GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רועי פולקמן: בסמכות ועדת הפנים והגנת הסביבה להגדיר שמודיעין היא חלק מירושלים?...
דוד אמסלם: אנחנו צריכים ועדת גבולות.
עליזה לביא: פתיחת אזורי רישום.
נחמן שי: אולפני שידור זה לא כור גרעיני.
נחמן שי: צריך ואפשר לבנות את זה בזמן קצר וזה יהיה בירושלים.
אראל מרגלית: רועי פולקמן צודק, יש כרגע מקום, גם זמנית.
יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני זוכר את שרי הממשלה, את מנכ"ל משרד התקשורת – שלמה פילבר נמצא כאן וטוב שהגעת – והיו הבנות חד-משמעיות בנושא הזה, שרשות השידור תשדר מירושלים ויימצאו המתקנים, הבניינים שבהם אכן נוכל לקיים את השידורים מירושלים.
יוסי יונה: רועי פולקמן חברי הציג את הדברים נכוחה בצורה כוללת וממצה ועל פניו לא נראה שקיימת שום סיבה להעביר את השידורים מירושלים.
יוסי יונה: רק אזכיר לכם את החוק שהעברנו, שאומר באופן חד-משמעי בסעיף 25(א): "מקום מושבם של מוסדות השידור יהיה בירושלים ועיקר שידוריה של הרשות ישודר מירושלים".
יוסי יונה: פעלו נציגי משרד התקשורת ושרי הממשלה כדי לשכנע אותנו שאכן לא תהיה נסיגה מן המחויבות הזאת.
יוסי יונה: כפי שאמר חברי רועי פולקמן, כולנו שמחנו על הקמת המועצה הציבורית, והנה להפתעתנו כי רבה זאת ההחלטה הראשונה שהיא מקבלת, ועל-פי הטענה או העמדה הרי זה הולך להיות רק זמני.
יוסי יונה: אני לא רוצה לחזור על הדברים שחבריי אמרו כאן, שזמני יכול מאוד להיות קבוע.
יוסי יונה: אני רוצה גם להעלות חשש נוסף, חברות וחברי הכנסת שנמצאים כאן אתנו, האם אנחנו רואים כאן איזה תקדים, שהמועצה הציבורית של רשות השידור החלה בסעיף הזה ושם זה לא ייגמר?
יוסי יונה: זאת אומרת, החוק שעמלנו עליו באמת בעבודה קשה, כאשר המון פעמים הגענו לסיכומים בין קואליציה לבין אופוזיציה, הרי שהחוק הזה יהיה באמת "אות מתה" והמועצה הציבורית לא רק תבטל את המשמעות של הסעיף הזה אלא אנחנו נראה שגם סעיפים אחרים מתבטלים.
יוסי יונה: לסיכום, אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, בהערת ביניים הבעת את התרעומת, ומן הסתם תיתן לה ביטוי בהמשך באופן הרבה יותר נחרץ.
יוסי יונה: (אראל מרגלית וזוהיר בהלול מניפים שלטים.
יוסי יונה: )
דוד אמסלם: זוהיר בהלול ואראל מרגלית, לא יפה.
דוד אמסלם: אצלנו פה זה לא קרקס.
דוד אמסלם: אצלי בוועדה אין גימיקים, אין כלום.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים לעניין.
זוהיר בהלול: אנחנו מביעים חרטה בפניך.
דוד אמסלם: אם לא הייתי מעריך אותך הייתי אומר לך "תרד ותעשה 14 כפיפות סמיכה".
יוסי יונה: אני רוצה לסיים ולומר דבר פשוט מאוד.
יוסי יונה: נראה שכל חברות וחברי הכנסת שנמצאים כאן תמימי דעים, נחרצים בעמדתם, שאסור לאפשר לדבר הזה לעבור.
יוסי יונה: אנחנו רוצים לטכס אתך עצה, אדוני היושב-ראש, מה אנחנו יכולים לעשות יחדיו כדי למנוע את הצעד הזה שאושר על-ידי המועצה הציבורית של רשות השידור.
דוד אמסלם: תודה יוסי יונה.
דוד אמסלם: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: אני מצרה על כך שזאת הייתה ההחלטה של מועצת התאגיד החדש בראשות גיל עומר.
עליזה לביא: לא לזה ציפינו, לא לזה ייחלנו, לא לזה הוקמה המועצה, כדי דבר ראשון לבעוט במקום, בסמל, בפרט שהוצעו חלופות ויותר גורמים נכנסו, גם העירייה, גם ראש העירייה, היו גם חלופות נוספות.
עליזה לביא: התחושה היא שהרצון הוא לברוח, וזה לא המקום ולא הדרך.
עליזה לביא: לא לשם כך הובלנו פה מהלך, עם כל ההשלכות, להקמת מועצת תאגיד חדש.
עליזה לביא: זה הרבה יותר מסמל.
עליזה לביא: רשות השידור צריכה להיות בירושלים ליד הכנסת, ליד המוזיאון הלאומי, ליד בית-המשפט העליון.
עליזה לביא: החוק קובע את זה.
עליזה לביא: אנחנו לא רק ממליצים פה ומדברים בסמלים ובסימבוליקה.
עליזה לביא: יש חוק במדינת ישראל ולא בכדִי החוק הזה נחקק.
עליזה לביא: קודמינו, אנשים ראויים ומשכילים שהיו פה בכנסת ישראל, ידעו שצריך לחוקק את זה כי אולי יום אחד יבוא מישהו עם איזו גחמה כלכלית או עם איזו מחויבות פוליטית או עם איזו ראייה אחרת.
עליזה לביא: אני לא רוצה לומר למה זה עובר דווקא למקום הזה.
עליזה לביא: קודמינו היו הרבה יותר חכמים מאתנו והם חוקקו את זה בחוק, אדוני, שהרשות תהיה במקום הזה, בירושלים.
עליזה לביא: מעבר לאמירה, זה נחקק בחוק במדינת ישראל.
עליזה לביא: לא יעלה על הדעת שתתקבל החלטה אומללה כזאת, עם השלכות נוראיות שקודמי הזכירו: כלכליות, של תעסוקה, של עבודה.
עליזה לביא: גם כך עובדים שם במציאות לא פשוטה ומורכבת.
עליזה לביא: לא יעלה על הדעת.
עליזה לביא: אני מודה לכל החברים.
עליזה לביא: הנושא הזה קרוב לכולנו.
עליזה לביא: רבים מאתנו עבדו ברשות השידור.
עליזה לביא: עבדתי ברשות השידור, אני מבינה את המקום, את ההשלכות, את הסימבוליקה.
עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שתטיל את כל כובד משקלך, תרתי משמע, במובנים של ניסיון- - -
דוד אמסלם: תרתי משמע, ירדתי 30 קילו בשנה האחרונה.
עליזה לביא: לא התכוונתי לזה, חס וחלילה.
עליזה לביא: אדוני ירד 30 קילו – בואו נפתח במחמאה את מושב הקיץ כך שנוכל ללכת לים כולנו.
עליזה לביא: אבל אמרתי תרתי משמע מהמקום שאתה מביא ניסיון לגבי ירושלים, עיר הבירה של כולנו.
עליזה לביא: המקום של השידור הציבורי צריך להיות – אני אומר לך גם כיושב-ראש הוועדה וגם כמי שמכיר מלפני ולפנים את המקום של ירושלים – ובטח שבוע לפני "יום ירושלים", לא יעלה על הדעת שנסכים להחלטה האומללה הזאת.
דוד אמסלם: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.
דוד אמסלם: אמנון מרחב, מנכ"ל עיריית ירושלים, בבקשה.
<אמנון מרחב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, גם על היוזמה בקיום הדיון, וגם לחברי הכנסת הנוכחים ולאחרים שתומכים בעיר שגם הצטרפו לעתירה לבג"ץ שהעירייה הגישה, שראש העירייה הגיש נגד ההחלטה האומללה הזו.
<אמנון מרחב: למען האמת, זה יום עצוב, עוד יום עצוב בתולדות ירושלים.
<אמנון מרחב: הוא גם בא בעיתוי ממש מזעזע – שבועיים לפני "יום ירושלים", יום שבו אנחנו מעלים את ירושלים על ראש שמחתנו.
<אמנון מרחב: העיר ממשיכה "לחטוף" מכות על הראש, ודווקא מן המדינה ומתאגיד השידור החדש, ש"מצפצף" ורומס ברגל גסה את החוק, עושה מה שבא לו, ובמקום להתמקם בירושלים, כפי שקובע החוק ומחייב אותו, הוא מחליט לצאת מירושלים.
<אמנון מרחב: זה ממש יום עצוב, שלא צריך שיקרה, בטח לא בעיתוי הזה, ואף פעם לא.
<אמנון מרחב: הנושא הזה מטריד אותנו מאוד.
<אמנון מרחב: זה לא רק דקלרציה, זה לא רק "קול ישראל מירושלים".
<אמנון מרחב: רבותי, יש כאן פגיעה כלכלית אנושה בעיר ירושלים.
<אמנון מרחב: אנחנו עושים רבות למען הקידום הכלכלי של העיר הזאת, כדי שהיא תעמוד על הרגליים שלה, שלתושביה יהיה מקום תעסוקה, מקום עבודה, ופעם אחר פעם אנחנו מוצאים את עצמנו נאבקים במדינה שפוגעת במקומות התעסוקה.
<אמנון מרחב: רק לפני שבוע שמענו ש"אינטל" סוגרת פה מפעל ומאיימת להעביר מפה 170 עובדים שיפוטרו; ועכשיו תאגיד השידור העירוני.
<אמנון מרחב: זה אובדן של מאות מקומות עבודה לתושבי ירושלים, זה פגיעה כלכלית בהיקפים חסרי תקדים.
<אמנון מרחב: אסור לתת לזה יד.
<אמנון מרחב: אנחנו קוראים לכם לא לתת יד לפגיעה הכלכלית הזאת בירושלים.
<אמנון מרחב: ועוד דבר, זה עבירה על החוק.
<אמנון מרחב: אין אחד במדינה שרשאי לעבור על החוק, גם לא מדינת ישראל.
<אמנון מרחב: עם כל הכבוד לידידי אבי ליכט, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הטעו אותו.
<אמנון מרחב: אמרו לו: אין מקומות בירושלים.
<אמנון מרחב: אדוני התפלא לפני רגע, מטרופולין של מיליון בני אדם- - -
דוד אמסלם: דרך אגב, סתם שאלה.
דוד אמסלם: אם אין מקום בירושלים אז תשנו את החוק.
<אמנון מרחב: אתם חברי כנסת יודעים שאין אף גורם במדינה שיכול לבטל חוק פרט לבג"ץ, וגם זה בתנאים מסוימים מאוד.
<אמנון מרחב: אין דבר כזה שיבוא מישהו, מכובד ככל שיהיה, ויש לנו הרבה כבוד, ויגיד: תעברו על החוק.
<אמנון מרחב: אי אפשר.
<אמנון מרחב: זו החלטה פגומה כשלעצמה.
<אמנון מרחב: ממש הטעו אותו.
<אמנון מרחב: נמצא פה אייל חיימובסקי, מנכ"ל הרשות לפיתוח ירושלים, אתם מכירים אותו.
<אמנון מרחב: הוא עבד לילות כימים יד ביד עם התאגיד החדש כדי למצוא לו מקומות, עלה וירד מבניינים, הראו להם שטחים, ניהלו יחד איתם, סייעו להם במשא ומתן, וברגע האחרון לפני חתימה מצאו מתחת לאדמה כל מיני תירוצים.
<אמנון מרחב: רצו אולפן "טיילור-מייד" ורצו התחייבות שבשטח הצמוד לא יבנו במשך 10 שנים.
<אמנון מרחב: קיבלו במודיעין התחייבות כזאת?
<אמנון מרחב: קיבלו באיזה מקום בארץ?
<אמנון מרחב: עושים פה פלסתר מן החוק, עושים פה חוכא ואיטלולא מירושלים.
<אמנון מרחב: אני מבקש מכם בשם ראש העירייה, בשם כל חברי מועצת העיר, בשם כל אוהבי ירושלים לא לתת לזה יד.
<אמנון מרחב: עכשיו השאלה היא מה עושים.
<אמנון מרחב: כפי שאתם יודעים, ראש העירייה וחברי כנסת נוספים הגישו עתירה לבג"ץ והדיון נקבע לחודש הבא כמדומני.
<אמנון מרחב: יחד עם זה, בידכם הכוח גם להגיש הצעה לתיקון החוק.
<אמנון מרחב: אמר לי ידידי גיל עומר: אני חייב להתחיל לשדר ב-1 באוקטובר ואין לי מקום.
<אמנון מרחב: אז ידחו את המועד.
<אמנון מרחב: תשנו את החוק, זה בידכם, אתם חברי הכנסת, תביאו הצעת חוק שידחו את מועד תחילת השידורים בחצי שנה.
נחמן שי: בלאו הכי הם לא יהיו מוכנים.
נחמן שי: הם אמרו לי כבר שהם לא יהיו מוכנים באוקטובר.
<אמנון מרחב: נכון, לא יהיה מוכנים.
<אמנון מרחב: בידכם הכוח.
<אמנון מרחב: זו פתיחת מושב הכנסת.
<אמנון מרחב: תעבירו חוק כזה.
<אמנון מרחב: אגב, כבר דחו את זה פעם אחת באותה דרך.
<אמנון מרחב: בידכם לשנות את החוק.
<אמנון מרחב: לכן אני סבור שעכשיו בדיוק הזמן, לפני "יום ירושלים", לתקן את החוק ולקבוע עוד פעם מסמרות בעניין ולקרוא למועצת התאגיד – ונמצא פה מנכ"ל משרד התקשורת- - -
<שלמה פילבר: אני לא קשור.
<אמנון מרחב: אני יודע שאתה לא קשור אבל עדיין לקרוא להם.
<אמנון מרחב: עוד לא מאוחר.
דוד אמסלם: שלמה פילבר, הוא רק ציין שאתה פה.
<שלמה פילבר: הוא עשה חיבור בין הדברים.
<שלמה פילבר: מה שאני "אוכל" פה במשך שנה על הראש: שאנחנו לא ממנים תאגיד, שאנחנו לא ממנים מועצה ושהיא לא עצמאית.
<שלמה פילבר: אז סוף-סוף יש מועצה והיא עצמאית.
<שלמה פילבר: שוב מחזירים אותנו לעניין?
עליזה לביא: היא מחליטה כזאת החלטה אומללה.
עליזה לביא: מה נעשה?
<אמנון מרחב: אני קורא לכם, לשר התקשורת, לראש הממשלה, לקרוא למועצת התאגיד להתכנס ולבטל את ההחלטה האומללה שלה ולשכור משרדים בירושלים.
<אמנון מרחב: תודה.
נחמן שי: למה הם לא הגיעו לכאן?
דוד אמסלם: אייל חיימובסקי, מנכ"ל הרשות לפיתוח ירושלים, בבקשה.
עליזה לביא: אדוני, מועצת התאגיד, ובראשה גיל עומר, הוזמנה לדיון?
<לאה קריכלי: הזמנו את התאגיד.
דוד אמסלם: אומרת מנהלת הוועדה שהוזמן התאגיד.
דוד אמסלם: אני לא כל-כך מצוי בפרוצדורות.
דוד אמסלם: נשמע עוד מעט.
דוד אמסלם: אם לא, נזמין אותם עוד פעם.
דוד אמסלם: בבקשה, אייל חיימובסקי.
<אייל חיימובסקי: אני רוצה דווקא לא להתייחס למבנה של הר חוצבים, שהוא מוכר לכולם וגם מוצג בעתירה שהעירייה עתרה לבג"ץ כמתקן ראוי ומתאים, כולל חוות דעת של אנשי מקצוע שאכן אפשר לשדר מהר חוצבים.
<אייל חיימובסקי: כמובן שכל עניין המבנה השקוף והאולפן – אלה היו מחוות של רצון טוב שבסוף ניצלו אותן לרעתנו.
<אייל חיימובסקי: כולנו פותחים את ערוץ 1 המוכר לכולם בכל ערב ורואים אותו בטלוויזיה, כולנו פותחים את הרדיו ושומעים את "קול ישראל" משדר.
<אייל חיימובסקי: אין שום מניעה שהתאגיד החדש בתקופה הזמנית, ואני מדבר על התקופה הזמנית כי אני מבין שהבטחות ניתנו כבר לתקופת הקבע והכול "סגור" ומוכר – ואגב, את זה אני לא מכיר אבל נצא מנקודת הנחה שמה שנאמר אכן נכון – צריך שגם בתקופה הזמנית ימשיכו לשדר מתוך אולפני רוממה המוכרים לכולם.
<אייל חיימובסקי: אין שום מניעה שזה ייעשה בתקופת ביניים.
<אייל חיימובסקי: גם במועצת התאגיד, כאשר ציינו את הנימוקים למה לא רוממה, פרט לנימוק שאני יכול להקריא לכם, שהוא רק הרצון לפתוח דף חדש במקום אחר, למעט זה אין שום מניע אמיתי.
<אייל חיימובסקי: יש טענה שהאבטחה במקום עולה 8 מיליון שקל.
<אייל חיימובסקי: רק לפני מספר שבועות פורסם שהתאגיד, לצורך העניין מדינת ישראל מכרה נכס של רשות השידור במתחם שרונה ב-1.1 מיליארד שקל, משהו שלא היה צפוי מעולם, כהכנסה, אז לצורך העניין ירושלים, אם היא נקנית בכסף, וזה גם עצוב, אז היא יכולה לקנות את ה-8 מיליון שקל האלה במהלך השנתיים-שלוש הקרובות.
דוד אמסלם: לא הבנתי את הטיעון שהעלית כטיעון הענייני, שהם רוצים לראות תמונה חדשה, בבוקר לפתוח חלון ולראות נוף חדש, לכן לא מתאים להם שזה יהיה בירושלים.
דוד אמסלם: הם העלו את זה כטענה?
<אייל חיימובסקי: כך כתוב בפרוטוקול של מועצת התאגיד.
<אייל חיימובסקי: אכן כן, זו אחת הטענות שעלו שם: "מדובר במתחם בעייתי.
<אייל חיימובסקי: ישנה תב"ע מאושרת לבניית 300 יחידות דיור ומשרדים ממשלתיים התנגדו לאכלוסו על-ידי התאגיד נחרצות.
<אייל חיימובסקי: נקודה נוספת היא שהשטח ברוממה עצום.
<אייל חיימובסקי: מדובר בכ-33,000 מטר, והוצאות הביטחון שלו מסתכמות בכ-8.5 מיליון ש"ח.
<אייל חיימובסקי: יושב-ראש הוועדה ציין כי לדעתו אין זה נכון להיכנס לרוממה גם מן הבחינה הזאת, שאנו רוצים לעשות שינוי ולהיכנס למתחם הקיים לא מהווה סמל לשינוי הגוף החדש".
<אייל חיימובסקי: לצורך העניין, הסיבה העיקרית שבגינה לא עוברים לרוממה היא הרצון בשינוי.
<אייל חיימובסקי: אני חושב שהשינוי המיוחל יכול לבוא גם בשנתיים הבאות.
<אייל חיימובסקי: לאחרונה יצאה גם הודעה רשמית של משרד ראש הממשלה, שהוא תומך בישיבתה של רשות השידור בירושלים, ומהיכרותי את ראש הממשלה אני יודע שירושלים בראש מעייניו, והיות והרצון במשילוּת במדינת ישראל גם הוא לנגד עיניו אז הטענה שזה היום תאגיד עצמאי אינה צריכה להישמע פה, מסיבה אחת, שהתאגיד הזה מחויב לחוק.
<אייל חיימובסקי: גם ראש הממשלה שאמון על החוק צריך לדאוג שהתאגיד הזה אכן יפעל לפי החוק.
<אייל חיימובסקי: נכון שכך ייעשה.
<אייל חיימובסקי: אין לי ספק שבסופו של דבר כך יקרה.
<אייל חיימובסקי: אני קורא מפה לחברי בתאגיד, ויושב סמוך אליי אודי הכהן שבילה אתנו ימים ולילות, נמצא פה גם אודי בן דרור מן הרשות שהלך וכיתת רגליו בכל מבנה.
<אייל חיימובסקי: אני חושב שחיבקנו אותם היטב, אפילו ברמה של הורדת מחירי השכירות בירושלים לשפל שירושלים לא ראתה כדוגמתו עד כה ובתנאי שהתאגיד ימצא את מקומו בירושלים.
<אייל חיימובסקי: אני סמוך ובטוח שיושב-ראש הוועדה יעשה הכול כדי שאכן הם יישארו בירושלים.
דוד אמסלם: תודה, אייל חיימובסקי.
דוד אמסלם: אני רוצה לקבל את חוות הדעת של היועץ המשפטי של הוועדה.
<תומר רוזנר: אני מבקש לשמוע אותם, איך הם מנמקים את זה מבחינה משפטית.
דוד אמסלם: אני רוצה קודם כול לשמוע אותך, תומר רוזנר.
דוד אמסלם: תגיד לי מה המצב המשפטי לפי הבנתך ומיטב הכרתך, גם בחוק התאגיד עצמו וגם במסגרת חוק-יסוד: ירושלים, איך הוא מתייחס לעניין במעטפת.
<תומר רוזנר: אני מעדיף לשמוע אותם קודם, את העמדה המשפטית שלהם, ואז אוכל להתייחס גם למה שהם אומרים.
דוד אמסלם: שלמה פילבר, אני מעביר אליכם את זכות התגובה, את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: איך אתה רוצה לעשות את זה?
דוד אמסלם: שהם ידברו קודם?
<שלמה פילבר: אני אתחיל כי אני חושב שהתשובות צריכות להיות יותר בצד הזה של השולחן, של תאגיד השידור הציבורי.
<שלמה פילבר: באמת באתי לפה רק מפאת כבוד יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת, שאנחנו מבלים סביב הנושא הזה הרבה מאוד זמן.
<שלמה פילבר: ראש הממשלה ברמה הדקלרטיבית אמר את מה שהיה לו להגיד.
<שלמה פילבר: כלומר, החוק אומר את דבריו.
<שלמה פילבר: ראש הממשלה כמובן, בלי קשר למה שאומר החוק, אומר שברור שהתאגיד צריך להיות בירושלים.
<שלמה פילבר: אבל עכשיו אנחנו עוברים לשאלה האופרטיבית.
<שלמה פילבר: יש פה שני דברים.
<שלמה פילבר: אחד, יש פה חברי כנסת שהם המחוקקים שקבעו את החוק.
<שלמה פילבר: יש את משרד המשפטים, שהוא הגוף שמפרש את החוק.
<שלמה פילבר: החוק הזה יותר מכל דבר אחר רצה וביקש והתעקש, וכפי שאמרתי, קיבלתי הרבה צוננים על הראש במשך השנה האחרונה על כך שהחוק הזה לא מיושם כפי שהוא, שיש לעשות הפרדה מוחלטת בין הפוליטיקה – לצורך העניין השר הממונה – לבין המועצה העצמאית.
<שלמה פילבר: סוף-סוף יש מועצה והיא עצמאית.
<שלמה פילבר: אז עכשיו מנסים בדלת האחורית למשוך חזרה את הפוליטיקה אל תוך העניין, רוצים דרך איזה סעיף, שקובע שהשר רשאי לתקן תקנות, שהוא יתקין תקנה.
<שלמה פילבר: אני אומר לחברי הכנסת, בכוונה אני אומר את זה, יושבים פה חברי הכנסת – חבל שלא נמצאים פה כרגע אראל מרגלית ויוסי יונה ואחרים שדיברו – מרגע שמתחילים לתקן תקנות זה מדרון חלקלק.
<שלמה פילבר: היום זה על המיקום, מחר זה על לוח השידורים, מחרתיים זה על אופי השידורים.
<שלמה פילבר: כל פעם יבוא מישהו אחר וידרוש שהשר יתקין תקנות.
<שלמה פילבר: עמדתנו – משפטית שיגידו אם בכלל אפשר דרך זה לבקש, כי אלה תקנות מהותיות.
<שלמה פילבר: אראל מרגלית, חבל שלא היית פה.
<שלמה פילבר: אני נמצא פה באמת מפאת כבוד הפורום אבל תשובות צריכות להיות משם.
<שלמה פילבר: המחוקקים מחוקקים ומשרד המשפטים מפרש את החוק.
דוד אמסלם: משרד המשפטים, מה העמדה שלכם?
דוד אמסלם: קודם כול, את כופרת בכך שהתאגיד החדש צריך לעבוד על-פי חוק?
דוד אמסלם: או שהוא מעל החוק?
<אלידור בליטנר: בוודאי התאגיד החדש צריך לפעול על-פי חוק.
דוד אמסלם: תסבירי, בואי תפרשי לי את מה שאני לא מבין.
דוד אמסלם: אולי יש לי בעיה בהבנת הנקרא.
דוד אמסלם: בחוק כתוב בפירוש בעברית שהתאגיד יפעל מירושלים.
דוד אמסלם: אז איך הגעתם לפלפול הכי מרחיק לכת, כשדנתם כל אנשי המשרד, שבסוף הוא לא יהיה בירושלים?
דוד אמסלם: תסבירי לי כיצד.
<אלידור בליטנר: ראשית, הוגשה עתירה לבג"ץ, כפי שהוזכר כאן.
דוד אמסלם: עזבי את בג"ץ עכשיו.
דוד אמסלם: אנחנו פה ועדת הכנסת.
<אלידור בליטנר: אנחנו נגיב בבג"ץ.
<תומר רוזנר: מה זאת אומרת שתגיבו בבג"ץ?
דוד אמסלם: אני עורך דיון בלי קשר לבג"ץ.
עליזה לביא: אבל למה פתחת בזה?
עליזה לביא: נשאלת שאלה.
<אלידור בליטנר: התחלתי את המענה שלי במילה ראשית.
<אלידור בליטנר: אחרי ראשית יבוא שנית, ואני מגיעה לשם כעת.
<אלידור בליטנר: בסדר?
<אלידור בליטנר: אלינו פנה המנכ"ל הזמני של התאגיד והציג בפנינו את עמדתם המקצועית, שלא נמצאה חלופה מתאימה בתוך ירושלים לצרכים הייחודיים של התאגיד כגוף שידור.
דוד אמסלם: יש לכם רשות לתת להם אישור לעבור על החוק?
<אלידור בליטנר: בהינתן העמדה המקצועית סברנו שבמסגרת החוק הקיים אין מניעה- -
<אלידור בליטנר: - -אין מניעה למקם את התאגיד מחוץ לירושלים, כאשר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה התנה את ההכרעה שלו בכך שמדובר בתקופת ביניים קצרה ככל האפשר.
דוד אמסלם: תעני לי ברשותך, בלי נאומים לאומה.
דוד אמסלם: אני יותר מדי מדויק.
דוד אמסלם: תסבירי לי, גם אם אתם רוצים, איך אתם חושבים שמותר לכם להחליט, כשכתוב "רק בירושלים" ואתם, בגלל שאין פה buffer, החלטתם שזה יהיה במודיעין?
דוד אמסלם: תסבירי לי איך.
<אלידור בליטנר: נוסח הסעיף הוא "עיקר השידורים של התאגיד יהיו מירושלים".
דוד אמסלם: אז זה לא "העיקר"?
דוד אמסלם: מה זה "עיקר השידורים"?
<אלידור בליטנר: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה ערך פרשנות החלטית של החוק לאור חשיבותו של האינטרס של שידור ציבורי.
דוד אמסלם: אני רוצה שתפרשי את העברית.
<אלידור בליטנר: הוא פירש את המונח "עיקר שידוריה"- -
דוד אמסלם: איך הוא פירש?
<אלידור בליטנר: - -במישור הזמן ולא במישור המרחב.
דוד אמסלם: זה כבר כמעט נוסחה של איינשטיין.
<אלידור בליטנר: במישור הזמן ולא במישור המרחב.
דוד אמסלם: תגידו, אתם לא חושבים שאתם עושים צחוק מעצמכם?
<אלידור בליטנר: דהיינו, עיקר חייו של התאגיד צריכים להיות מירושלים.
דוד אמסלם: אז זה העיקר?
דוד אמסלם: זה מה שכתוב "בירושלים"?
<אלידור בליטנר: יוקם אולפן זמני לתקופה קצרה כדי להגשים את התכליות החשובות שניצבות בבסיסו של חוק השידור הציבורי.
עליזה לביא: פשוט לא יאומן, פשוט מביך.
דוד אמסלם: עצרי בבקשה.
דוד אמסלם: אני לא צריך שתסבירו לנו את הציונות ותספרו לנו מה החשיבות של התאגיד וכולי.
דוד אמסלם: לפי תפיסתי והבנתי אתם חרגתם מן החוק.
דוד אמסלם: אין לכם סמכות.
דוד אמסלם: יכול להיות שאתם עושים את זה בעוד מקרים, בכל מיני מקומות שאתם חושבים שכנראה אתם המחוקקים, ודרך אגב, שאתם גם מבינים מה זה ירושלים.
דוד אמסלם: יכול להיות שירושלים שלכם זה גם מודיעין.
דוד אמסלם: אבל אתם הולכים בצעד מרחיק לכת, לדעתי, בחוצפה ועזות מצח.
דוד אמסלם: אין לי מושג מאיפה באו לכם האומץ והתעוזה והשרלטנות הזאת, לקחת נושא כזה ולהחליט, כשכתוב בחוק בפירוש, ואתם החלטתם שזה במרחב הזמן.
דוד אמסלם: דרך אגב, מרחב הזמן הוא דבר פלואידי.
דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו מדברים על מרחב זמן של 2,000 שנים ולעומת 20 שנים זה שטויות.
זוהיר בהלול: או פלואידי או אמורפי.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את החוצפה שלכם.
דוד אמסלם: אם המחוקק התכוון שזה לא יהיה בירושלים אז הוא היה כותב "לא בירושלים".
דוד אמסלם: אבל אם החברים מדגישים שהמחוקק עמד על כך, החברים פה עמדו על כך – ולא הייתי שם, וכרגע אני לא בא מהזווית הירושלמית עדיין, ואני גם לא בא מהכיוון של חיזוק ירושלים, שעוד מעט יתייחס אליו תומר רוזנר, לכל נושא חוק-יסוד: ירושלים.
דוד אמסלם: אז בגלל שלמישהו לא בא זה יהיה במודיעין?
דוד אמסלם: אני שואל אותך עוד שאלה קטנה.
דוד אמסלם: קיבלתם חוות דעת הזויה.
דוד אמסלם: ירושלים כוללת 10% מאוכלוסיית מדינת ישראל, הגודל שלה הוא כמו תל-אביב, חיפה ובת-ים ביחד.
דוד אמסלם: לא מצאו מבנה אחד?
דוד אמסלם: ואילו במודיעין, שהיא עיירת פיתוח כמעט ליד ירושלים, מצאו פתאום מגננים, יש הכול?
דוד אמסלם: הטענה שלהם נשמעת לכם הגיונית?
<אלידור בליטנר: כדי לשמוע פירוט לגבי הטענה כדאי לפנות לתאגיד השידור.
דוד אמסלם: אני מניח שלא כל מה שטוען כל אחד אתם מקבלים.
דוד אמסלם: אני מניח שאם אעלה פה איזו טענה, אני הרי דן אתכם בכל מיני הצעות חוק, כאשר מישהו מעלה טענה הזויה אתם עוצרים אותו.
דוד אמסלם: אז פה פתאום אתם מהאו"ם: שמענו, גזור-הדבק, מתקדמים?
<אלידור בליטנר: כמובן ביקשנו התייחסויות מפורטות בעניין הזה.
<אמנון מרחב: אף אחד לא פנה אלינו מטעם היועץ המשפטי לממשלה לבקש התייחסות.
<אלידור בליטנר: מאחר והמחוקק הפקיד את הסמכות בעניין הזה אצל המועצה ואצל ההנהלה, לעניין מידת ההתאמה צריך לשאול את התאגיד.
<אלידור בליטנר: לא מדובר כאן בסוגיה משפטית בהקשר הזה שמונחת לפתחנו.
דוד אמסלם: דרך אגב, בשום דבר לא מדובר בסוגיה משפטית.
דוד אמסלם: הכול כתוב.
דוד אמסלם: גם הפרשנות של מרחב הזמן זה לא סוגיה משפטית.
דוד אמסלם: זה חלום שמישהו שמפנטז.
דוד אמסלם: כי "בא לו".
דוד אמסלם: הוא לוקח את הסמכות, הוא חושב שהוא המחוקק, שמותר לו הכול.
דוד אמסלם: כנראה זה בא מיהירות וחוצפה.
דוד אמסלם: אז הוא אומר: יאללה, בואו נחליט, לא ירושלים.
דוד אמסלם: כתוב ירושלים אבל אנחנו נמצא.
דוד אמסלם: למה לא? יכול להיות שהתכוונו למבואות ירושלים, לעליות לירושלים.
<תומר רוזנר: והיו דברים מעולם.
זוהיר בהלול: לא הייתה פרשנות שמנגד לאותה פרשנות של גדול חכמי המשפט בישראל?
<אלידור בליטנר: אנחנו סברנו שהפרשנות הזאת מאזנת בין האינטרסים החשובים שמונחים בבסיס השידור הציבורי וכמובן בין חשיבותה של העיר ירושלים.
דוד אמסלם: שוב אמרתם את המילה "מאזנת"?
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לכם כמה מילים קבועות.
<אלידור בליטנר: אנחנו חושבים שבטווח הארוך זה ישרת גם את האינטרס של ירושלים כעיר בירה וכמקום המושב של תאגיד השידור הציבורי.
עליזה לביא: אני לא מאמינה שיועצת משפטית מדברת כפי שאת מדברת.
עליזה לביא: זה לא יאומן.
עליזה לביא: אוחזת בי ממש פלצות.
דוד אמסלם: כרגע לא התייחסתי לסוגיה במהות.
דוד אמסלם: התייחסתי רק למקטע המשפטי.
דוד אמסלם: פעם ראשונה שאני נתקל בדבר כזה הזוי, מרחיק-לכת ולדעתי גם חצוף ויהיר.
דוד אמסלם: ארצה לעבור לאנשי התאגיד עצמו.
דוד אמסלם: מישהו נמצא פה מטעם התאגיד?
<אביגדור דנן: אני היועץ המשפטי של התאגיד.
דוד אמסלם: למה אתם רוצים לעבור למודיעין?
דוד אמסלם: למה אתם עוברים על החוק ורוצים לעבור למודיעין?
עליזה לביא: כמה קיבלתם?
<אביגדור דנן: קודם כול אדבר בשם המועצה.
<אביגדור דנן: גיל עומר לא נמצא פה.
דוד אמסלם: למה יושב-ראש התאגיד לא נמצא פה?
דוד אמסלם: תענה על השאלות שלי.
דוד אמסלם: אתה לא נואם לאומה.
<אביגדור דנן: אני רוצה לענות לשאלות שלך.
דוד אמסלם: זה לא מספיק חשוב?
<אביגדור דנן: זה מספיק חשוב אבל אנחנו נייצג פה את עמדת המועצה.
דוד אמסלם: שאלתי אם זה לא מספיק חשוב.
דוד אמסלם: הוא יודע על כך?
<אביגדור דנן: אני חושב שלא הזמינו אותו בכלל.
<תומר רוזנר: הזמינו את התאגיד.
<אביגדור דנן: אפשר לקרוא את החלטת המועצה ותראו עד כמה המועצה הייתה רגישה מאוד לנושא הזה.
<אביגדור דנן: היא הייתה חייבת לקבל איזו החלטה.
עליזה לביא: אפשר לדעת למה הוא לא הגיע?
<אביגדור דנן: לא זימנו אותו.
<אביגדור דנן: אבל אנחנו מייצגים את המועצה.
דוד אמסלם: אני לא צריך שתקרא כלום כרגע.
דוד אמסלם: שאלתי אם יושב-ראש התאגיד – דרך אגב, זה תפקיד עם שכר?
<שלמה פילבר: עדיין לא, הוא יהיה.
דוד אמסלם: שאלתי למה הוא לא הגיע.
דוד אמסלם: אמרת שהוא לא זומן.
דוד אמסלם: אנחנו זימנו את התאגיד.
דוד אמסלם: אני מניח שהוא ידע על כך, ועובדה שהוא שלח אותך או מישהו מהדרג הנמוך יותר כדי שיסביר את עמדתו.
דוד אמסלם: כנראה הוא לא מצא צורך לבוא לכנסת ולהסביר את העמדה בסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל אותך שאלה אחרת כיועץ משפטי.
דוד אמסלם: למה אתם עוברים על החוק?
<אביגדור דנן: אנחנו לא עוברים על החוק.
<אביגדור דנן: אני ממש מתנגד לאמירות האלה.
<אביגדור דנן: ככה.
דוד אמסלם: מה כתוב בחוק?
דוד אמסלם: תקרא לי את החוק.
<אביגדור דנן: קודם כול, הדברים האלה ייבחנו בבג"ץ לשמחתנו.
דוד אמסלם: אתה יכול להקריא לי את החוק?
<אביגדור דנן: "מקום מושבם של המועצה ושל הנהלת תאגיד השידור הישראלי הוא בירושלים.
<אביגדור דנן: עיקר שידוריו של תאגיד השידור הישראלי ישודרו מירושלים".
דוד אמסלם: מה אתה מבין מהמשפט הזה?
<אביגדור דנן: אני מבין בדיוק מה שכתוב.
<אביגדור דנן: כתוב שגם המועצה וגם ההנהלה יפעלו מירושלים, ועיקר השידורים יהיה מירושלים.
<אביגדור דנן: עיקר השידורים זה מרבית השידורים.
דוד אמסלם: זאת אומרת, לפי הבנתי השידורים צריכים להיות מירושלים ויכול להיות שיהיה גם אולפן קטן בתל-אביב.
דוד אמסלם: זו ההבנה שלי, וגם בחיפה מותר, דרך אגב, עוד אולפן קטן.
דוד אמסלם: זה מה שאתה הבנת.
דוד אמסלם: זה החוק.
<אביגדור דנן: לא, זה לא החוק.
<אביגדור דנן: זה סעיף אחד בחוק.
דוד אמסלם: מה הסעיף השני?
<אביגדור דנן: יש הרבה מאוד סעיפים בחוק.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע בחוק על הנושא של הרכב המועצה.
דוד אמסלם: אני שואל בהתייחסות לירושלים.
<אביגדור דנן: ביחס לירושלים אני רוצה לענות.
<אביגדור דנן: סעיפים נוספים בחוק קובעים שצריכים להתחיל לשדר ב-30 בספטמבר, ב"יום ירושלים".
דוד אמסלם: דרך אגב, אתם דחיתם את המועד?
<תומר רוזנר: 3 פעמים.
<אביגדור דנן: אנחנו הנהלת תאגיד.
<אביגדור דנן: אנחנו לא דוחים.
דוד אמסלם: הכנסת דחתה?
<אביגדור דנן: הכנסת, המחוקק.
דוד אמסלם: לפני כמה חודשים.
<אביגדור דנן: נכון.
דוד אמסלם: אז מה הקשר בין זה לבין ירושלים?
<אביגדור דנן: כל עוד החוק קובע שיום התחילה הוא 30 בספטמבר אנחנו נפעל כדי לקיים את החוק.
דוד אמסלם: אתה אומר דבר כזה: יש שני סעיפים בחוק, לכאורה, יש סעיף שאומר שהשידור יהיה בירושלים, ויש סעיף אחר שאומר מה הוא מועד תחילת השידורים, שזה כבר ממילא נדחה כמה פעמים בגלל שלא הספקתם.
דוד אמסלם: אז אתה אומר: רק רגע, אם אנחנו לא מספיקים אז נוריד את הסעיף הראשון על ירושלים, אז אולי נספיק.
<אביגדור דנן: לא.
דוד אמסלם: אז מה אתה אומר?
<אביגדור דנן: אני אומר כך, הדיון הזה באמת נעשה במועצה, והמועצה הגיעה לאיזו החלטה מאוזנת.
<אביגדור דנן: קודם כול, דבר ראשון, היא מכירה בחשיבות של מבנה הקבע של תאגיד השידור הישראלי בירושלים.
דוד אמסלם: תודה רבה, אנחנו מודים למועצה.
<אביגדור דנן: גם המועצה רואה את הדברים בדיוק כפי שאתם רואים, אבל היא מבינה שיום התחילה הוא בעוד 130 ימים.
דוד אמסלם: תבקש הארכה.
דוד אמסלם: כמה פעמים ביקשתם הארכה?
דוד אמסלם: אז יהיה 4 פעמים.
<אביגדור דנן: כל עוד החוק לא ישונה- - -
דוד אמסלם: אבל לא הבנת.
דוד אמסלם: אתה מגיע עכשיו לפורמליסטיקה.
דוד אמסלם: אתם יזמתם את תיקון החוק?
דוד אמסלם: את ההארכות הקודמות שביקשתם, 3 הארכות, מי יזם אותן?
<אביגדור דנן: קודם כול, הוועדה שעוקבת אחרי יישום החוק היא ועדת הכלכלה בראשות היושב-ראש איתן כבל.
דוד אמסלם: מה אתה רוצה לומר בזה?
<אביגדור דנן: אני רוצה להגיד שבהזדמנויות שונות, בדיונים שהיו שם מנכ"ל התאגיד הסביר את הקושי ואת לוח הזמנים הצפוף, ובסופו של דבר הכנסת חוקקה את החוק כפי שהוא כיום.
<אביגדור דנן: כרגע אנחנו צריכים לקיים את החוק.
<אביגדור דנן: יכול להיות שאתם תחליטו לשנות את החוק, ואנחנו נקיים את החוק כפי שאתם תחליטו לשנות.