GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילת עוז: כל מה שיש לנו זה שקצין המשטרה חושד שיש שם ויש עוד המון ויכוח על העובדות.
<איילת עוז: יכול להיות שבכלל לא היה שם עובד זר.
<איה גורצקי: יסוד סביר להניח, זה לא חושד שהיה שם.
דוד אמסלם: תמיד הוא יכול ללכת לבית המשפט.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, תמיד לאנשי החוק יש איזשהו שיקול דעת בקטע שנעברה עבירה.
דוד אמסלם: הוא הרי עוצר אנשים בגלל חשד לעבירה.
דוד אמסלם: בכל אופן, יש את הסנקציה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שככל שהעבירה היא יותר חמורה, אתה נותן לבן אדם קצת יותר רנג' כדי שהוא יבדוק את עצמו יותר.
<איילת עוז: השאלה היא כמה רנג' אנחנו נותנים כאן לשוטרים בשלב הכי ראשוני.
דוד אמסלם: כרגע אלה שלושים ימים ושישים ימים לבית המשפט.
דוד אמסלם: תמיד הוא זכאי ללכת לבית המשפט וגם למחרת, או לפנות בערעור לאותו קצין ולשיקול הדעת שלו.
דוד אמסלם: אני חושב שיש כאן שאלה מה מדינת ישראל רוצה לסמל בנושא, בכלל, לכל בעלי העסקים.
דוד אמסלם: רבותיי, אנחנו מורידים את הכפפות, אנחנו לא מתכוונים להתעסק עם זה כמו היום.
דוד אמסלם: אני מסכים עם זה.
דוד אמסלם: בסוף אני לא רואה איזה קצין משטרה בדרגת מפקד מחוז שכל היום רק סוגר עסקים.
דוד אמסלם: לא רואה את זה שם.
דוד אמסלם: אני מניח שאם תהיה בעיה בשיקול הדעת שלו הרבה פעמים, יקרא לו השר ויאמר לו שכנראה יש לו בעיה בתפקוד.
<איילת עוז: או שיגידו לו כל הכבוד, הנה, אתה נלחם בשב"חים.
דוד אמסלם: בסופו של עניין ברור שאם אתה סוגר מקום שאתה נלחם בשב"חים ובסוף מסתבר שאין שם שב"חים, את יודעת, זה כמו שאתה הולך לדוג בים המלח עם הרבה חכות.
דוד אמסלם: מבחן התוצאה הוא המבחן החשוב.
<עידו בן יצחק: הוגש כתב אישום בעבירה לפי סעיפים 12ב2 או 12ב3, רשאי בית המשפט, לבקשת תובע - אם ניתן בקשר לעבירה צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיף 12ב4 – לצוות על הארכת תוקפו של הצו עד תום ההליכים או עד למועד מוקדם יותר שיקבע.
<עידו בן יצחק: אם לא ניתן בקשר לעבירה צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיף 12ב4 – לתת צו הגבלת שימוש במקום עד תום ההליכים או עד למועד מוקדם יותר שיקבע.
<עידו בן יצחק: הוגשה בקשה להארכת תוקפו של צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיף קטן (א) או (ב)(1) יתקיים הדיון בבקשת ההארכה בהקדם האפשרי, והצו המקורי יישאר בתוקפו לתקופה נוספת של שלושים ימים מתום התקופה שעליה הורה הקצין המוסמך, אלא אם כן קבע בית המשפט אחרת.
<עידו בן יצחק: בית המשפט רשאי לדון מחדש בצו הגבלת שימוש במקום שנתן אם ראה כי הדבר מוצדק בשל נסיבות שהשתנו או העובדות שהתגלו לאחר מתן הצו.
דוד אמסלם: סתם, ברמה העקרונית, מעניין אותי הסיפור של בית המשפט.
דוד אמסלם: הרי אנחנו יודעים שלבית המשפט יש את הסמכויות הלא מוגבלות ולכן למה רשאי?
דוד אמסלם: בוודאי שהוא רשאי.
<יואל הדר: זה ניסוח של חקיקה.
דוד אמסלם: ברור שבית המשפט רשאי.
<איילת לוי: אי אפשר לחייב את בית המשפט.
<מירי פרנקל שור: זה או רשאי או חובה.
<עידו בן יצחק: אנחנו מחייבים אותו להטיל קנס מינימום.
<יואל הדר: יש לו פתח אפילו פעמיים בתוך החוק.
<איתמר גלבפיש: אבל מחייבים חילוט.
<עידו בן יצחק: הממונה על החקירה, תובע, בעלים של מקום או מחזיק בו, רשאים לערער על החלטת בית משפט לפי סעיף זה בתוך שלושים ימים ממועד מתן ההחלטה, לפני בית משפט של ערעור אשר ידון בערעור בשופט אחד.
<עידו בן יצחק: 12ב6.
<עידו בן יצחק: שיקולים למתן צו הגבלת שימוש במקום בבוא קצין משטרה מוסמך או בית משפט לתת צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיפים 12ב4 או 12ב5, ישקול בין השאר את אלה: ביצוע עבירות קודמות במקום.
<עידו בן יצחק: ידיעת הבעלים של המקום או המחזיק בו על ביצוע עבירה במקום או על הכוונה לבצע עבירה במקום.
<עידו בן יצחק: מידת הפגיעה שתיגרם לבעלים של המקום או למחזיק בו מהוצאת הצו.
<איה גורצקי: הנה, נותנים לו אפילו את השיקולים.
דוד אמסלם: איילת, יש לך התנגדות לשיקולים האלה?
<איילת עוז: אני אמרתי את ההתנגדות שלי קודם.
<איילת עוז: אני חושבת שלשים את הכול תחת תשקול, להבדיל מתנאי סף, זה בעייתי יותר.
<עידו בן יצחק: 12ב7.
<עידו בן יצחק: תוכנו של צו הגבלת שימוש במקום צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיפים 12ב4 או 12ב5, יקבע תנאים, הגבלות או איסורים על השימוש במקום, לרבות סגירת המקום לתקופה הנקובה בצו, והכול במידה שלא תעלה על הנדרש בנסיבות העניין כדי למנוע המשך ביצוע עבירה במקום.
<עידו בן יצחק: 12ב8.
<עידו בן יצחק: ביצוע צו הגבלת שימוש במקום ניתן צו הגבלת שימוש במקום לפי סעיפים 12ב4 או 12ב5, רשאי שוטר להיכנס למקום שלגביו ניתן הצו ולנקוט אמצעים סבירים, לרבות שימוש בכוח, הדרושים כדי להבטיח את קיום הצו.
<עידו בן יצחק: 12ב9.
<עידו בן יצחק: התליית רישיון או היתר עיסוק בית משפט רשאי, על פי בקשה בכתב של הממונה על החקירה, לצוות על איסור המשך עיסוק של מי שחשוד בביצוע עבירה כאמור בסעיפים 12ב2 או 12ב3, בעיסוק הקשור בעבירה, כאשר מתקיים יסוד סביר לחשש שהמשך העיסוק מהווה סכנה לביטחון הציבור או עלול להקל על ביצוע עבירה דומה, וזאת לתקופה שיקבע בצו, ורשאי הוא להאריך את תוקפו של הצו לתקופות נוספות, ובלבד שסך כל התקופות לא יעלה על שלושים ימים.
<עידו בן יצחק: הוגש כתב אישום בעבירה לפי סעיפים 12ב2 או 12ב3, רשאי בית המשפט לבקשת תובע לתת צו איסור המשך עיסוק כאמור בסעיף קטן (א) עד תום ההליכים או עד למועד מוקדם יותר שיקבע, אם שוכנע כי קיים יסוד סביר לחשש שהמשך העיסוק הקשור בעבירה מהווה סכנה לביטחונן הציבור או עלול להקל על ביצוע עבירה דומה.
<עידו בן יצחק: הממונה על החקירה, תובע וחשוד או נאשם שניתן נגדו צו לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), רשאים לערער על החלטת בית משפט לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), בתוך שלושים ימים ממועד מתן ההחלטה, לפני בית משפט שלערעור אשר ידון בערעור בשופט אחד.
<איילת עוז: הסעיף על איסור העיסוק הוא הסעיף הכי בעייתי בחוק מתוך כל הסעיפים הבעייתיים עליהם דיברנו עד עכשיו.
<איילת עוז: הוא לא בעייתי כי ראשית אין חיה כזאת עונש של איסור עיסוק, לא כצו ביניים ולא כעונש.
<עידו בן יצחק: עוד לא הגענו לעונש.
דוד אמסלם: תסבירי לי את המהות.
<איילת עוז: בחוק העונשין יש רשימה של עונשים שאפשר להטיל בישראל – קנס, מאסר על תנאי.
דוד אמסלם: אני לא יכול להגיד לבן אדם שאני אוסר עליו לעסוק בנושא הזה?
<איילת עוז: אין דבר כזה.
<איתמר גלבפיש: איילת, זה לא מדויק.
<איתמר גלבפיש: סליחה שאני קוטע אותך.
<איתמר גלבפיש: יש כאן שני חלקים.
<איתמר גלבפיש: סעיף 9 הוא סעיף מניעתי והוא אומר שאנחנו אוסרים עליך עכשיו בינתיים, בזמן ההליכים, להמשיך לעסוק בעיסוק מסוים כי זה מסוכן.
<איתמר גלבפיש: זה עניין אחד.
<איתמר גלבפיש: אחרי כן יש את סעיף 10 שהוא עונש.
<מירי פרנקל שור: מה זאת אומרת?
<מירי פרנקל שור: העיסוק הוא לא מסוכן.
<איתמר גלבפיש: כאשר מתקיים יסוד סביר לחשש שהמשך העיסוק מהווה סכנה לביטחון הציבור או עלול להקל על ביצוע עבירה דומה.
<מירי פרנקל שור: תסביר את המשמעות.
<איתמר גלבפיש: הדבר הזה לא לקוח מהאוויר אלא הוא לקוח מחוק המעצרים.
<איתמר גלבפיש: הוא לקוח מילה במילה מחוק המעצרים.
<איתמר גלבפיש: חוק המעצרים היום קובע שכאשר מתקיימת עילת מעצר נגד אדם מסוים, אפשר להגיד לו בזמן הליכים, לאסור עליו כחלק מתנאי השחרור, לא לעסוק בעיסוק מסוים.
<איתמר גלבפיש: את זה לקחנו ממש מילה במילה מהחסד"פ מעצרים.
<איתמר גלבפיש: ההרחבה שעושה הסעיף הזה היא הרחבה גם על מקרים בהם אין עילת מעצר בהכרח, שאני לא חייב עכשיו לעצור מישהו.
<איתמר גלבפיש: זאת ההרחבה העיקרית שיש בסעיף הזה.
<איתמר גלבפיש: אנחנו מכירים את השימוש של זה למשל בעיקר בקשר לראשי מועצות שסרחו ותוך כדי הליכים אוסרים עליהם להיכנס ולעסוק בעיסוק הזה.
<איתמר גלבפיש: זה למשל שימוש אחד שאנחנו מכירים אבל הוא יכול לחול גם על מקרים אחרים.
<איתמר גלבפיש: זאת ההרחבה שיש בסעיף הזה והיא לא הרחבה מרעישה במובן שהיא רק מרחיבה את זה למקרים בהם אין עילת מעצר כי כבר קיימת כיום בחוק סדר הדין הפלילי (מעצרים).
<איתמר גלבפיש: החידוש שיש בחוק הזה, ואין ספק שהוא חידוש, כי זה אמצעי ענישה שלא קיים עד היום, נמצא בסעיף שעידו טרם הספיק לקרוא וזה סעיף 12ב10 בו אנחנו מענישים אדם כחלק מארסנל הענישה הפלילי שיש לבית המשפט הפלילי, כחלק מגזר הדין, ואנחנו נותנים עונש של איסור עיסוק.
<מירי פרנקל שור: מה האיסור בו מדובר כאן?
<מירי פרנקל שור: הרי מדובר כאן בהלנה והעסקה.
<מירי פרנקל שור: זאת אומרת שאם למשל המשטרה תופסת רצף.
<מירי פרנקל שור: תסביר לי מה הסכנה לביטחון הציבור.
<מירי פרנקל שור: הסכנה היא לא מעבודת הריצוף שהוא עושה.
<איה גורצקי: אני יכולה לתת דוגמה.
דוד אמסלם: אני אתן לה דוגמה.
דוד אמסלם: דרך אגב, לא בהכרח ברצף יש סכנה, אבל אני אתן דוגמה אחרת.
דוד אמסלם: יש חברת כוח אדם שמעסיקה שב"חים באופן כרוני.
דוד אמסלם: מזהירים את בעל החברה ורוצים בסוף לומר לו שאנחנו לא נאפשר לך בחודשים הקרובים עד שלא יתברר הדבר לעסוק בכוח אדם כי אתה עובר על החוק.
דוד אמסלם: כל היום אתה מזרים אלינו שב"חים ואנחנו לא רוצים בזה.
<מירי פרנקל שור: זאת דוגמה מצוינת.
דוד אמסלם: זאת דוגמה שיש בה הגיון.
<מירי פרנקל שור: בוא נדבר עליה כי אנחנו חייבים ללמוד.
<מירי פרנקל שור: זה נושא ממש חדש וחייבים ללמוד את ההסדר שמבקשת הממשלה.
<מירי פרנקל שור: האם חברת כוח אדם לקבלנות של עובדים צריכה להירשם?
<מירי פרנקל שור: היא מקבלת רישיון?
<מירי פרנקל שור: זאת אומרת, האם יש הבדל בין אנשים פרטיים שאין לנו מושג אפילו איך אפשר לאכוף עליהם לבין תאגיד שעובד בצורה מסוימת שאפשר לשלול לו את הרישיון?
דוד אמסלם: רישיון עסק למשל.
<מירי פרנקל שור: זאת אומרת, יש הבדל אם מדובר בקבלן רשום, שאנחנו יכולים לבטל לו את הרישום, או מדובר כאן על אלפי מקצועות פרטיים שאין להם שום חובת רישיון.
<איתמר גלבפיש: אני לא רוצה להתחייב כרגע לגבי כולם.
<מירי פרנקל שור: זאת פגיעה ממש חוקתית.
<מירי פרנקל שור: ההסדר כאן הוא קיצוני.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את מה שאמרה מירי.
דוד אמסלם: אם אתה סוגר את זה במסגרת רישיון עסק, זה מובן.
דוד אמסלם: אבל בוא ניקח לדוגמה קבלן שיפוצים שאחד העובדים שלו הוא שב"חניק ויש לו עוד איזה עשרה עובדים שהם בסדר, עובדים ישראלים.
דוד אמסלם: האם אנחנו מתכוונים כאן לסגור לו את העסק שלו?
<יואל הדר: יש את בית המשפט.
דוד אמסלם: אני עוד לא בסעיף 12ב10.
<יואל הדר: בסעיף 9.
דוד אמסלם: אני בסעיף 9.
<איה גורצקי: בגלל שמדובר כאן על פגיעה יותר קשה, החלטנו שזה יהיה לעולם בית משפט ולא סמכות של קצין משטרה.
דוד אמסלם: בית המשפט, לפי הבנתי, יכול תמיד להעניש את הבן אדם בכל ארסנל הכלים שעומד לרשות השופט.
<איתמר גלבפיש: יש ארסנל חוקים שאין מה לעשות, זה עקרון החוקיות ואנחנו מגדירים לבית המשפט מה מותר ומה אסור.
דוד אמסלם: בסדר, אני אלך לבית המשפט.
דוד אמסלם: בית המשפט בעצם יגיד לאותו קבלן שאתה לא יכול לעסוק שבמקצוע הזה תקופה מסוימת?
<איתמר גלבפיש: אני מנסה להבין לחלוטין לאיזה שלב מתכוון היושב ראש, האם הוא מתכוון לשלב עד תום ההליכים או לשלב העונש?
דוד אמסלם: מה הפרוצדורה?
דוד אמסלם: הרי אנחנו לא מביאים את הבן אדם עד תום הליכים.
דוד אמסלם: זאת לא עבירה של רצח או אונס.
<איתמר גלבפיש: אני יכול להסביר ליושב ראש.
דוד אמסלם: בלי יושב ראש.
דוד אמסלם: קוראים לי דודי.
<איתמר גלבפיש: אני רגיל לפורמליטי.
<איתמר גלבפיש: ברגע שהוגש כתב אישום, אפשר להגיש עם כתב האישום הזה גם בקשה לאיסור עיסוק.
<איתמר גלבפיש: הפרוצדורה תהיה הגשת בקשה לאיסור עיסוק.
<איתמר גלבפיש: באיסור העיסוק הזה יפורט החשש שאם בית המשפט לא יאסור על האדם להמשיך ולעסוק בעיסוק שלו, יש חשש שהוא יעבור עוד עבירות מהסוג הזה, ואז בית המשפט יחליט לפי הראיות שלפניו אם אכן החשש הזה מתקיים.
<איתמר גלבפיש: אם הוא מתקיים, הוא רשאי, הוא לא חייב, לאסור על העיסוק עד תום ההליכים.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם עם הסיפור הה כי אני מתחבר למה שמירי אמרה.
דוד אמסלם: יש כאן משהו שלדעתי הוא לא חוקתי.
דוד אמסלם: הוא בעייתי ברמה העקרונית ואני אסביר מה אני הייתי עושה.
דוד אמסלם: אם זה בן אדם פרטי שמעסיק שב"חניק אחד, זה הבן אדם הקלאסי אתו אין לנו עסקים והוא לא הבעיה שלנו.
דוד אמסלם: נניח שיש חברה שמעסיקה את האנשים האלה ואנחנו רוצים להעניש את החברה.
דוד אמסלם: חוץ מהקנס אנחנו רוצים לסגור את החברה.
<איתמר גלבפיש: יש כבר כלים כאלה.
דוד אמסלם: נניח שסגרת לי את החברה.
דוד אמסלם: מחר בבוקר אני פותח חברה אחרת ואני ממשיך אתה.
<איה גורצקי: זאת בדיוק הסיבה שלא ניתן לך להמשיך ספציפית בעיסוק.
דוד אמסלם: לא, אני פותח חברה אחרת.
דוד אמסלם: אני לא מכיר קטע שלבן אדם אסור לעסוק בעיסוק כשהעיסוק הוא חוקי.
דוד אמסלם: נגיד בן אדם גונב, אני לא אומר לו שימשיך לגנוב, אם זה העיסוק שלו לגנוב.
<איה גורצקי: כי זה לא חוקי.
דוד אמסלם: נניח בעל סופרמרקט העלים מס הכנסה, אפילו רצח מישהו, אנחנו אומרים לו שנסגור לו את העסק?
<איה גורצקי: אנחנ ו אומרים לו כמה דברים.
<איה גורצקי: קודם כל, אנחנו עושים כאן במידה מסוימת הבחנה - - -
<מירי פרנקל שור: קודם כל, בואי נציין את הבעיה המשפטית.
<מירי פרנקל שור: יש לנו את חוק יסוד: חופש העיסוק ואנחנו מנסים להתגבר על הוראות חוק יסוד: חופש העיסוק.
<מירי פרנקל שור: זאת אומרת שעל אף הוראות חוק יסוד: חופש העיסוק, אנחנו אומרים את הדבר הזה.
<איתמר גלבפיש: צריך להגיד איזה אופציה יש כבר היום בחוק.
<איתמר גלבפיש: רק לסבר את אוזני הוועדה, היום בחוקים שונים, במיוחד בחוקים של רגולציה כמו קבלני כוח אדם, העסקת עובדים זרים, קבלן בניין, היום יש לרשות המינהלית, לשר או לרשות המינהלית, סמכות להתלות רישיונות ולבטל רישיונות.
<מירי פרנקל שור: זה משהו אחר.
<איתמר גלבפיש: אני מסכים שזה משהו אחר.
דוד אמסלם: אם אנחנו באים מזווית הרישיון, אין לנו בעיה.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים מזווית העיסוק אלא אנחנו באים מזווית הרישיון.
דוד אמסלם: זה כמו שאני לא אומר לבן אדם שאסור לך להיות נהג.
דוד אמסלם: אני שולל לו את הרישיון.
דוד אמסלם: מותר לו להיות נהג אבל אני שולל לו את הרישיון.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שיש כאן בעיה חוקתית.
דוד אמסלם: אני הולך אתך אבל אני מרגיש שאנחנו לא צועדים נכון בעיקרון.
<איה גורצקי: אני חושבת שזה לסוגיה של הרישיון.
<איה גורצקי: אולי הניסוח לא מספיק ברור.
דוד אמסלם: אם זה הרישיון, מצוין.
<מירי פרנקל שור: אז אנחנו במקום אחר.
דוד אמסלם: זה פותר את העניין.
דוד אמסלם: אם זה הנושא של העיסוק, אני לא בטוח שזה יעבור את המבחנים המשפטיים.
<איה גורצקי: לדעתי הנוסח המקורי מדבר על רישיון.
<יואל הדר: אני מסכים שזה הדבר.
<יואל הדר: אני רוצה להוסיף ולומר שזה לא קצין המשטרה אלא רק בית משפט.
<מירי פרנקל שור: זה לא משנה.
<יואל הדר: זה משנה.
<מירי פרנקל שור: לא כל דבר שאתה מעביר לבית משפט מכשיר לך את זה.
דוד אמסלם: אמר איתמר שהמחוקק נותן גם לבית המשפט את המסגרת.
<יואל הדר: אני מסכים שהכוונה היא לנושא הרישיון.
<יואל הדר: לא הגבלת עיסוק של מישהו שלא יוכל לעסוק.
<מירי פרנקל שור: כאן מדובר על הגבלת חופש העיסוק.
<מירי פרנקל שור: אני ביקשתי מעידו לבדוק כי עד כמה שאני מבינה, פגיעה בחוק יסוד: חופש העיסוק, דורש רוב של 61.
דוד אמסלם: אני לא שם כרגע.
דוד אמסלם: את כבר רצה קדימה.
<מירי פרנקל שור: אני לא רצה קדימה.
<מירי פרנקל שור: אני יודעת מה כתוב כאן.
<יואל הדר: את מכה עם פטישים באוויר.
דוד אמסלם: אנחנו העלינו את העניין.
דוד אמסלם: אני מציע שאחרי כן תשבו עם מירי.
דוד אמסלם: אני מבין את הראש, תלכו לכיוון כמו שאתה אומר, לכיוון הרישיון ואז אין בעיה.
<עידו בן יצחק: 12ב10.
<עידו בן יצחק: הטלת עונש של התליית רישיון או היתר עיסוק הורשע אדם או תאגיד בעבירה לפי סעיפים 12ב2 או 12ב3, רשאי בית המשפט, נוסף על כל עונש אחר, להטיל עליו איסור על המשך עיסוק בעיסוק בעבירה, וזאת לתקופה שלא תעלה על שישה חודשים.
דוד אמסלם: זה נכנס לאותה קטגוריה.
<עידו בן יצחק: 12ב11.
<עידו בן יצחק: סמכות מקומית ועניינית במתן צווים הוראות סעיפים 2 ו-3 לחוק המעצרים, לעניין סמכות מקומית ועניינית של בתי משפט, יחולו לעניין הליכים לפי סעיפים 12בכ4 עד 12ב9.
<עידו בן יצחק: בקשה לפי סעיפים 12ב5(ב) או 12ב9(ב), תידון ככל האפשר לפני שופט שאינו דן באישום.
<עידו בן יצחק: סימן ו': הוראות שונות 12ב12.
<עידו בן יצחק: הפרת צו הגבלת שימוש במקום המפר הוראות צו שניתן לפי סעיפים 12ב4 או 12ב5, דינו – מאסר שנתיים.
<איה גורצקי: זה לא חדש.
<איה גורצקי: זה נשאר כמו בחוק הקודם.
דוד אמסלם: לא שאלנו שאלה.
דוד אמסלם: הוא רק מקריא.
<עידו בן יצחק: 12ב13.
<עידו בן יצחק: חזקה מי שעשה מעשה כאמור בסעיפים 12א(ג) או (ג5), 12ב2 או 12ב3, והוכחה מודעותו לכך שהלן, העובד, הנוסע או הנוהג, לפי העניין, הוא תושב זר, עליו הראיה שהמעשה נעשה באחת מאלה: לאחר שבדק שבידי התושב הזר מסמכים, שלפיהם הוא נכנס לישראל בדין ויושב בה כדין או, לעניין עבירה לפי סעיף 12א(ג5), מסמכים שלפיהם הוא רשאי לנהוג ברכב בישראל.
<עידו בן יצחק: בנסיבות שבהן הוא לא חשד שהתושב הזר נכנס לישראל שלא כדין, שהוא יושב בה שלא כדין, או לעניין עבירה לפי סעיף 12א(ג5), בנסיבות שבהן הוא לא חשד שהתושב הזר אינו רשאי לנהוג ברכב בישראל.
<עידו בן יצחק: 12ב14.
<עידו בן יצחק: חובת פיקוח של נושא משרה נושא משרה חייב לפקח ולעשות כל שניתן למניעת עבירות כאמור בסעיפים 12א, 12ב2 ו-12ב3 בידי התאגיד או בידי עובד מעובדיו.
<עידו בן יצחק: המפר חובתו האמורה, דינו – הקנס הקבוע בסעיף 61(א)(2) לחוק העונשין.
<עידו בן יצחק: נעברה עבירה לפי סעיפים 12א, 12ב2 ו-12ב3 בידי תאגיד או בידי עובד מעובדיו, חזקה היא כי נושא המשרה הפר את חובתו לפי סעיף קטן (א), אלא אם כן הוכיח שעשה כל שניתן כדי למנוע את העבירה.
<עידו בן יצחק: לעניין סעיף זה, "נושא משרה" – מנהל פעיל בתאגיד, שותף, למעט שותף מוגבל, או פקיד האחראי מטעם התאגיד על התחום שבו נעברה העבירה.
<עידו בן יצחק: 12ב15.
<עידו בן יצחק: חילוט הורשע אדם בעבירה לפי סעיפים 12א, 12ב2 או 12ב3, יצווה בית המשפט כי נוסף על כל עונש תחולט התמורה שקיבל או שוויה הכספי".
<ישראל אפרייט: למה אי אפשר שיחולט גם הרכב המסיע?
<איה גורצקי: משום שזה מופיע בהוראה ספציפית היום בחוק הכניסה לישראל.
<איה גורצקי: יש הוראות לגבי הסעה.
<מירי פרנקל שור: כמה כלי רכב מחולטים בשנה?
<איה גורצקי: אני לא יודעת להשיב על זה בשלוף.
<איה גורצקי: זה לא כל כך פשוט משום שבכלי הרכב הראשון יש שיקול דעת לבית המשפט.
<איה גורצקי: בית המשפט לא מחלט בכל מקרה אלא מחלט כשזה באמת רצידיביסט או יותר מידתי.
<איה גורצקי: הוא הופך את כל עניין החילוט למשהו הרבה יותר מידתי ולכן זה לא נתון להחלטה של המשטרה.
<איה גורצקי: המשטרה יכולה לתפוס רכב שבוצעה בו עבירה, אם היא בוצעה בשטח המסומן, יותר סמוך לקו התפר.
<איה גורצקי: רק בית המשפט הוא זה שמקבל החלטה.
דוד אמסלם: לגבי החילוט.
<איה גורצקי: לגבי החילוט.
<איה גורצקי: במקרה שזו עבירה שנייה באותו רכב - - -
<ישראל אפרייט: הליך חילוט רכב, קצין יכול לחלט?
<איה גורצקי: לא, קצין לא יכול לחלט.
<איה גורצקי: קצין יכול לאסור איסור שימוש.
<ישראל אפרייט: ואז מחלטים.
<איה גורצקי: לא, אלה שני דברים שונים.
<איה גורצקי: יש את ההוראה של איסור שימוש, שהוא מעמיד את הרכב לתקופה של עד שישים ימים.
דוד אמסלם: מה ההבדל בין איסור שימוש לבין חילוט?
דוד אמסלם: בשני המקרים הרכב עומד במגרש החניה של המשטרה.
<איה גורצקי: ההבדל הוא מה גדל בתוך הרכב.
<איה גורצקי: בשלושים ימים לא גדל שום דבר בתוך הרכב.
<איה גורצקי: בחצי שנה או בחילוט, יכול גם לגדול עץ בתוך הרכב.
דוד אמסלם: את אומרת שחילוט יכול להיות לתקופה ארוכה יותר.
<איה גורצקי: חילוט הוא לעולם.
דוד אמסלם: חילוט, המשמעות היא שאני לא מחזיר לו?
<איה גורצקי: זה לעולם.
<איה גורצקי: אתה מוכר את הרכב ותמורתו הולכת לאוצר המדינה.
<איה גורצקי: בטח.
דוד אמסלם: באיזה נושא אתה מחלט?
<דורית סבן נוי: סמים.
<קריאה: פושעים למיניהם.
דוד אמסלם: זה משהו מאוד חריג.
<איה גורצקי: לכן בתי המשפט לא נותנים.
<איה גורצקי: יושבת כאן ראש יחידת התביעות.
<איה גורצקי: מבקשים אבל בית המשפט לא נותן.
דוד אמסלם: מה אתם מחלטים חוץ מנגיד סמים?
<דורית סבן נוי: בעבירות סמים.
<דורית סבן נוי: עבירות שנעברו באמצעות רכב, הרבה פעמים אנחנו מחלטים את הרכב.
דוד אמסלם: לי יש בעיה בכלל בנושא של חילוט.
דוד אמסלם: עד עכשיו חשבתי שבמקרה של חילוט, לוקחים לו את זה ושמים בחניה למשך כמה חודשים עד שיתבררו העניינים.
דוד אמסלם: אתם אומרים שמוכרים לו את זה.
דוד אמסלם: נניח בנושא של שימוש בסמים.
<דורית סבן נוי: לא בגלל שהבן אדם השתמש בסמים.
<דורית סבן נוי: סחר בסמים.
דוד אמסלם: הרכב או המשאית מובילה.
<דורית סבן נוי: בדיוק.
דוד אמסלם: אתם החלטתם שהיות ומדובר בעבריין שממילא לא מתלונן.
<דורית סבן נוי: לא.
<דורית סבן נוי: זה בבית משפט.
<דורית סבן נוי: החילוט בסופו של דבר נעשה בבית המשפט.
דוד אמסלם: אני שואל מה הרציונל.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים עכשיו על ההיגיון של החוק.
<דורית סבן נוי: ההיגיון שיהיה לו יותר קשה אחר כך.
<איתמר גלבפיש: ההיגיון של חילוט הוא אחר.
<איתמר גלבפיש: יש כמה רציונלים להיגיון.
<איתמר גלבפיש: הרציונל המרכזי של חילוט, כמו שגם נקבע בפסיקה, הוא להוציא את בלעו של גזלן מפיו.
<איתמר גלבפיש: אם אתה עכשיו עסקת במשהו שלא כחוק, לא שייך לך בכלל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לא שייך אליך.
דוד אמסלם: היות והסמים קנו לך את האוטו, תחזיר לנו את האוטו.
<ישראל אפרייט: אתה העלית שב"חים באוטו פיראטי.
דוד אמסלם: אתה מתקדם יותר מדי.
<איתמר גלבפיש: יש עוד דברים, כמו שאדוני הזכיר קודם, דברים שאני אקרא להם שהם לא חוקיים לכשעצמם.
<איתמר גלבפיש: אנחנו לא ניתן למישהו להשאיר אצלו סמים, נכון?
<איתמר גלבפיש: נחלט אותם.
<איתמר גלבפיש: מכונות מזל למשל לא חוקיות.
דוד אמסלם: מה שלא חוקי, לא חוקי.
<איתמר גלבפיש: אחרי כן יש לנו עוד דברים שהם קצת יותר מתקדמים אולי, דברים ששימשו לביצוע העבירה, נקרא להם כך.
<איתמר גלבפיש: זה חלק מארסנל הענישה.
<איתמר גלבפיש: הם קצת יותר רחוקים מהרציונל של להוציא את בלעו של גזלן מפיו אבל הם חלק מארסנל הענישה שיש לבתי המשפט.
דוד אמסלם: זה אני מבין.
דוד אמסלם: זה לא נכנס לקטגוריה הזאת.
<דורית סבן נוי: משאיות החול במקרה של גניבות חול, רק את המשאית מחלטים.
דוד אמסלם: מחלטים את המשאית?
<דורית סבן נוי: כן.
<ישראל אפרייט: דרך אגב, זה ייתן עוצמה לחוק הזה שאתה עושה עכשיו.
דוד אמסלם: אתם רוצים לחלט כאן?
<ישראל אפרייט: כן.
<איתמר גלבפיש: בפסיקה יש ביטוי שנקרא, כמו שור מועד – טרקטור מועד.
דוד אמסלם: כאן אתם מבקשים לחלט?
<איה גורצקי: כאן זה רק את התמורה.
<איה גורצקי: אנחנו לא מדברים על הרכבים כי הרכבים מוסדרים כבר היום בחוק.
<ישראל אפרייט: הוא הרוויח מאתיים שקלים, הוא כבר בזבז אותם בארוחת הצהרים.
דוד אמסלם: את מדברת אתי על התמורה עצמה.
<איילת עוז: קודם כל, לגבי הרקע הכללי.
<איילת עוז: היום במשרד המשפטים יש דיונים מאוד מאוד מעמיקים על חוק חילוט כללי.
<איילת עוז: אם אדוני מתנגד באופן כללי לחילוט, אולי נבקש שכאשר תגיע הצעת החוק, היא תגיע לוועדה הזאת.
<איילת עוז: לעניין הסעיף הזה, הבעיה הכי גדולה כאן היא שבניגוד למה שחברתי אמרה, שבית המשפט בוחן, כאן הסעיף קובע חילוט חובה.
<איילת עוז: לפני כן אתה שאלת למה כתוב בית משפט רשאי.
<איילת עוז: כאן הבעיה היא שלא כתוב בית משפט רשאי.
<איילת עוז: השופט לא יושב ובודק אם מוצדק או לא מוצדק אלא הוא חייב לחלט.
<איה גורצקי: הסיבה שאנחנו אומרים שזה חילוט חובה היא מאחר שמדובר בתמורה שהוא קיבל בשווי פירות העבירה.
<איה גורצקי: זאת אומרת, אדם מכר סמים, קיבל שתי לירות - - -
דוד אמסלם: תביני את הרעיון שהיא אומרת.
דוד אמסלם: היכן אנחנו אומרים למי החילוט, אצל השופט או אצל הקצין?
<איה גורצקי: אצל השופט.
דוד אמסלם: בסופו של דבר אתם לא רוצים לתת שיקול דעת לשופט.
<איה גורצקי: ברור שזה משהו שהוא לא היה צריך לקבל.
<איה גורצקי: הלנת שב"ח, קיבלת מאה שקלים ללילה.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: את מדברת לגבי הסכום.
<איה גורצקי: התמורה.
דוד אמסלם: אם אני השופט, בסוף אני משחרר לכם את השב"ח בגלל אלף השקלים כי אני לא רוצה לחלט לו ואז אני חושב שהוא לא שב"חניק.
<איה גורצקי: אנחנו לא מדברים על השב"ח.
דוד אמסלם: תחליטו, אין בעיה.
דוד אמסלם: את מדברת אתי כרגע על הכסף שקיבל המסיע.
<איה גורצקי: אנחנו רוצים שלא ישתלם לו לבצע את העבירה.
<איה גורצקי: הקנס שהוא יקבל, זה לא קשור.
<איה גורצקי: יחלטו לו את הרכב, זה הרבה יותר גרוע, זה לא קשור.
<איה גורצקי: ההסעה היא עבירה ולא מגיע לו ליהנות מהפירות.
דוד אמסלם: ואם תעשו את זה כך שהשופט רשאי ולא חובה?
<איה גורצקי: אז הוא לא יחלט.
דוד אמסלם: למה לא יחלט?
<איה גורצקי: כי זה מה שקורה היום.
דוד אמסלם: השופטים לא מבינים את זה?
<איה גורצקי: שופטי ישראל היום הם רחמנים בני רחמנים.
דוד אמסלם: אני לא כל כך מכיר שופטים כאלה.
<איה גורצקי: אני מכירה אותם משנים.
<איה גורצקי: יש לנו סטטיסטיקה של הקנסות שהוטלו בבתי המשפט, וזה פשוט מגוחך.
<איה גורצקי: במרבית התיקים לא מוטלים קנסות.
<איה גורצקי: הרי יכלו להגיד שאתה הרווחת אלף שקלים מהסעה מהשטחים לתל אביב, אז אלף שקלים נחלט כי לא מגיע לך ועוד אלף שקלים קנס אבל אפילו את זה הם לא עושים.
<איה גורצקי: ברוב המקרים לא מטילים קנסות וכאשר מטילים, הקנסות מאוד נמוכים והם עד 3,000 שקלים כאשר לפעמים מדובר על 800 שקלים או על אלף שקלים.
<איה גורצקי: הם לא פוגעים בכיס.
<איה גורצקי: כאן זה מסר וזה מסר שאומר להם שקנסות - שיקול דעת, חילוט רכב – שיקול דעת, תלוי באיזה שלב אתה נמצא, אבל לגבי התמורה שאתה הרווחת מהעבירה – עד כאן.
<איילת עוז: כל הדיון הזה של החובה והתמורה, כאמור, זה עכשיו בדיונים צעקניים במשרד המשפטים.
<איילת עוז: להניח את זה כאילו זה דבר מובן מאליו, לא.
<איילת עוז: חוץ מזה, לעניין זה שהשופטים רחמנים, התביעה טוענת מול השופט, הסניגוריה טוענת מולו, הוא רואה את כל הדברים ולהגיד שאנחנו לא סומכים על השופטים ואנחנו נקבע הוראת חובה כי לדעתנו הם רחמנים?
דוד אמסלם: אני מתקדם עם הצעת החוק למרות שאני מבין את הרציונל שלך ואני מתחבר אליו.
<איילת עוז: אני רוצה לומר עוד משפט אחד לגבי הסעיף הקודם, לעניין הפיקוח של נושא משרה.
<איילת עוז: דיברנו בהתחלה על עיקרון החוקיות.
<איילת עוז: אני רוצה לומר לגבי הסעיף הבעייתי שבעצם החובה כאן בחוק היא לעשות כל שניתן.
<איילת עוז: כל שניתן, תמיד אתה יכול להגיד, לא, הוא לא עשה כל שניתן.
<איילת עוז: מה זה כל שניתן?
<איילת עוז: צריך לקבוע חובות קונקרטיות - זה חוק עונשי - מה צריך לעשות ומה לא צריך לעשות.
<איה גורצקי: זה לא תיקון.
<איה גורצקי: זה החוק הקיים.
<איילת עוז: כל שניתן?
<איילת עוז: תמיד אני יכולה להרשיע אותו.
<איה גורצקי: איילת, זה החוק הקיים.
<איה גורצקי: אנחנו לא מתקנים.
דוד אמסלם: על איזה סעיף היא מדברת?
<קריאה: סעיף 14ב.
<יואל הדר: זאת יותר שאלה לאקדמיה מאשר אלינו.
<איה גורצקי: זה חוק קיים.
דוד אמסלם: אני הייתי משקיע את האנרגיה במקומות אחרים שתבוא מהם פרנסה.
דוד אמסלם: מזה לא תבוא פרנסה.
<יהודה בר אור: בזמנו ישבנו ודיברנו אתם ושאלנו למה החריגו את המוניות מתוך כל הנושא הזה.
<יהודה בר אור: אמרנו שבפעם הראשונה אין חילוט למכונית כי בהתחלה היו לנו שלושים ימים בהם לקחו לנו את המכונית ואז היה בצו שכאשר נהג מונית שנסע בתל אביב והסיע מישהו, למשטרה היה שיקול דעת לקחת את המכונית ולחלט אותה לשלושים ימים ונהג המונית היה עומד למשפט פלילי.
<יהודה בר אור: לאחר מכן, עת ישבנו והסברנו שאנחנו לא יכולים להיות שוטרים ולא יכולים לבצע את העבודה במקומם, הוחלט בוועדה הזאת שאנחנו מקבלים החרגה ויש לנו שלושים ימים.
<יהודה בר אור: אין לנו שלושים ימים אלא פעם ראשונה אנחנו מקבלים אזהרה ולא מחלטים לנו את הרכב וגם לא עומדים למשפט.
<יהודה בר אור: מה קרה בפועל.
<יהודה בר אור: עכשיו קיבלתי שבעה מסרונים כי ביקשתי תגובות של אנשים.
<יהודה בר אור: ברגע שבית המחוקקים הזה החליט - והמשטרה הסכימה לזה וגם משרד הביטחון הסכים לזה - עדיין בעשרות מקרים נאלצתי להתערב באופן אישי.
<יהודה בר אור: שלושה אנשים כותבים לי עכשיו שבכל אופן לקחו להם את הרכב אפילו שנסעו בתל אביב או בכפר סבא.
<יהודה בר אור: לקחו להם את הרכב ורצו לחלט להם אותו אפילו שהיה חוק וכרגע הוא קיים.
דוד אמסלם: אני הבנתי כרגע ממשרד המשפטים וגם מהמשרד לביטחון פנים שאנחנו כרגע כאן מדברים על חילוט הכסף.
<יהודה בר אור: לא.
<יהודה בר אור: עכשיו מדברים כאן על חילוט המונית.
דוד אמסלם: חילוט הרכב, אולי אתה צודק, הוא בחוק אחר.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים עליו כאן.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על כך שבסך הכול הבן אדם עשה הסעה, קיבל מאתיים שקלים עבור ההסעה, ולמה שירוויח מההסעה כשהוא יודע שהוא מסיע שב"חניק?