GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביגדור דנן: אם אנחנו רוצים את שני הסעיפים האלה לקיים אז אנחנו יוצרים איזשהו איזון.
<אביגדור דנן: מבנה הקבע – כבר חתמנו בירושלים על הסכם הבנות לרכישת מבנה הקבע של תאגיד השידור הישראלי בירושלים.
<אביגדור דנן: אנחנו לא רואים את זה כמין מליצה.
דוד אמסלם: אדוני, תענה על השאלות שלי.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על הסידור של הסדר הקבע.
דוד אמסלם: את תיחום הבעיה אנחנו מבינים.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים שמדובר – דיבר על זה גם חבר הכנסת פולקמן – על השנה וחצי הקרובות.
דוד אמסלם: על זה הוויכוח.
דוד אמסלם: עזוב, בעוד 10 שנים תבנו פה איזה בניין יפה וטוב ותעברו אליו כולכם.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע מבחינתך, אתה היועץ המשפטי של התאגיד.
דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין הדחיות באו בעקבות בקשות של התאגיד עצמו.
דוד אמסלם: נכון שהכנסת חוקקה אבל אתם ניגשתם למר פילבר ואמרתם לו: תגיש את ההצעה בשם הממשלה, וכך זה התגלגל, בגלל זה אנחנו הרמנו את היד פה.
דוד אמסלם: אני חושב שרק לפני כמה חודשים הרמנו את היד.
דוד אמסלם: אבל אתם יוזמים, אתם עושים את פעולת הכנף הראשונה.
דוד אמסלם: עשיתם את זה שלוש פעמים, וזה בסדר מבחינתי.
דוד אמסלם: גם אם אתם צריכים הארכה עוד ארבע פעמים, אני לא מבין בזה, אבל זה בסדר.
דוד אמסלם: מה זה קשור לירושלים?
דוד אמסלם: יכול להיות שמודיעין מתאימה לכם, יכול להיות שאתם לא אוהבים את הפקקים בכניסה לירושלים, יכול להיות שמזג האוויר בירושלים לא מתאים לכם, יכול להיות שהאוכלוסייה הירושלמית לא מתאימה לכם, הכול בסדר, אבל יש חוק, ומי שזה לא מתאים לו שיעזוב את התאגיד וילך הביתה.
דוד אמסלם: נביא אנשים אחרים ממקומות אחרים שאוהבים את ירושלים ויקיימו את החוק.
דוד אמסלם: אני לא מבין מאיפה בא לך הסיפור הזה, שאתה בכלל מחליט לפנות ליועץ המשפטי לממשלה ולשנות את הסיפור של ירושלים.
<אביגדור דנן: קודם כול, אנחנו תמיד-תמיד נתייעץ עם המשנים ועם היועץ המשפטי לממשלה.
<אביגדור דנן: אנחנו לא חוששים מלהתייעץ, גם כשהחוק קובע מספר הסדרים, שאם נקיים אותו כלשונו, רק את סעיף 5, המשמעות שלו תהיה שידור ציבורי ביום התחילה.
דוד אמסלם: לא קרה כלום, לא יפלו השמים.
<אביגדור דנן: בסדר, לנו אין את הסמכות להגיד את האמירה הזאת.
דוד אמסלם: אבל אמרתם את זה שלוש פעמים.
<אביגדור דנן: אנחנו לא אמרנו את זה.
דוד אמסלם: למה דחינו את זה?
דוד אמסלם: קמנו בבוקר ופתאום החלטנו?
<אביגדור דנן: ההנהלה באמת פנתה.
דוד אמסלם: אז למה ההנהלה לא פנתה עוד פעם?
<אביגדור דנן: היא כן פנתה.
<אביגדור דנן: אמרנו בהזדמנויות שונות, במספר דיונים שהתקיימו בוועדת הכלכלה המנכ"ל אמר שאנחנו צריכים לדחות את המועד.
דוד אמסלם: הוועדה לא פונה לוועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: הוועדה פונה למנכ"ל משרד התקשורת והוא מגיש את ההצעה לשינוי החוק בכנסת.
<שלמה פילבר: אני רוצה להדגיש שני דברים שברחו פה בין השורות.
<שלמה פילבר: אחד, מבחינת עמדת משרד התקשורת ושר התקשורת, במשותף עם שר האוצר, לא תהיה הארכה יותר לפתיחת התאגיד, ולו רק בשל הסיבה שההארכה הזאת עולה מאות מיליוני שקלים, שאין אותם, שהמדינה לא מתכוונת לממן אותם, ובעיקר משרד האוצר.
<שלמה פילבר: אגב, זה גם עונה לאייל חיימובסקי, רק בשביל להיות הגון, כי לא הזמינו לכאן את נציג משרד האוצר.
<שלמה פילבר: הבעיה של אי השימוש במתקני רשות השידור הנוכחית בהמשך נובעת מהוראה של החשב הכללי, שכחלק מכל התהליך לקח מבנים- - -
דוד אמסלם: יכול להיות שתקבלו רק יותר כסף עבור הנכסים.
דוד אמסלם: תתקדם, עזוב.
דוד אמסלם: מה הבדיחה הזאת?
דוד אמסלם: אין לזה עלויות, זה חינם, של המדינה.
דוד אמסלם: על מה אתה מדבר?
<שלמה פילבר: אני לא מדבר על זה.
דוד אמסלם: אני מכיר מספיק מבנים של המדינה שפינו אותם והשאירו אותם כך עוד שנים רבות מאוד, ועוד שילמו עבור השמירה.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, תראה רק את המבנה שאליו המינהל היה צריך לעבור אליו, הבניין הזה.
דוד אמסלם: אחרי שהמדינה בנתה אותו במשך שנים לא העבירו אליו את העובדים, השאירו אותו ריק, ועוד ניקו אותו ואבטחו אותו ושילמו עבור החניון.
<שלמה פילבר: זה סמכות של משרד האוצר.
<שלמה פילבר: זה כל מה שאמרתי.
דוד אמסלם: אז עזוב את הבדיחות האלה.
דוד אמסלם: תעבור למהות.
<שלמה פילבר: מבחינת העמדה של המדינה כרגע, לא תהיה הארכה נוספת לפתיחת התאגיד כי הארכה נוספת כזאת משמעותה החזקת עובדי רשות השידור הנוכחיים, שהם עובדי מדינה, על תלוש המשכורת של המדינה.
<שלמה פילבר: התאגיד לא רק עצמאי מבחינת קבלת החלטות- - -
דוד אמסלם: ואם הם לא יספיקו, מה תעשה?
<שלמה פילבר: אז יבואו לבקש הארכה.
דוד אמסלם: אני אומר לך, תבואו לבקש הארכה.
דוד אמסלם: אם אתה מרשה לי בכל מקרה להתנגד להארכה אז תגיד לי מעכשיו שזו העמדה, שאם יבואו לכנסת נתנגד.
<שלמה פילבר: נאמר לראשי התאגיד בישיבת הממשלה שבה הייתה הארכה: אל תבואו לבקש הארכה נוספת.
דוד אמסלם: אז מה אם זה נאמר?
<שלמה פילבר: אני רק אומר מה נאמר.
<שלמה פילבר: כל החלטה אפשר לשנות.
דוד אמסלם: תומר רוזנר, אני רוצה לשמוע את עמדתך המשפטית.
<קרן הראל הררי: אפשר לסיים להגיב מטעם התאגיד?
<קרן הראל הררי: אני מנהלת הרגולציה בתאגיד.
<קרן הראל הררי: מנכ"ל התאגיד כמה פעמים דיבר בוועדות הכנסת השונות בזמן שנערכו דיונים, וגם שלח מכתבים לכל הגורמים בממשלה ומחוץ לה שעוסקים בעניין.
<קרן הראל הררי: הוא ביקש ואפילו התעקש שהתאריך לא ריאלי בשביל להעמיד לוח שידורים ראוי ומכובד, אפילו לא בצורה חלקית.
<קרן הראל הררי: הוא ביקש מלכתחילה שיום התחילה יידחה ל-2018, שזה התאריך הריאלי שבו נוכל להיכנס כבר ישר למבנה קבע וגם לוח השידורים יוכל להיות באמת ראוי.
<קרן הראל הררי: אבל הגורמים בממשלה לא הסכימו.
<קרן הראל הררי: ועדות הכנסת התכנסו וההחלטה הייתה בסופו של דבר, בהתחלה נקבע סוף מרץ 2016 ואחר-כך הוחלט על סוף ספטמבר 2016.
<קרן הראל הררי: הבקשה שלנו מלכתחילה הייתה להיכנס ישר למבני קבע ב-2018 ולכן נוצר המצב הזה, שאנחנו צריכים תקופת ביניים שבה נצטרך לשדר.
נחמן שי: אבל היא תהיה בירושלים.
<קרן הראל הררי: לא שאנחנו רוצים דווקא להיות במודיעין אלא פשוט במודיעין יש את האולפנים של ערוץ 9 שמוכנים ומחכים, הם ריקים.
<קרן הראל הררי: זה הפתרון הזמני הכי מהיר שיש.
<קרן הראל הררי: חתמנו על הסכם הבנות לגבי מבנה קבע בירושלים, עם המבנה של אבי חבר, שבו אנחנו הולכים להיכנס ל-6 קומות שלמות בשטח של 8,000 מטר, כפי שאנחנו צריכים, ולא כפי שהזכירו פה 3,000 מטר.
<קרן הראל הררי: הכוונה שלנו לגמרי רצינית.
<קרן הראל הררי: המנכ"ל שלנו ירושלמי.
<קרן הראל הררי: הכוונות שלנו באמת-באמת להיכנס לירושלים.
<קרן הראל הררי: פשוט בגלל שכרגע החוק מחייב אותנו להתחיל את השידורים בתוך 130 ימים לא ראינו שום ברירה אחרת אלא זאת הדרך היחידה.
<אודי הכהן: אני סמנכ"ל הנדסה של התאגיד.
<אודי הכהן: דבר נוסף, בנובמבר גם רוממה נבחנה כחלופה.
<אודי הכהן: ישבנו במינהל הדיור הממשלתי ונפגשנו אם רשות מקרקעי ישראל.
<אודי הכהן: נאמר לנו באופן מפורש, וזה גם כתוב בסיכום של אותה ישיבה, שלא נוכל להיכנס לרוממה.
רועי פולקמן: לשהות קבע.
רועי פולקמן: אני רוצה לדייק.
רועי פולקמן: לשנה וחצי אין שום בעיה להיכנס לרוממה.
דוד אמסלם: בהנחת עבודה שלא הייתה מגבלה של המינהל, הייתה בעיה לשדר מרוממה בשנה וחצי האלה?
דוד אמסלם: המקום מתאים לכם באופן זמני?
<אודי הכהן: הוא לא מתאים לנו.
<אודי הכהן: הוא דורש התאמות רבות.
<אודי הכהן: יש שם אנטנת רדיו לא מרושה.
דוד אמסלם: תחליט.
דוד אמסלם: אמרת שבאתם למינהל הדיור הממשלתי והם לא אישרו לכם, כלומר אתם הגשתם את הבקשה.
דוד אמסלם: אז מה, ביקשתם בקשה לא ריאלית?
<קרן הראל הררי: ביקשנו להיכנס לרוממה וגבי שוחט מהחשב הכללי ומי שממלא מקום- - -
דוד אמסלם: אני שואל ברמה המקצועית.
דוד אמסלם: נניח שעכשיו אנחנו משכנעים את גבי שוחט, שהוא כנראה מנהל פה אולי גם את החוק, ואומרים לו: תן להם עוד שנתיים.
דוד אמסלם: יש בעיה?
רועי פולקמן: זו נקודה מעולה.
רועי פולקמן: אוסיף עוד מילה.
רועי פולקמן: יש נייר של התאגיד מסוף שנת 2015, שהם שכרו חברה חיצונית שתבדוק חלופות, וגם העידו על היתרונות שיש במתחם רוממה ועל כך שהוא מתאים, והסייגים היחידים שלהם היו בירוקרטיים-מנהלתיים ולא מקצועיים.
<אודי הכהן: הסייגים הם לא בירוקרטיים.
רועי פולקמן: או שמינהל הדיור לא מקצועי.
<אודי הכהן: אלה סייגים מקצועיים.
<אודי הכהן: יש שם אנטנה של רדיו שאין לה אישור של המשרד להגנת הסביבה, אין לה היתר בנייה.
<תומר רוזנר: כמה שנים היא שם?
<אודי הכהן: לא משנה כמה שנים היא שם.
<תומר רוזנר: מי אחראי להקמתה?
<אודי הכהן: רשות השידור.
<תומר רוזנר: באמת, הוא הקים את האנטנה.
רועי פולקמן: תבקש מהיועץ המשפטי היתר חורג לשנה.
דוד אמסלם: תענה לי בלי הרצאות, אני שואל שאלה פשוטה.
דוד אמסלם: תחליט, אם ברוממה אתם לא יכולים להישאר בגלל מינהל הדיור הממשלתי אז תגיד.
<אודי הכהן: זה מתחלק לשתיים.
<אודי הכהן: בנובמבר כשניגשנו לתהליך הזה היו לנו חודשים רבים שבהם יכולנו לבצע את ההתאמות, הן בחדר השידור, הן באולפנים, הן להסדיר את כל נושא הרישוי והיתרי הבנייה וכל התהליכים.
<אודי הכהן: מעבר לתהליכים החוקתיים יש גם תהליך של בדיקת קרינה בלתי מייננת.
דוד אמסלם: אבל למה אתה נכנס עכשיו לכל הברגים בארון?
<אודי הכהן: כי זה חלק מן התהליך, אדוני.
דוד אמסלם: תענה לי אם כן או לא.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לשאלה למה.
<אודי הכהן: ברוממה היום משדרים.
דוד אמסלם: בגדול, ברוממה היום איך משדרים?
דוד אמסלם: מה, לא משדרים טוב?
דוד אמסלם: יש שם סכנה?
דוד אמסלם: קרינה מייננת?
דוד אמסלם: מסוכן שם?
דוד אמסלם: אתמול הייתי שם.
דוד אמסלם: מה, הלכתי למקום מסוכן?
נחמן שי: הוקרנת.
דוד אמסלם: בבקשה, נחמן שי.
נחמן שי: אני לא צריך להוסיף עליך, יש לך מספיק אנרגיות.
דוד אמסלם: אתה יודע מה מרגיז אותי בדיון.
דוד אמסלם: בגדול, אין לי בעיה שמישהו אומר לי: אני עובר על החוק, אני כך, אני כך.
דוד אמסלם: יש לי בעיה אם הוא חושב שאני טיפש.
דוד אמסלם: זה הדבר הכי גרוע.
דוד אמסלם: זה מעליב אותי.
דוד אמסלם: בגלל זה אני מתרגז.
נחמן שי: כאשר אני רואה אותך מתרגז אני כבר לא צריך.
נחמן שי: לפני עשרים וכמה שנים הקמנו את ערוץ 2, וגם בערוץ 2 היה כלל, שערוץ 2 צריך לשדר מירושלים.
נחמן שי: לא היה להם איפה אז הם החליטו לשדר מאולפני הבירה, כי המועצה הציבורית אז לא נתנה להם לשדר בשום מקום אחר.
נחמן שי: הם שידרו מאולפני הבירה עד שהם הכינו את מקום הקבע שלהם בנווה אילן.
נחמן שי: גם זו הייתה פרשנות קצת בעייתית, מרחיבה.
<תומר רוזנר: זה גם לא ירושלים.
רועי פולקמן: והם לא חזרו אף פעם לירושלים.
נחמן שי: זה הלך לבג"ץ, אבל לפחות התחילו בירושלים, לא לא-התחילו בירושלים.
נחמן שי: ההתחלה צריכה להיות בירושלים ואחר-כך נראה לאן תלכו.
נחמן שי: יש בירושלים מקומות.
נחמן שי: אל תבלבלו לי את המוח.
נחמן שי: אני אומר לכם שאפשר.
נחמן שי: אתה מהנדס, אתה צריך להקים מתקנים.
נחמן שי: תבדוק כמה מתקנים קיימים בירושלים.
נחמן שי: אפילו ב-JCS ואפילו במקומות אחרים.
נחמן שי: אפשר להקים את זה בצורה זמנית.
נחמן שי: אני לא מדבר על המתקן עצמו של רשות השידור שעכשיו אתה מראה לי שיש לו אנטנה לא חוקית ובכלל מי יודע למה הקימו אותו שם.
נחמן שי: הוא שם כבר "רק" שישים שנה.
נחמן שי: אני אומר לכם עוד פעם, תתכנסו לירושלים.
נחמן שי: זה לא רק החוק, שדודי אמסלם כל-כך מקפיד עליו, אלא זה גם הדרישה הציבורית.
דוד אמסלם: אני לא מבקש מהם עכשיו להיכנס לאידיאולוגיה.
דוד אמסלם: בשביל זה ישבו פה חברי הכנסת וקבעו ירושלים ולא עפולה, כי הם הבינו את החשיבות של ירושלים.
דוד אמסלם: עזוב, אני לא נכנס לזה איתם.
דוד אמסלם: יכול להיות שמבחינתם מודיעין זה מצוין.
דוד אמסלם: בשביל זה הכנסת חוקקה את החוק.
דוד אמסלם: מרגיז אותי שמישהו עובר על החוק, פקיד עובר על החוק.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את חוות הדעת המשפטית של תומר רוזנר, גם בהיבט של החוק הזה, ואני רוצה התייחסות גם לגבי חוק-יסוד: ירושלים, שמדבר על חיזוק ירושלים בהיבטים הרחבים.
<תומר רוזנר: אתייחס קודם לחוק-יסוד: ירושלים, בקצרה.
<תומר רוזנר: סעיף 4 לחוק-יסוד: ירושלים קובע שהממשלה תקדם את ירושלים, וקובע בסעיף 4(ב) שכל הרשויות הציבוריות יתנו עדיפות לירושלים בפעילויותיהן בתחומי המשק והכלכלה ובתחומים אחרים.
<תומר רוזנר: לכן כמובן שגם תאגיד השידור הציבורי, שהוא תאגיד שהוקם בחוק, מחויב בהוראה זו.
<תומר רוזנר: לגבי סעיף 5 לחוק תאגיד השידור הישראלי, אין ספק שכוונת המחוקק הייתה שעיקר השידורים יבוצע מירושלים.
<תומר רוזנר: כפי שהוזכר כאן על-ידי חבר הכנסת שי, בשעתו כשנחקק חוק הרשות השנייה גם אז הייתה כוונה שהשידורים יהיו מירושלים ונכתב בחוק במפורש שמוסדות חברת החדשות יהיו בירושלים, אבל בעקבות פרשנות שניתנה אז לחוק אמרו שגם נווה אילן זה ירושלים.
רועי פולקמן: בזמן או במרחב?
רועי פולקמן: הבנתי שהיה כאן דיון על פיזיקה.
דוד אמסלם: יכול להיות שגם.
דוד אמסלם: ככל שהמרחב מצטמצם הזמן מתקצר.
<תומר רוזנר: לכן חברי הכנסת הקפידו כשניסחו את חוק השידור הישראלי, והדבר עולה מפרוטוקולי הדיונים של ועדת אלהרר, הוועדה המיוחדת שעסקה בנושא, הן לקבוע במפורש שזה התחום המוניציפלי של ירושלים ולא נווה אילן למשל והן לקבוע שגם עיקר השידורים יהיה מירושלים, כדי שלא תהיה פרשנות שרק מוסדות ההנהלה יהיו בירושלים.
<תומר רוזנר: קודם כול יש לתמוה על כך שהנושא הגיע בכלל לשולחנו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
<תומר רוזנר: מדובר פה בתאגיד עצמאי לכאורה שאינו מחויב בחוות דעת היועץ המשפטי לממשלה.
<תומר רוזנר: יש לו ייעוץ משפטי עצמאי משלו.
<אביגדור דנן: אני מזכיר שזה היה בתקופה שלא הייתה מועצה.
<תומר רוזנר: ועדיין התאגיד הוא תאגיד.
<תומר רוזנר: לכן יש לתמוה על כך שבכלל היועץ המשפטי לממשלה נזקק לשאלה.
<תומר רוזנר: אילו תאגיד השידור הציבורי היה מקבל החלטה כזאת על-ידי היועץ המשפטי שלו והייתה מוגשת עתירה והיו מבקשים את עמדת היועץ המשפטי לממשלה, אין ספק שהיה עליו לתת את דעתו לנושא.
דוד אמסלם: בהתנדבות.
<תומר רוזנר: אבל לא ברור לי בכלל כיצד הנושא הגיע לשולחנו ומה מעמדו בנושא, במיוחד כשמדובר בתאגיד עצמאי, וכפי שאמר מנכ"ל משרד התקשורת, המחוקק רצה להקפיד מאוד על מעמדו העצמאי של תאגיד השידור הציבורי, וייעוץ משפטי עצמאי הוא חלק ממעמדו העצמאי של תאגיד ציבורי.
<תומר רוזנר: כפי שאנחנו יודעים, הייעוץ המשפטי של רשות השידור הוא ייעוץ משפטי עצמאי שאיננו ולא ראה עצמו מעולם מחויב בחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, למעט כמובן בעניינים פליליים שבהם כמובן עמדתו של היועץ המשפטי לממשלה, כמי שעומד בראש התביעה, מחייבת.
<תומר רוזנר: לכן זו תמיהה ראשונה.
<תומר רוזנר: תמיהה שנייה, לדעתי לשון החוק ברורה וחד-משמעית ואין מקום להיזקק לפרשנות תכליתית.
<תומר רוזנר: כפי שאמר יושב-ראש הוועדה באמירה ספונטנית, אם נוצרה כאן התנגשות – ואני לא מתייחס כמובן לפן העובדתי כי אני ממש לא בקי בו, אם יש מקום אחר בירושלים או אין מקום בירושלים.
<תומר רוזנר: אני יוצא מנקודת הנחה לצורך הדיון שאין מקום בירושלים, ואם נוצרה סתירה כזאת בחוק הדרך לטפל בה היא בדרך של שינוי חקיקה.
<תומר רוזנר: הממשלה יודעת לתקן את החוק, תאגיד השידור יודע ליזום תיקון חקיקה, אפשר היה לבקש.
<תומר רוזנר: עיינתי בהוראות התחילה, יש בחוק הזה פרק נרחב מאוד של הוראות תחילה והוראות מעבר.
<תומר רוזנר: אפשר היה לבקש תיקון חקיקה שאומר שבתקופת מעבר כזאת או אחרת סעיף 5 יושעה, לא יחול, או יחול בשינויים כאלה ואחרים.
<תומר רוזנר: פרשנות תכליתית שעוקרת את לשון החוק ממקומה איננה במקומה במקרה הזה.
<תומר רוזנר: כפי שציינו חברי הכנסת, צר לי לומר שחוות דעתו של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה עושה זילות של שלטון החוק ולא מכבדת את כוונת המחוקק, את ההיסטוריה של החקיקה ובוודאי את תכלית החקיקה.
דוד אמסלם: אגב, גם את השפה העברית.
<תומר רוזנר: אני חושב שאין מקום לפרשנות הזאת.
<תומר רוזנר: זאת פרשנות תכליתית שסוטה מלשון החוק וצר לי על כך שניתנה חוות דעת זו.
דוד אמסלם: תודה רבה לתומר רוזנר.
דוד אמסלם: עופר ברקוביץ, סגן ראש עיריית ירושלים, כמה מילים, ואחרי כן אסכם.
<עופר ברקוביץ: קודם כול, כבוד היושב-ראש, תודה על הדיון הזה.
<עופר ברקוביץ: אני יודע שאתה אוהב את ירושלים ודואג לירושלים, זה ניכר ועקבי.
<עופר ברקוביץ: אני מגיע מודאג מאוד לדיון הזה.
<עופר ברקוביץ: אני מרגיש שהדיון הזה הוא חלק מדיון רחב יותר, שבו מדובר על כך שממשלת ישראל ממש ביודעין נוטשת את ירושלים, משנה במו מעשיה – לא במו דיבוריה – את מה שהיא בעצמה כבלה את עצמה אליו.
<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על יחידות שיוצאות מן העיר.
<עופר ברקוביץ: אנחנו לא מדברים על השבת כ-45 יחידות שממוקמות מחוץ לעיר כבר שנים שלא על-פי החוק.
<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על המדען הראשי שעושה את צעדיו החוצה, אנחנו מדברים על תאגיד השידור הציבורי שיש בו כ-1,000 משרות איכותיות, אנחנו מדברים על היחידה לדה-לגיטימציה שתילחם מתל-אביב על מעמדה של מדינת ישראל.
<עופר ברקוביץ: אנחנו מדברים פה על שורה ארוכה של מהלכים ואני מודאג מכך שיש פה פקידים שבאים ומנסים לסנגר על המהלכים שלהם.
<עופר ברקוביץ: אני מודאג מכך שאנשים כמוך וממשלת ישראל, שאני מאמין בכוונותיהם הטובות לירושלים, לא מצליחים לממש את הדבר הלכה למעשה.
<עופר ברקוביץ: אני מודאג מן הפגיעה הקשה בירושלים.
<עופר ברקוביץ: ירושלים עברה שנה וחצי קשות מאוד.
<עופר ברקוביץ: אנחנו כמו מתאגרף שחטף כמה מהלומות.
<עופר ברקוביץ: בעלי עסקים צועקים מחד, התושבים צועקים מאידך, וממשלת ישראל – בניגוד לפעולות העירייה שמנסה להחזיר את הצעירים, לפתח תעשייה ולפתח כלכלה – עושה פעולות הפוכות.
<עופר ברקוביץ: זה לא יעלה על הדעת.
<עופר ברקוביץ: ברמה הפרקטית, היו לי לא מעט שיחות עם סמנכ"ל התאגיד.
<עופר ברקוביץ: נאמר לי בצורה מפורשת על-ידו שהתאגיד יישאר בירושלים, שנמצאו המקומות, שנחתמו ההסכמים.
<עופר ברקוביץ: יש כאן תהליך של הונאה על-ידי פקידים את הדרג הציבורי שמבקש להשיג הישגים ולממש את שלטון החוק בישראל.
<עופר ברקוביץ: מתוקף תפקידי כסגן ראש העירייה, אני לא אמור לחפש נכסים, אבל מפאת חשיבות העניין לירושלים העברתי הצעות ל-5 נכסים מ-5 מתווכים שונים לאותו סמנכ"ל התאגיד.
<עופר ברקוביץ: הוא לא טרח להתקשר אליהם בטלפון כשהוא אמר שאין מקום מתאים בירושלים.
<עופר ברקוביץ: חוסר האחריות של אותם פקידים וההפקרות של מה שהולך כאן פשוט חוצה כל גבול.
<עופר ברקוביץ: אני חושב שאתם חייבים לעשות לזה סוף כמה שיותר מהר.
<עופר ברקוביץ: אחרת, תְבַכו את מותה של ירושלים ואת ההיחלשות שלה ואת ההתפוררות שלה.
דוד אמסלם: תודה, עופר ברקוביץ.
דוד אמסלם: אודי הכהן, לא צריך לענות.
דוד אמסלם: לא כל הערה שמישהו מעיר מחייבת תשובה.
דוד אמסלם: ברשותכם יש לי שאלה אחרונה, אני רוצה לשאול את אלידור בליטנר.
דוד אמסלם: לפי הבנתך המשפטית איך היה אמור להיות מנוסח הסעיף הקודם כדי שיהיה ברור שהזמן והמרחב חד הם?
דוד אמסלם: איך הייתם מנסחים את החוק?
<אלידור בליטנר: הפרשנות היא, כאמור, פרשנות תכליתית.
דוד אמסלם: הכנסת הרי בסופו של דבר היא מעל משרד המשפטים, היא המחוקק.
דוד אמסלם: היא חוקקה את החוק, לפי תפיסתי והבנתי, מצוין.
דוד אמסלם: היות והחשיבה שלכם יצירתית אני רוצה עכשיו לשאול אותך, תני לי ייעוץ.
דוד אמסלם: אם הכוונה שלנו היא שבשום מקרה לא יעזבו את ירושלים, איך אני אמור לנסח את החוק?
<אלידור בליטנר: אנחנו מפרשים את המסגרת החקיקתית הקיימת.
<אלידור בליטנר: במסגרת החקיקתית הקיימת זו הפרשנות שלנו.
דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה לשנות אותה כדי שאתם לא תוכלו לפרש את זה כפי שפירשתם.
דוד אמסלם: מה את מציעה לי לנסח?
דוד אמסלם: אגיד לך למה.
דוד אמסלם: אני מנהל פה דיונים רבים.
דוד אמסלם: מעולם לא נתקלתי בדבר הזוי כזה.
דוד אמסלם: יש פה איזו אלימות משפטית, משהו שלא נתפס לי.
דוד אמסלם: אני שואל אותך, הרי אנחנו חוקקנו את החוק מתוך כוונה שהם יהיו בירושלים.
דוד אמסלם: אתם לקחתם את זה לאן שאתם רוצים.
דוד אמסלם: אני אומר: לא.
דוד אמסלם: יש שתי אופציות: או שאתם אומרים שיש לכם סמכות לקחת את זה לאן שאתם רוצים, בלי קשר אלינו.
דוד אמסלם: זה אמירה אחת.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתם חושבים שאתם מעל הכנסת.
דוד אמסלם: יכול להיות שהכנסת מדברת על ירושלים ואתם החלטתם שהכוונה היא לבאר-שבע.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל, אם אתם כופרים בכך שהכנסת מחוקקת, תגידו.
דוד אמסלם: אם לא, תני לי עכשיו עצה איך ננסח את זה כך שלא תביאו את הפרשנות שלכם.
<אלידור בליטנר: זה כמובן לא סתם ככה אלא כאמור יש כאן פרשנות שרואה לנגד עיניה תכלית חשובה בעיני כולם כאן, של שידור ציבורי מצטיין, מוביל, וגם בטווח הרחוק שידור שיתרום לחיזוק מעמדה של ירושלים.
דוד אמסלם: לא אמשיך ללחוץ עליך מפני שהבנתי שאין לך תשובה.
דוד אמסלם: את לא יודעת מה להשיב בעניין הזה.
דוד אמסלם: את אפילו לא יודעת להסביר את הטענה הבסיסית איך הגעתם לאן שהגעתם.
דוד אמסלם: אני מבקש מכם שתגישו לי בשבוע הבא ביום שני את העמדה שלכם כתובה.
דוד אמסלם: אני מדבר על התאגיד.
דוד אמסלם: אני מקבל את כל מה שתומר רוזנר אמר.
דוד אמסלם: תומר רוזנר אמר שמשרד המשפטים הוא לא צד בעניין.
דוד אמסלם: אין לי מושג למה רצתם להתייעץ אתו.
דוד אמסלם: אתם עצמאים בעניין הזה.
דוד אמסלם: אם מישהו היה רוצה להשיג השגה לגבי הפרשנות המשפטית שלכם והיה מגיש עתירה לבג"ץ אז היו שואלים מה עמדת המדינה ואז הם היו יכולים להגיד את עמדתם.
דוד אמסלם: עצם העניין בחיבור הזה, זה כשלעצמו מוזר, ואפילו מעבר לכך.
דוד אמסלם: אני רוצה שתכתבו לי את עמדתכם המשפטית, האם אתם רוצים להתכנס עדיין, במקום ללכת לבג"ץ ואחרי זה שנעשה כאן שינוי חקיקה, האם אתם רוצים לחזור חזרה למצב הקודם, להביא את הפרשנות הרגילה ולהתיישר סביבה, ואם צריך לעשות שינוי חקיקה בנושא לוחות הזמנים מבחינת הפעלת התאגיד תגידו לנו.
דוד אמסלם: זה נשמע לי יותר סביר, אז אין בעיה.
דוד אמסלם: ולא, אם לא תגישו את המסמך הזה עד יום שני הקרוב אחתים את כל חברי הוועדה, אגיש הצעת חוק ואני מקווה- - -
נחמן שי: גם אלה שאינם חברי הוועדה.
נחמן שי: נביא לך 80 חתימות.
<תומר רוזנר: מה אפשר לכתוב?
<תומר רוזנר: אני באמת לא יודע מה לכתוב.
דוד אמסלם: אתייעץ עם היועץ המשפטי של הכנסת מה לכתוב.
דוד אמסלם: אני מתחבר למה שאמר תומר רוזנר, אני מרגיש שיש כאן זילות של הכנסת ושל חוקי הכנסת.
דוד אמסלם: אני עושה כאן הפרדה בין הנושא של התאגיד וירושלים לבין הפרשנות של משרד המשפטים, שלדעתי הרחיקה לכת.
דוד אמסלם: אני לא יודע אם משרד המשפטים לא פותחים פה פתח – אני לא יודע מה היה קורה אם מישהו אחר היה עושה את זה, מה הם היו אומרים.
<אביגדור דנן: אפשר להעיר?
דוד אמסלם: לכן אני מבקש מן התאגיד, תכתבו לי את ההחלטה שלכם לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: תביאו את זה למועצה לדיון מחדש השבוע, תרשמו לי את העמדה של המועצה ותעבירו אותה אליי ביום שני ולפי זה אחליט.
דוד אמסלם: צריך להבין, ירושלים היא בירת ישראל.
דוד אמסלם: יש את חוק-יסוד: ירושלים.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע אל משרד המשפטים.
דוד אמסלם: חוק-יסוד: ירושלים הוא חוק-יסוד.
דוד אמסלם: אין הרבה חוקי-יסוד.
דוד אמסלם: שם מדינת ישראל אומרת את הכיוון שהיא רוצה לפעול בו, את רוח הדברים.
דוד אמסלם: כל ממשלות ישראל – דרך אגב, חוק-יסוד: ירושלים נחקק בשנת 1980 לא על-ידי ממשלת הליכוד.
דוד אמסלם: הכוונה לחזק את מעמדה של ירושלים בכל ההיבטים.
דוד אמסלם: אני אומר באופן חד-משמעי לממשלה, ירושלים היא עיר שהיום חלק ממשרדי הממשלה לא פועלים בה.
דוד אמסלם: בכל "יום ירושלים" אני שומע מראש הממשלה וצפונה את רוממות ירושלים בגרונם, "נעלה את ירושלים על ראש שמחתנו", אבל כאשר מפרקים את זה למעשים – וואלה, שום דבר.
דוד אמסלם: משרדי הממשלה הולכים מכאן וכל מיני תאגידים עוזבים את ירושלים, בכל מיני אמתלות, לא חשוב.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשאני גדלתי בירושלים כל משרדי הממשלה פעלו בירושלים.
דוד אמסלם: כאשר שכונת רמות קמה כל פקידי הממשלה בארץ באו לעבוד בירושלים, כאשר העבירו את משרדי הממשלה.
דוד אמסלם: משרד הבינוי והשיכון מכר להם שם דירות, נתנו להם משכנתאות כמעט בחינם, רק שיבואו לירושלים.
דוד אמסלם: הבסיס של שכונת רמות בירושלים התחיל מעובדי מדינה כאשר באו המשרדים לירושלים.
דוד אמסלם: היום הממשלה במו ידיה עושה בדיוק את הפעולה ההפוכה.
דוד אמסלם: היא מדברת אחרת אבל הפעולות שלה הן בדיוק הפוכות.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שצריך לחזק את ירושלים בכל המישורים.
דוד אמסלם: ירושלים היא עיר מוכת גורל היום, היא נמצאת במצב ביטחוני לא פשוט ובמצב תעסוקתי לא פשוט, קשה לחיות פה.
דוד אמסלם: אין פה תעשייה, אין פה כמעט כלום, אז את הקצת שיש לוקחים מירושלים.
דוד אמסלם: אז מה בסוף יעשו כל הירושלמים?
דוד אמסלם: רק ינקו רחובות וינקו את הכנסת ויגזמו עצים, ואת כל המנהלים יעבירו לתל-אביב?
דוד אמסלם: לא הבנתי מה רוצים להשאיר בעיר הזאת בסוף.
דוד אמסלם: לכן אני אומר גם לממשלה, שלמה פילבר, אני חושב שזה באמת חוצפה ועזות מצח לקחת את השידור הירושלמי שנפתח במילים "קול ישראל מירושלים", שיש לזה משמעות סימבולית – אפילו שכחתי שזה מירושלים, זה כבר נשמע לי חלק מן הסלוגן – ולהעביר הכול לתל-אביב.
דוד אמסלם: זו לא הייתה כוונת המחוקק.
דוד אמסלם: בכלל אני חושב שזה גם לא מעשה ציוני.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לחזק את עיר הבירה שלנו.
דוד אמסלם: גם כך יש לנו בה בעיות.
דוד אמסלם: ממשלת ישראל עושה מאמץ כביר שכל מיני שגרירויות יעברו לירושלים, יש לנו עניין לחזק את עיר הבירה.
דוד אמסלם: דרך אגב, תמיד זה קורה, כשמדובר באחרים אנחנו מטיפים להם מוסר, כשמדובר בנו אנחנו עושים בדיוק ההיפך.
דוד אמסלם: לכן אני קורא לראש הממשלה להתערב בנושא הזה.
דוד אמסלם: יש פה נושא לאומי ממדרגה ראשונה.
דוד אמסלם: יש פה גם עניין ערכי.
אראל מרגלית: הוא שר התקשורת.
<שלמה פילבר: לא קשור, גם אם הוא לא היה שר התקשורת.
<שלמה פילבר: אסור לו להתערב.
<שלמה פילבר: זה תאגיד עצמאי.
דוד אמסלם: זה נושא לאומי.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים כרגע על ההתנהלות.
דוד אמסלם: יש פה נושאים לאומיים והתפקיד של ראש הממשלה להתערב בנושאים לאומיים.
<שלמה פילבר: זה מדרון חלקלק.
דוד אמסלם: אני מבקש גם מהיועץ המשפטי לממשלה להיכנס לתמונה.
דוד אמסלם: יכול להיות שהוא לא ער לחוות הדעת ההזויה הזאת.
דוד אמסלם: שילמד אותה ושיבין מה קורה פה בעניין הזה.
דוד אמסלם: שוב אני אומר, בעזרת-השם ביום שני אני מבקש לקבל מכם את חוות הדעת שלכם אחרי שתכנסו את התאגיד.
דוד אמסלם: ולא, נגיש הצעת חוק.
דוד אמסלם: אתייעץ עם היועץ המשפטי, גם של הוועדה וגם של הכנסת, איך נגיש את הצעת החוק.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו צריכים הצעת חוק שלפיה אתם לא יכולים לשנות את הצעת החוק שלנו.
דוד אמסלם: אני כבר לא יודע איזו הצעה.
דוד אמסלם: בואו נראה מה נעשה עם זה.
דוד אמסלם: אנחנו נכנסים פה לאיזה אבסורד.
דוד אמסלם: לדעתי חוקתית הכנסתם אותנו לאיזו תעלה הזויה.
רועי פולקמן: תודה על הסיכום שלך.
רועי פולקמן: יש לי עוד בקשה, שבכל מקרה צריך לשקול להגיש הצעת חוק כזאת.
רועי פולקמן: אני יכול כבר להגיד לך מה התאגיד ישיב לך.
דוד אמסלם: אנחנו באים בדרך המקובלת.
דוד אמסלם: אני נותן להם צ'אנס לערוך דיון פנימי נוסף.
דוד אמסלם: אני מבקש מהיועץ המשפטי החדש לממשלה, יכול להיות שהוא לא ראה את אותה החלטה.
<אלידור בליטנר: העמדה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה היא על דעת היועץ המשפטי החדש לממשלה.
דוד אמסלם: בסדר, הבנתי את העניין עכשיו עוד יותר לעומק.
דוד אמסלם: אני קורא לראש הממשלה להיכנס לתמונה ברמה הלאומית.
דוד אמסלם: יש פה שאלה לאומית שלא קשורה כרגע לדבר טכני.
דוד אמסלם: שינחה אותם בהתאם או שידבר איתם.
דוד אמסלם: ביום שני הבא בעזרת-השם אם לא נקבל חוות דעת נגיש הצעת חוק פרטית, שנתייעץ לגבי הניסוח שלה כדי שלא תשנו אותה, שגם לא יהיה שינוי על דעת היועץ המשפטי של היועץ המשפטי של היועץ המשפטי.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת סוגית תקני כוח אדם, שכר ושירותי משרד בלשכות ראשי ערים, סגני ראשי עיר, חברי מועצת העיר – ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: אני רוצה להיכנס לקונטקסט הכללי.
דוד אמסלם: כזכור, זו כבר ישיבה שנייה שאנחנו עושים בנושא.
דוד אמסלם: אני רק רוצה להזכיר, אנחנו עשינו ישיבה ב-9 בנובמבר 2015, בנושא של כל ההסדרה שאמרתי ואני ביקשתי ממשרד הפנים להקים ועדה בין משרדית בשיתוף הממונה על השר, השלטון המקומי ומשרד המשפטים, כדי לגבש הנחיות תקינה ורמות שכר לכל הנושא הזה, כולל יועצים וכו'.
דוד אמסלם: אז לפני שאני אפתח את זה, גבי גאון, מועצת מזכרת בתיה וחבר שלי, הוא ממהר והוא ביקש, אז ניתן לך את רשות הדיבור ואחרי זה אני אעבור ישר לנושא של המשרד.
<גבי גאון: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה על הדיון.