GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמואל ריפמן: אני קיוויתי מאוד, בעקבות מה שהיה פה בשבוע שעבר, הסעיף הזה של העונשין יירד מסדר היום.
<שמואל ריפמן: אתה דאגת לזה, ביום ראשון הייתה ישיבה אצל ערן וצחי, עמיר היה, התקשרו אליי, אמרו 'תודיעו לריפמן, חוק העונשין לא יהיה בהצעת החוק'.
דוד אמסלם: נו, ואיפה הם טעו?
<שמואל ריפמן: עברו יומיים, פתאום אתמול אומרים שזה בהצעת החוק.
דוד אמסלם: אל תדאג, ריפמן, אתה תשמע אותנו.
דוד אמסלם: עזוב אותם, בוא נתקדם נו.
<שמואל ריפמן: רגע, דקה.
<שמואל ריפמן: אל"ף, אני שמח על האמפתיה שלך, באמת, זה לא רגיל במקומותינו.
<שמואל ריפמן: שתיים, שיחליטו האם זה בפנים, כי אני רואה את זה פה.
<שמואל ריפמן: וזה בניגוד לעמדת היועץ המשפטי של הוועדה.
דוד אמסלם: זה בוועדה, בסוף אנחנו נחליט פה מה יהיה.
<שמואל ריפמן: בסדר, זה דבר ראשון.
<שמואל ריפמן: הדבר השני, אנחנו - - -
חיים ילין: אתם מורידים אותו?
<עדיאל שמרון: כן, אמרנו את זה לפני שהתחיל - - - זה גם היה הסיכום בתחילת - - -
דוד אמסלם: חיים, אני אוריד אותו אם הם לא יורידו אותו.
<ערן ניצן: אנחנו נריב מי יוריד אותו.
דוד אמסלם: הם הכניסו את זה כדי להוריד את זה.
חיים ילין: ערן, מבחינתי שיהיה כתוב שאתם הורדתם אותו.
חיים ילין: אני מוריד את ההסתייגות.
<שמואל ריפמן: אנחנו במועצות האזוריות, ויצא אליך מכתב בשבוע שעבר, עם חיים ביבס ופורום ה-15.
<שמואל ריפמן: זה מכתב חד פעמי כזה, שמתארגנים שלושת הגופים, הם מוציאים לך מכתב, אוה, לא קרה, לפי דעתי, כמעט 20 שנה.
<שמואל ריפמן: אנחנו לא נגד בנייה למגורים.
<שמואל ריפמן: אנחנו, המועצות האזוריות.
דוד אמסלם: זה מה שאמרתי לחברים בתחילת הדיון.
<שמואל ריפמן: אני חושב שאנחנו זאת לא הבעיה, אלא הערים שלצידן אתם רוצים לבנות את השכונות האלה, תשאלו אותם אם הם מסכימים.
<שמואל ריפמן: כל דונם, אמרתי את זה עשר פעמים ואני אחזור על זה, כל דונם שתצטרך לתת לטובת הקמת שכונה ביישוב כזה או אחר במדינת ישראל ניתן אותו.
<שמואל ריפמן: זה דבר ראשון.
<שמואל ריפמן: הדבר השני, אני נגד הפיצוי המוגדל לחקלאים.
<שמואל ריפמן: כי אני אגיד לך מה יקרה, בסיבוב הבא אתה תהפוך אותנו לספסרי קרקע, לנדל"ניסטים ורק בגלל זה אני לא רוצה את זה.
<שמואל ריפמן: אני רוצה לעבד את הקרקע, או לחילופין קרקע חליפית.
דוד אמסלם: ואם אין קרקע חליפית?
דוד אמסלם: אני יצאתי מהנחת עבודה, אם יש קרקע חליפית שהיא יכולה להיות לחקלאות ובלי קשר לבינוי, היא לא משויכת לאחד החקלאים, זה כבר בעיה.
דוד אמסלם: בגלל שאתה אומר לי שיש הון במדינת ישראל שאפשר לנצל אותו והוא מבוזבז.
דוד אמסלם: זה כשלעצמו, אני מוכן לעשות דיון על המינהל רק על זה, לא קשור.
דוד אמסלם: אנחנו כבר אמרנו, מה שנקרא ברירת המחדל הראשונית, ואני חושב שזה נכון גם ברמה ההצהרתית הערכית, לתת לחקלאי קרקע חלופית.
דוד אמסלם: היה ואין קרקע חלופית שיכולה גם לשרת אותו, אם נניח הוא בצפון, יכול להיות שימצאו לו ליד אילת, אז זה משהו אפקטיבי, אז בוודאי שאני בעמדה לשפות אותו במחיר שיהיה הוגן.
דוד אמסלם: למה לא? אני לא רואה את זה בגבול הספסרות.
דוד אמסלם: אני אגיד לך יותר מזה, למה זה לא ספסרות.
דוד אמסלם: בגלל שבסוף המדינה, היא מחליטה איפה היא רוצה.
דוד אמסלם: איפה שינינו את הכללים?
דוד אמסלם: שהמדינה מחליטה איפה היא רוצה את הקרקע.
דוד אמסלם: ברגע שהיא רוצה, יש לה גם כוח, היא לוקחת אותה, היא גם משלמת קצת יותר.
דוד אמסלם: לכן המדינה לא תיקח קרקעות שהיא לא צריכה ואם היא תחליט שהיא צריכה אז היא תיקח.
דוד אמסלם: לכן אני לא רואה פה משא ומתן של ספסור.
דוד אמסלם: אני רק אומר, אם כבר לקחת, תן לו יותר כסף, לפחות תרגיע לו את העצבנות.
<שמואל ריפמן: הפכו אותנו, את הקיבוצים, את המושבים, את החקלאים, לנדל"ניסטים.
דוד אמסלם: אני עכשיו לא בגלובס.
<שמואל ריפמן: לכן אמרתי את המשפט שאמרתי ואני בטוח שאתה מסכים איתי.
דוד אמסלם: כל החקלאים חזרו על זה כל הזמן והיה חשוב להם להדגיש לפרוטוקול, הם אמרו, 'רבותיי, אנחנו רוצים קרקע חלופית'.
<שמואל ריפמן: אני מציע להתקדם.
<שמואל ריפמן: חוק העונשין, אני מציע להודיע עכשיו - - -
דוד אמסלם: הוא כבר לא קיים.
<שמואל ריפמן: שאיננו.
<עמיר ריטוב: מכיוון שזה ירד.
<עמיר ריטוב: יש משהו בחוק, בהקראה שהייתה, שמיועד לעזור לנו וזה שאלה שבאים לפנות וכו' יהיו עם מדים.
<עמיר ריטוב: מכיוון שזה עכשיו חוזר להיות רק מינהל, אין סעיף עונשין, רק פקחי מינהל הם אלה שרשאים להיכנס אנחנו כבר הרבה מאוד שנים חיים עם פקחי המינהל ואם הם מגיעים בלי מדים אנחנו יודעים מי הם.
<עמיר ריטוב: אנחנו לא זקוקים למדים.
<עמיר ריטוב: להוריד את המדים.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנלך עכשיו על צבע קסדה?
<קריאה: זה עניין של משרד המשפטים - - -
<עמיר ריטוב: הפקחים של המינהל באים עם מדי שוטר?
דוד אמסלם: עמיר, אני עכשיו לא נכנס לצבע הקסדה, עזוב.
דוד אמסלם: יש לך משהו מהותי?
<עמיר ריטוב: לא, זה בחוק.
<עמיר ריטוב: בחוק כתוב.
דוד אמסלם: בחוק, דרך אגב, כל בן אדם שבא, כל פקח, כל מפעיל סמכות צריך לבוא עם מדים שיהיה כתוב לו השם כאן, שאם החקלאי גם רוצה להתלונן עליו אז הוא יכול להגיד - - - לא הבנתי מה הבעיה.
<עדיאל שמרון: להיפך, כתוב שלא יהיו נחזים כמדי המשטרה.
<עמיר ריטוב: אבל הפקחים שלך, עדיאל, באים עם מדים?
<עמיר ריטוב: ממתי הם באים עם מדים?
<עמיר ריטוב: אם הם יבואו עם מדים שיבואו גם אלינו עם - - -
דוד אמסלם: עמיר, תודה.
חיים ילין: שיבואו עם צ'קלקה וגם - - -
<ידיד כהן: קודם כל אני בעברי לוחם ומפקד בשייטת 13 - - -
דוד אמסלם: זה רלוונטי לחוק?
<ידיד כהן: כן, אני אגיד לך למה, כי אני גם צללתי בקישון, אני גם נפגע קישון, הנושא של זיהום האוויר במפרץ חיפה, כיוון שזו ועדה שעוסקת גם בחיסול סופי של כפר ביאליק, זה למעשה חיסול הריאה הירוקה האחרונה בקריות, במפרץ חיפה.
<ידיד כהן: זה עומד בפני עצמו.
דוד אמסלם: ידיד, עצור, קח פאוזה.
דוד אמסלם: לפני הסיכום אני אתן לך שלוש דקות, תדבר על תפיסת העולם שלך.
דוד אמסלם: אני גם מבין אותך, תאמין לי, אני נותן לך לדבר בגלל שאני אמפתי לסיפור שלך, קראתי על זה בעיתון גם.
<ידיד כהן: לא, אני חקלאי, אני רוצה ל - - -
דוד אמסלם: אמרתי, סיפור החקלאות, הסיפור הספציפי של כפר ביאליק.
דוד אמסלם: קראתי על זה.
דוד אמסלם: אני מבין את הרגש שלך בעניין, אבל אני רוצה כרגע לפרוט את הסיפור הטכני ואחרי זה אני אתן לך לדבר על תפיסת העולם שלך, אם תרצה - - -
<ידיד כהן: זה לא תפיסת עולם, לעניין.
<ידיד כהן: שתי נקודות.
<ידיד כהן: אחת, הנושא של המידתיות.
<ידיד כהן: אנחנו הולכים לתקוע את החוק הזה בבג"צ, אולי כבר בשבוע הבא.
<ידיד כהן: הנקודה הראשונה, הערתי בשבוע שעבר על הנושא, זכות העיסוק, או יותר נכון, ברגע שאתה לוקח למושב את כל הקרקע ולמעשה - - - אני למשל רפתן, יש ארבעה רפתנים, כל הקרקעות שלהם נלקחות, פיזית הם חייבים לסגור את הרפת, למרות שהרפת לא נמצאת על הקרקע הנלקחת, כי הם גם לא יכולים לעבד אותה, הם גם לא יכולים להיפטר מהזבל האורגני שלהם ולמעשה כל החקלאים בכפר ביאליק צריכים לתלות - - -
דוד אמסלם: אבל - - -
<ידיד כהן: דבר שני זה הנושא של המידתיות, שגם על זה אנחנו נלך.
<ידיד כהן: אין מצב ש - - -
דוד אמסלם: אתה העלית - - - הוא העלה נקודה שלא חשבתי עליה.
דוד אמסלם: בהיבט של כל הנושא של הקרקעות אז לפעמים באמת יש לזה השלכה כלכלית לגבי - - -
<ידיד כהן: כל החקלאים הולכים הביתה, נקודה.
דוד אמסלם: לא, דווקא הלכתי למשהו אחר.
דוד אמסלם: בסופו של דבר יש איזה שהיא חטיבת קרקע שיכולה לשרת איזה שהוא ענף מסוים, שהיא המינימלית, ואם אנחנו חותכים אותה אז בעצם דפקנו את כל הסיפור.
<ידיד כהן: מה עם התעשייה, מה עם העובדים הנוספים, תאילנדים, הכול?
<עדיאל שמרון: אז יש אפשרות לשומה פרטנית.
דוד אמסלם: זה בא במסגרת השומה הפרטנית?
דוד אמסלם: כמו שהוא אמר, נניח שעכשיו יש לו רפת, יש לו עוד 40 דונם שהוא מגדל שם את התלתן.
דוד אמסלם: לקחת לו את זה, הוא שם עושה פעמיים, הוא גם מגדל וגם מפזר את הזבל האורגני.
דוד אמסלם: אם לקחת לו את זה מה הוא יעשה עם הרפת?
<עדיאל שמרון: אלה בדיוק המקרים שבגלל זה יש אפשרות בהחלטות המועצה גם לשומה פרטנית וגם לוועדה חקלאית.
<ידיד כהן: לא, ממש לא.
<ידיד כהן: אתה מטעה.
<עדיאל שמרון: החוק הזה, השאלה אם יפדו את הקרקע של קרית ביאליק באמצעות החוק הזה או באמצעות זה שאני אלך לבית משפט לא משנה - - -
<ידיד כהן: גם עם החוזים אתם מנסים להטעות.
דוד אמסלם: אתה אומר שזה נמצא כרגע - - -
<עדיאל שמרון: יש בכלים הקיימים - - -
דוד אמסלם: בכלים הקיימים יש תשובה לזה?
<ידיד כהן: ממש לא.
איתן ברושי: דודי, משפט.
איתן ברושי: יש פה עוד שאלה, האם מוצדק המהלך במקרה הזה?
איתן ברושי: האם התכוונתם לחסל מושב בישראל?
איתן ברושי: עזוב את הפיצוי.
<קריאה: זה עניין לממשלה בכלל.
דוד אמסלם: ידיד, תקשיב.
דוד אמסלם: אתה הבנת למה לא הייתי צריך לתת לך לדבר?
דוד אמסלם: אני לקחתי משהו ממך דווקא לחוק.
דוד אמסלם: כרגע ברושי מתחיל לדבר על כל החקלאות בישראל והאם צריך לפצות אותם - - -
איתן ברושי: לא, מושב שמחוסל.
דוד אמסלם: ומושב שמחוסל.
דוד אמסלם: אני אומר באופן בסיסי, נתת לי איזה שהיא תובנה, הוא נתן את התשובה וקיבלתי את העניין.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אתן לך בסוף לדבר עוד פעם, אם תרצה בסוף לדבר שתי דקות לגבי תחושת התסכול שלך.
<אורנה טופל: אני רוצה לדבר, בהמשך לבג"צ הקשת המזרחית שהוזכר פה.
<אורנה טופל: היה סעיף נוסף שדיבר על זה שיש חקלאים שיש להם זכויות מיוחדות בקרקע, ששילמו על המקרקעין והם צריכים להיות מוחרגים מהבג"צ לדיון משפטי נפרד.
<אורנה טופל: אנחנו מבקשים שגם החוק הזה יחריג כאלה שרכשו את המקרקעין ומבקשים דיון שיפוטי נפרד בזכויות שלהם, שעוד לא התבררו, בהמשך לבג"צ שקבע שחייבים לתת להם את השימוע הזה ולדון בזכויות שלהם באופן נפרד.
<אורנה טופל: אנחנו שילמנו על המקרקעין מחיר מלא.
דוד אמסלם: הכוונה היא שהקרקעות שלכם הפרטיות - - -
<עדיאל שמרון: אדוני היושב ראש, אפשר לדעת מי מדברת?
דוד אמסלם: חקלאית.
<אורנה טופל: חקלאית פרטית.
דוד אמסלם: ממרכז הארץ.
דוד אמסלם: שאלנו אותה היא אמרה ממרכז הארץ.
<עדיאל שמרון: אפשר לדעת מאיפה?
<אורנה טופל: מבית דגן.
<אורנה טופל: חקלאית פרטית ממרכז הארץ.
דוד אמסלם: אלה קרקעות פרטיות שלך?
<אורנה טופל: לא, זה מינהל, 49 פלוס 49 ללא השבה, רכשנו מקרקעין
<אורנה טופל: לא, אבל הדבר הזה, צריך להגיד שמקרים מיוחדים - - -
דוד אמסלם: החוק לא חל על הסטטוס של הקרקע שאת מדברת עליו.
<אורנה טופל: אבל הם יכולים להגיד אחרי זה החלטות - - -
דוד אמסלם: הם יכולים להגיד הכול, גם שלא בישלת בשבת את החמין טוב, אבל זה לא קשור לחוק הזה.
דוד אמסלם: עדיאל, יענה לך.
<עדיאל שמרון: אם אני מבין נכון, אתם מחזיקים את מקרקעי חברת בן עזר בבית דגן.
<עדיאל שמרון: אז אני מודיע פה לוועדה הזאת, שהחוק הזה נועד בדיוק לחקלאים כמוכם, כי בגללכם לא מפתחים עכשיו עוד מאות יחידות דיור בבית דגן, כי אתם מחזיקים את הקרקע בכוח ולא מוכנים להשיב אותה.
<עדיאל שמרון: בדיוק בשביל זה נועד החוק.
<אורנה טופל: חס וחלילה.
<אורנה טופל: זה לא נכון.
<עדיאל שמרון: זה לא בשביל איתן ברושי וחיים ילין.
<אורנה טופל: אנחנו הולכים איתכם לדיון על הזכויות שלנו ואנחנו מבקשים - - -
<עדיאל שמרון: אתם לא מוכנים להשיב את הקרקע.
<עדיאל שמרון: וכל הטענות שלכם פה לא רלוונטיות לחוק הזה.
<עדיאל שמרון: החוק הזה בדיוק בא לומר שקודם הקרקע תושב ואחר כך נריב על ה - - -
<אורנה טופל: יש זכויות - - -
דוד אמסלם: חיים, תקשיב, בגלל שבאמת אני רוצה ל - - -
<אורנה טופל: יש זכויות שצריך לדון בהן, אין מה לעשות.
דוד אמסלם: היות שאני רוצה לתת לכל החברים לדבר, מדובר פה בנושא שהוא מאוד טעון רגשית, אז אני אעשה ככה.
דוד אמסלם: היום אני לא אעשה הצבעות, אני אסיים את הדיון.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון ביום שישי בשמונה בבוקר, בגלל שאני באמת רוצה - - -
חיים ילין: אתה יכול בשבע וחצי?
חיים ילין: עוד יותר טוב.
דוד אמסלם: שמונה.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים בשבע וחצי, מבחינתי אין בעיה.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת לחבר'ה לדבר.
דוד אמסלם: אני לא עושה פה הצבעה היום, אני אעשה עוד סשן, בגלל שאני רוצה לאפשר לאנשים.
<אורנה טופל: עוד משפט.
<אורנה טופל: אני רוצה לחזור על זה שכולם דיברו על קטיעת מקור הפרנסה שלהם.
<אורנה טופל: אני חושבת שבפרויקטים של 500 יחידות דיור ומעלה, שיש שם רווח יזמי מאוד גדול - - -
דוד אמסלם: את חוזרת לרווח.
<שירה תם: אדוני, הגברת מדברת על הליך פרטני שלה, הליך משפטי שהוא לא רלוונטי לוועדה.
<שירה תם: יש לנו הליכים משפטיים כלפי כל הנושא - - -
חיים ילין: אבל - - -
<שירה תם: היא עושה שימוש לא ראוי בוועדה, בהליכים המשפטיים שלה.
דוד אמסלם: אני מבקש, במיוחד מהפקידות הממשלתית, דבר אחד - - -
<אורנה טופל: למה לא ראוי?
<אורנה טופל: אני - - -
דוד אמסלם: גברתי, שנייה.
דוד אמסלם: אני מבקש, גם אם אתם לא מסכימים, גם אם הבן אדם מדבר בדיוק הפוך ממה שאתם חושבים אל תענו, בסוף תתייחסו למה שאני מחליט.
דוד אמסלם: משפט אחרון, אני רוצה להתקדם.
<אורנה טופל: כן.
<אורנה טופל: מה שאני רציתי להציע, ושזה יפתור, מר יצחקי, אם אתה יכול בבקשה, את כל הבעיה של ההתנגדות של החקלאים לנושא הזה.
<אורנה טופל: הפרנסה שלהם נקטעה, הייתה הצעה - - - יש מספיק רווח יזמי בפרויקטים האלה - - - מר יצחקי, אתה יכול בבקשה?
<אורנה טופל: יש מספיק רווח יזמי בפרויקטים האלה שלא חייב לעבור כולו ליזמים ולקבלנים על חשבון החקלאים.
דוד אמסלם: אבל את אמרת את זה.
<אורנה טופל: אפשר לתת 20%, 30% לחקלאים במחיר מלא, שישלמו על הקרקע כמו כולם.
<אורנה טופל: לא צריך לגדוע את מקור הפרנסה שלהם.
דוד אמסלם: מישהו רוצה עוד להעיר שם או שאני אמשיך בהקראה?
אביגדור יצחקי: אני רוצה להגיד לך שאני יושב פה מול כל נציגי ההתיישבות במצפון שקט, כי במהלך החודשים האחרונים עשינו כל מאמץ בשביל ללכת לקראתם ולעשות כל מה שאפשר למרות ביקורת נוקבת שאנחנו מקבלים מכל הארגונים החברתיים, מהקשת המזרחית, מהצדק החלוקתי וכל מה שאתם רוצים.
אביגדור יצחקי: זה כדי באמת לתת הכרת טובה על מנת לפתור את הבעיה הזאת לתמיד ושלא נידרש לה יותר, ושלא הם יבואו למינהל ושלא המינהל יבוא אליהם.
אביגדור יצחקי: עשינו מספר צעדים שבהם באמת הקלנו, אני לא אזכיר עכשיו פה את כל הצעדים, אבל יש הרבה צעדים שעשינו, על מנת להקל על ההתיישבות ככל שיכולנו וככל שהיה לאל ידינו.
אביגדור יצחקי: כל מה שאנחנו מבקשים בחוק הזה הוא נורא פשוט, שתהליכי השבת הקרקע במקומות שיש לנו תכניות ואנחנו יכולים להקים שם יחידות דיור יהיו הרבה יותר זריזים וקלים.
אביגדור יצחקי: אני אומר לכם בפה מלא, אני עומד מולכם נקי לגמרי, עשיתי כל מה שאני יכול עוד לפני שהסכמתם לדבר הזה.
אביגדור יצחקי: אני אמרתי בכל הישיבות שהיינו, והיו לנו הרבה ישיבות, תצטרכו לתת גם תמורה, היום זה יום התמורה ואני לא מדבר על הסעיף האחרון של התמורה.
דוד אמסלם: אנחנו נמשיך בהקראה, ברשותכם.
<תומר רוזנר: עמוד 12 סעיף 2.
דוד אמסלם: ביום שני בבוקר אני אשמע בעיקר את החקלאים.
דוד אמסלם: אנחנו גמרנו את ההקראה, אני אשמע אתכם.
דוד אמסלם: ואם צריך לעשות תיקון כזה או אחר ואז נביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם: זאת אומרת מי שלא מדבר היום, שלא ירגיש שהוא פספס, אנחנו נעשה עוד סשן.
<רוני טיסר: (הקראה): תחילתו של חוק זה 60 יום מיום פרסומו (להלן – יום התחילה), ואולם קביעת הוראות כאמור בסעיף 29ג(ג) בידי מועצת מקרקעי ישראל תהיה תנאי לביצוע הוראות פרק ג' לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד-2014, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה.
<רוני טיסר: לעניין הוראות חוק זה יראו תכנית מועדפת לדיור אשר הוגשה לוועדה לפני יום התחילה, וטרם אושרה, כאילו הוגשה ביום התחילה; אושרה תכנית כאמור לפני יום התחילה, יראו אותה כתכנית רחבת היקף לדיור בתוקף לעניין פרק זה.
<רוני טיסר: תיקון חוק מקרקעי ציבור (פינוי קרקע).
<רוני טיסר: בחוק מקרקעי ציבור (פינוי קרקע), התשמ"א-1981, בסעיף 4א(א1) בפסקה (1) בסעיף קטן (א) אחרי "דרך" יבוא "בסעיף קטן זה הייעודים העיקריים או לייעוד של מתקני תשתית או תשתיות לאומיות, כהגדרתם בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965, הנדרשים למימוש התכנית שבה נקבעו הייעודים העיקריים";
דוד אמסלם: המורים.
<רוני טיסר: לא, אז רצינו להבהיר שזה ייחשב תפיסה שלא כדין רק, אם שינוי הייעוד למתקני תשתית או תשתיות לאומיות נעשה על מנת לאפשר את מימוש הייעודים העיקריים של תעשייה, מסחר מגורים.
<תומר רוזנר: לא סתם - - -
חיים ילין: תהיה פה פרשנות, את יודעת.
<רוני טיסר: בגלל זה טייבנו את הנוסח, כדי שלא תהיה פרשנות .
דוד אמסלם: וכדי להרגיע את כבודו.
חיים ילין: אני לא רגוע מהחוק הזה, אי אפשר להרגיע אותי.
דוד אמסלם: תירגע, זה בסדר.
דוד אמסלם: שמעת את ריפמן, זה בסדר.
<רוני טיסר: (מקריאה): בסעיף קטן (א1)(2) במקום "י"ח בטבת התשע"ג (31 בדצמבר 2012)", יבוא "כ"ז בטבת התשפ"ב (31 בדצמבר 2021), והסיפה החל במילים "שר האוצר" – תימחק.
חיים ילין: זה תואם גם את החקיקה?
חיים ילין: את מבינה מה שאני שואל?
חיים ילין: אנחנו חוקקנו חוק בכנסת שכל הסמכויות עוברות לאוצר לתקופה של חמש שנים.
<עדיאל שמרון: לא, זה תואם, כי זה מופיע שם פעמיים.
חיים ילין: זה תואם את אותן חמש שנים?
<רוני טיסר: (מקריאה): תיקון חוק רשות מקרקעי ישראל.
<רוני טיסר: בחוק רשות ישראל התש"ך-1960, לאחר ס' 2ד יבוא: הקצאת זכויות בקרקע המוחזקת שלא כדין.
<רוני טיסר: 2ה.
<רוני טיסר: רשות מקרקעי ישראל לא תקצה מקרקעין המוחזקים שלא כדין, אלא בנסיבות מיוחדות ולפי החלטת מנהל הרשות ובאישור היועץ המשפטי לממשלה.
<תומר רוזנר: הסעיף הזה נוסף לבקשת יושב ראש הוועדה ומטרתו למנוע מקרים של העברת קרקעות ליזמים כדי שהם יתמודדו עם האנשים שמתגוררים באותם מקומות, כמו שקרה ב - - -
דוד אמסלם: זה לא קשור רק לחקלאים, זה קשור באופן בסיסי לבינוי.
דוד אמסלם: ישנם מצבים במדינת ישראל נכון להיום שמדינת ישראל שיווקה קרקע ליזמים עם התושבים והבתים של התושבים בלי שהתושבים אפילו יודעים ופתאום היא השאירה את התושבים מול היזם, היא לא בלופ.
דוד אמסלם: כאן הבאנו את התיקון, שלא יקרה יותר.
דוד אמסלם: שאם המדינה רוצה לקחת קרקע היא קודם כל צריכה לפנות את התושבים והיא תתעמת איתם כמדינה, לא לגלגל אותם לאיזה יזם שיבוא ויתחיל להתעלל בהם.
איתן ברושי: שאלה לייעוץ המשפטי, מניה, אני חיפשתי פה את יכולת הערעור או משהו בתוך המנגנון המיוחד שלשמו נועד החוק ולא בית משפט.
איתן ברושי: האם ניתן - - - דודי, אני אגיד לך מה אני חושב, גם בגלל הנושא הזה שהוא רגיש שיש לו הרבה בעיות שגם חלקן לא צפויות.
איתן ברושי: האם ניתן להכניס בתוך ההחלטות סעיף של מנגנון ערר או שיקול דעת ולא בית משפט או לפני בית משפט.
איתן ברושי: כל הדבר הזה בא לענות על צורך מיוחד שאינו שגרתי, אחרת היינו נשארים בהחלטות ההיסטוריות ואתה מקדיש, בצדק, הרבה זמן.
איתן ברושי: חסר פה מנגנון של ערעור או הטלת ספק או שאלה שמחייבת שיקול דעת מעבר לחוק ומעבר לתכנון או לא תכנון.
איתן ברושי: בלי לתת דוגמאות, כי אחרת אין לזה סוף.
איתן ברושי: מנגנון שפועל מהר לפי המודל.
דוד אמסלם: אני אגיד משהו שיכול - - - יש את האופציה, במובן זה, הרי בסופו של דבר לחקלאי יש - - - אתם צריכים להודיע לו 60 יום לפני, יש לו תמיד את האופציה - - -
איתן ברושי: למי הוא פונה?
דוד אמסלם: הוא תמיד יכול לפנות במסגרת ה-60 יום לבית המשפט.
איתן ברושי: לא, מחוץ לבית המשפט.
איתן ברושי: אני רוצה שהם יקימו צוות שיהיה בתוך החוק שלך, מנגנון של - - -
איתן ברושי: אבל לא פה.
איתן ברושי: יש פה?
<עדיאל שמרון: עשינו את זה פה בחוק, שה - - - בכלים מול החקלאי - - -
איתן ברושי: אני אתן דוגמה.
איתן ברושי: כפר ביאליק - - - קח דוגמה שהייתה פה על השולחן, שיש פה גם עלות, תועלת, כמה בונים ואיזה נזק גורמים והאם מישהו התכוון באמת שיחוסל מושב.
איתן ברושי: עזוב רגע את הפרטים, בלי עכשיו להגזים.
איתן ברושי: נגיד שיש מקרה כזה, איפה יש מקום לשיקול דעת שהוא לא בית משפט?
דוד אמסלם: מה שאומר ברושי, שאצלכם בתוך המינהל, הרי בסופו של דבר למה יש את הקטע של הערעור בכלל?
דוד אמסלם: בגלל שבדרך כלל אנחנו כבני אדם, כשקיבלנו החלטה, אנחנו מגנים עליה בסופו של דבר, גם אם טעינו קשה לנו להגיד שטעינו.
דוד אמסלם: כשבא ראש אחר, אני מדבר בכלל על ערכאת ערעור, מה הרעיון שבה.
דוד אמסלם: זה לא שבא בן אדם יותר חכם ממני, אלא בא בן אדם אחר שרואה את זה מזווית אחרת, הוא לא שותף לאותה החלטה, לכן יותר קל לו לשפוט את זה בשיקול דעת יותר אובייקטיבי.
דוד אמסלם: השאלה אם אצלכם יש מנגנון פנימי כזה.
<עדיאל שמרון: אל"ף, אין, לא פורמלי.
<עדיאל שמרון: מה שאיתן אומר זה שני דברים.
<עדיאל שמרון: האחד, ואדוני היושב ראש, אמרת את זה כל הזמן, הסוגיה של כפר ביאליק שעולה פה על השולחן היא סוגיה תכנונית, היא לא סוגיה שקשורה לפורום הזה.
<עדיאל שמרון: אם הוועדה המחוזית או הוותמ"ל או המועצה הארצית לתכנון ובנייה תחליט לעשות שם שינוי ייעוד - - -
איתן ברושי: בוא לא נדבר על דוגמאות.
איתן ברושי: העיקרון.
<עדיאל שמרון: - - - מכאן עד להודעה חדשה.
חיים ילין: לא נכון, הוא מטעה.
חיים ילין: אני רוצה לה - - -
חיים ילין: הייתה ישיבה אצל ראש המועצה, דודי.
דוד אמסלם: רק שנייה ,אני רוצה - - -
חיים ילין: שום דבר לא יצא.
דוד אמסלם: אני מבין, מה שאומר עדיאל, לגבי הצורך בקרקע זה לא במינהל, זה בוועדות התכנון.
דוד אמסלם: אנחנו בחוק באנו להסדיר את סוגיית הפיצוי, אנחנו לא באים להיכנס לשיקול הדעת האם צריך את הקרקע, כן או לא.
דוד אמסלם: מרגע שהחליט מי שהחליט שצריך את הקרקע, אנחנו אומרים, אם כבר לקחת לחקלאי אז תעשה ככה, או שתיתן לו קרקע חלופית, כמו שאמרנו, זה מה שנקרא ברירת המחדל הראשונית, במידה שלא אז פצה אותו בפיצויים מוגדלים וגם פצה אותו על הפירוק של המחוברים.
דוד אמסלם: זה מה שסידרנו כאן באופן בסיסי בעניין.
דוד אמסלם: תמיד יש לו את ה-60 יום לפנות לבית המשפט ולהגיד 'רבותיי, המדינה פעלה נגדי באופן לא הוגן, אני מבקש להוציא צו מניעה, שלא יעשו לי, שלא ייכנסו לשטח'.
דוד אמסלם: זה המכלול.
דוד אמסלם: מעבר לזה יש את ההתנהלות של מינהל מקרקעי ישראל.
דוד אמסלם: יש לו את הוועדות שלו, יש לו את הכללים שלו, יש לו את ערכאות הערר הפנימיות.
דוד אמסלם: אני לא נכנס עכשיו בחוק להסדיר את המבנה ההיררכי של המינהל או את הסיפור שם.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נותן תשובה, אני לא מפחד מזה.
חיים ילין: אבל אין תשובה.
<ידיד כהן: אני יכול להאיר את עיניך?
<ידיד כהן: אני יושב ברשות מקרקעי ישראל בחיפה, אצל גבי וייסמן, נושא פדיון זכויות על וד"ל, הוא לא יודע על 900 דונם אחרים שמתנהלים בוותמ"ל בירושלים והוא רוצה לדון איתי על פדיון זכויות על שטח מאוד מאוד מצומצם - - -
דוד אמסלם: אז אני אגיד לך משהו שלא מובן לי.
דוד אמסלם: אתה לא יכול להגיש תכנית במדינת ישראל - - -
<ידיד כהן: מדובר על פדיון זכויות.
דוד אמסלם: בלי שבעל הקרקע הוא צד בתכנית.
דוד אמסלם: בטח לא המינהל.
דוד אמסלם: אי אפשר להגיש תכנית בלי שהמינהל יודע או בעל הקרקע.
<ידיד כהן: הוא לא יודע על התמ"ל בירושלים.
<ידיד כהן: מנהל המחוז חיפה - - -
דוד אמסלם: הבנתי, אתה עכשיו אומר לי שיש בעיה עם מנהל המחוז.
<ידיד כהן: לא אומר.
דוד אמסלם: יש בעיה עם עוד כמה פקידים.
<ידיד כהן: לא, זה ניסיון להטעות - - -
דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה להגיד כזה דבר.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור לישיבה הבאה.
דוד אמסלם: גמרנו את ההקראה.
דוד אמסלם: ביום שני בבוקר בשעה שמונה ניפגש כאן, נשמע רק את החקלאים והערות ובתשע נביא להצבעה.
חיים ילין: הסתייגויות.
דוד אמסלם: הסתייגויות בכתב, כמובן.
חיים ילין: אתה רוצה אותן בכתב עד שמונה בבוקר?
<תומר רוזנר: עד יום ראשון בשעה שתיים.
חיים ילין: עד יום ראשון בשעה שתיים תגיש את ההסתייגויות.
<קריאה: אבל שישלחו את הנוסח המעודכן.
דוד אמסלם: לגבי הנוסח - - -
<ידיד כהן: תביאו את מנהל המחוז מחיפה.
<עדיאל שמרון: די, מה רלוונטי?
<עדיאל שמרון: זה חוק שחל על כל המדינה.
דוד אמסלם: עדיאל, ידיד.
<עדיאל שמרון: לא, זה דפוס התנהגות.
דוד אמסלם: ידיד, תשמע, אני סבלני להערות שלך בגלל הנושא הרגשי שלך.
דוד אמסלם: החברים רוצים לקבל - - -
<קריאה: תתחילו קצת יותר מאוחר, אנחנו גרים שעה וחצי נסיעה.
דוד אמסלם: אני לא יכול, אין זמן.
דוד אמסלם: בתשע אנחנו כבר בדיון אחר.
דוד אמסלם: שבוע הבא זה השבוע הכי לחוץ, אני בא לפה בשבע בגלל הדברים האלה וגם מרחוק.
דוד אמסלם: החבר ביקש שאם נוכל להעביר להם את הנוסח המתוקן, שיקראו אותו בשישי שבת.
<תומר רוזנר: נשתדל.
דוד אמסלם: אנחנו נשתדל.
דוד אמסלם: אנחנו נשלח לכל המוזמנים.
דוד אמסלם: ריפמן, גם אתה תקבל.
דוד אמסלם: לכל חברי הכנסת, ההסתייגויות עד שעה שתיים ביום ראשון.
דוד אמסלם: רבותיי, אני רוצה לעשות הצבעה בכל נושא הרביזיה שביקשה חברת הכנסת יעל גרמן.
דוד אמסלם: מי שבעד הרביזיה הוא מתנגד להצעה הכוללת.
יעל כהן-פארן: אפשר לנמק?
דוד אמסלם: מי ביקש את הרביזיה, גרמן?
יעל גרמן: אני נותנת ליעל לנמק.
יעל כהן-פארן: זה לא שהתקנות כולן רעות, אבל אני חושבת שהזמן שעמד לוועדה לדיון רציני ועצם זה שהן הגיעו ברגע האחרון ויש בהן דברים מאוד בעייתיים, לכן אני ממשיכה להתנגד ולכן הוצעה הרביזיה.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש מקום לדיון ולשינוי, כמו בסעיף 1 בתקנות, שהוא מאוד בעייתי, ומספר סעיפים נוספים, לכן אנחנו לא מוכנים לתקנות כמו שהן.
יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים שיהיה מועד, אתה יכול גם לקבוע מועד, תוך חודש, תוך חודשיים, שהן יעברו, יהיו דיונים, אבל לא להעביר אותן כמו שהן.
יעל כהן-פארן: הן בעייתיות מאוד, הן לא יעזרו לנו בהרבה תחומים לפתור את בעיית זיהום האוויר והן לחמש שנים, לא יהיה עוד שנה-שנתיים לבדוק ולחזור לאחור.
יעל כהן-פארן: לכן אני קוראת לכולם לתמוך ברביזיה ולערוך דיון חדש.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני קבעתי שעוד שנתיים וחצי הם באים לדיווח בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני גם אמרתי שאנחנו נעשה דיון תוך חצי שנה לגבי הנושא של כל - - -
יעל כהן-פארן: של ניטור, נכון, אבל היעדים לא ישתנו.
דוד אמסלם: גם אחת לשנה נעשה דיון לגבי התקנות עצמן, האם צריך לקדם אותן, כן או לא, או לשנות את היעדים, כל היעדים שדיברנו.
יעל כהן-פארן: בעוד שנתיים וחצי, אתה אומר.
דוד אמסלם: לא, אני אעשה בעוד שנה, כל שנה אני אעשה בוועדה דיון לגבי הנושא הזה.
יעל כהן-פארן: אבל אי אפשר יהיה לשנות את התקנות, הן נקבעות עכשיו ויש להן תוקף לחמש שנים.
דוד אמסלם: אנחנו יכולים לשנות כל הזמן.
יעל כהן-פארן: והחריגות של 7 ימים נותנות אפשרות לרבע מהזמן לחרוג, לא 7 ימים.
דוד אמסלם: אני עונה לך עכשיו.
דוד אמסלם: זה לא דו שיח - - -
יעל כהן-פארן: בסדר גמור, זה לא דו שיח, אני סיימתי.
דוד אמסלם: טוב, רבותיי.
דוד אמסלם: שירים את ידו.
דוד אמסלם: נמנעים – 0 הרביזיה לא התקבלה.
דוד אמסלם: קודם כל אתמול דיברנו על החוק של תע"ש.
דוד אמסלם: לא הגישו הסתייגויות לגבי הנושא של תע"ש, אז אני מושך את הרביזיה.
זאב בנימין בגין: הצבענו, היינו שלושה.
דוד אמסלם: אז אני מושך את הרביזיה.
דוד אמסלם: מישהו רוצה להתייחס לנושא של תע"ש?
דוד אמסלם: אם יש מישהו שרוצה ל - - - שנייה, גב' פארן, אני עדיין דיקטטור מהישיבה הקודמת, אני מבקש לא להפריע לי.
יעל כהן-פארן: התנצלתי.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של תע"ש, אם למישהו יש משהו מהותי אז אני הגשתי את הרביזיה, אני אפתח אותה כדי לשמוע.
דוד אמסלם: אם לא - - -
יעל כהן-פארן: יש לי, אבל בגלל שהוצהר שעכשיו חוק השקיות אז יוסי יונה הלך מפה והוא הגיש את ההסתייגויות.
דוד אמסלם: למי הוא הגיש?
<קריאה: לא, זה היה אמור להיות בעל פה.
דוד אמסלם: טוב, בסדר.
דוד אמסלם: יש לו הסתייגויות בנושא תע"ש?
דוד אמסלם: אז שיבוא.
<תומר רוזנר: הוא הוזמן לרבע ל-11:00.
דוד אמסלם: הוא הוזמן.
יעל כהן-פארן: כן, הוא היה פה ואז אמרנו שעכשיו שקיות אז הוא הלך.
<תומר רוזנר: הם הציגו את ההסתייגות, עכשיו רק מקריאים.
דוד אמסלם: אני רוצה עכשיו לחזור לחוק של תע"ש.
דוד אמסלם: אז בואו נשמע את ההסתייגויות לחוק של תע"ש ואחרי זה אני אעבור להצבעה.
<תומר רוזנר: צריכים להצביע עכשיו בעד הרביזיה, אם אתה רוצה לשמוע הסתייגויות.
דוד אמסלם: אנחנו חוזרים לחוק של תע"ש, אני מבקש להצביע עבור הרביזיה שאני הגשתי כדי שנוכל לפתוח אותה לדיון, מפני שעשינו כבר את ההצבעה.
דוד אמסלם: אתם תהיו בעד הרביזיה של החוק של תע"ש כדי שנוכל לדון על זה.
דוד אמסלם: נמנעים – 0 הרביזיה אושרה.
דוד אמסלם: אנחנו פותחים חזרה את הדיון של תע"ש.
יעל כהן-פארן: שתי הסתייגויות.
יעל כהן-פארן: אחת, סעיף 177א- - -
<תומר רוזנר: בשם מי ההסתייגויות?
<תומר רוזנר: הבאתם חתימות?
יעל כהן-פארן: בשם המחנה הציוני.
יעל כהן-פארן: אני מבינה ש - - -
דוד אמסלם: אין דבר כזה, אין פרוצדורה כזו.
יעל כהן-פארן: הוספת סעיף (ט), מועד תחילתו של חוק זה יותנה בסיום אישור הליך הפרטת המתחמים המפורטים בתוספת השמינית לחוק זה בחקיקה ראשית.