GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דב ליטבינוף: בסדר, אבל אפשר יהיה לעמוד בהסכמים ואפשר יהיה לעשות את הכול ואנחנו נוכל לקבל מים וגם להמשיך לפתח כי אנחנו לא יכולים להוסיף עוד תושבים ליישוב אם אין לנו מים.
דוד אמסלם: והנקודות הבאות, מה קורה איתם ב - - -
<דב ליטבינוף: גם בנאות הכיכר ובעין תמר ועכשיו ב-2016 זו פעם ראשונה שמקורות הולכים לחבר את נאות הכיכר, עין תמר וחלק יישובים בערבה הצפונית.
דוד אמסלם: בתי המלון מאיפה?
<דב ליטבינוף: בתי המלון גם מקידוחים שיש, אבל גם יש לנו מתפיל והם מתפילים את אותם מי תהום, מתפילים מים מליחים ונותנים לבתי המלון.
<דב ליטבינוף: עכשיו אנחנו נחובר לרשת הארצית.
<שאול גולדשטיין: רק לסכם את הנקודה הזאת, מה שאמרנו כאן, דיברנו על נזקים של ים המלח, תיארנו את זה, הפחתת הזרימות מירדן, לבנון, סוריה, ישראל, כולם ביחד.
דוד אמסלם: בטל בשישים, עזוב.
דוד אמסלם: עוד 300,000 קוב בשנה, זה מה שיציל את ים המלח?
<שאול גולדשטיין: לא, ברור שזה בטל, לא דיברתי על זה.
<שאול גולדשטיין: רק אני אומר שאדם עשה נזק לטבע ועכשיו הטבע מחזיר לו.
<שאול גולדשטיין: מצד שני אנחנו הפחתנו את המים לטבע עם השנים, הברירה שעשינו עם עין גדי, בהסכמה מלאה, היית בעצם בואו נחזיר את המים חזרה גם לטבע, לא את הכול, רק חלק, כדי לא ליצור נזק בלתי הפיך.
<שאול גולדשטיין: זו האמנה שעבדה מצוין.
דוד אמסלם: כשאתה מתכוון לטבע, מה הכוונה?
דוד אמסלם: לאן אתה מחזיר?
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר הזרימה תמיד מגיעה אליהם.
<שאול גולדשטיין: לא, אבל יש כאן בלי חיים שצריכים לשתות אותם.
<שאול גולדשטיין: כשאין מים הם לא יכולים לשתות.
דוד אמסלם: כן, אין בעיה, אז מה אתם עושים?
דוד אמסלם: מה, יש להם אגני מים?
<שאול גולדשטיין: עשינו שני דברים, האחד, הורדנו את האחיזה, קוראים לזה איחוז, הורדנו אותו מלמטה למעלה.
<שאול גולדשטיין: פינינו טווח של נחל, אל"ף, למטיילים הרבים, הוא דיבר על חצי מיליון, זה אמצעי תעסוקה, דיברתם על אמצעי תעסוקה, מה האדם מרוויח מכך, ודבר שני, ב-400 מטר האלה נוצרה חזרה של הטבע.
<שאול גולדשטיין: הטבע, זה לא רק מה שרואים בעין, היעלים, הטבע זה גם הדגים - - -
דוד אמסלם: אתם קיבלתם את הנקודה של האגירה.
<שאול גולדשטיין: בדיוק.
<שאול גולדשטיין: אנחנו צריכים פה את העזרה של המדינה, להביא קו מים מסודר למקום הזה, שיפסיקו להתבסס על הטבע.
<שאול גולדשטיין: זה אנחנו מבקשים, דבר אחד.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש אופק אין בעיה.
<דב ליטבינוף: יש אופק, רק צריך לזרז את האופק.
<שאול גולדשטיין: יש אופק, רשות המים אומרת תוך שנתיים זה מוכן.
דוד אמסלם: נזמין גם את מקורות.
דוד אמסלם: אתה תרשום לי את כל הבעיות ואנחנו נזמין את כל הגורמים, כולל מקורות, כדי שייתנו לנו - - -
<שאול גולדשטיין: כולל קידוח צרויה, תכניס גם.
<שאול גולדשטיין: קידוח צרויה זה בינתיים, זה שלב ביניים, אנחנו רוצים לעזור להם והמדינה, צריך לתת פה קידוח, אז מקורות אומרים 'לא, תעשו את זה אתם'.
<שאול גולדשטיין: אז אנחנו, רשות הטבע והגנים, איתם הולכים לממן קידוח מים, נשמע כדבר הזה?
<דב ליטבינוף: קידוח נוסף.
<דב ליטבינוף: (בישיבה)
דוד אמסלם: עוד פעם, רבותיי, צהריים טובים.
דוד אמסלם: אני באופן פורמלי מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא של תופעת הבולענים באזור ים המלח.
דוד אמסלם: אני עשיתי דיון בוועדה ב-24.6, הוצאנו פרוטוקול בעניין ואני אקיים דיון נוסף, אבל מבחינתי פונקציית המטרה של הדיון הזה הייתה יותר התרשמות ולשמוע את התושבים.
דוד אמסלם: אני רוצה להיות מוכן לדיון הבא ולכן אני רוצה לשמוע אתכם יותר בנושאים שאתם רוצים להעלות בוועדה על מנת להזמין את אנשי המקצוע ובדיון הבא נסכם את האירוע.
דוד אמסלם: לכן, כמו שאמרתי, מבחינתי הסיור הזה היה יותר התרשמות, וכפי שאמרת, דב, לפעמים טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.
דוד אמסלם: כשאתה רואה לפעמים את התמונה אתה מבין לבד, לא צריך לדבר יותר מדי.
דוד אמסלם: לכן התעקשתי שכמעט כל משרדי הממשלה יהיו כאן על מנת שלא נצטרך להסביר להם למה צריך ומה צריך.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה להעביר אליך, דב, את רשות הדיבור ולראשי המועצה האחרים שנמצאים פה והפונקציות המקצועיות, על מנת שאתם תפיצו בפנינו את הנושאים שאתם רוצים שאנחנו כוועדה בסופו של דבר נדון בהם ונמשיך.
דוד אמסלם: אני לא בא לטפל בסוגיית הבולענים, זה לא הסיפור שלנו פה.
דוד אמסלם: שמענו את ההסברים על הבולענים, באמת מרתקים, אבל זה מבחינתי יותר העשיר את הידע האישי שלי, אבל לא בשביל זה באתי, אנחנו רוצים יותר להתעסק בתושבים.
דוד אמסלם: זה אותי מעניין כרגע, התשתיות והתושבים, כפוף לזה שיש כמובן תופעה של בולענים שאני כרגע לא בא לחקור את שורשיה ולהסביר איך בעצם פותרים את הבעיה שלה, זה כבר סיפור אחר לגמרי שלא במגרש שלי.
דוד אמסלם: אז אני אעביר אליך את רשות הדיבור, דב, רק לפני שאני מעביר אני רוצה לתת אינפורמציה קלה.
דוד אמסלם: שר התשתיות דיבר איתי לפני מספר ימים, הוא יביא להחלטת הממשלה - - - מה שקרה פה בעקבות הדיון הקודם, הסתבר שיש 120-150 מיליון שקל שממשלת ישראל קיבלה החלטה לטפל בסוגיית הבולענים.
זאב בנימין בגין: היו, לא יודע אם יש.
דוד אמסלם: היו, חלקם התאדו על ציר הזמן.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה כבר לא מעניין אותי אותו תקציב, בגלל שאנחנו לא באים לטפל בבולענים.
דוד אמסלם: הבנתי שאי אפשר לטפל בבולענים אז בואו נשים אותם בצד.
זאב בנימין בגין: זו בעיה של מחקר.
דוד אמסלם: חבר הכנסת בגין כל הזמן מדגיש את המחקר, זה חשוב מאוד, אבל זה כרגע לא הסיפור שלי פה.
דוד אמסלם: שר התשתיות פנה אליי, הוא מתכוון להביא להחלטת ממשלה, להעביר את הנושא כנושא למשרד אחר ולא אליו, אבל זה מה שנקרא כדרורים, אני מקבל את זה, אבל אני גם לא בא מבחינת הכדרורים, זה פחות חשוב לי איפה הוא יישב, חשובה לי יותר התוצאה.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, זה התושבים, היישובים והתשתיות שלהם בפרנסה.
דוד אמסלם: לפני שאני אעביר אליך, דב, אני אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת ברושי ובני ואחרי זה נעביר את זה, בעיקר לשמוע אתכם.
איתן ברושי: קודם כל תודה על האירוח.
איתן ברושי: אני רוצה רק לומר תודה לדודי, יושב ראש הוועדה, כמובן לבני בגין ולחברים שאינם פה איתנו, אבל שהיוזמה שעלתה בכנסת מאז בחירתה של הכנסת האחרונה נלקחה ברצינות על ידי הוועדה והעומד בראשה, דודי, מזה נולד גם הביקור.
איתן ברושי: אני חושב שזו הזדמנות לבוא ולומר גם לחברים ביישובי האזור, וזה מצפה שלם ועין גדי, שהמטרה צריכה להיות איזה שהוא הסדר קבע, לא עוד משהו חד שנתי או תקופתי, אלא ניסיון לומר מה היא התכנית הנדרשת בעקבות המציאות שחלקה נמשך זמן רב.
איתן ברושי: בני בגין, שהוא ודאי המומחה בשולחן הזה, אומר שבצדק דודי אימץ את הגישה של טיפול באנשים.
איתן ברושי: מה היא התכנית הנדרשת למצפה שלם ועין גדי?
איתן ברושי: שני מקומות שאנשים הגיעו לכאן כשליחים בתקופות שונות, במציאות שונה, אבל ודאי במציאות של היום לא ניתן להמשיך את השהות כאן, את השליחות כאן בלי התערבות ממשלתית בהיקף גדול, משמעותי ולאורך זמן.
איתן ברושי: אני קורא גם לנציגי המשרדים השונים שהתעסקו כאן באנשים שבאו לומר את דברם, גם לדבר בכנות, גם בפתיחות, אבל בעיקר לקחת התחייבות וזה שנצא מפה עם רעיונות מרכזיים ושבוועדה, שדודי יכנס ועומד בראשה, תסוכם תכנית פעולה ובמידת הצורך היא גם תגיע לממשלה ונחזור ונראה באזור הזה מקום שאפשר לחיות בו בכבוד, לא רק אלה של היום, גם הדורות הבאים.
איתן ברושי: אז אני מקווה שלדיון הזה תהיה תרומה חשובה, ויחד עם זה, כפי שברור, לא נוכל לקבל פה החלטות, אבל נצא מפה עם יכולת להעביר את התחושות למי שאיננו פה ולהוביל החלטה שתסדיר את הנושא ברמה של ודאות, סבירות ושיש איתה אופק ועתיד יותר טוב.
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת ברושי.
דוד אמסלם: אני אעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת בני בגין, בבקשה.
זאב בנימין בגין: בעקבות הדיון בוועדה צצה פרשנות מסוימת, לא נכונה, של דבריי בוועדה על הצורך להבין ולהפנים שאתרי בולענים, כפי שראינו היום בציור, אינם ניתנים למעשה למאכל אדם ואותם אין אלא לנטוש ככל שהם מוגדרים.
זאב בנימין בגין: כתוצאה מאי ההבנה הזאת אנשים חשבו שאני מדבר על נטישת היישובים באזור ים המלח, שחלקו מוכה בולענים.
זאב בנימין בגין: אני הגעתי הנה לפני כחודש, חמישה שבועות, לשיחה עם החברים, היו באולם הזה בעיקר הוותיקים, למעשה המייסדים, ומה שאנחנו רואים היום, עם הירק שבוהק בעינינו, הוא פרי העבודה והחזון והמסירות וההתמדה של קבוצה קטנה של אנשים שהגיעו הנה כשלא היה כביש, לא רק צפונה לירושלים, אלא גם דרומה.
זאב בנימין בגין: יש לעתים נטייה, אולי לאנשים קצת יותר צעירים ממנו, לקבל את זאת כמובן מאליו.
זאב בנימין בגין: הקשיים שהיו מנת חלקם, רובם אולי אינם עוד, ומגיעים קשיים חדשים שהזמן גרמם, אבל יש חשיבות רבה, לא רק היסטורית, לנקודות האלה, להמשכיות כאן ולכן, כפי שאומר היושב ראש, אנחנו צריכים לדאוג לכך שיהיו מקורות פרנסה הולמים ואנחנו צריכים לדבר על תכנית קבע, תכנית רב שנתית שתאפשר את זאת, תעודד גם את היזמות המקומית.
זאב בנימין בגין: המקומיים יודעים יותר טוב מאחרים מה דרוש ומה הן המגבלות, אבל היות שתופעת הבולענים היא תופעת קבע שלא עומדת להירפא בעשורים הבאים אז השפעתה ארוכת הטווח באותה מידה שהיא משפיעה על חיי התושבים כאן צריכה גם היא להילקח בחשבון כשעורכים את התכניות הכלכליות.
דוד אמסלם: דב, אני הייתי רק מבקש את ההתייחסות שלכם, ככה בקצרה, גם לשתי סוגיות שאותי מעניינות, כדי להוביל את הדיון הבא.
דוד אמסלם: אחת זה מה החלטות הממשלה לדורותיהן וגם מה התקציבים שאושרו לדורותיהם.
דוד אמסלם: זה מעניין אותי כפתיח או כנקודת מוצא שלי לדיון הבא, כדי לראות איזה החלטות לא מומשו עד היום ולמה.
<דב ליטבינוף: נתחיל בתודות.
<דב ליטבינוף: אז באמת ככה, אני 12 שנה ראש מועצה אז גלגלתי לעצמי את הביקורים הרבים שהיו כאן לאורך התקופה הזאת, אם זה ראשי ממשלה, נשיא ארצות הברית וכן הלאה וכן הלאה, אני חושב שהביקור הזה והיקפו, מלבד הביקור של ראש הממשלה שהיה גם בהיקף גדול מאוד, עם משרדים רבים, בשנת 2012, כשהתקבלה ההחלטה על קציר המלח, עוד סוגיה שונה באזור ים המלח, אבל ראש הממשלה הגיע כדי לראות גם הוא במו עיניו מקרוב, ואז התקבלה החלטת ממשלה על קציר המלח.
<דב ליטבינוף: בנוסף להחלטה הזאת של קציר המלח הוחלט להשקיע באזור בהתחדשות ובפיתוח תיירותי ובהגנה על האזורים של בתי המלון, כ-850 מיליון שקל, שזו השקעה, לדעתי, חסרת תקדים במדינת ישראל באיזה שהוא מקום בהיבטים תיירותיים.
<דב ליטבינוף: אני לא זוכר השקעה כזאת.
<דב ליטבינוף: בטבריה השקיעו 180 מיליון שקל.
<דב ליטבינוף: אני חושב שזה בהחלט ראוי לציון והדבר הזה היום קורם עור וגידים מול העיניים שלנו בעזרתה של חל"י, החברה הממשלתית להגנת ים המלח במשרד התיירות, שיתוף פעולה מדהים שיש בינינו והדבר הזה קורם עור וגידים.
<דב ליטבינוף: אנחנו הכנו כאן איזה שהיא מצגת, על חלקים ממנה אני אעבור מהר כי ראינו את זה בשטח והבחור מהמכון הגיאולוגי הראה לנו כמה דברים יפים אז אני אעבור על זה.
<דב ליטבינוף: אבל בסוף המצגת יש גם בדיוק איזה דברים אנחנו מצפים, מה אנחנו מבקשים.
<דב ליטבינוף: כמו שאמרתי קודם, בהיבט האופרטיבי אני חושב שהביקור הזה הוא חסר תקדים וחשוב מאוד ואני מודה לחברי איתן ברושי על העלאת הנושא ולחבר הכנסת בני בגין ולכל הוועדה ולך, דודי, איך אומרים?
<דב ליטבינוף: מניהול הוועדה או מהישיבה בוועדה והאופן שאתה לקחת את העניין לידיים, היה לי ברור, ואמרתי לך את זה קודם בפרטיות, אבל אני אומר את זה בפומבי, היה לי ברור שיש כאן מישהו שלוקח את העניין הזה והולך ומוביל את זה וזה לא עוד איזה שהוא ביקור, או עוד אירוע שנרשום בפרוטוקול ונשכח ממנו.
<דב ליטבינוף: אז באמת תודה רבה לך.
<דב ליטבינוף: (מצגת).
<דב ליטבינוף: ים המלח, צילום לווין.
<דב ליטבינוף: אנחנו נמצאים היום כבר במינוס 429.
<דב ליטבינוף: כשאני הגעתי לקיבוץ, בנת 88', אנחנו היינו לדעתי במינוס 400 או 401.
<דב ליטבינוף: תראו כמה כבר הדבר הזה, איך הים מתייבש.
<דב ליטבינוף: אנחנו מוכרים בעולם את ים המלח כספא הטבעי הגדול בעולם.
<דב ליטבינוף: ספ"א זה גם ראשי תיבות בלטינית של סלוטה פר אקווה.
<דב ליטבינוף: זה מקום בבלגיה, אבל סלוטה פר אקווה בלטינית זה בריאות באמצעות מים ולנו יש את המים הטובים ביותר בעולם, אבל לצערי הם מתייבשים.
<דב ליטבינוף: יש לנו את ארבעת האלמנטים הטבעיים האלה, אדמה, מים, אוויר, כמו שאמרתי לכם, חמצן וברום באוויר, וכמובן השמש הבריאה, מינוס 400 מתחת לפני הים וגם שכבת האוזון שלא נפגעה באזור הזה גורמים להגנה נוספת כך שהקרניים מגיעות מוחלשות יותר לעור.
<דב ליטבינוף: קצת היסטוריה.
<דב ליטבינוף: אנחנו רואים את יגאל ידין.
<דב ליטבינוף: ליטל פה, אז הנה אבא.
<דב ליטבינוף: קצת מורשת והיסטוריה באזור.
<דב ליטבינוף: טבע, סביבה, נמצאים איתנו רשות הטבע והגנים, זה גב החלון מעל נחל דוד וזה זאב, כשהיה קטן, עכשיו הוא גדל קצת.
<דב ליטבינוף: זה האזור שלנו, אנחנו יכולים לראות מלמעלה איפה אנחנו נמצאים.
<דב ליטבינוף: מועצה אזורית מגילות, מועצה אזורית תמר, שתי המועצות שחולשות על כל אזור ים המלח.
<דב ליטבינוף: בצד המזרחי ממלכת ירדן והרשות הפלסטינאית.
<דב ליטבינוף: אנחנו ראינו את הדברים האלה בעיניים.
<דב ליטבינוף: אנחנו נראה מה היה לפני ומה אחרי.
<דב ליטבינוף: ב-1939 והיום איך הדבר הזה נראה, איך המזח היה ואיך המזח היום.
<דב ליטבינוף: מפלס המים היום מינוס 429 ואיך הוא היה, קצת קשה לראות את השנים, אבל מצד ימין זה 2011, באמצע 1989 ו-1972 משמאל.
<דב ליטבינוף: בשנות ה-70 התחילה הירידה המשמעותית ביותר עם סכר דגניה ואחר כך כשסכרו את ירמוך ופחות ופחות מים זרמו.
<דב ליטבינוף: אם זרמו בירדן הדרומי כמיליארד קוב מים לאזור אז היום זורמים כ-100 מיליון בסך הכול, בעיקר ביוב, קצת מהקדרון, קצת מנחלים נוספים.
<דב ליטבינוף: נחל הארנון, בצד השני, בצד הירדני, גם הם סכרו אותו ומשתמשים במים, אז ככה שפחות ופחות מים זורמים ועדיין ים המלח ממשיך להתאדות כי האקלים לא השתנה.
<דב ליטבינוף: זה ראינו.
<דב ליטבינוף: המכון הגיאולוגי.
<דב ליטבינוף: זו הדמיה קצת אחרת, אנחנו רואים את שכבות המלח ואת מי התהום שמגיעים היום כתוצאה מירידת המפלס שממיסים את שכבת המלח שנמצאת בתת הקרקע וככה השכבה העליונה לא מסוגלת לשאת את המשקל וקורסת ונוצר הבולען.
<דב ליטבינוף: שמענו כמה בולענים יש היום, ראינו את אחד הבולענים המרשימים היום.
<דב ליטבינוף: לא הרבה מגיעים למקום הזה לראות אותו, זה גם מה שתואר בגרף קודם.
<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים גרף של התפתחות בולענים באתרים שונים.
<דב ליטבינוף: מה שמצוין למטה, כל העמודות האלה אלה אתרים שונים באזור והצבעים זה השנים והתפתחות של הבולענים באותו אתר.
<דב ליטבינוף: אז אנחנו רואים, גם ד"ר מאיר אבלסון, מהמכון הגיאולוגי, רבנו, ציין שרק השנה 700 ומשהו בולענים נפערו.
<דב ליטבינוף: מלבד המחקר, שחבר הכנסת בני בגין דיבר, יש חשיבות גם לתקצב את הניטור.
<דב ליטבינוף: הניטור זה לעקוב, זה חלק מהעניין, זה לבדוק את כל האתרים, את כל המקומות, לדעת, כיוון שאנחנו חיים בסביבה בלתי יציבה אז אנחנו צריכים לדעת איפה אנחנו נמצאים, לאיזה מקום אפשר להגיע, איפה אפשר לטייל, איפה אי אפשר לטייל והניטור הוא חלק חשוב מהחיים שלנו כאן באזור.
<דב ליטבינוף: קריסת תשתיות.
<דב ליטבינוף: אנחנו ראינו.
<דב ליטבינוף: דרך אגב, דודי, זה הגשר שהיינו עליו, אבל זה הגשר שהיה ב-2001 ואז בנו את הגשר ב-2009, זה הגשר שקרס ב-2001 כתוצאה משיטפון, כתוצאה מהתחתרות של הנחלים אחורה ואז המים שטפו את היסודות של הגשר והגשר קרס.
<דב ליטבינוף: זה המבנה שאמרתי לכם שהמפתחות עוד נמצאים בפנים, שראינו אותו.
<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים כל מיני מקרים שקרו פה באזור.
<דב ליטבינוף: זה ים המלח, 1967, ועוד לחיצה, תראו מה קרה עד 2014, את ההתייבשות של הים.
<דב ליטבינוף: זה ב-90' ומשהו וזה החוף ב-2014.
<דב ליטבינוף: מצד שמאל זה הגשר, אנחנו יכולים לראות את עוצמת המים ואיך הטבע משתולל.
<דב ליטבינוף: כשיש גשם חזק בירושלים ובדרום הר חברון אז כל המים מגיעים בסופו של דבר לים המלח.
<דב ליטבינוף: יש פה עוצמות זרימה שהן רציניות מאוד.
<דב ליטבינוף: זה צילום של קריסת הגשר, זה הצד המערבי, זה כבר הצד המזרחי, איך הוא נאכל כתוצאה מההתחתרות של הנחלים ואז הופ קורס פנימה כל הגשר ואז באים ובונים גשר חדש שהספיק לנו לכמה שנים בלבד.
<דב ליטבינוף: היום חזרנו 30-40 שנה אחורה עם גשר קטן.
<דב ליטבינוף: זה לא גשר, אלא מעבר אירי, שאנחנו עוברים בתוך הנחל היום.
<דב ליטבינוף: אז כל טיפה של זרימה של מים אנחנו חסומים כאן באזור.
<דב ליטבינוף: אתם יודעים שכשיש תקלה של רשת סלולרית, שעתיים אין לנו טלפון או שעה אין טלפון אנחנו משתגעים.
<דב ליטבינוף: אנחנו בדור אחר, פעם החבר'ה, לא נורא, היה אוכל, לא צריך לנסוע, הבית בקיבוץ הכול בסדר.
<דב ליטבינוף: היום לא, היום אנחנו נסגרים לפעמים ליומיים-שלושה, סגורים משני הכיוונים.
<דב ליטבינוף: זה דבר בלתי נסבל.
<דב ליטבינוף: או אין חשמל יומיים.
<דב ליטבינוף: זה מבט מלמעלה על עין גדי.
<דב ליטבינוף: על פי שנים איך זה התפתח ומה קרה ואיך כל האזור הזה ננטש בסופו של דבר.
<דב ליטבינוף: זה הגשר, גשר נחל ערוגות, זו רצועת הבולענים.
<דב ליטבינוף: פה אנחנו רואים ממבט מלמעלה את המעבר, שזה המקום היחיד שהבולענים חוצים את כביש 90, במקום הזה היינו וזה חוצה לכיוון מטעי התמרים וכמובן כתוצאה מכל הסיפור של סגירת הכביש נטישה של כל מתחם התיירות שנמצא כאן באזור.
<דב ליטבינוף: זה כבר הכביש ההיקפי שנתיבי ישראל בנו.
<דב ליטבינוף: כמו שאמרתי, כביש זמני.
<דב ליטבינוף: פה נדרש כמובן לעמוד בלוח זמנים יותר מהר כדי למצוא פתרון קבע שיתאים גם לטבע, גם לאדם וגם לסביבה עצמה.
<דב ליטבינוף: זו דוגמה, מה שאמרתי, זה מה שקורה היום.
<דב ליטבינוף: טיפה של זרימה, הכביש סגור, זה נחל ערוגות.
<דב ליטבינוף: טיפה זרימה, זה ממש זרימה קלה, זה לא מגיע בכלל לזרימה שראיתם קודם בקריסה של הגשר.
<דב ליטבינוף: הכביש סגור, אי אפשר לעבור והיום נתיבי ישראל והמשטרה, נתיבי ישראל פה, הם עובדים, זה של נתיבי ישראל, אבל המשטרה לא יורדים בכלל לאזור, מרחוק נותנים הוראה לנתיבי ישראל 'תסגרו את הכביש', הם סוגרים אותו כבר במצוקי דרגות כאשר יש פעמים שהנחל זורם רק בחבר והנחל הזה פתוח ואפשר להגיע לעין גדי, אבל גם לחברי עין גדי לא נותנים לעבור.
<דב ליטבינוף: קריאה להצלת ההתיישבות.
<דב ליטבינוף: גירעון במשק המים, כמובן זו התוצאה הישירה, זו הסיבה המרכזית להיפערות הבולענים.
<דב ליטבינוף: פתרון מערכתי.
<דב ליטבינוף: אנחנו קוראים, נכון שאנחנו רוצים לטפל באנשים וזה חשוב מאוד, בתושבים שגרים כאן ובתיירות ובפרנסה, אבל צריך לזכור שיש פה משהו גדול יותר וזה הים, והים ימשיך להתייבש וימשיכו להיפער בולענים ובדבר הזה צריך לגעת.
<דב ליטבינוף: אין מנוס מלגעת גם בדבר הזה.
<דב ליטבינוף: ב-2006 היה צוות שהכין את מסמך המדיניות לעתידו של ים המלח והמסמך הזה לא הושלם.
<דב ליטבינוף: אנחנו מבקשים שישלימו, שתהיה החלטת ממשלה שישלימו את מסמך המדיניות לים המלח, איך ממשיכים מפה והלאה, מה קורה עם הים, מה עושים עם הים.
<דב ליטבינוף: הים הזה ממשיך להתייבש וממשיך לייצר בעיות והים הזה הוא נכס לאומי ובינלאומי.
<דב ליטבינוף: אמר את זה ידידי ראש מועצת מגילות, אריה, שהוא נכס בינלאומי, וככזה גם צריך להתייחס ולהמשיך את מסמך המדיניות ולחדש את הפעילות של הוועדה הזאת.
<דב ליטבינוף: פיצוי מיידי או מה שנקרא קרן מיוחדת.
<דב ליטבינוף: אני לא אומר פיצוי בכסף, שיבואו וייתנו לכל תושב פה כסף, זה ברור שזו לא הכוונה, אבל התחדשות, קליטה, בנייה, חידוש התיירות, העתקתה של התיירות שנפגעה ומקומות שזנחנו, זה נאמר גם במינרל, להעתיק את מינרל למקום אחר או את אזור התיירות בעין גדי ולתת פרנסה בכל זאת לאנשים להמשיך להתקיים במקום הזה.
<דב ליטבינוף: החלטות ממשלה מעשיות, כמו שאמרתי, חקיקת חירום לגבי האזור, הסדרת הביטוח למועצות באזור הבולענים.
<דב ליטבינוף: זו סוגיה מאוד כואבת, אף אחד לא נותן פתרון לעניין הזה.
<דב ליטבינוף: משנת 98' יש פה חבות אישית של ראשי הרשויות שנתבעים כתוצאה מפגיעה בחיי אדם.
<דב ליטבינוף: זה דבר שהוא לא מתקבל על הדעת, אני לא יצרתי את הבולענים.
<דב ליטבינוף: דרכי פעולה.
<דב ליטבינוף: המועצה האזורית תמר, מגילות, בסיוע המשרד להגנת הסביבה, מרכז מדעי ים המלח, יובילו את מסמך המדיניות לעתיד ים המלח, כולל הטמעה של ידע נוסף שהצטבר בינתיים משנת 2006 באזור שלנו.
<דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו פותחים את מכון המחקר למצדה, יש לנו הרבה מאוד ידע שהצטבר באזור שלנו ואנחנו יכולים לתרום לנושא הזה הרבה מאוד.
<דב ליטבינוף: גיוס צוות מקצועי בינלאומי מלווה, בחירת צוות מדענים וקובעי מדיניות מוביל מצומצם, גיבוש תכנית פעולה מקצועית והצגתה לממשלה, בסופו של דבר, להחלטת ממשלה, כשיש הסכמות, כי הרי צריך להביע הסכמות לפני שמביאים להחלטת ממשלה, כי אחרת זו החלטה שאין לה שום תוקף.
<דב ליטבינוף: זה בקצרה.
<דב ליטבינוף: ובנימה אישית, אני אומר לחברים שלי פה, גם ממגילות וגם מתמר ומעין גדי וממצפה שלם, תפתחו את הלב.
<דב ליטבינוף: אנחנו במצב קשה מאוד, אנשים לא מצליחים להבין עד כמה המצב שלנו קשה כתוצאה מהסיפור הזה של הבולענים.
<דב ליטבינוף: אנחנו, כראשי מועצות יכולים לזעוק את זה, ללכת לנסות ולהתדפק כל פעם על דלת אחרת, לנסות לגייס פה ושם כמה גרושים, אבל אם הזעקה הזאת לא תצא מכולנו יחד ותהיה לנו כתובת אחת שאנחנו יכולים לפנות אליה יהיה לנו קשה מאוד להמשיך את החיים כאן.
<דב ליטבינוף: קשה מאוד.
<דב ליטבינוף: תודה.
זאב בנימין בגין: יש לי שאלה, אדוני היושב ראש.
זאב בנימין בגין: קודם אני רק אקדים, אמרת בנימה אישית, בנפלאות החיים בעין גדי ביקר חבר הכנסת בגין לפני יותר מ-50 שנה.
זאב בנימין בגין: שלחתי לחברים את קטע העיתון מ-62', שם נכתב בטעות שהוא היה עם אשתו, אבל הוא היה עם כלתי בטרם התחתנו, אז יש איזה המשכיות בחיים.
<דב ליטבינוף: עם אשתך הוא היה.
<דב ליטבינוף: אמרת עם כלתי בטרם התחתנו, לא, עם כלתו בטרם התחתנתם.
זאב בנימין בגין: יש שני פירושים, כן, היא כלתו אחרי שכלתי הפכה לכלה כלולה.
זאב בנימין בגין: אז הכול כלול.
זאב בנימין בגין: בסדר, מנפלאות העברית.
זאב בנימין בגין: רק אצלנו יש, כלה וכלה.
זאב בנימין בגין: זה רק בעברית.
זאב בנימין בגין: אני רוצה לשאול, עדנה לרמן החלה, או סיכמה תכנית מתאר לים המלח, תמ"א 13, מה מצבה הסטטוטורי?
<קריאה: נגנזה - - - מסמך מדינה במועצה הארצית.
זאב בנימין בגין: הוקפאה, למה?
<שמעון דניאל: כי כשבינת שוורץ מונתה לתפקידה התקבלה החלטה, לא רק בתכנית הזו, לעצור את כל התכניות האלה ו - - -
<קריאה: לעשות תמ"א אחת.
זאב בנימין בגין: אז שאלתי בהמשך היא, לפעמים זה משיק, האם היעדר הסטטוטוריקה יש לו נגיעה להתפתחות.
<שמעון דניאל: ראשית כן, שנית, תמ"א 13 לא הייתה פותרת את הבעיה הסטטוטורית, היא לא הייתה נותנת מענה, כי ברמה שלה זו לא הרמה שנדרשת.
זאב בנימין בגין: צריך סטטוטוריקה מקומית, חקיקה.
<שמעון דניאל: התשובה היא כן.
דוד אמסלם: אני אגיד לך, חבר הכנסת בגין, אני לא רוצה לקחת את הדיון לשם.
דוד אמסלם: אחד מהסיכומים שסיכמנו בישיבה הקודמת, אני לא רוצה לפתוח את זה כאן, אנחנו נעשה את זה בישיבה הבאה, זה הנחיות התכנון לוועדות המקומיות.
דוד אמסלם: זה בנושא של ההתפתחות המקומית של היישובים, שלא יקרה את הסיפור של הגשר למטה.
דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לאריה כהן.
<אריה כהן: באמת תודה לכבוד היושב ראש ולחברי הכנסת בגין וברושי, תודה למארחים, עין גדי ומועצה אזורית תמר וחברי מצפה שלם וכל הנוכחים.
<אריה כהן: אפרופו הישיבה שלכם ביוני, אני כבר ראש המועצה השלישי מיוני.
דוד אמסלם: בוא לא נפתח את הנושא, נתקדם.
<אריה כהן: לא, כל מה שרציתי להגיד שאני קצת בשלבי למידה.
<אריה כהן: זו הייתה כל המטרה.
<אריה כהן: אבל אני רוצה לדבר על ההתיישבות וההתיישבות בעיניי, צריך להגדיר מה זה התיישבות.
<אריה כהן: אנחנו מדברים על מועצה אזורית מגילות, בעיניי זה השער המזרחי של ירושלים והשער המזרחי של מעלה אדומים ולדעתי אלה ואלה חייבים אחד את השני ואנחנו גם חייבים את מועצה אזורית תמר מדרום.
<אריה כהן: זאת אומרת הציר הזה שאנחנו מדברים עליו שמוביל מירדן לירושלים הוא ציר שחייבים לחזק אותו ולדעתי זה חלק מהדברים שאנחנו רוצים לדבר היום.
<אריה כהן: אני לא ארחיב פה את הדיבור על בולענים, עיניכם הרואות, הקטסטרופה גדולה, היישובים פה סובלים.
<אריה כהן: זה לא רק יישובים, כל הזמן אנחנו אומרים יישובים ומועצות, זה אנשים ואני באמת אשאיר את זכות הדיבור יותר לאנשים שיראו את כאבם.
<אריה כהן: מבחינתי אני רק רוצה להשלים את דב בשלושה דברים.
<אריה כהן: צריך פה, אל"ף, סוג של פיצויים.
<אריה כהן: הפיצויים הם בשתי רמות, אחת, משהו שנסתדר איתו בשנים הקרובות, אמצעי ייצור חלופיים כאלה ואחרים, פרויקט כזה או אחר, שתיכף יציגו פה, ובי"ת, תמיכה בכל התשתיות.
<אריה כהן: גם על זה דיברנו, אתם ראיתם מה זה עושה לכביש, עוברים פה מיליון וחצי, 2 מיליון כלי רכב.
<אריה כהן: ובאמת לדאוג לתשתיות האלה, לתשתית החיים היומיומית.
<אריה כהן: וגימ"ל, הבקשה הייחודית שלי, ואני רוצה לשים אותה גם פה על השולחן, ששימי, החברה הממשלתית להגנת ים המלח, אינה פועלת בתחום צפון ים המלח, מה שאני קורא, ואני חושב שכחברה שהוכיחה את עצמה ואת יכולתה באמת לשקם את התשתיות יש מקום לקבל החלטת ממשלה שתפעל גם אצלנו.
<אריה כהן: תודה.
דוד אמסלם: קודם כל, אריה, מגיע לך מזל טוב.
דוד אמסלם: לאריה יש היום יום הולדת, מזל טוב, ודבר שני, בהצלחה בתפקיד.
<דב ליטבינוף: אז איזה מתנה הבאת לו?
דוד אמסלם: אתה הפתעת אותי, כמה תמרים יש לי פה באוטו.
זאב בנימין בגין: הוא הביא הרבה רצון טוב במתנה.
דוד אמסלם: כן, הבאתי את הוועדה.
דוד אמסלם: דוד קובץ', יו"ר קיבוץ עין גדי.
<דוד קובץ': שלום לכולם, אני מזכיר ויושב ראש הקיבוץ המארח, תודה שבאתם.
<דוד קובץ': אני עברתי לכאן בעיקר משום שמה שאני אגיד הוא כאין וכאפס ממה שאריה שחל, ממייסדי עין גדי, מעומק לבו ועשר אצבעותיו יגיד, ולכן אני מעביר לו את רשות הדיבור.
<אריה שחל: כאין וכאפס מציבה לי אתגר, אני לא יודע אם אני יכול לעמוד בו, אבל אני אגיד כמה דברים.
<אריה שחל: אני אשתדל לא להרחיב כי למעשה עיקרי הדברים נאמרו.
<אריה שחל: אני רוצה אולי קצת לצבוע אותם בצבע שלנו, בצבע המקומי.
<אריה שחל: אני חי בעין גדי 60 שנה, עכשיו בינואר בדיוק מלאו 60 שנה לקיבוץ עין גדי, ב-10 בינואר.
<אריה שחל: אני חושב שפעם ראשונה, מי שמכיר אותי, יש פה מעטים שמכירים אותי, אבל מכירים אותי שאני לא איש היסטרי, פעם ראשונה יש חרדה לעצם קיומו של היישוב.
<אריה שחל: זה לא היה כשלא היה כביש, וחבר הכנסת בני בגין הזכיר את זה, לא מדרום ולא מצפון, זה לא היה כשלא היינו מחוברים לשום תשתית של מדינת ישראל, וזה קיים היום במאה ה-21.
<אריה שחל: זה הרקע לכל העניין והחרדה של האנשים, החרדה האנושית, היא אמיתית.
<אריה שחל: מוכרחים לקחת את העניין הזה בחשבון.
<אריה שחל: אני יודע במצפה שלם, אמנם לא 60 שנה, אבל גם כן עשרות שנים והנושא הזה קיים.
<אריה שחל: קיבוץ עין גדי כלכלית נשען על שלוש רגליים, שלוש זרועות, חקלאות, שלמעשה נעלמה, ראינו את זה היום.
<אריה שחל: אנחנו פועלים עכשיו לשיקום המערכת החקלאית בקשיים גדולים מאוד.
<אריה שחל: אני אעשה קצת הכללה ואני אגיד קשיים בעיקר בירוקרטים, אפשר להגיד משפטיים כאלה ואחרים, קשיים גדולים מאוד, כאילו אנחנו הולכים לעשות איזה משהו שלא קשור לבעיה שאנחנו דנים בה עכשיו, אבל אנחנו מתעקשים וממשיכים.
<אריה שחל: הזרוע השנייה היא מפעל המים המינרלים, שגם פה אנחנו כל פעם מאיימים איומים ממקור זה או אחר, משאבי טבע והקשת המזרחית, אני לא אפרט.
<אריה שחל: סך הכול זה עניין יציב שתורם לנו מאוד.
<אריה שחל: והדבר השלישי זה התיירות, ונדמה לי שגם פה לא צריך לפרט, ראינו את השטח שהיה עליו כפר נופש שלמעשה נעלם, חוף ים המלח למעשה לא נגיש כמעט בשום מקום, עניין התחבורה וכו' וכו'.
<אריה שחל: למעשה צריך לבנות מערכת כלכלית חדשה בעין גדי, צריך להרחיב את התעסוקה הלא חקלאית.
<אריה שחל: גם פה יש לנו כל מיני מגבלות, תמ"אות ב-א' ותב"עות ב-ע', אני בטוח שכולם יודעים למה אני מתכוון, החל מתמ"א 35 והמשך בתב"ע המקומית, יש מגבלות בתוך עין גדי, הפיתוח החקלאי מוגבל מאוד, אבל פיתוח לא חקלאי הוא מוגבל על ידי חוקי מדינת ישראל ואין טעם שאני אפרט עוד.
<אריה שחל: אני מניח שהדברים ידועים.
<אריה שחל: בכל אלה אנחנו מתמודדים ויש החלטות ממשלה, הנושא היה במליאת הממשלה כמה פעמים, בקבינט החברתי כלכלי וכו' וכו', אבל הדברים הם קשים מאוד.
<אריה שחל: לפני כעשר שנים נעשתה פעולה ראשונה לסיוע.