GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גבי גאון: אני חושב שהוא עוסק בתחום שבו אין מילה אחרת אלא להגדיר אותו כלקונה בחוק, בעיקר בנושא מעמד חברי המועצות ברשויות המקומיות בכללן, ואני חושב שאם אני פונה פה לנציגי הסיעות בכנסת, זה דבר שהוא חוצה סיעות, אין פה שום עניין פוליטי, אסור להתייחס אליו פוליטית.
<גבי גאון: צריך לראות אותו כמקדם גם תהליך של הגינות וגם תהליך של נחיתות ציבורית ואני אסביר ממש בקצרה.
<גבי גאון: קודם כל מבחינת הגינות, אנחנו מדברים על אנשים שקמים בבוקר ועד הלילה עוסקים בשירות ציבורי כמו חברת כנסת לכל דבר ועניין, ללא כל שכר.
<גבי גאון: ההיפך, הם מוציאים כסף מהכיס שלהם בשביל להיות נציגי ציבור, דבר שהוא לא יכול להתקבל.
<גבי גאון: אין אפשרות לקבל דבר כזה, לא מוסרית, לא מבחינת צדק ולא מבחינת הגינות.
<גבי גאון: ולכן לא יכול להיות מצב שבו חבר דירקטוריון בחברה ממשלתית, יש 96 חברות ממשלתיות כדוגמא, אנשים שמקבלים גמול ואחרים שהם ב-257 רשויות קמים ועובדים לא פחות קשה ולא רק שלא מקבלים גמול, אלא גם בכלל מוציאים כספים רבים על ייעוץ משפטי, על תביעות שראש הרשות תובע אותם או את הסיעה שלהם והם לא יכולים להגיב ואין להם קשר עם הציבור, בעוד ראש העיר מפרסם.
<גבי גאון: יש פה חוסר הגינות מוחלט, חוסר צדק, חוסר מוסר ברמה הכי בסיסית.
<גבי גאון: הדבר השני, הרובד השני, מעבר לרובד ההגינות הצדק, יש פה רובד של נחיצות ציבורית.
<גבי גאון: אני חושב שחלק מתפקידו של חבר המועצה או חברת המועצה, אני מדבר פה בלשון זכר וכמובן שמתכוון גם לצד הנשי, שמיוצג פה.
<גבי גאון: בסופו של דבר, אנחנו מדברים פה על לפקח על עבודת המועצה, לייצג את הציבור.
<גבי גאון: כבוד יושב ראש הוועדה, איזה כלים יש לחבר מועצה?
<גבי גאון: שניים שלושה כלים מזעריים מול הכוח הבלתי נתפס, הדורסני, שיש לראש עיר עם כל המנגנון, המשאבים, הפרסום וכיוצא באלה.
<גבי גאון: פער כזה במדינה דמוקרטית בשנת 2016 לא יכול להיות.
<גבי גאון: אתה מדבר על עוולות ועל צדק ופנסיות ועולי אתיופיה.
<גבי גאון: אנחנו מדברים שזה חשוב ביותר - ואני מזדהה לחלוטין עם העניין הזה - אנחנו מדברים פה על מנגנון קיום דמוקרטי שבו אנחנו שומעים על דברים פסולים יום יום.
<גבי גאון: איך יכול להיות דבר כזה?
<גבי גאון: איך יכול להיות דבר כזה שיש פער כל כך עצום בין מחוקק או בין נבחר ציבור אחד לנבחר ציבור אחר.
<גבי גאון: זה לא יכול להיות.
<גבי גאון: מכבדים את הרוב, מכבדים את הדמוקרטיה, אבל יש פה סיטואציה שלקונה היא הגדרה עדינה.
<גבי גאון: חייבים לטפל בלקונה הזאת.
<גבי גאון: זה נוגע באושיות השלטון הדמוקרטי של מדינת ישראל, ברוח הדמוקרטית של מדינת ישראל ואנחנו לא שם, כבוד יושב ראש הוועדה.
<גבי גאון: ואני מברך אותך שוב על העניין הזה של העיסוק בנושא.
דוד אמסלם: היות ובעצם אנחנו כבר עשינו את הדיון בנושא הזה, זה רק ישיבת מעקב, אז הייתי רוצה לשמוע ממרדכי ממשרד הפנים, בעצם מה התוצרים שאתם רוצים להביא לנו לישיבה.
<מרדכי כהן: אז אני אומר את זה בקצרה.
<מרדכי כהן: אני רוצה להודות גם לכל הארגונים והגופים שפנו.
<מרדכי כהן: שמי מרדכי כהן, ראש מינהל שלטון מקומי, משרד הפנים.
<מרדכי כהן: אני רק רוצה באמת להודות לכל הארגונים והגופים במשך שנים שליוו את העניין זה ולחצו על משרד הפנים לקיים דיונים כאלה.
<מרדכי כהן: אמרתי ליושב ראש הוועדה, הנושא הוצג בפני השר, כולל המתח הזה בין הצורך לקיים את אותה דמוקרטיה מקומית אל מול חלילה מצב של שיתוק או ניצול לרעה של המצב.
<מרדכי כהן: אבל השר הכריע.
<מרדכי כהן: הוא קבע מדיניות חדשה.
<מרדכי כהן: הוא רואה בעין חיובית את חיזוק הדמוקרטיה המקומית.
<מרדכי כהן: הוא הנחה אותנו לעבודת מטה, את הצוות המקצועי, איך לתקוף את הסוגיה הזאת גם של תגמול, גם של תנאים, גם של הכשרה מקצועית לחברי מועצה.
<מרדכי כהן: בשלושת המרכיבים האלה, יש מרכיבים שזה עניין פנימי של משרד הפנים, הוא כבר נתן הנחיה לפעול במשנה מרץ, כל נושא ההכשרה דרך המערכת שקיימת במשרד.
<מרדכי כהן: לגבי תגמול ותנאים, הוא הנחה אותנו לקדם את המהלך הזה.
<מרדכי כהן: זאת מדיניות חדשה שלא הייתה עד היום.
<מרדכי כהן: כמובן שהוא ירצה לשמוע את כל הגופים המייצגים - פורום המועצות האזורית, מרכז שלטון מקומי - בכדי לגבש את זה בהסכמה, אבל ההכרעה נפלה, זו המדיניות החדשה של השר.
דוד אמסלם: אוקיי, תודה רבה מרדכי, אבל האמת היא שאני - - -
<מרדכי כהן: אני לא נותן יותר פרטים כי זה עדיין לא - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לומר כזה דבר.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם עשינו את הדיון ב-9 בנובמבר, כמו שאמרתי.
דוד אמסלם: עברו חמישה חודשים.
דוד אמסלם: אני לא ציפיתי לשמוע חמישה חודשים מה מדיניות השר.
דוד אמסלם: גם התחלף שר.
דוד אמסלם: בגדול, אני חשבתי שאתם תבואו לכאן ותציגו כאן איזה שהם נתונים וכיוונים כבר.
<מרדכי כהן: אז אני אומר, נעשתה עבודה - - -
דוד אמסלם: נעשתה עבודה ואתם רוצים - - -
<מרדכי כהן: והיא הוצגה לשר.
דוד אמסלם: אה, הבנתי, עכשיו הבנתי מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: אז אני מבקש כזה דבר, ברשותך.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה רק לומר איזו שהיא הסתייגות קטנה לגבי הנושא של חברי מועצה.
דוד אמסלם: אני ישבתי עם מספר חברי מועצה מהמועצות האזוריות, שם הסיפור בכלל שונה לגמרי.
דוד אמסלם: זה הסעות, זה משהו אחר לגמרי, גם בתפקוד אחר לגמרי.
דוד אמסלם: אז באמת שם צריך לעשות דיפרנציאציה ולחשוב מה עושים שם.
<מרדכי כהן: דרך אגב, זה כאילו היית אתמול בדיון אצל השר, כי זה בדיוק מה שהוא אמר - אני מבקש שתהיה התייחסות נפרדת ושונה ל - - -
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר באמת צריכה להיות לכל מועצה - - - נגיד בכל מועצה, בכל יישוב יש נציג אחד שהוא שולח.
דוד אמסלם: זה מן נציג של הוועד, של כל מושב.
דוד אמסלם: עכשיו, יש לך מועצות שיש לך איזה 40 חברי מועצה, אתה מבין על איזה - - -
<קריאה: מטה יהודה עם 60.
דוד אמסלם: כן, אתה מבין?
דוד אמסלם: זה סיפור אחר קצת.
<מרדכי כהן: ורק עוד מילה אחת, מכיוון שבסופו של דבר, כפי שיודעים כולם, יהיו לזה עלויות תקציביות.
<מרדכי כהן: ולכן - - -
דוד אמסלם: לכן אני רוצה לומר כזה דבר, מרדכי, אנחנו מבינים את הכל.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר כרגע - - -
<מרדכי כהן: מכיוון שחיים לא נמצא פה, אני רוצה להיות הגון כלפי מרכז השלטון המקומית ופורום מועצות אזוריות.
<מרדכי כהן: העמדה של הגופים המייצגים, שגם אם מהלך כזה יתרחש ויחזק את אותה דמוקרטיה מקומית.
<מרדכי כהן: אין הכוונה עכשיו להשית את ההוצאות האלה באופן ישיר על - - -
דוד אמסלם: זו גם לא הכוונה שלי.
דוד אמסלם: אני אמרתי את זה באופן חד משמעי ואני אומר את זה לאורך כל הדרך בכל נושא.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שאנחנו מיישרים איזה שהוא כיוון ורוצים לחזק איזה משהו ובסוף אנחנו מטילים את זה תמיד על השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אז לכן תהיה פה איזו שהיא חלוקת בוא נגיד עלויות וכו', אבל אני לא שם.
דוד אמסלם: אני רוצה קודם כל, בעיקרון אני מאמין שהדיון קודם כל צריך ללכת על הקונספט – מה אנחנו מאמינים, ואחרי זה לגזור את העלויות ואת החלוקה.
דוד אמסלם: אבל מרדכי, פה אני רוצה את ההתייחסות שתהיה לכם בעבודה למספר מישורים, בעיקר שניים שלושה דברים.
דוד אמסלם: תראו, קודם כל על הנושא של החזר ההוצאות – כן או לא, שכר וכו'.
דוד אמסלם: אני גם נתתי לכם סקירה אם תרצו, אני בדקתי את זה מה קורה בעולם, אני יכול להעביר לכם את כל הנתונים, אם תרצו את המפה העולמית.
דוד אמסלם: מעניין, מוני?
<שמעון מעתוק: כן.
דוד אמסלם: אז לאה, תעבירי לו את מה שהעביר לנו מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
דוד אמסלם: אני גם קראתי, זה מאד מעניין.
דוד אמסלם: אם תקראו תבינו שברוב העולם יש שיפוי בעניין, משיפוי מרחיק לכת שנותנים משכורת ועד החזר הוצאות כאלה ואחרות.
דוד אמסלם: זה נדיר כמעט ש - - -
<גבי גאון: לא פחות חשוב קשר עם הציבור וייעוץ משפטי כשאנחנו נתבעים.
דוד אמסלם: אבל גבי, אני עוד לא שם.
דוד אמסלם: בוא נעבור נהרוג תורכי וננוח ואני מקווה שאין פה תורכים.
דוד אמסלם: מרדכי, זה הנושא הזה.
דוד אמסלם: גם אתה מוני.
דוד אמסלם: הנושא השני זה נושא שירותי המשרד.
דוד אמסלם: חבר מועצה, בסוף הוא נותן, מה שנקרא הוא נציג ציבור שאמור לתת שירות לתושבים שלו, לאלה שבחרו בו וגם לאלה שלא בחרו בו.
דוד אמסלם: אז לראש המועצה, לראש העיר יש משרד.
דוד אמסלם: לסגנים יש משרד, אני מספר לכם, ולחלק מחברי המועצה אין מקום לתת שירותים.
דוד אמסלם: אז לכן אני חושב שאתם צריכים להסדיר את זה גם.
<מרדכי כהן: זה מוסדר בחוק, צריך לאכוף.
<קריאה: אבל אף אחד לא אוכף.
דוד אמסלם: אם זה מוסדר בחוק - - -
<קריאה: זה לא מוסדר.
<קריאה: אני מבקשת את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: שנייה, אמרתי, אני אתן לך.
דוד אמסלם: אבל אלף, להסדיר את זה.
דוד אמסלם: אם זה מוסדר בחוק, נא לאכוף את זה.
דוד אמסלם: אני רק בא מבחינת התוצאה, שבסוף חבר מועצה יקבל שירות משרדי מסוים.
דוד אמסלם: אני לא אומר לך תן לכל אחד מזכירה, אבל בוודאי שאם הוא רוצה לדפיס מכתב, יש מישהו שמדפיס לו את זה.
דוד אמסלם: הוא לא יגיד לאשתו, לבת שלו – תעשי טובה, תדפיסי לי את זה בבית.
דוד אמסלם: זה מה שקורה היום, דרך אגב, בהרבה מקומות.
דוד אמסלם: כנ"ל טלפונים.
דוד אמסלם: הוא בא והוא מנהל את שיחות הטלפון מהבית.
דוד אמסלם: לפעמים יש לו כעסים בתוך הבית, כבר אשתו והילדים נמאס להם לשמוע אותו כל היום ורק העוגיות לפעמים שהוא נותן לאורחים שלו, הוא משלם וכבר זה עושה לו חור בראש וכולה הוא נציג ציבור, ולא נותנים לו כמעט להיכנס למועצה.
דוד אמסלם: אז לכן אני אישית חושב שבאמת צריך להסדיר את זה בצורה מכובדת.
דוד אמסלם: חבר מועצה לטעמי, חבר עיר, מועצת עיר, זה בן אדם, נציג ציבור שצריך לתת לו את האפשרות לתפקד.
דוד אמסלם: הבן אדם הוא נבחר ציבור.
דוד אמסלם: כמו שפה בכנסת אתה לא מצפה שחברי הכנסת יעבדו באמת מהמזנון בחוץ, אז יש דברים בסיסיים שצריך להסדיר אותם.
דוד אמסלם: אני חושב שזה באמת חשוב לדמוקרטיה ובוודאי לאכוף.
דוד אמסלם: עכשיו לגבי העלויות, אחרי שנבין את הסל, נפרק אותו מבחינת עלויות ואז אנחנו נשב גם עם השלטון המקומית - - -
<מרדכי כהן: רק לגבי תגמול, כדי שלא יהיה בלבול במספרים, מדובר בגדול על פי עבודה ראשונית שאנחנו עשינו, בגדול, בכמה עשרות מיליוני שקלים.
דוד אמסלם: אמר חיים, חיים זרק 60 מיליון שקלים.
דוד אמסלם: השלטון המקומי בזמנו זרק את המספר 60.
דוד אמסלם: אני לא מתייחס.
<מרדכי כהן: זה על סמך ניתוח שאנחנו עשינו.
דוד אמסלם: אני אגיד לך, אני לא מתייחס לנושא בגלל שבסופו של דבר אתם תעשו את הכפולות.
דוד אמסלם: אני לא מכיר כמה חברי מועצה כאלה יש, כמה כבר יש להם את זה היום.
דוד אמסלם: אז לכן בואו תעשו עבודה.
דוד אמסלם: לשם כיוונתי בדיון לפני חצי שנה.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, לי חשוב לא פחות מאשר התגמול, חשובה לי סביבת העבודה.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי וככל שתרדו לרזולוציה יותר גבוהה ככה ייטב.
דוד אמסלם: האם חבר מועצה מקבל טלפון – כן או לא?
דוד אמסלם: כיום זה עולה 100 שקלים או 80 שקלים וכל עובד בעירייה, לא משנה מה, הוא מקבל טלפון מהעירייה.
דוד אמסלם: השאלה אם חבר מועצה מקבל.
דוד אמסלם: זה כלי עבודה.
דוד אמסלם: האם הוא מקבל עטים?
דוד אמסלם: כמה עטים?
דוד אמסלם: האם הוא מקבל ציוד משרדי?
דוד אמסלם: אני אומר, תיכנסו לרזולוציה הזאת, היא חשובה בגלל שבסופו של דבר אני יכול להגיד לכם שאני מקבל הרבה מאד מכתבים של ראשי מועצה, שמתכתשים עם חברי המועצה שלהם רק על הדברים האלה.
דוד אמסלם: כאילו אין עיר.
דוד אמסלם: בואו תראו מה אני מקבל, אתם לא תאמינו.
דוד אמסלם: לקח לי את החדר, לקח לי את הכסא, לא נתן לי את הדפים, לא נתן לי להדפיס במדפסת.
דוד אמסלם: בואו תראו.
דוד אמסלם: כאילו זה כל מה שהם עושים כל היום באותה עירייה.
דוד אמסלם: אז אני אומר, כשהדברים מוסדרים אז אין ויכוח.
דוד אמסלם: מה ששלך – שלך, מה ששלי – שלי.
דוד אמסלם: מתי מתחיל הוויכוח, כשהדברים לא מוסדרים.
דוד אמסלם: ואז אנחנו מתווכחים על עובי הקו, האם זה שלי או שלך.
דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב שבעבודה קצרה, לא צריך פה יותר מדי עבודות מחקר, באמת תשבו, תבנו פה גם סל בסיסי לחבר מועצה ותעשו את זה גם דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: יש הבדל בין עיריית תל אביב או ירושלים לבין מועצת עזריקם.
דוד אמסלם: יש הבדל באמת בעניין, וכאן באמת אני מצפה וזה בעצם מה שביקשתי לפני שישה חודשים.
דוד אמסלם: חשבתי שהיום תבואו, אבל היות ונכנס שר חדש שאתם רוצים להציג לו את העניינים – אין בעיה.
דוד אמסלם: אז תעשו השלמות על מה שלא עשיתם עוד, כדי שבפעם הבאה אני לא אשאל אתכם למה לא עשיתם.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון נוסף אחרי שנשמע עוד פעם, תשמעו את האנשים.
דוד אמסלם: אולי יש פה הערות שאני לא אמרתי והם יחכימו אותנו ואז אתם - - -
<מרדכי כהן: אני רוצה רגע - - -
דוד אמסלם: ויש כאן גם את הממונה על השכר, נשמע אותו.
<מרדכי כהן: אני רק רוצה להעיר עוד הערה אחת, תכלס השר החליט להעביר, בשביל שהוא יוכל להגדיר כללים לחברי המועצה, הוא צריך קודם להעביר תזכיר חוק שמאפשר לו להגדיר תקנות בעניין הזה.
<מרדכי כהן: זה כבר יועבר בימים הקרובים - - -
דוד אמסלם: נשמח מאד.
<מרדכי כהן: הוא הנחה את הרמה של המשרד לקדם את תיקון החוק, חקיקה ראשית.
<מרדכי כהן: לאחר שהחקיקה הראשית תעבור, נוכל להתקין תקנות שהן באמת מפרטות את כל מה שהצעת.
דוד אמסלם: מוני, תגיד לשר שבכל שעה שהוא ירצה את הוועדה אני אכנס לו אותה במיידי, באמת, כולל מתי שהוא רוצה ומצידי, אם הוא יגיש את התזכיר, אני מבטיח לו שעד סוף הפגרה אפילו אני אעביר את זה.
דוד אמסלם: עד תחילת הפגרה, בשבועיים הקרובים.
דוד אמסלם: מרדכי, אחלה.
דוד אמסלם: שיהיה לך - - -
<מלי פולישוק בלוך: רגע, שלא ילך.
<קריאה: מרדכי, רק שנייה.
זוהיר בהלול: דקה, דקה.
<מלי פולישוק בלוך: זה ייקח שתי דקות.
<מלי פולישוק בלוך: אני ביקשתי קודם.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, מרדכי, תן עוד שתי דקות.
דוד אמסלם: מלי, בבקשה.
דוד אמסלם: יש פה את קובי אמסלם שהוא - - -
זוהיר בהלול: קודם למי?
זוהיר בהלול: מלי, למה?
זוהיר בהלול: אני עשיתי מארב לזכותך לדבר?
<מלי פולישוק בלוך: לא, סליחה, אתה קודם כל.
<מלי פולישוק בלוך: מה זה?
דוד אמסלם: לא, לא, מלי, בבקשה, מלי.
זוהיר בהלול: את קודם.
<מלי פולישוק בלוך: לא, אני דיברתי עליו.
זוהיר בהלול: אה, חשבתי אלי.
דוד אמסלם: חברה, אתם לא הבנתם.
דוד אמסלם: אתם תמשיכו להתווכח ומרדכי ילך.
דוד אמסלם: הרי הזמן עובר, אז יאללה.
זוהיר בהלול: אז אני אתן לך דווקא.
<מלי פולישוק בלוך: חברת כנסת לשעבר, אז קודם כל חברי כנסת.
דוד אמסלם: מלי, מלי, בבקשה.
<מלי פולישוק בלוך: קודם כל קוראים לי מלי, נעים מאד.
<מלי פולישוק בלוך: מלי פולישוק.
<מלי פולישוק בלוך: אני יחד עם אביבה מנצור מייצגות כאן איגוד של חברות מועצה שהקמנו לפני 8 שנים.
דוד אמסלם: אני איתך, מלי.
<מלי פולישוק בלוך: הוא איתי, הוא מכיר אותי כבר מהוועדה לביקורת המדינה.
דוד אמסלם: כן, מלי.
<מלי פולישוק בלוך: אז אביבה ואני מייצגות איגוד של נבחרות ציבור שהוקם לפני 8 שנים, שאחת המטרות שלו זה הנושא הזה והאדונים הנכבדים ממשרד הפנים מכירים אותנו, כי ישבנו כבר הרבה שעות ביחד.
דוד אמסלם: אתה יודע שנפגשתי איתה?
<מלי פולישוק בלוך: כן, בכנס.
<מלי פולישוק בלוך: וקודם כל אני מרגישה שהגיעו ימות המשיח כמעט, שבאמת מדברים איתנו באותה שפה שאנחנו מדברות וזה באמת הישג.
<מלי פולישוק בלוך: שיהיה ברור, אנחנו חברות מועצה, אבל בעניין הזה מייצגות גם את חברי המועצה, אנחנו כולנו ביחד.
<מלי פולישוק בלוך: אז אני מברכת אותך אדוני יושב הראש, אתה באמת עושה כאן פלאים והלחץ חיוני, לפני שיתחלף לנו השר עובד פעם, כי אנחנו כבר עברנו לפחות חמישה או שישה בעניין הזה.
<מלי פולישוק בלוך: אני רוצה - - -
דוד אמסלם: אנחנו לא ניתן לו לעבור, מרדכי, תגיד לה.
<מלי פולישוק בלוך: בדיוק.
<מלי פולישוק בלוך: תראה, היתרון שלנו עכשיו שיש לנו שר שמכיר לפני ולפנים.
<מלי פולישוק בלוך: לא צריך ללמד אותו בכלום.
דוד אמסלם: זה יתרון גדול.
<מלי פולישוק בלוך: אז זה יתרון גדול, שלא לדבר על הצוות המקצועי.
<מלי פולישוק בלוך: לא צריכים לחכות עוד חמישה חודשים, אפשר לסגור את העניין.
<מלי פולישוק בלוך: אני רק רוצה להציע משהו פרקטי ואני יכולה לתת לך את העותק של העניין.
<מלי פולישוק בלוך: יש לנו הצעת חוק שהכנו כבר לפני איזה שנתיים שלוש.
<מלי פולישוק בלוך: אנחנו מתבססים על תקנות החברות - גמול לדירקטורים בחברה לתועלת הציבור.
<מלי פולישוק בלוך: לקחנו ופשוט העתקנו, אדוני יושב הראש, את הסכומים.
<מלי פולישוק בלוך: וכמו שאתה אמרת, זה מתחלק לדרגת הרשות, לפי מספר התושבים, מיישוב של עד 10,000 ויישוב מעל 250,000.
<מלי פולישוק בלוך: ברור שאין דין תל אביב כדין ערים קטנות.
<מלי פולישוק בלוך: יש לנו כאן חמישה דרוגים, חמש דרגות וגמול בהתאם.
<מלי פולישוק בלוך: ממש העתקנו משם.
<מלי פולישוק בלוך: אני אתן לך את זה, אם תואיל.
<מלי פולישוק בלוך: העתקנו את הסכומים, אותו דבר בדיוק, וזה גמול לפי ישיבות.
<מלי פולישוק בלוך: כחברת מועצה לשעבר וסגנית ראש העיר, אנשים לא באים לישיבות.
<מלי פולישוק בלוך: זה גם יעודד אותם לבוא לישיבות, אם הגמול יהיה פר ישיבה.
<מלי פולישוק בלוך: וזה גם הכי הוגן והכי הגיוני, כמו כל - - -
דוד אמסלם: מלי, אני לא - - -
<מרדכי כהן: זה יהיה מוגבל ל - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, מרדכי.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לדיון המקצועי.
<מלי פולישוק בלוך: תראה, אני לא נמצאת.
<מלי פולישוק בלוך: אם הייתי יכולה להיות בדיון כפי שהיה ב - - -
דוד אמסלם: את יכולה לדבר עם מרדכי.
<מלי פולישוק בלוך: השר סער בזמנו צרף אותי לוועדה ובאמת ישבנו ביחד כמה דיונים ואני חושבת שזה כדאי שזה יחודש, כי בכל זאת אנחנו מביאים את השטח לא רק דרך הראש של ראשי רשויות וכדאי כאן להזכיר את זה.
<מלי פולישוק בלוך: אתם כאן כל הגורמים מתייחסים בכבוד רב לראשי רשויות ולמרכז השלטון המקומי.
<מלי פולישוק בלוך: מרכז השלטון המקומי ממש בכלל לא מייצג את חברי המועצה.
<מלי פולישוק בלוך: הוא אומר את זה במפורש והוא עושה את הכל כדי שזה גם ייצא לפועל, שלא מייצגים אותנו.
<מלי פולישוק בלוך: לכן, כשאתם מדברים עלינו, אם זה משרד המשפטים עם הוועדה שאתה - - -
<מלי פולישוק בלוך: לא, אז אני מבקשת מכבוד יושב הראש שיבקש מהמשרד שיצרף אותנו, נציגה שלנו לדיונים, כפי שהיה בעבר, כדי שניתן את הפידבק שלנו ואתה יודע שהדיונים היו ענייניים ומועילים.
דוד אמסלם: מרדכי, אם אתה יכול לצרף אותם, אז אנחנו נשמח.
<מרדכי כהן: אני גם אשמח.
דוד אמסלם: ואם תוכל לצרף גם את גבי, גם נשמח.
<מלי פולישוק בלוך: אנחנו מייצגים ארגון.
דוד אמסלם: זה בסוף דיון מקצועי שלכם.
דוד אמסלם: אני מציע לכם באמת לשתף את כל הגורמים, בוודאי ובוודאי את השלטון המקומי, שהוא פיבוט מרכזי בעניין הזה.
<מרדכי כהן: כך ייעשה.
דוד אמסלם: כן, אז מניח שתזמן אותם בכיף.
דוד אמסלם: זוהיר, בבקשה.
זוהיר בהלול: גברת פולישוק, אני אמרתי את דברי בכ"ט בנובמבר, ביום החלוקה דיברתי על העניין הזה.
זוהיר בהלול: נכון?
זוהיר בהלול: זה היה בכ"ט בנובמבר הישיבה האחרונה?
זוהיר בהלול: רוזנר?
<תומר רוזנר: ב-ט'.
זוהיר בהלול: מה, לא הבנתם את הרמז?
דוד אמסלם: זה היה ב-ט' בנובמבר.
זוהיר בהלול: ההברקות לוקות בחסר, ההברקות שלי.
זוהיר בהלול: באמת מגיעות לעתים מילים טובות, מרדכי.
זוהיר בהלול: כנראה מנשבות רוחות חדשות במשרד הפנים.
<מרדכי כהן: זה השר.
<מרדכי כהן: אנחנו רק גורם - - -
זוהיר בהלול: כן, השר.
זוהיר בהלול: זה שני דיונים נושקים אחד לשני ובשני הדיונים באופן כמעט חסר תקדים יש בשורות.
זוהיר בהלול: תם עידן זילות מעמדו, ככל הנראה, של נבחר ציבור ברשויות המקומיות.
זוהיר בהלול: התדרדר מעמדו עד כדי כך שלא סופרים אותו.
זוהיר בהלול: עכשיו, ברגע שהוא יקבל את התיקון, כנראה שכל דבר קשור במצלצלין.
זוהיר בהלול: מעמדו של אדם נמדד ברמת הכנסתו.
זוהיר בהלול: ככה במדינות צרכניות מודרניסטיות, מה לעשות?
זוהיר בהלול: ברגע שמעניקים לאנשים האלה, שהם נבחרי ציבור, מה לעשות?
זוהיר בהלול: נבחר ציבור זה הדבר הנשגב ביותר בדמוקרטיה.
זוהיר בהלול: לקיים את עבודתו תמורת תגמול נאות, אני חושב שבזה אנחנו מחזקים.
זוהיר בהלול: באמת, אתה דיברת אדוני ראש המועצה המקומית - - -
<גבי גאון: לא ראש מועצה, חבר מועצה.
זוהיר בהלול: חבר מועצה.
זוהיר בהלול: לא, כי דיברת כמו ראש מועצה.
זוהיר בהלול: זה בסדר גמור.
<קריאה: הוא יהיה, הוא יהיה.
<מלי פולישוק בלוך: ראש מועצה בפוטנציה.
זוהיר בהלול: אתם משמרים את הרוח הדמוקרטית.
זוהיר בהלול: באמת, גם כמו שאמרה הגברת פולישוק, תגמול לגבי ישיבות וכו'.
זוהיר בהלול: לא ניכנס לרזולוציות הללו, אבל באמת אז דיברנו ועכשיו אנחנו מקבלים מדיניות חדשה.
זוהיר בהלול: אבל אני רק מבקש בקשה אחת צנועה מאד.
זוהיר בהלול: שהזכויות של נבחרי ציבור יהיו שקופות בעיני הציבור.
זוהיר בהלול: כי אם מעניקים 60 מיליון שקלים באופן ערטילאי, יכול להיות שראשי רשויות מקומיות יתנהגו בסכומים האלה, שיוענקו - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא, אתה כנראה לא הבנת.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא, הוא לא מחלק תקציב.
דוד אמסלם: יש כללים.
דוד אמסלם: הכללים מתורגמים ואחרי זה השיפוי כבר.
דוד אמסלם: על שאלת השיפוי נדבר.
זוהיר בהלול: אז מרדכי, באמת הרבה תודות.
זוהיר בהלול: דרכך ל - - -
<מרדכי כהן: בזמנו, יושב ראש הוועדה, דודי אמסלם, הצביע על זה שזה מחסום בפני צעירים, נשים, מיעוטי יכולת, לקחת חלק בהשפעה על התפקיד הדמוקרטי.
<מרדכי כהן: וגם זה פתרון לסיפור.
<מלי פולישוק בלוך: בהחלט.
אורי מקלב: אני גם מצטרף לדבריו של חבר הכנסת זוהיר בהלול.
אורי מקלב: בדיון הקודם דיברתי על כך ולא בכדי, ששר הפנים הודיע על נושא של כניסה חופשית לחופים בצמוד לדיון.
אורי מקלב: אין לו ויכוח אם מגיעה כל היוקרה רק לשר או גם לוועדת הפנים.
אורי מקלב: אני חושב ששיתוף הפעולה בין ועדת הפנים לבין השר זה שיתוף פעולה מבורך.
אורי מקלב: יש דיונים פה והדיונים מציפים את הדברים.
אורי מקלב: העיתוי - - -
זוהיר בהלול: אני כבר מתבייש להחמיא לו, כי - - -
דוד אמסלם: לא צריך, לא צריך, אנחנו לא הנושא.
אורי מקלב: בדיון לפני הקודם לא כל כך החמאתי לו, אז אני עכשיו צריך לאזן את המשקל.
אורי מקלב: זה דיון שלישי - - - ומכאן שלא יהיה מישהו שיערער על העליונות ועל - - -
דוד אמסלם: אני פה יושב משבע בבוקר.
דוד אמסלם: זה מה שהוא אומר לכם.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, חברי, חבר הכנסת זוהיר בהלול, שאני מחמיא לו מכיוון שהוא לא בא מהדלת של חבר מועצה.
אורי מקלב: הוא דווקא היה פקיד ציבור.
אורי מקלב: הוא היה עובד ציבור וכאן, וזו בדיוק הנקודה שרציתי להתייחס אליה, חלק מהמקרים או עד היום, מהתפיסה לא לתת שכר לנבחרי ציבור, זה לא היה רק הנושא התקציבי.
אורי מקלב: היה עם זה משהו מהותי הרבה יותר.
אורי מקלב: לא רק מעמד.
אורי מקלב: המעמד, להחליש את כוחו של נבחר הציבור, דהיינו שלא יוכל להיות.
אורי מקלב: זה היה חלק.
אורי מקלב: כשאני ישבתי עם ראש העיר, אני לא רוצה להגיד את השם של ראש העיר, על דברים שהוא יכול היה לתת במסגרת היכולות שלו, במסגרת הסמכות שלו, אז הוא אומר לי בלחש אדוני יושב הראש, אני לא רוצה לראות אותם פה.
אורי מקלב: אני לא מעוניין לראות אותם פה.
אורי מקלב: גם לא כל עובדי הציבור, לא מנהל אגף, הוא היה מנהל אגף שרצה להיות בוועדת מכרזים, רוצה לראות איזה חבר מועצה חפרן שחופר לו בדיוק ושואל שאלות ולמה, ולמה זה כן מתאים לאומדן ולא מתאים לאומדן, ומה אתה עשית, והאם בחרת עוד וכמה הרחבת ומתי עשית פעם אחרונה, ושאלות שעולות, שאין מי שישאל חוץ מאותו נבחר ציבור.
אורי מקלב: זה מקשה עליהם את העבודה.
אורי מקלב: והמגמה להחליף את נבחרי הציבור היא מגמה מתמשכת.
אורי מקלב: משרד המשפטים מככב שם, נמצא בהרבה חוקים בהחלשה מכוונת של נבחרי הציבור ומשרד הפנים היום שינה תפקיד.
אורי מקלב: ואני רוצה לציין ולחזק את משרד הפנים בחלק הזה – חיזוק מעמדו של נבחר הציבור ויכולתו.
אורי מקלב: והשכר – הוא צריך להתחלק לשניים - - - בהנחיה שלהם.
אורי מקלב: הוא צריך להתחלק בין החזר הוצאות, שזה דבר שצריך למדוד אותו, סדר גודל, מה נכלל בהוצאות.
אורי מקלב: הוצאות זה לא שכר, זה לא תגמול.
אורי מקלב: גם לא יהיה דימוי ציבורי שחברי מועצה הולכים לקבל כסף.
אורי מקלב: הם מוציאים על דבר שכל המשמעות של זה זה רק לטובת הציבור.
אורי מקלב: זה הכרח, אי אפשר להגיד אחרת.
אורי מקלב: לכן זה החזר לגיטימי, זה לא - - -
<גבי גאון: הסיפור הגדול זה הכלים.
<גבי גאון: כלים - - -
דוד אמסלם: שנייה, גבי, לא מפריעים פה, למה אחרת הוא יפריע גם לכם.
אורי מקלב: והגמול זה כבר נדבר אחד.
אורי מקלב: אני בהחלט חושב שאישה, אם לילדים, שהיא צריכה להשתתף בישיבות מועצה בערב והיא צריכה מישהו שישמור על הילדים, או לחילופין, ואני לא מדבר על חבר מועצה שהוא עובד ואיך הוא מגיע לישיבות וועדות שעושים בכוונה בזמן - - -
<מלי פולישוק בלוך: גם אישה עובדת.
אורי מקלב: אבל אני מדבר וודאי שהיא צריכה לקבל רף.
אורי מקלב: זה נקרא גמול.
אורי מקלב: אני רואה ששילוב של החזר הוצאות, שיכול להיות מדרג לאדם שעובד, אדם שלא עובד בהחזר הוצאות.
אורי מקלב: יכול להיות שצריך לעשות איזה מדרג מסוים במועצה גדולה, מועצה קטנים לדברים, צריכה להיות איזו שהיא נוסחה מסוימת גם בזה, שתיתן.
אורי מקלב: אז להפריד בין החזר ההוצאות לגמול.
דוד אמסלם: רוברט.
רוברט אילטוב: יושב הראש, קודם כל אני רוצה לברך כאחד שהיה חבר מועצה וסגן ראש העיר בתואר.
<מלי פולישוק בלוך: איפה היית?
רוברט אילטוב: בנתניה, לפני 10 שנים.
רוברט אילטוב: לפני שנבחרתי לכנסת כיהנתי גם כחבר מועצה, גם כסגן ראש העיר בתואר.
אורי מקלב: בתואר, בלי שכר.
רוברט אילטוב: בלי שכר.
רוברט אילטוב: בתואר, המשמעות בלי שכר.
אורי מקלב: כן, אנשים לא שמעו קודם.
רוברט אילטוב: המשמעות של השינויים האלה היא מכרעת, מכיוון שחלק גדול מחברי מועצה עוסקים בעבודה מחוץ לעיר אפילו, וגם להגיע לתוך אותם דיונים, הם צריכים להוציא הוצאות של נסיעה ושל איבוד שעות עבודה; וגם לא תמיד מתחשבים בהם בישיבות עצמן, קובעים אותן בזמן העבודה כדי שהם יפספסו את שעות העבודה, או שיפספסו את הישיבות באותן הוועדות.
זוהיר בהלול: תגיד את האמת, זאת הסיבה שבאת לכנסת.
אורי מקלב: הישיבה היום בשמונה וחצי בבוקר לא הייתה כדי לתת אפשרות.
אורי מקלב: אני מעיד.
אורי מקלב: זה לא היה הכרח שלא - - -
רוברט אילטוב: לא בגלל זה.
רוברט אילטוב: תראה, אני מאז שעליתי לישראל, אני נבחרתי פעם ראשונה בגיל 27.
רוברט אילטוב: אני כל הזמן שובר תקרות זכוכית ואני אמשיך לשבור תקרות זכוכית.
אורי מקלב: מה התקרה, ראש הממשלה?
רוברט אילטוב: לא יודע, בוא, לאט לאט.
<מלי פולישוק בלוך: רק שלא יכאב לך הראש מהשבירה.
רוברט אילטוב: אני לא עושה את זה עם הראש, עושים את זה עם פטיש.
רוברט אילטוב: כל אחד עושה את זה איך שהוא חושב לנכון.
רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהשינוי הוא שינוי מהותי וחשוב.
רוברט אילטוב: חשוב לתת לאותם אנשים שעובדים וגם מתנדבים למען הציבור, לפחות את ההוצאות ההולמות על אותן השעות שהם מוציאים, גם על חשבון המשפחה, גם על חשבון הבית וגם על חשבון אותו הציבור שאותו הם מייצגים.
רוברט אילטוב: ואני יודע ומכיר לא מעט אנשים שגם עובדים כשומרים והם מגיעים, כי הם עולים והם מייצגים את העולים.
רוברט אילטוב: הם מגיעים לישיבות המועצה ועוזבים את עבודתם ומייצגים את הציבור שלהם נאמנה.
רוברט אילטוב: וחשוב חשוב חשוב, לתת להם פחות את ההוצאות, אותן הוצאות שהם נושאים על גבם באופן ישיר.
רוברט אילטוב: לכן אני רק יכול לברך על הפעולה הזאת, ואני גם רוצה לקרוא לשר שיסדיר גם את הסוגיה של אותן הישיבות של נבחרי הציבור, שזה יהיה בזמנים הרלבנטיים, כדי שזה לא יפגע באמת בעבודתם, איפה שהם עובדים.
רוברט אילטוב: כי אני כסגן ראש העיר הייתי צריך גם לעבוד וגם אף אחד לא היה חושב שאני לא מקבל שכר.
רוברט אילטוב: אז לך תסביר את זה לציבור.
רוברט אילטוב: לכן חשוב שהדברים האלה יבואו בחשבון ואני רק יכול לברך.
דוד אמסלם: תודה רוברט.
דוד אמסלם: יאיר, אתה רוצה להגיד משהו?
<יאיר דידי: לא, הוא אמר את הכל כבר.
דוד אמסלם: הוא אמר את הכל.
דוד אמסלם: קובי, אתה רוצה להתייחס?
<יעקב אמסלם: ממש בקצרה.
<יעקב אמסלם: כמובן הדברים שנשמעים כאן הם כמובן מאד - - -
דוד אמסלם: קובי אמסלם, הממונה על השכר.
<יעקב אמסלם: הממונה על השכר באוצר.
<קריאה: זה הכי חשוב.
<יעקב אמסלם: לא, זה הכי פחות חשוב.
רוברט אילטוב: לא, אבל לא מדברים על שכר, לכן הוא פחות רלבנטי.
<יעקב אמסלם: אדוני יושב הראש, ממש כמה משפטים קצרים.
<יעקב אמסלם: בעצם - - -
זוהיר בהלול: הוא הסגן שלך?
<יעקב אמסלם: דיאא, כן.
זוהיר בהלול: דיאא הוא איש מכפר מאכר, אינטליגנט שמייצג את הממוצע האינטליגנטי של הציבור הערבי בגאון, ואנחנו רק מברכים על כך שסגנו של בעל התואר הנכבד והמכובד הזה, הוא ערבי, אזרח מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אלף אני מצטרף למה שאמר - - -
<יעקב אמסלם: כן, אז אני אספר גם על מחמוד רחמאן הוא מבועיינה נוג'ידאת, וגם הוא נמנה על הקבוצה.