערן ניצן: אני רוצה להדגיש.
<ערן ניצן: מה שאנחנו הבאנו כאן, הנתונים הם נתונים שהמינהל מגבש אותם, דורש את ההפקעה.
<ערן ניצן: צודקים האנשים שהיו הליכי השבה אבל הם היו ללא סטטוטוריקה עם חסמים בעייתיים.
<ערן ניצן: זה מוכר היטב.
<ערן ניצן: כבר היום מתכתבות התכניות על חלק מקרקעות ההשבה אבל אולי המינהל יוכל לפרט יותר.
<אילן דגני: אני מנהל אגף שיווק במינהל מקרקעי ישראל ואני מתווה את הליכי הפדיון וההשבה כ-15 שנים.
<אילן דגני: צריך לזכור שמה שהוזכר כאן לגבי העניין של הסדר הקיבוצים, אכן הועברו ונחתמו הסכמים על חטיבות קרקע מאוד מאוד גדולות.
<אילן דגני: לצערנו רק בחלק קטן מאוד הגיע תכנון ולצערנו למעשה גם בבחינות שעשינו לאחרונה, ואנחנו עושים ומלווים את זה כל הזמן, הפוטנציאל התכנוני שנקבע לעניין הזה הסתבר כמאוד מאוד נמוך.
<אילן דגני: זאת אומרת, נרשמו קרקעות שלמעשה כאשר בוחנים אותן היום למימוש, למעשה הן אינן ברות מימוש.
<אילן דגני: למעשה אפשר לספור מספר אלפי יחידות בודדים על קרקעות שהיו קרקעות השבה כמו אפק בקריית ביאליק, כמו הקרקעות שהיו במשמר דוד, אבל בגדול רוב הקרקעות, הסתבר מבחינת בחינות תכנוניות, שהן לא ברות תכנון.
דוד אמסלם: מה אתם עושים עם הקרקעות אם אתם לא יכולים לבנות עליהן?
<אילן דגני: אנחנו למעשה כרגע בוחנים - - -
דוד אמסלם: אחרי עשרים שנים, מה עשיתם אתן?
תמר זנדברג: אתה יכול להסביר אולי למה.
דוד אמסלם: אני רק שואל מה אתה עושה עם הקרקע.
<אילן דגני: הקרקעות האלה ממשיכות להיות מוחזקות על ידי הקיבוצים עצמם.
<אילן דגני: הן מוחזקות ומעובדות על ידי הקיבוצים עצמם.
דוד אמסלם: תשובה טובה.
<אילן דגני: אנחנו מנסים לראות אם אפשר לקדם הליכי תכנון.
דוד אמסלם: אתה אומר לי שגם שילמתם, גם לא השתמשתם וגם הם ממשיכים לעבד את הקרקעות האלה.
<אילן דגני: כן.
תמר זנדברג: עכשיו רוצים עוד.
<תומר רוזנר: לפני שאדוני מתחיל בהקראה אני רוצה להפנות את תשומת לב חברי הכנסת לשינויים המרכזיים בין הצעת החוק הממשלתית כפי שהוגשה בכנסת הקודמת לבין ההצעה שמונחת בפניכם.
<ערן ניצן: זאת הזדמנות להודות גם ליועץ המשפטי על העבודה שביצענו בשיתוף פעולה.
דוד אמסלם: זה בסוף.
<תומר רוזנר: שני שינויים מרכזיים שאני רוצה לעמוד עליהם ויש שינויים נוספים שנעמוד עליהם במהלך ההקראה.
<תומר רוזנר: האחד, הממשלה ויתרה למעשה על כך שהחברה הממשלתית לדיור להשכרה, הידועה בכינויה דירה להשכיר, תוכל לשמש גם כבעלת סמכות לפנות קרקעות או לבצע הליכי פדיון לצורך העניין.
<תומר רוזנר: הסמכות הזאת נותרה כרגע, לפי ההצעה המונחת בפניכם, בידי רשות מקרקעי ישראל בלבד.
<תומר רוזנר: השינוי המרכזי השני.
<תומר רוזנר: הצעת החוק המקורית עסקה רק בתכניות שמובאות במסגרת החוק הזה והשינוי המוצע כאן הוא להרחיב את תחולת ההסדר הזה גם לתכניות שעומדות בתנאים מסוימים של היקף יחידות דיור גדול ואותן תכניות מפורטות, גם אם הן אושרו בהליכי תכנון אחרים ובלבד שאושרו בארבע השנים האחרונות או בעתיד.
<תומר רוזנר: כלומר, תכניות שיאושרו בעתיד גם במסגרת הליכים "רגילים" או במסגרת הליכי תכנון אחרים, יוכלו להשתמש במנגנון הזה אם הן תכניות גדולות לדיור שעומדות בתנאים שתראו בהמשך.
<תומר רוזנר: שינוי נוסף שחשוב להצביע עליו שהוא שונה מהצעת החוק המקורית.
<תומר רוזנר: כפי שציין סגן הממונה על התקציבים, יש תהליך של משא ומתן שמתנהל במקביל להליך התכנון אבל ההליך המינהלי שהוא הליך כפוי של העברת זכויות הקניין מצד אחד ושל תפיסת החזקה על ידי המדינה מצד שני יכול להתחיל למעשה רק לאחר שהתכנית הרלוונטית מאושרת במוסדות התכנון ולא לפני כן.
<תומר רוזנר: לבסוף אני רוצה להציב בפניכם את המסגרת המשפטית שאנחנו נמצאים בה והיא שצריך לזכור שעיקרון היסוד בדיני המקרקעין הוא שעשיית דין עצמית על ידי בעל הקרקע כדי לתפוס חזקה בקרקע, הוא מצב חריג ביותר.
<תומר רוזנר: לבעל קרקע רגיל מתאפשרת תפיסת חזקה בקרקע אם נעשתה פלישה לקרקע במשך שלושים ימים, רק אם נעשתה פלישה לקרקע ועוד לא עברו שלושים ימים מהמועד בו נעשתה הפלישה, מה שידוע בציבור בכינוי פלישה טרייה.
<תומר רוזנר: לעומת זאת, לרשות מקרקעי ישראל, בשל טעמים שונים ובעיקר בשל היקף הקרקעות הגדול שהיא מנהלת עבור המדינה, ניתנו כלים נוספים.
<תומר רוזנר: הכלי המרכזי שקיים גם היום נקרא חוק מקרקעי ציבור, פינוי קרקע, והוא מאפשר לה לסלק פולשים במסגרת פרקי זמן ארוכים יותר באמצעות הליך מינהלי וללא צורך בהליך שיפוטי, אם כי מתנהל הליך מעין שיפוטי לפני הפינוי, וגם להחזיר לידיה קרקע שהסתיים לגביה חוזה החכירה בתנאים מסוימים שנקבעו בחוק.
<תומר רוזנר: כאן מה שמוצע זה לקבוע בעצם חריג נוסף לכלל היסודי שאמרנו קודם.
<תומר רוזנר: ההצדקה שמביאה הממשלה לנושא הזה היא משבר הדיור והצורך בתפיסה מהירה של קרקעות לצורך שיווקן למטרות דיור.
<תומר רוזנר: צריך לזכור את הכלל היסודי, שאנחנו מדברים כאן על מצב מאוד מאוד חריג שידוע במשפט כעשיית דין עצמית.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, בעל הקרקע עושה דין לעצמו ומפנה את הקרקע שלו בכוח ללא צורך בהליך שיפוטי.
<תומר רוזנר: צריך לזכור שזה הליך חריג וכך צריך להתייחס אליו.
<תומר רוזנר: כלומר, המסגרת שלו צריכה להיות מוגדרת מאוד, מצומצמת מאוד, כדי שהוא יעמוד באמות המידה החוקתיות של מידתיות ותכלית ראויה.
<תומר רוזנר: עכשיו אני חושב שאפשר לעבור להקראה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מציע שאנחנו נתחיל בהקראה ואז כל מספר סעיפים לפי הגודל והעניין נעצור ונשמע את ההתייחסויות של החברים ונתקדם.
חיים ילין: אפשר לומר משהו לסדר היום לפני שמתחילים?
דוד אמסלם: יש לך נאום לאומה?
חיים ילין: לא, אין לי נאום לאומה.
חיים ילין: יש לי משפט אחד.
חיים ילין: אני מכיר את ערן לא מעט זמן ואני גם מכיר את המוטיבציה שיש לו.
חיים ילין: אני דווקא נמצא יחד עם כל עם ישראל וכולנו ביחד באותה קלחת.
חיים ילין: אני לא מכיר מצב שהמועצות האזוריות לא הגיעו להסדר או להסכם על קרקעות כשהיה מדובר על צמיחה דמוגרפית של עיר או על בינוי מסיבי של עיר או הגדלת הקו הכחול של אותה עיר.
חיים ילין: לא מכיר דבר כזה.
חיים ילין: למה צריך חקיקה ריבונו של עולם?
חיים ילין: לא מכיר מצב כזה.
חיים ילין: יותר מזה, אני יכול להגיד לך שאם רוצים להמשיך להתפתח, עוד מעט לא תהיה מועצה אזורית זבולון.
חיים ילין: קריית ביאליק, יש לה קרקעות לבנות ואני מודיע לכם את זה חגיגית.
חיים ילין: אף אחד לא תכנן.
איתן ברושי: גם קריית אתא.
חיים ילין: יש להם שם לחמישים אלף יחידות דיור.
חיים ילין: ריבונו של עולם, אף אחד לא תכנן שם כלום.
חיים ילין: למה צריך עוד?
חיים ילין: אני אסביר לך למה צריך עוד.
חיים ילין: צריך עוד כי ככל שמתרחבים, מה שיש בין לבין, אף אחד לא ייקח לעולם.
חיים ילין: תקשיבו, אני אומר לך את זה דודי, פעם ראשונה אני שומע שעיר הופכת להיות בשיטה של ההתנחלות.
חיים ילין: קודם כל לכבוש את הקרקע ולא משנה מה יקרה אחרי כן.
חיים ילין: לא יתכן דבר כזה.
חיים ילין: הדוגמה שנתת של עשרים שנים, היא בדיוק הדוגמה הקלאסית.
חיים ילין: קודם כל רוצים את הקרקע ואחרי כן באים ואומרים שזה לא מתאים לנו לתכנון.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, לא ברור לי.
חיים ילין: גם החקיקה היא לפרק זמן מסוים ואני מודיע לך חגיגית שכל מי שיושב כאן כרגע מבזבז את הזמן שלו.
חיים ילין: אם היית יושב אתה יחד עם ערן במרכז המועצות האזוריות, בכל הארגונים שנמצאים כאן, הייתם יוצאים עם כל מה שאתם רוצים.
חיים ילין: אני מבטיח לך את זה.
חיים ילין: איך זה במקום חקיקה?
דוד אמסלם: אני רוצה לקדם את העניין.
דוד אמסלם: אני אסביר לכם איך אני ראיתי את הרציונל של החוק ואחרי כן אני רוצה להתחיל בהקראה.
דוד אמסלם: אני הבנתי גם מהאוצר שהוא לא יכול להתחיל במשא ומתן על הפיצוי.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר לבעל הקרקע, למחזיק בקרקע, מגיע לו פיצוי מסוים שנע בין 10,000 לחמישים אלף.
דוד אמסלם: הם לא יכולים לדון אתו על הנושא לפני שבעצם הם סיימו את כל ההליכים הסטטוטוריים וכולי.
דוד אמסלם: לכן הם מבקשים גם לתת כאן פיצויי הגדלה.
דוד אמסלם: לתת להם פיצויים מוגדלים.
דוד אמסלם: לבוא ולומר לבחור שיש אופציה שהוא יקבל יותר כסף, אבל שיפנה יותר מוקדם.
דוד אמסלם: זאת אופציה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שיש כאן איזשהו רציונל דווקא מיטיב.
דוד אמסלם: בוא נתחיל להקריא.
חיים ילין: דודי, אני מכיר את זה.
חיים ילין: אני לא מדבר פוליטית.
חיים ילין: אפשר להרוויח יותר בפחות זמן בלי החקיקה הזאת.
דוד אמסלם: אני כרגע נמצא עם החוק ואני רוצה להתחיל להקריא אותו.
דוד אמסלם: אני לא מכיר את החוק לפרטיו.
דוד אמסלם: נתחיל לשמוע את הסעיפים.
<מוטי דלג'ו: עכשיו מאוחר לדון בפרטים.
<מוטי דלג'ו: אנחנו מתנגדים בכלל לפרק הזה.
<מוטי דלג'ו: כדאי שתשמעו אותנו.
דוד אמסלם: אתה מתנגד לכל מה שאמרתי עכשיו?
דוד אמסלם: כדי שאני אהיה יותר ספציפי וכדי שאני אבין יותר את הדברים, בואו נתחיל את ההקראה.
חיים ילין: אני אתן לך דוגמה.
חיים ילין: בתוך המועצה שלו בנו עיר.
דוד אמסלם: אני לא בא מזווית המועצה ומה קורה.
דוד אמסלם: אני בא מזווית החוק.
דוד אמסלם: אני מציע שנקריא סעיף-סעיף ואם תהיה התנגדות לסעיף כזה או אחר, תסבירו לי למה ואז נוכל להתייחס לעניין.
איתן ברושי: בוא נתחיל בהקראה.
<עמיר ריטוב: אין כאן דברי הסבר.
<עמיר ריטוב: אני ראש המועצה האזורית לב השרון.
<עמיר ריטוב: אני כאן מטעם מרכז המועצות האזוריות.
<עמיר ריטוב: ממש בקצרה.
<עמיר ריטוב: אנחנו קיבלנו את זה מהיום למחר.
דוד אמסלם: גם אני.
<עמיר ריטוב: גם אתה.
<עמיר ריטוב: נכון, זה היה בממשלה הקודמת.
<עמיר ריטוב: ניסינו לדבר וערן יודע שקבעתי כבר פגישה עם האוצר.
<עמיר ריטוב: אנחנו מבינים את הצורך ורוצים לדבר.
<עמיר ריטוב: גם החוק הזה שהגיע עכשיו, הוא מתוקן והוא לטובתנו.
<עמיר ריטוב: אנחנו מאוד אוהבים את היועץ המשפטי של הוועדה, את תומר, וזוכרים אותו עוד מהפעם הקודמת, אבל באמת היינו צריכים לעבוד אתמול כדי לבוא לכאן היום.
<עמיר ריטוב: אני אומר שבגלל שאין את דברי ההסבר, כולנו ביחד הרבה שנים בתוך העניין.
<עמיר ריטוב: ערן עוד יחסית חדש אבל דגני מהמינהל וישראל סקופ שיושב כאן, לא.
<עמיר ריטוב: זה שאנחנו לא משחררים את האדמות, זאת אגדה אורבנית.
<עמיר ריטוב: אין דבר כזה.
<עמיר ריטוב: רציתי שכבודו ידע.
<עמיר ריטוב: אנחנו מתנגדים לחוק, מתנגדים אפילו לפיצוי המוגדל, אבל אנחנו יודעים את הנהלים כאן.
<עמיר ריטוב: מאחר ואין דברי הסבר, היה לי חשוב לומר את הדברים האלה בפתיחה ועכשיו נתייחס כמו שאתה אומר לסעיפי החוק.
דוד אמסלם: קודם כל, אני רוצה לומר שאת ההערה הכללית שהערת אני רוצה להפנות אותה למינהל וגם לאוצר.
דוד אמסלם: כאשר החוק מגיע לכאן, אני מצפה שהוא מגיע אחרי שבישלתם אותו גם עם הקליינטים וחידדתם אתם את העניין.
דוד אמסלם: לא חייבים להגיע להסכמה בכל דבר אבל בוודאי צריך להתקיים דיאלוג.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שהם שומעים על זה כאן עכשיו.
דוד אמסלם: אני בחרתי לשמוע את זה עכשיו כי זה הגיע אלי לפני כמה ימים אבל בוודאי ובוודאי שלא מדובר כאן באיזשהו גוף.
דוד אמסלם: אלה הקליינטים, אלה האנשים שמעבדים את האדמה הרבה מאוד שנים ויש לזה ערך כשלעצמו, והם אנשים טובים שיש להם הרבה זכויות.
דוד אמסלם: צריך לדבר אתם.
<רוני טיסר: אני אקריא את הנוסח.
<רוני טיסר: יש בו שינויי נוסח קלים מהנוסח שפורסם ואני אצביע עליהם תוך כדי ההקראה.
<רוני טיסר: הוספת פרק ג'1
<רוני טיסר: "פרק ג'1: הסדרת הזמינות של מתחם מועדף לדיור ותכניות רחבות היקף לדיור 29א.
<רוני טיסר: הגדרות בפרק זה – "בעל הקרקע" – המדינה, הקרן הקיימת לישראל או רשות הפיתוח.
<רוני טיסר: "חוק רשות מרקעי ציבור" – חוק מקרקעי ציבור (פינוי קרקע), התשמ"א-1981.
<רוני טיסר: "מועד השבה מקורי" – המועד שבו על בעל הזכויות לגבי קרקע להשבה להשיבן לרשות מקרקעי ישראל בהתאם להסכם הקצאת הזכויות או להחלטות מועצת מקרקעי ישראל האמורות בהגדרה "קרקע להשבה", לפי המאוחר שביניהם.
<רוני טיסר: "הממונה" – מנהל רשות מקרקעי ישראל יחד עם היועץ המשפטי של הרשות.
<רוני טיסר: "פינוי קרקע להשבה" – פינוי מכל אדם, ממיטלטלין, מבעלי חיים, מכל הבנוי והנטוע עליהם, ומכל דבר אחר המחובר אליהם חיבור של קבע.
<רוני טיסר: "פקח" – פקח שהוא עובד רשות מקרקעי ישראל, שמונה לפי חוק מקרקעי ציבור.
<רוני טיסר: "קרקע להשבה" – מקרקעי ישראל אשר בהתאם להסכם בין רשות מקרקעי ישראל לבין מי שהוקצו לו הזכויות לגביהם או בהתאם להחלטות מועצת מקרקעי ישראל חלה על בעל הזכויות כאמור חובה להשיבם לידי רשות מקרקעי ישראל עקב שינוי ייעוד ועל פי תכנית מועדפת לדיור או תכנית רחבת היקף לדיור ישונה ייעודה של הקרקע באופן שתקום חובת השבה כאמור או מקרקעי ישראל אשר הוקצו לגביהם זכויות בהסכם למטרת עיבוד חקלאי לתקופה שלא עולה על חמש שנים ואשר נקבע בו כי הרשות רשאית בכל עת להביא את החוזה לסיומו לפני תום תקופת השכירות בהודעה של שלושים ימים לפחות.
<רוני טיסר: לעניין זה "הסכם" – לרבות הסכם שפקע או הסתיים לפני תחילתו של פרק זה.
<תומר רוזנר: ההגדרות הראשונות הן הגדרות יותר טכניות.
<תומר רוזנר: ההגדרה קרקע להשבה, היא ההגדרה לקרקעות שהחוק יחול עליהן.
<תומר רוזנר: כאן מגדירים אותן ואנחנו רואים שיש לנו שני סוגים.
<תומר רוזנר: הסוג האחד הוא חוזים, קרקעות שנמסרו בחוזים, בעיקר חוזי חכירה אבל לא רק, בהם יש סעיף שינוי ייעוד בהתאם להחלטה מספר אחת של מועצת מקרקעי ישראל.
<תומר רוזנר: כלומר, חוזה שכתוב בו שבמקרה שהקרקע ישונה ייעודה, חייב החוכר או מי שקיבל את הזכויות להחזיר את הקרקע לרשות מקרקעי ישראל.
<תומר רוזנר: זה סעיף שנחתם בחוזה מלכתחילה.
<תומר רוזנר: בנוסף לכך מתקיים תנאי נוסף שבעצם על פי התכנית בה אנחנו מדברים, תכנית מועדפת לדיור או תכנית גדולה אחרת, כפי שאתם תראו את ההגדרות שלהם בהמשך, מתקיים התנאי הזה של שינוי ייעוד.
<תומר רוזנר: כפי שאמר סגן הממונה על התקציבים, במקרה כזה מתחיל כל התהליך של משא ומתן וכולי.
<תומר רוזנר: הסוג השני של קרקעות שנוסף, וזאת תוספת מההצעה המקורית, חוזה עיבוד עונתי שתקופתו עד חמש שנים ובלבד שיש באותו חוזה סעיף המאפשר לרשות מקרקעי ישראל להפסיק את החוזה בהודעה של שלושים ימים מראש.
<תומר רוזנר: לגבי התוספת הזאת, אנחנו ביקשנו הבהרה כי גם למיטב ידיעתנו חלק גדול מחוזי המשבצת וחוזים אחרים הם חוזים מתחדשים.
<תומר רוזנר: הובהר לנו על ידי רשות מקרקעי ישראל – ואם זה לא נכון, נשמח לשמוע – שבחוזים האלה שהם חוזי המשבצת והחוזים הגדולים האחרים, אין את הסעיף הזה של החזרה תוך שלושים ימים ולכן זה לא חל עליהם.
דוד אמסלם: הייתי רוצה להבין מהמינהל קודם כל לגבי חוזים של הקרקעות במדינת ישראל גרוסו מודו, מתי הם נחתמו עם בעלי הקרקע?
דוד אמסלם: באיזה שנים?
דוד אמסלם: בשנות ה-50?
דוד אמסלם: ואיך זה עובד?
<מניה לייקין: אני סגנית היועץ המשפטי.
<מניה לייקין: קודם כל, אם נדבר על ההתיישבות, חלק מהחוזים - - -
דוד אמסלם: אני מדבר רק על ההתיישבות.
<מניה לייקין: החוק הזה לא מתייחס רק להתיישבות.
דוד אמסלם: למה עוד?
<מניה לייקין: הוא מתייחס למשל לפרדסנים, מעבדים זמניים, הוא מתייחס לכל החקלאים.
דוד אמסלם: בואי נתחיל עם המתיישבים.
<מניה לייקין: יש ישובים שקמו לפני קום המדינה והיו חתומים או לא חתומים על חוזים ולימים חתמו על חוזים עם מינהל מקרקעי ישראל כאשר הוקם ובחוזים הללו יש סעיף שינוי ייעוד.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בערך בשנת 1948 נחתם אתם החוזה?
<מניה לייקין: לא.
<מניה לייקין: המינהל קם ב-1960.
חיים ילין: בשנת 1954-1956.
דוד אמסלם: אני מדבר על אותו גוף במדינה אתו נחתם החוזה.
<מניה לייקין: המינהל קם בשנת 1960.
דוד אמסלם: זה לא משנה אם אלה עוד חמש שנים לכאן או לכאן.
דוד אמסלם: אני ארצה להבין את סדרי הגודל ואיך זה עובד.
<מניה לייקין: בהתיישבות יש לנו שני סוגי חוזים.
<מניה לייקין: יש לנו חוזי שכירות מתחדשים מעת לעת ואלה החוזים שהם כל שלוש או חמש שנים מתחדשים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כל שלוש שנים בעל הקרקע, אותו חקלאי, מגיע למינהל וחותם על החוזה?
<מניה לייקין: היישוב החקלאי מגיע.
<מניה לייקין: האגודה.
דוד אמסלם: האגודה מגיעה כל שלוש שנים וחותמת.
<מניה לייקין: כן.
דוד אמסלם: או שזה מתחדש באופן אוטומטי.
<מניה לייקין: עם הקיבוצים יש לנו מעל מאה חוזים לדורות, ל-49 שנים שגם הם כוללים סעיף שינוי ייעוד.
<מניה לייקין: לגבי הקבוצה הזאת, הם כמובן לא מגיעים כל שלוש שנים.
<מניה לייקין: יש לנו קבוצה של חוכרים פרטיים של מטעים, שהם גם מהדרין וגם יכין חקל, גם חוכרים פרטניים שיש להם חוזי חכירה ל-49 שנים, לחלק יש ל-21 שנים, תלוי סוג הגידול.
<מניה לייקין: גם להם יש סעיפי השבה.
<מניה לייקין: יש מיעוט שאין בהם סעיפי השבה.
<מניה לייקין: כי היסטורית בחוזים שלהם אין את זה.
דוד אמסלם: אבל כל אלה היסטורית.
דוד אמסלם: את אמרת שיש כאן ישובים שלפני קום המדינה בכלל עיבדו את הקרקעות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו הולכים על ההיסטוריה.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הרציונל.
דוד אמסלם: שכחתם?
דוד אמסלם: את יכולה להגיד שאותו פקיד שכח לשים את החותמת.
איתן ברושי: המינהל חושב שמאז ינקי התחילה ההיסטוריה.
דוד אמסלם: כרגע אני בשלב הזה.
דוד אמסלם: אני מבין ממך שיש שלושה דפוסי חוזים.
דוד אמסלם: יש חוזה שמתחדש אחת לשלוש שנים, ואין לי מושג למה כל שלוש שנים.
דוד אמסלם: יש חוזה ל-49 שנים או ל-21 שנים, ובחוזים האלה יש את הסעיף הזה של ההשבה.
דוד אמסלם: ויש חוזה שאין בו סעיף השבה.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין למה יש הבדל.
דוד אמסלם: למה זה שלוש שנים צריך להשיב.
<מניה לייקין: אני חושבת שזה מיעוט של חוזים.
<מניה לייקין: גם בחוזה קק"ל בהתיישבות בכפר מלל ובעוד ישובים ותיקים, בחוזה קק"ל יש סעיף היסטורי של סעיף השבה.
<מניה לייקין: סעיף שקובע שצריך להשיב את הקרקע.
<מניה לייקין: זאת הייתה התפיסה עוד בתקופה של הקק"ל.
<מניה לייקין: היסטורית.
<מניה לייקין: אני לא יודעת להגיד לך טעות, לא הייתי אז ואני לא יודעת אבל יש מיעוט של חוזים שאין להם.
<מניה לייקין: מעבר לזה, ברוב החוזים כתוב שהחידוש יהיה לפי התנאים הנהוגים היום כי לא צפו מה יהיה בעוד 49 שנים וממילא כל החוזים האלה מתחדשים כולל מהדרין בפסיקה של בית המשפט העליון.
דוד אמסלם: בנושא של ההשבה יש פירוט איך משיבים, מה משיבים, מה לוחות הזמנים?
<מניה לייקין: כתוב שאם יש שינוי ייעוד, רשאית הרשות לבקש השבה של הקרקע.
<מניה לייקין: הקרקע תושב בדרך כלל שישה חודשים.
<מניה לייקין: יש חוזים שהם שנה אבל אלה מיעוט ובעיקר כל מיני חוות זרעים או דברים מיוחדים.
דוד אמסלם: יש גם את סוגיית הפיצוי?
<מניה לייקין: כתוב שהפיצוי יהיה עבור הזכות החקלאית שיש, הזכויות וההשקעות במוחכר וגובה הפיצוי ייקבע על ידי ועדת הפיצויים.
<מניה לייקין: ועדת הפיציים הוקמה מכוח החלטות המועצה ויושבים בה נציגי השמאי.
דוד אמסלם: כל זה מוגדר בחוזה.
<מניה לייקין: כל זה קבוע בחוזה.
<מניה לייקין: כולל אפשרות לפנות לבית המשפט.
<מוטי דלג'ו: כבוד היושב ראש, עכשיו קיבלת הסבר למה לא צריך את הצעת החוק שמונחת על סדר היום.
<מניה לייקין: זה לא ההסבר.
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה עוד לא קיבלתי את ההסבר.
דוד אמסלם: בגלל שאני לא מכיר את החוק.
דוד אמסלם: בסוף יכול להיות שזה מה שאני אשאל אותה.
דוד אמסלם: מישהו רוצה להעיר על העניין?
דוד אמסלם: אנחנו עדיין בהגדרות.
דוד אמסלם: באמת הנושא הזה לא מוכר לי לחלוטין ולכן אני שואל שאלות הבהרה.
תמר זנדברג: אם אמרתם שהחוזים האלה להפשרות הקרקע הם מימי קום המינהל וזה דבר שהוא פרוצדורה שהייתה קיימת מאז ומעולם, של הפשרת קרקע חקלאית, זה לא הומצא עם ה-ותמ"ל.
תמר זנדברג: מה הרבותא עכשיו ב-ותמ"ל?
דוד אמסלם: מה שהוא אמר.
דוד אמסלם: בסוף נבין.
תמר זנדברג: זאת שאלה בסיסית, זאת שאלה התחלתית.
תמר זנדברג: זאת לא שאלה לסוף.
<ערן ניצן: העובדה שהדברים האלה קבועים בחוזים הללו, עדיין מייצרים תהליכים שאורכים שנים רבות.