GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: זאת אומרת שאם אין הפרטה אז זה לא קורה.
<תומר רוזנר: לא, אתם רוצים שההפרטה תהיה בחקיקה ראשית.
<תומר רוזנר: זה מה שאתם רוצים.
יעל כהן-פארן: ב-177א(י) יובהר כי מתקנים שיוכרו מכוח סעיף זה כמתקנים ביטחוניים, לא יחולו עליהם הוראות סעיף 177 לחוק התכנון והבנייה.
דוד אמסלם: אוקיי, הלאה.
דוד אמסלם: בבקשה, דב.
דב חנין: אדוני, אני רק ביקשתי לרשום רשות דיבור ב - - -
דוד אמסלם: רשמת?
דוד אמסלם: הסתייגויות של יוסי יונה נמצאות פה?
<תומר רוזנר: אלה ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אז אני מבקש להצביע על ההסתייגות.
דוד אמסלם: מי בעד ההסתייגויות של המחנה הציוני?
דוד אמסלם: עכשיו אני יכול להצביע על כל החוק?
דוד אמסלם: מי בעד החוק כנוסח הוועדה כפי שהיה אתמול?
דוד אמסלם: החוק אושר.
דוד אמסלם: אז בואו נתחיל בשקיות.
דוד אמסלם: דרך אגב, בחוק השקיות, גמרנו את הדיון, אנחנו מביאים אותו רק להצבעה, יש פה כמה שינויים קטנים ואני מביא את זה ישר להצבעה.
<תומר רוזנר: השינוי הראשון הוא בעקבות ההערה לגבי הסכומים.
<תומר רוזנר: אנחנו נשנה את סכום ההיטל בסעיף 3(א)(א) ל-8.54 אגורות ולא 8.55 כפי שמופיע.
<לירון אדלר: בסעיף 4(א) הסכום של ההיטל יהיה 8.54 ולא 8.55 כדי שבעיגול הסכומים עם המע"מ זה ייצא 10 אגורות.
<תומר רוזנר: הערה שנייה - - -
דוד אמסלם: אני עוד מעט אקריא את המכתב ששר האוצר שלח לנו.
דוד אמסלם: בעיקרון - - -
<אלידור בליטנר: מחיר המינימום יוצא ההיטל, 8.54 בתוספת מע"מ זה 9.99, רק בשביל הפרוטוקול ולא 10.
<לירון אדלר: בסעיף של ייעוד כספי ההיטל.
<קריאה: איך יחזירו עודף?
אורי מקלב: זה העניין, שלא צריך להחזיר עודף.
<קריאה: המחיר בכל מקרה הוא מחיר מינימום.
<תומר רוזנר: בעקבות ההערות שהיו פה שונה הסעיף שנוגע לייעוד כספי ההיטל, שמופיע בסעיף 4(א)(ב).
<לירון אדלר: 4 (א)(ב), יש פה שני שינויים קטנים.
<לירון אדלר: לגבי הסיוע ליצרנים, לגבי כספי ההיטל לסיוע ליצרנים יהיה כתוב 'וכן יכול שישמשו למתן סיוע ליצרנים של שקיות נשיאה, בין היתר לשם התאמת פעילותם להוראות חוק זה'.
<לירון אדלר: זה לגבי הסיוע ליצרנים.
<לירון אדלר: בפסקה (2) בסעיף קטן (ב) - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להבהיר.
דוד אמסלם: צחי, אתה לא מבין את הסיטואציה, אם לא, אני הולך על הקו של החוק שלנו.
דוד אמסלם: תבין, אתם לא עושים לנו טובה בעניין.
<לירון אדלר: ביקשו להבהיר שאם הוקצו כספים מכספי ההיטל ונשאר עודף תשמש היתרה לצורך קידום מטרותיו של חוק אוויר נקי תשס"ח-2008 או תועבר לתקציב החשבון הנפרד האמור בפסקת משנה (1) של שנת התקציב של אחרי אותה שנה, למימוש המטרות המנויות בסעיף קטן זה.
<לירון אדלר: זאת אומרת אם נשארה יתרה ממטרות חוק השקיות אפשר לנצל אותה או לצורך קידום המטרות של חוק אוויר נקי או שהיתרה תועבר כבר לתקציב של השנה הבאה ואפשר יהיה להשתמש בו שוב לכל המטרות האלה, של השקיות ושל אוויר נקי.
דוד אמסלם: מדובר על מה שנקרא קופה צוברת שמטפלים בשני אפיקים, או בשקיות או באוויר נקי.
<תומר רוזנר: בסעיף 27 לחוק שעניינו החלה על עסקים קטנים נשמעו פה הערות של משרד המשפטים שהוועדה ביקשה מאיתנו לבדוק אותן.
<תומר רוזנר: לאחר בדיקה והבהרות שקיבלנו מהמשרד להגנת הסביבה אין שינוי בנוסח הסעיף.
<לירון אדלר: דבר אחרון, לגבי הנושא של דיווח על שקיות במלאי, גם כן בעקבות ההערות שהיו כאן, זה בסעיף 30(ב), זה יהיה כתוב ככה, 'בתקופה שמיום פרסומו של חוק זה ועד ליום תחילתו של החוק ימסור קמעונאי גדול למנהל מדי שלושה חודשים דוח על מספר שקיות הנשיאה החד פעמיות שרכש במהלך התקופה שלגביה מוגש הדוח, או במועד הרכישה האחרון שלפני תחילת התקופה שלגביה מוגש הדוח, בהתבסס על תנועות המלאי כפי שיש לרושמן בספרי החשבונות שלו לפי כל דין; דוח ראשון לפי פסקה זו יימסר לא יאוחר מיום כ"ג בניסן התשע"ו-1 במאי 2016'.
<לירון אדלר: זאת אומרת הדוח שיהיה על המלאי הוא רק לגבי רכישת השקיות, או באותה תקופה שבה מוגש הדוח, או אם באותה תקופה לא נרכשו שום שקיות אז במועד האחרון של לפני תחילת התקופה.
<ג'וש יהושע פדרסן: לגבי 4(א)(ב) בסוף בסוף אמרת בסעיף קטן זה, הוספת?
<לירון אדלר: המטרות שמנויות בסעיף 4(א) שהן או חוק אוויר נקי - - -
<ג'וש יהושע פדרסן: כשאת אומרת 'בסעיף קטן זה' - - -
<לירון אדלר: סעיף קטן זה הוא כל סעיף (ב) שמדבר על המטרות.
<תומר רוזנר: סיימנו.
דוד אמסלם: אני מחכה למכתב כרגע של האוצר.
דוד אמסלם: אנחנו לא נכניס את זה לחוק, אבל זו ההתחייבות האוצרית לסעיף הזה שהמע"מ יוחזר חזרה - - - עזבו את המע"מ, שיוחזר הסכום בשווי המע"מ חזרה לאותה קופה, מכיוון שאני עומד על כך שלא יהיה כאן, אנחנו באנו לטפל בנושא שקיות ולא שהמדינה תיקח קופון לנושאים אחרים.
דוד אמסלם: לכן כרגע זו ההתרחשות שקורית מאחורי הקלעים.
מיכל רוזין: אבל זה מעכב לנו את החוק?
דוד אמסלם: אני כרגע מתעקש שזה יבוא.
מיכל רוזין: לא, בסדר, אני שואלת - - -
דוד אמסלם: יש פה איזה דבר ערכי.
דוד אמסלם: אם לקחנו כסף מהציבור בשביל לטפל בשקיות אנחנו לא מתכוונים לקחת את זה עכשיו לקנות בזה - - -
בצלאל סמוטריץ': אז למה לא נכניס את זה בחוק?
דוד אמסלם: בגלל שיש בעייתיות עם זה בקטע החוקי, לכן אני אומר - - -
מיכל רוזין: השפעה רוחבית.
דוד אמסלם: עזוב, אני מעדיף להסדיר את זה מחוץ לחוק, אם זה אפשרי, לכן כרגע, עד שהם יביאו את המכתב אני רוצה לעשות הפסקה ולעבור לחוק הבא.
דוד אמסלם: אנחנו חוזרים חזרה לחוק השקיות ואנחנו נמתין לסיכום שדיברתי עליו.
<תומר רוזנר: אפשר להצביע בינתיים על ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אנחנו נצביע על ההסתייגויות של חוק השקיות, ברשותכם.
דוד אמסלם: ננצל את הזמן בינתיים.
דוד אמסלם: תומר, לגבי חוק השקיות ערן תפס אותי אתמול לשיחה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של המשלוחים, הוא אתמול התעקש, הוא דיבר איתי על הנושא של המשלוחים, אני לא רוצה להיכנס למהות, אני דווקא רוצה להתקדם איתם, הוא אומר - - - תציג את העניין עוד פעם, ערן.
<ערן מאירי: בוקר טוב.
<ערן מאירי: כבודו, אל"ף, אני הייתי בקשר עם היועצת המשפטית של הוועדה, הגב' לירון, שאמרה לי שהנוסח קיים, היא הציעה להוסיף פסקה מסוימת ועל הפסקה הזו אני חושב שאפשר להסכים, רק אני לא רואה אותה כרגע בנוסח הסופי.
<תומר רוזנר: אנחנו לא חושבים שהנוסח - - -
<לירון אדלר: אנחנו שקלנו אותה שוב ואנחנו לא רצינו להוסיף עוד - - -
<תומר רוזנר: כן, אנחנו חושבים שהנוסח הקיים מאפשר - - -
דוד אמסלם: אתה נראה לי בונקר, תומר, אתה - - -
<תומר רוזנר: תאמין לי שלא.
<ערן מאירי: אני חושב שיש פה - - -
דוד אמסלם: שנייה, בוא נשמע את תומר.
<תומר רוזנר: כיוון שאני, גילוי נאות, לפני לא מעט שנים הייתי יועץ משפטי של שופרסל אז אני קצת מכיר את העניין.
<תומר רוזנר: הנוסח הקיים מאפשר לרשתות השיווק להציע לצרכן כמות מסוימת של שקיות ואם הוא מסכים הם יכולים לספק לו אותה, ואם הוא לא מסכים שלא יעשו את העסקה.
<תומר רוזנר: הם יכולים לעשות מה שהם עשו עד לפני מספר חודשים וזה לספק שלא בשקיות.
דוד אמסלם: משלוחים.
דוד אמסלם: ערן, מה ביקשת ממני אתמול?
דוד אמסלם: איך הצגת את העניין?
<ערן מאירי: קודם כל תבינו שלרשתות אין פה שום אינטרס כלכלי, להיפך - - -
דוד אמסלם: זה הבנתי, אבל מה הצעת אתמול?
דוד אמסלם: תומר, לירון, זה אליכם, אני רוצה לשמוע אתכם, אחרת אני חותך את העניין.
<ערן מאירי: אני כבר מוכן ואני אומר עוד פעם, מה שנאמר, לא על ידִי, על ידי היועצת המשפטית של הוועדה, אני מוכן לקבל את הנוסח - - -
<תומר רוזנר: אני שומע.
דוד אמסלם: לא, אתה לא שומע.
<ערן מאירי: אני אומר שהועבר על ידי היועצת המשפטית של הוועדה נוסח שאני חושב שאפשר לקבל אותו אז אני לא מבין למה לא מקבלים אותו, שהוא אומר, כרגע זה ללא שינוי, עם הוספת פסקה אחת שאומרת 'ואולם קמעונאי גדול יהיה רשאי להודיע ללקוח כי עסקת מכר מרחוק תבוצע על ידו רק אם יסופקו גם מספר מינימום של שקיות שייקבעו על ידי הקמעונאי הגדול'.
<ערן מאירי: זה נוסח שהוצע על ידי היועצת המשפטית של הוועדה.
<ערן מאירי: אני חושב שהוא יכול לתת פתרון לסוגיה.
דוד אמסלם: אתה בעצם רוצה לומר לי שאתה רוצה לתת - - - אנחנו סיכמנו שבמסגרת המשלוח יהיו שם כמויות במדרגות של שקיות שהוא יסמן לך, 10, 20, 30.
<ערן מאירי: הוא לא יכול.
<ערן מאירי: אני רק מבקש שאנחנו - - -
דוד אמסלם: מה אתה מבקש?
דוד אמסלם: חדד לי עוד פעם את מה שאתה מבקש.
<ערן מאירי: אנחנו נודיע ללקוח שעל מנת לבצע את ההזמנה אנחנו צריכים לקבל ממנו אישור לעד גובה מסוים של שקיות כי אחרת אי אפשר - - -
דוד אמסלם: אבל זה בדיוק מה שהצעתי.
<ערן מאירי: אבל זה לא מה שכתוב.
דוד אמסלם: אני מבחינתי, הבעיה שלי שהוא יכול לחייב את הלקוח בלי שהלקוח יודע על מה.
דוד אמסלם: אבל אם הוא אומר ללקוח, 'תקשיב, מה שאתה ביקשת, זה יכול להיות עד 30 שקיות', כאילו הוא סימן וי.
דוד אמסלם: אז אין בעיה.
<ערן מאירי: אבל זה לא בנוסח הקיים, זה בנוסח שהציעה עורכת דין לירון.
<תומר רוזנר: הנוסח שהציעה, אני לא יודע מי הציע נוסח, אבל הנוסח הזה - - -
דוד אמסלם: אבל לי נשמע מאוד סביר מה שאתה מעלה.
<ערן מאירי: אנחנו מסכימים על זה, אדוני, רק הניסוח פה לא סגור.
<אלידור בליטנר: אני יכולה להעיר על העניין הזה?
<אלידור בליטנר: קודם כל, כפי שאני שמעתי בחצי אוזן את תומר אומר, בעצם זה סותר את מטרות החוק, אם הלקוח יגיד עד 30 שקיות.
<ערן מאירי: למה?
<ערן מאירי: איזה אינטרס יהיה לה?
<ערן מאירי: היא משלמת - - -
<אלידור בליטנר: כי הלקוח מחויב בכסף על זה.
<ערן מאירי: היא משלמת על זה היטל.
<אלידור בליטנר: אבל הלקוח מחויב בכסף על זה.
<אלידור בליטנר: ודבר שני, גם מבחינת יסוד ההסכמה - - -
דוד אמסלם: לא, אני לא מקבל.
<אלידור בליטנר: כאשר לקוח, כשאומרים לו עד 30, יסוד ההסכמה מתערער כאן ולכן - - -
דוד אמסלם: אני לא נכנס לרמה הפילוסופית של העניין.
דוד אמסלם: זה נשמע לי מאוד סביר ואני מקבל את ההערה ואני רוצה שנטמיע אותה פה.
דוד אמסלם: שיהיו רובריקות ושיהיה טווח, הוא יגיד לו, 'אדוני, המשלוח שאתה מבקש, הוא יכול להגיע עד 20 שקיות, האם אתה מאשר את זה, כן או לא?' אם הוא לא מאשר אז הוא לא ישים לו את זה.
דוד אמסלם: אם הוא מאשר לו אז בסדר.
<תומר רוזנר: זה מה שבנוסח הקיים.
דוד אמסלם: בסדר, אז מאה אחוז.
<ערן מאירי: זה לא בנוסח הקיים.
<תומר רוזנר: מבחינתי כן, אבל יש אפשרות לעשות את זה בקואליציה - - -
דוד אמסלם: לא, מבחינה טכנית.
<תומר רוזנר: מבחינה טכנית אין בעיה, להביא את זה ביום שני ושיצביעו על זה ביום רביעי.
<תומר רוזנר: אי אפשר להצביע.
דוד אמסלם: מה זה אי אפשר להצביע?
<תומר רוזנר: אי אפשר להצביע, 11:00, כבר עברה.
דוד אמסלם: תבקשי אישור מיושב ראש הכנסת, תבקשי עשר דקות, שאני רוצה רק להעביר הצבעה.
<תומר רוזנר: הם אמרו לא.
דוד אמסלם: בסדר, לא מחפשים למה לא, מחפשים למה כן.
<תומר רוזנר: אני אשמח, אני רוצה לגמור את זה.
דוד אמסלם: תקריא את המכתב לפרוטוקול, בבקשה.
<ערן ניצן: חלק מההבנה בין שר האוצר, השר להגנת הסביבה ויושב ראש הוועדה נקבע מנגנון שבו הקרן, מלבד התקבולים שלה, היושב ראש, תחוזק גם בהעברות תקציב מתקציב המדינה ואני אקריא את הנוסח המוצע, 'בהמשך לדיונים ולהכנה לקריאה שלישית של החוק, לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד פעמיות התשע"ו-2016 הריני להודיעך לשר להגנת הסביבה, כי משרד האוצר מתחייב לפעול לכלול במסגרת חוק התקציב לשנת 2017 תוספת תקציבית לקרן הניקיון, לייעודים המנויים בחוק השקיות בגובה של 15% מאומדן התקבולים הצפויים מהכסף'.
<תומר רוזנר: זה רק לשנה אחת, זה ברור לך.
<ערן ניצן: לא, זה לבסיס.
<תומר רוזנר: הוא אומר תוספת תקציבית.
<תומר רוזנר: תאמין לי שאני יודע בדיוק - - -
<ערן ניצן: בגלל זה אמרתי יכלול במסגרת חוק התקציב, תומר.
<תומר רוזנר: וכתבת תוספת תקציבית.
<תומר רוזנר: גם תוספות תקציביות נכללות בחוק התקציב.
<תומר רוזנר: מה לא?
<ערן ניצן: זה בחוק התקציב.
<תומר רוזנר: תקציב תוספתי.
<תומר רוזנר: מבחינתי ערן מוסמך להגיד, אבל - - - זה בבסיס התקציב?
דוד אמסלם: בסיס התקציב, זה נאמר לפרוטוקול.
דוד אמסלם: מאה אחוז, תודה רבה, אני מודה גם לשר האוצר.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לנו הסתייגויות לגבי הנושא הזה של חוק השקיות?
<תומר רוזנר: כן, יש.
<תומר רוזנר: שבבוקר הוצגו, צריך רק להצביע.
דוד אמסלם: אז בוא נעשה את ההצבעה רק לגבי הנושא של ההסתייגויות.
דוד אמסלם: אני יכול לעשות את ההצבעה?
דוד אמסלם: הוצגו כל ה - - -
<תומר רוזנר: הוצגו.
<קריאה: לא, יש הסתייגויות גם בכתב.
<תומר רוזנר: לא משנה - - -
דב חנין: אדוני, רק מבחינה רישומית, אני מבקש שיירשם שאנחנו, הרשימה המשותפת, מצטרפת גם, בנוסף להסתייגויות שלנו, להסתייגויות של המחנה הציוני ושל מרצ.
דב חנין: מבחינת רישום.
דוד אמסלם: עכשיו הם לא מאפשרים לנו להצביע.
דוד אמסלם: מה שנעשה זה דבר כזה, ביום שני בשעה 9:00 בבוקר אני מתחיל בהצבעה, אנחנו עושים הצבעה, רק הצבעה, אין דיונים.
דוד אמסלם: אני עושה שתי הצבעות, אחת על ההסתייגויות, בלי להציג אותן, בגלל שהן הוצגו כבר וישר על החוק כבר כמו שהוא בקומפלט.
מיכל רוזין: זה אומר שהוא לא יוכל להיות מונח במושב הזה?
מיכל רוזין: לא, אני שואלת.
דוד אמסלם: בוודאי, כן, כן, כן.
דוד אמסלם: הוא יונח ביום שני וביום רביעי יש את ההצבעה.
מיכל רוזין: אין ביום רביעי.
דוד אמסלם: למה אין?
בצלאל סמוטריץ': יום רביעי, סיכמו בהנהלת הקואליציה - - -
<תומר רוזנר: הם סיכמו מה שלא קונטרוברסלי.
<תומר רוזנר: זה לא קונטרוברסלי.
בצלאל סמוטריץ': אין ביום רביעי הצבעות במחלוקת.
<תומר רוזנר: יש פה מחלוקת?
דב חנין: יש מחלוקת על ההסתייגויות, עדיף שלישי.
<תומר רוזנר: אז יבקשו פטור מחובת הנחה.
דוד אמסלם: אז נבקש פטור מחובת ההנחה, אין בעיה.
דוד אמסלם: ביום ראשון אין גיוס, רק ביום שני.
דוד אמסלם: ביום שני, אנחנו מסכמים ככה, ביום שני בבוקר אנחנו מתחילים בשעה 8:00 את הדיון על הוותמ"ל כדי לסיים אותו ובהצבעות, יבוא להצבעה גם בקומפלט בשעה 9:00, אנחנו נתחיל בשקיות ב-9:00, עשר דקות, ומיד אחרי זה נעבור לוותמ"ל, עוד עשר דקות בהצבעות, ובזה גומרים את העניין.
<ערן מאירי: אפשר יהיה לבקש רק נוסח לפני זה?
<קריאה: הם לא יצביעו עם ההסתייגויות.
<קריאה: למה הם צריכים את ההסתייגויות?
<קריאה: כדי לדבר במליאה.
דוד אמסלם: ואם הם יחליטו להצביע פתאום נגד החוק?
<קריאה: אפשר לסכם איתם שהם לא יצביעו, שהם לא יגרמו - - -
דוד אמסלם: לי אין בעיה.
דוד אמסלם: באופן בסיסי לא אכפת לי, אין לי בעיה עם האופוזיציה, מבחינתי זה עדיף לי שביום ראשון אני אעשה את ההצבעות, גם אם אתם לא תבואו אני אעשה אותן עם עצמי, בגלל שאם אתם תומכים אז אין בעיה, כדי שנוכל להעביר את חוק השקיות בוודאות במושב הזה, מה אתם אומרים?
מיכל רוזין: לא, מה?
דוד אמסלם: אתם מסכימים?
<קריאה: אבל, מיכל, בלאו הכי ההסתייגויות לא יעברו פה, יהיה פה גיוס והם לא יעברו.
<קריאה: כל מה שאת עושה זה לסכן את החוק, את רוצה לסכן את החוק?
מיכל רוזין: אני לא רוצה עכשיו לשים את זה עליי.
דוד אמסלם: את יודעת מה, עזבי.
דוד אמסלם: מיכל, את צודקת.
<קריאה: היום בסוף המליאה, בשלוש אחר הצהריים נגמרת המליאה, אין הצעות לסדר, אין כלום.
דוד אמסלם: אני נועל את הישיבה.
<תומר רוזנר: הישיבה נעולה, אבל אתה בשידור.
דוד אמסלם: אני יכול לעשות את ההצבעה היום אחרי נעילת המליאה?
<לאה קריכלי: אני יכולה לבקש אישור.
<לאה קריכלי: אני יודעת שהם רוצים לסיים היום את המליאה מוקדם, בגלל פורים.
<תומר רוזנר: אבל האופוזיציה מסכימה להישאר.
<לאה קריכלי: אני אשאל, אני לא יודעת להגיד.
דוד אמסלם: הבעיה שאני לא בטוח שיש לי גיוס לעניין.
רחל עזריה: אני אשאר למרות שאני צמה.
דוד אמסלם: יש להם הסתייגויות, הם רוצים להצביע על ההסתייגויות.
<תומר רוזנר: אתם רוצים להצביע על ההסתייגויות או שאתם מסתפקים בהסתייגות דיבור?
<קריאה: רוצים להצביע.
מיכל רוזין: אמרנו שאין בעיה עם יום שני שזה יונח, תומר אמר שאין בעיה - - -
<תומר רוזנר: קשה לנו, אבל אנחנו נתאמץ, אם אין ברירה.
דוד אמסלם: תשמע, ביום שני באופן בסיסי אין לי בעיה אם יונח, ביום רביעי זהו, בוודאות.
<קריאה: - - - ביום רביעי.
<קריאה: שזה לא ייתקע.
דוד אמסלם: לא ייתקע.
רויטל סויד: דודי, אולי יעל מסכימה לוותר על ההסתייגויות ותהיה לה זכות דיבור.
<תומר רוזנר: זה אין בעיה.
דוד אמסלם: ההסתייגויות היחידות זה שלך?
דוד אמסלם: מיכל, אם אתם תוותרו על ההסתייגויות אז נוכל להביא את זה להצבעה.
דוד אמסלם: אין לכם זכות דיבור.
מיכל רוזין: חבר'ה, נו, אני לא יכולה, אני מקבלת פה החלטה בשם סיעה שלמה וזה באמת לא פייר - - -
דוד אמסלם: מסובך, הא?
מיכל רוזין: לא, זה לא פייר שאנחנו הולכים פה, עם כל הסייגים שיש לנו וההסתייגויות אנחנו הולכים לתמוך בחוק ולהצביע בעדו, גם פה בוועדה וגם במליאה, לכן בואו - - -
דוד אמסלם: טוב, הבנתי.
דוד אמסלם: אז אנחנו חזרה למתכונת המקורית.
דוד אמסלם: אנחנו נצביע עליו ביום שני.
דוד אמסלם: אם תתחרטו ותרצו ביום ראשון תתקשרו איתי אז אני אבוא ביום ראשון ואנחנו נסכם - - -
רחל עזריה: אני גם אבוא.
דוד אמסלם: אין בעיה, מה שתחליטו.
דוד אמסלם: בכל מקרה, וַלא, ביום שני בשעה 9:00 אנחנו מתחילים את ההצבעה קודם כל על חוק השקיות.
<ערן מאירי: אפשר לבקש שיופץ נוסח לפני זה?
דוד אמסלם: תומר, מבקשים כאן, היות שיש לנו כבר חוק, כבר גמרנו אותו, שתפיצו את הנוסח המוסכם.
<תומר רוזנר: הנוסח הופץ, אין לנו נוסח חדש.
<תומר רוזנר: אנחנו לא נפיץ נוסח חדש.
<תומר רוזנר: מה שהופץ לפני הישיבה הזו קיים.
דוד אמסלם: החידוד שחידדתי עכשיו בקטע שלו?
<תומר רוזנר: של המע"מ?
דוד אמסלם: לא, של מה שביקש ערן לגבי - - -
<תומר רוזנר: אין שינוי בנוסח הקיים.
<ערן מאירי: מה שהפצת עם המע"מ.
<תומר רוזנר: לא, זה לא הופץ, זה היה רק פנימי.
דוד אמסלם: מה שערן ביקש ממני עכשיו.
רויטל סויד: סגרנו, דודי?
דוד אמסלם: סגרנו את הישיבה.
דוד אמסלם: חבר'ה, קודם כל אני אציג לכם את האנשים שהגיעו, אותנו, ואני אגיד איך אנחנו רוצים להתנהל.
דוד אמסלם: אני דודי אמסלם, אני יושב ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
דוד אמסלם: יש לנו פה את יעל פארן, חברת כנסת מטעם המחנה הציוני, חברת כנסת חדשה, היא איתנו גם בוועדה.
דוד אמסלם: זו גם הזדמנות לאחל לה שיהיה לך בהצלחה, אני שמח שהצטרפת אלינו.
דוד אמסלם: עומד כאן לימיני פרופ' יוסי יונה, חבר שלי, אח שלי.
דוד אמסלם: פרופ' יונה הוא שהעלה בפניי את הסוגיה, אני לא העליתי בדעתי שיש שכונת ארגזים בתל אביב, אני ירושלמי, אבל יוסי בא ודיבר איתי וביקש ממני לקיים את הדיון וכך בעצם הוא חולל את האירוע.
דוד אמסלם: כמובן הצטרף אליו גם חבר הכנסת אורן חזן, שגם הוא פנה אליי בעניין הזה.
דוד אמסלם: אז באמת קרדיט לכם, תודה רבה על זה שהצפתם את הנושא לסדר היום הציבורי.
דוד אמסלם: כמובן יש כאן גם את צוות הוועדה, מנהלת הוועדה, לאה, ולירון, היועצת המשפטית שלנו, ורבקה הדוברת.
דוד אמסלם: בקיצור אנחנו כאן עובדים של הכנסת.
דוד אמסלם: יש לנו כמובן את מרדכי כהן ממשרד הפנים, שהוא אחראי על כל הנושא של הרשויות, וכמובן הצוות העירוני, יש לנו את אהרן ומיטל וכמובן יש פה עוד אנשים שאני לא מזהה, אז איתם הסליחה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני, כמו שאמרתי, קיבלתי את הפנייה מחברי הכנסת ויזמתי דיון בכנסת בעקבות זה והייתה לנו כבר ישיבה בנושא.
דוד אמסלם: חלק מהפרצופים כאן אני מזהה מאותה ישיבה ובעקבות אותה ישיבה החלטתי לעשות סיור במקום ואחרי הסיור אני אעשה עוד ישיבה כדי לסכם את האירוע.
דוד אמסלם: מבחינתנו, מי שהיה בישיבה מבין, אני בדרך כלל לא מגיע לסיורים אם אני לא חושב שיש בעיה.
דוד אמסלם: אם הכול בסדר, אז אני נשאר בכנסת, יש עוד דברים לעשות.
דוד אמסלם: אנחנו זיהינו שיש בעיה כנראה.
<תושב: כמובן.
דוד אמסלם: עזוב, התוספות לא מעלות ולא מורידות כלום.
דוד אמסלם: לכן אנחנו החלטנו לדון בנושא, בגלל שהנושא הזה חשוב לנו.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם אני וגם יוסי וגם, אני מניח, חברת הכנסת יעל, אלה הנושאים שאותי מעניינים.
דוד אמסלם: אני לא מתעסק, לא בנושא של מתווה גז, לא שהוא לא חשוב, ולא מתעסק, לא בנושא חיל אוויר, חיל הים, צבא, אלה הנושאים שאני מתעסק איתם ביום יום, בארנונה, בהסעות של הילדים המוגבלים, בכפר שלם.
דוד אמסלם: אלה הנושאים שנוגעים ללבי.
דוד אמסלם: אני גדלתי בעיירת פיתוח, אני מזדהה עם מה שקורה פה בגלל שככה אני גדלתי ואלה הנושאים שמרתקים אותי, מעניינים אותי, אני מרגיש אותם בתחושה.
דוד אמסלם: לכן במהלך הסיור, תבינו, רבותיי, לא צריך לפרט לי הרבה.
דוד אמסלם: כשאני מסתובב פה אני רואה את השכונה שלי בילדות.
דוד אמסלם: אז אל"ף, תודה רבה קודם כל לכל חברי הכנסת וכל מי שישתתף כאן.
דוד אמסלם: איך סדר היום?
דוד אמסלם: אנחנו נעשה סיור בהדרכת עובדיה, הוא יחליט לאן הוא לוקח אותנו.
דוד אמסלם: אנחנו נראה את המדגם של השכונה, נתרשם באופן פיזי ואחרי זה אנחנו נתכנס באיזה שהוא מקום, במפתן אלון, נעשה דיון ראשוני ואחרי שאני אגבש את הכול נעשה עוד דיון מסכם בכנסת, כדי להביא עוד גורמים שלא נמצאים כאן, אני לא רואה כאן.
דוד אמסלם: אז קודם כל אני מאחל לכולנו שיהיה לנו יום פורה.
דוד אמסלם: אני מבקש, בלי עצבים.
דוד אמסלם: לא להתעצבן, אנחנו מבינים, זה בסדר.
דוד אמסלם: אז תודה רבה לכם ובואו נתחיל.
<עובדיה גולסטני: אני קודם רוצה להודות.
<עובדיה גולסטני: אני רוצה להודות לכל מי שהגיע, כמובן לחברי הכנסת, בראש ובראשונה לחבר הכנסת דודי אמסלם, לחברי פרופ' יוסי יונה ולחברת הכנסת החדשה, יעל כהן פארן.
<עובדיה גולסטני: קודם כל תודה.
<עובדיה גולסטני: מה שאנחנו עושים, אני רוצה לעשות לכם את הסיור פחות או יותר שיבינו מה קורה בשכונה, אותה שכונה אבודה, נעלמה, שכולם שכחו ממנה והיא חיה פה וחיים פה מאות משפחות.
<עובדיה גולסטני: אנחנו מתחילים פה את הסיור.
<עובדיה גולסטני: למעשה הסיפור מתחיל פה בכביש, יש פה את הצומת - - - הכביש שאמור לבוא לפרויקט שנמצא בצד הדרומי זה כביש שיחתוך את השכונה באמצע.
<עובדיה גולסטני: הכביש הוא ברוחב של 35 מטר שהולך ועולה עולה עד המתחם, עד גובה של 2-2.5 מטרים.
<עובדיה גולסטני: הבעיה שיש פה מעקה בכביש הזה, אנשים שיהיו בצד ימשיכו להינמק.
<עובדיה גולסטני: במיוחד מדובר על אנשים שנמצאים מחוץ לאותה תב"ע שתיכף נדבר עליה.
<עובדיה גולסטני: יש תב"ע, יש אנשים שהם מחוץ לתב"ע ואז הם לא יוכלו להיכנס לבית.
<עובדיה גולסטני: אם יהיה כביש, תהיה מדרכה, לא תהיה דרך להיכנס.
<עובדיה גולסטני: תהיה חומה, תיכף נדבר על זה.
<עובדיה גולסטני: השכונה שתהיה פה היא תהיה כמו מקווה, השכונה הזאת סבלה כבר מכמה וכמה הצפות, בוודאות יהיה פה, כי אף אחד לא דיבר איתנו, יש פה בעיות של ניקוז, יש פה בעיות של גובה, איך אנשים יעברו 35 מטר מצד לצד?
<עובדיה גולסטני: אז בואו נתחיל להתקדם, אני לא רוצה להלאות אתכם, נתקדם.
<עובדיה גולסטני: אני רוצה להראות לכם את הצד השני של השכונה.
<עובדיה גולסטני: (המשך הסיור)
<עובדיה גולסטני: למשל פה, בבניין הזה שפונה לא מזמן - - - מהשכונה הזאת יצאו כמה אנשים, אי אפשר להתייחס לכל האנשים בזלזול, לבוא ולהגיד אוקיי, שכונת הארגזים, כולם פושעים וגנבים.
<עובדיה גולסטני: אני אומר את זה כי זה השורש של הבעיה, הזלזול של כל הרשויות, של העירייה, של משרדי הממשלה.
<עובדיה גולסטני: אתם כולכם בחזקת פולשים, 'מה שאתם עושים, כל היום אתם פולשים'.
<עובדיה גולסטני: לא מתייחסים לאנשים שנולדו וגדלו.
<עובדיה גולסטני: יש פה את הכביש הזה, זה למעשה התב"ע.
<עובדיה גולסטני: זה אותו קו כחול.
<עובדיה גולסטני: כשעיריית תל אביב באה ואומרת לנו, 'אנחנו ידנו לא הייתה בדבר הזה', היא שוכחת שהיא עשתה את התב"ע, הוועדה המקומית.
<עובדיה גולסטני: אז מפה, 35 מטר לכיוון הזה, כל הסיפור, פה יהיה הכביש.
<עובדיה גולסטני: אתם רואים פה, הגדר, תיכף ניכנס פה.
<עובדיה גולסטני: אנחנו בכביש שאמור עד הבניינים, אלה הבניינים בתב"ע.
<קריאה: כמה נתיבים?
<קריאה: שניים כל כיוון?
<עובדיה גולסטני: שניים בכל כיוון.
<תושב: אני יכול עכשיו - - -
<עובדיה גולסטני: רגע, תן לי.
<עובדיה גולסטני: אתה תהיה בוועדה.
<עובדיה גולסטני: תישאר בסבלנות, אל תפריע.
<תושב: רגע, אל תפריע לנו.
<תושב: תן למורה דרך להמשיך בסיור.
<תושב: אל תפריע.
<תושב: אל תפריע לנו.
דוד אמסלם: תנו לי.
דוד אמסלם: איך קוראים לך?
<שוקי: שוקי.
דוד אמסלם: שוקי, נשמה, תהיה רגוע.
<שוקי: כן?
<שוקי: כשיגרשו אתכם מהבית אז תהיה רגועים?
<שוקי: כמה תוכלו להחזיק את עצמכם?
<תושב: הוא מתעלל באנשים - - -
<שוקי: מוציאים אותנו מהבית, אני רוצה שתבינו את זה.
דוד אמסלם: שוקי, שנייה, רבותיי.
דוד אמסלם: יש לי בקשה.
<תושב: זה הנושא של הקבלן.
<תושב: שמה - - -
<תושב: תן לו לדבר.
<תושבת: אנחנו נראה גם את המקום הזה.
דוד אמסלם: חברים, יש לי בקשה.
דוד אמסלם: אני נמצא פה - - -
דוד אמסלם: לא צריך לדבר מעצבים.
דוד אמסלם: אל"ף, זה לא בריא.
דוד אמסלם: דבר שני, אני מבין.
דוד אמסלם: תאמין לי, אני מבין.
דוד אמסלם: זה לא משנה, אני יכול לשמוע פה 20 איש, אני יודע מה יש לי בראש.
דוד אמסלם: אז אל תתרגז, קודם כל.
דוד אמסלם: אז גם אם יש פה יזם - - -
<תושב: כל מי שרוצה להתבטא שיתבטא.
דוד אמסלם: גם אם יש פה יזם, שיגיד, אל תכעס, אני שומע.
<תושב: דודי, אתה צריך לשמוע גם את התושבים.
<תושב: על בשרנו, על הבשר שלנו הוא עושה את זה.
<תושבת: אבל תן לו לדבר.
<תושבת: הוא עושה לו סדר.
<תושבת: הוא עושה משהו לא בסדר?
דוד אמסלם: תנו לי לשמוע.
דוד אמסלם: לא להתרגז, אנחנו לא בבית משפט.
דוד אמסלם: אני רק שומע ומתרשם, בסוף אנחנו נעשה דיון והדיון האחרון שאני אעשה יהיה בכנסת עם אותם אנשים, עם כולכם, ושם אנחנו נזמין גם את הגופים הממשלתיים, שלא פה, אני לא רואה אותם.
דוד אמסלם: לא צריך להתרגז, אני מבקש מהחברים, אני לא רוצה שתתרגזו, חבל לבזבז את יום חמישי על - - -
<תושב: הוא מתכוון שזו הבעיה של התושבים, לא של קבלנים ולא של העסקים.
דוד אמסלם: ועוד דבר קטן אני מבקש, חבר'ה.
דוד אמסלם: נסים, לא לכעוס.
<נסים: בוא נתחלף בנעליים אני ואתה.
<תושב: חבר'ה, קצת כבוד, מה קרה לך?
דוד אמסלם: נסים, תכבד אותי.
<נסים: מי אתה?
<תושב: אני פה תושב השכונה.
<נסים: יופי, תירגע.
<תושב: תירגע אתה.
<תושבים: די נו.
דוד אמסלם: נסים, אני באתי, אני לא חייב לבוא לפה.
דוד אמסלם: אז אני באתי לעזור בגלל שאני חושב שיש פה בעיה.
דוד אמסלם: לכן אל תתרגז.
דוד אמסלם: יש פה בן אדם שמנהל את הסיור, אתה תרצה זכות דיבור, אני אתן לך לדבר גם, אבל ברגוע.
דוד אמסלם: אנחנו פה באים - - -
<נסים: אני עכשיו עושה מדיטציה.
דוד אמסלם: אנחנו באנו מכובד, עזבו.
דוד אמסלם: לכן תשתדלו גם לא להסביר אחד את השני.
דוד אמסלם: אני מבין גם אם הראשון מדבר.
<נסים: בסדר, אין בעיה.
<עובדיה גולסטני: חבר'ה, אנחנו ניגע בכל הנקודות, טיפה סבלנות.
<עובדיה גולסטני: זה הקו הכחול.
<עובדיה גולסטני: פה הקו הכחול, יהיה פה כביש ברוחב 35 מטר, הגובה יהיה בערך כמו הקו הכחול.
<עובדיה גולסטני: מפה עד הקו הזה.
<עובדיה גולסטני: עד פה, זה התב"ע.
<עובדיה גולסטני: מה יהיה?
<עובדיה גולסטני: חשוב לי להסביר.
<עובדיה גולסטני: פה יהיה קיר תמך, יש פה משפחה, שהיא תהיה קבורה מתחת לכביש.
<עובדיה גולסטני: הקבלן, בצדק, בא ואומר לי 'זה מחוץ לתב"ע'.
<עובדיה גולסטני: בא המינהל אומר לי 'לא ענייני'.
<עובדיה גולסטני: חשוב לי, דודי, אני רוצה בכל זאת, לא כולם, אני מבקש, רק חברי הכנסת, אני רוצה שתיכנס.
<עובדיה גולסטני: תראה, כשאני אומר לך תיקבר מה המשמעות.
<עובדיה גולסטני: רק חברי הכנסת.
<תושב: זה כבר - - -
<תושב: 60 שנה.
<תושב: יותר מ-60 שנה.
<תושב: יותר.
דוד אמסלם: אתה אומר לא צריך להיכנס.
<תושב: בתוך הבית, העמוד, זה הקיר של הטלוויזיה.
<תושב: במקום מתלה יש לנו עמוד.
<תושב: איפה חברת חשמל?
<תושב: פשוט שמו עמודים על שטחים של אנשים בלי לשאול אותם.
<תושב: קבעו עובדה וזה מה יש.
<תושב: אני רוצה להסביר לך מה קרה.
<תושב: הוועדה המקומית, לא הראיתי לך את זה מקודם, חתכו את השכונה בתב"ע.
<תושב: לפני החיתוך, לפני התב"ע הזאת הייתה שכונת ארגזים, יש לי רשימות פה שבמשך כל השנים, אני גדלתי פה, אני בן השכונה אז אני מכיר, כל השכונה הייתה גוף אחד.
<תושב: יש רשימות של משרד השיכון שנה אחרי שנה, שעשו רשימות, יום אחד החליטו 'אתם מחוץ'.
<תושב: לא רק שהם מחוץ, העירייה הפקיעה שטחים מהמדינה.
<תושב: אז העירייה באה ואומרת, השטחים האלה אין קניין, אין חוזה.
<תושב: כשזה נוח להם זה כפר שלם, כשזה נוח להם זו שכונת הארגזים.
<תושב: (המשך הסיור).
<תושב: למה?
<תושב: הם חיכו שהיא תמות, שלא תצא ירושה לילדים.
<תושב: הם אומרים את זה.
<תושב: נעשה סיור קצר פה ונמשיך.
<תושב: זה - - - זה כלום.
<תושב: מחנה פליטים.
<תושב: אתה צריך עכשיו להקשיב, אני אדבר אולי פעמיים-שלוש אבל לא נורא, זה מחנה פליטים, הגיעו לפה כל מיני אנשים, החלכאים והנדכאים, בנו פה, חלקם בלי היתר.
<תושב: אמא שלי, דרך אגב, ההורים שלי באו מקרית מלאכי ב-62'.
דוד אמסלם: אני גרתי בקרית מלאכי.
<תושב: אני גדלתי שם.