GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלידור בליטנר: גם החוק הזה מציין בפירוש שאין בהוראותיו כדי לגרוע מחוק הגנת הצרכן אבל על מנת למנוע שאלות פרשניות אנחנו מבקשים או ליצור כאן הסדרה מפורשת לעניין יידוע פלוס שילוט או לחלופין - - - וכאמור יחולו לפי חוק הגנת הצרכן גם כאן.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד, עוד לא אמרתי את עמדתי - -
תומר רוזנר: שניה, אני רוצה רק להציג עוד דבר נוסף שיש בהמשך, פשוט קטעתם את הקריאה באמצע – העוסק חייב לציין בחשבונית או בקבלה, הוא חייב לציין את זה שהוא גבה תשלום עבור שקיות בנפרד וגם את הסכום.
מיכל רוזין: אני רוצה להגיד שתי נקודות: קודם כל, יש פה שינוי מהותי שלא היה קיים קודם, ונכון שהחוק קובע – דרך אגב, אם היו עושים אכיפה ראויה, אז לא הייתי צריכה להתווכח בכל חנות כמעט למה אין מחיר על המוצר.
מיכל רוזין: אין אכיפה בעניין הזה לצערי הרב ולכן, כאשר אנחנו באים לעשות פה שינוי מאד מהותי שבתפיסה של אנשים הדבר הזה הוא חינם, עד שאני אגלה, אחרי שכבר מילאתי את כל העגלה שלי בשקיות ניילון, עד שאני אגלה שבכלל יש חוק, אני אזכר אם נכנס החוק, לא נכנס החוק, קראתי באיזה מודעה קטנה – באמת חבר'ה, אנחנו מנסים גם ללכת לקראת הציבור, אנחנו מבינים את גודל השינוי שהעניין הזה אמור לגרום לו גם מבחינת הסביבה, כמובן שזו המטרה העיקרית, וגם מבחינת הצרכנים יש פה שינוי מהותי.
מיכל רוזין: ולכן, אני לא מזלזלת בכלל ואני חושבת שכן, יש לי הסתייגות כזאת שאומרת:
מיכל רוזין: קמעונאי גדול יציב בכניסה לבית העסק או בסמוך לקופה שלט המודיע על חובת גביית ההיטל בעד שקיות הנשיאה.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה קריטי, זה חשוב.
מיכל רוזין: יכול להיות שאחרי שנתיים כבר לא נצטרך את זה אבל בוודאי בשלב הראשוני, אנחנו כמובן נשמח שהמשרד להגנת הסביבה יעשה פרסום ושיווק של העניין הזה, ברור.
מיכל רוזין: אבל יש חשיבות גם שאדם מגיע – אנחנו תמיד חושבים שכולם קוראים עיתון בבוקר ושומעים את כל התכניות שאנחנו שומעים.
מיכל רוזין: רוב האנשים לא.
מיכל רוזין: הם קמים, הולכים לסופר, ואחרי שכבר ימלאו את העגלה בשקיות הם יגלו שזה עולה להם כסף.
מיכל רוזין: אני חושבת שזה לא הוגן כלפי הצרכן וזה לא משרת את - -
בצלאל סמוטריץ': אדוני במשפט בבקשה.
ערן מאירי: בוקר טוב.
ערן מאירי: אני עורך דין, מייצג את "שופרסל".
ערן מאירי: בעניין הזה אני כבר אומר, כדי להקל על כולנו ועל כולכם, לפחות מבחינתנו, ואני מניח שאני מייצג גם את חברות השיווק האחרות, בעצם אולי לא, אני מדבר עלינו, אין שום בעיה שבכניסה לסניף יוצב שלט שבו יאמר במפורש שבגין שקיות שימכרו יוטל היטל בסכום מסוים.
ערן מאירי: אין בעיה.
ערן מאירי: אני חושב שזה עניין שאפשר לפתור ולא צריך לעשות מזה סיפור גדול.
מיכל רוזין: יידוע הציבור, כמו שאתה אומר, זה עוזר למי שקונה סיגריות שכתוב שהסיגריות מזיקות לבריאות?
מיכל רוזין: לצערי לא, ועדין אתה מחייב את זה ועובדה שזה הפחית את כמות העישון בחברה הישראלית.
מיכל רוזין: לכן, גם בעניין הזה, העניין של היידוע בנוסף לתכניות חינוך והסברה וקמפיינים וכדומה - - (היו"ר דוד אמסלם, 11:39)
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם הרשתות עצמן לא - -
ערן מאירי: שלט בכניסה זה בסדר?
קריאות: כל הטרמינולוגיה לא צריכה להיות ליידע - -
דוד אמסלם: רבותי, אני ברשותכם רוצה להתקדם בנושא.
מאיה יעקבס: דקה, היה פה דיון שלם בנושא ואני רוצה להוסיף - -
דוד אמסלם: אני את הדיון הקודם הקדשתי לדיון.
מאיה יעקבס: לא, היה פה דיון על סעיף עכשיו.
דוד אמסלם: אני חזרתי, שמת לב.
דוד אמסלם: אז בזה נגמר הדיון על הסעיף.
דוד אמסלם: אני כרגע רוצה להתקדם בנושא ואני מבקש גם לא להצביע, זה מפריע לי בריכוז.
דוד אמסלם: אני אסביר לך מה הפרוצדורה: אני עשיתי דיון בנושא, כמו שאמרתי, בפעם הקודמת שמענו את כולם.
דוד אמסלם: אני כרגע עובר להקראת החוק ואני אסביר לכם גם מדוע - -
מיכל רוזין: אבל יש הסתייגות - -
דוד אמסלם: שניה, בסדר.
דוד אמסלם: אני אסביר מדוע: כי על הנושא הזה לבד אפשר לדון חודשיים, ואני צריך לכמת אותו בזמן.
דוד אמסלם: אז אנחנו עשינו את הדיון העקרוני בפעם הקודמת, הקדשנו לזה רק דיון, ועכשיו ההסתייגויות.
דוד אמסלם: יש נוהל בהסתייגויות ואני לא פותח את זה לדיון רחב.
דוד אמסלם: חבר כנסת שיש לו הסתייגות, הוא מקריא את ההסתייגות, אני גם לא פותח את זה לדיון.
דוד אמסלם: אני שואל את העמדה, ואם לא מתקדמים להסתייגות הבאה ואחרי זה מביאים את זה להצבעה.
דוד אמסלם: זו הפרוצדורה.
דוד אמסלם: לכן, אתם שומעים חופשיים אבל לא מתערבים בשלב הזה.
חיה ארז: אז למה עושים הקראה?
חיה ארז: יש דברים שהשתנו מהדיון הקודם.
דוד אמסלם: אמרתי שכרגע עשיתי את ההקראה כי אני רוצה לשמוע את הח"כים בהסתייגויות שלהם.
יהודה לניאדו: סליחה אדוני, אני מרשת "אושר עד".
יהודה לניאדו: אני שואל שאלה עניינית, בשביל מה הזמינו אותנו אם אין לנו זכות לדבר?
דוד אמסלם: אמרתי שהזמינו אתכם בגלל שחשבנו שאתם רוצים לשמוע את הדיון בגלל שהוא קשור אליכם אבל אם אתה לא רוצה לשבת כאן גם טוב, אני לא אעלב.
יהודה לניאדו: סליחה, אבל - -
דוד אמסלם: שמעת?
אבי עגאייב: היו אבל שינויים ביום חמישי האחרון בסעיפים, שלא נתנו לנו לדבר ולא נתנו לנו להגיב.
אבי עגאייב: בדיון הקודם לא היו השינויים האלה.
אבי עגאייב: לפחות לשינויים.
דוד אמסלם: אז אני אעשה דבר כזה: כמו שאמרתי, אני רוצה לשמוע את ההסתייגויות, ואחרי שאני אגמור את כל ההסתייגויות אני אפתח את זה לעוד התייחסות קטנה שלכם ואחרי זה נסגור את העניין.
דוד אמסלם: חשבתי ממילא לעשות את זה אבל כרגע אני בשלב הטכני של הסתייגויות.
דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת רוזין, יש לך הסתייגויות?
מיכל רוזין: אני הקראתי ואני הסברתי שראוי לכתוב שקמעונאי גדול יציב בכניסה לבית העסק ובסמוך לקופה שלט המודיע על חובת גביית ההיטל בעד שקיות הנשיאה.
מיכל רוזין: אומר פה נציג "שופרסל" שהם מאד בעד העניין הזה.
מיכל רוזין: נתתי שני נימוקים, יש פה שינוי של החוק - -
דוד אמסלם: את רוצה שיהיה שלט?
מיכל רוזין: אני רוצה ליידע את הצרכן שלא יבוא לקופה, ייקח מלא שקיות ואז יגידו לו: אה, אתה זוכר שזה עולה כסף.
דוד אמסלם: מי זה הנציג של המשרד?
ג'וש פדרסן: יש שלושה נציגים.
דוד אמסלם: מה עמדת המשרד בעניין?
ג'וש פדרסן: בוקר טוב, אני מהלשכה המשפטית.
ג'וש פדרסן: אני פה בעמדה של חברתי ממשרד המשפטים אלידור, שציינה שאין צורך לחזור על הוראות שכבר קבועות בחוק הגנת הצרכן.
ג'וש פדרסן: מדובר רק - -
דוד אמסלם: תענה לי – שואלת חברת הכנסת רוזין שאלה שעושה קצת שכל.
דוד אמסלם: היא אומרת: אם שינינו, אז בואו נשים שלט שהבן אדם ידע.
דוד אמסלם: אתה חושב שכל בוקר אזרחי מדינת ישראל קמים, פותחים את ההוראות בזה של הצרכן?
דוד אמסלם: תאמין לי, השכן שלי בגיל 80 לא יודע על מה מדובר.
דוד אמסלם: אז אולי יהיה שם שלט.
דוד אמסלם: למה זה מפריע לכם?
ג'וש פדרסן: לא, כמו שעורך דין רוזנר וכמו שעורכת הדין בליטנר ציינה, זה מוצע על ידי הייעוץ המשפטי לוועדה למחוק את הרישא של הסעיף כי בעצם זה משהו שכבר קבוע בחוק הגנת הצרכן ואין מה לחזור עליו.
מיכל רוזין: עובדה שעד היום שקיות לא עלו.
דוד אמסלם: הבנתי את העניין.
ג'וש פדרסן: זה פשוט להעתיק סעיף מתוך חוק הגנת הצרכן לכאן.
דוד אמסלם: ולפעמים יש הרבה חוקים שאנחנו חוזרים על הרבה דברים ומחדדים אותם בשביל העניין.
תומר רוזנר: אני רק רוצה להגיד לחברת הכנסת רוזין שאם מחליטים ללכת בכיוון של שלט, שלא תהיה אופציה או בקופה או בכניסה לבית העסק כי בכניסה לבית העסק זה ממש לא אפקטיבי, רק ליד הקופה.
דוד אמסלם: בוודאי, ליד השקיות.
דוד אמסלם: מה עמדת אחת הרשתות הגדולות?
דוד אמסלם: מה העמדה שלך בעניין?
ערן מאירי: אני הצטרפתי למה שאמרה הגברת, אנחנו מציעים שלט בכניסה לסניף.
תומר רוזנר: לא בכניסה, ליד הקופה.
דוד אמסלם: תקשיב, אני רוצה לקחת את מה שאמרה חברת הכנסת רוזין, אני חושב שזה עושה שכל, לקחת את זה למקום נכון:
דוד אמסלם: כשאני נכנס לסופר יש מלא שלטים ואני לא עוצר וקורא אותם.
דוד אמסלם: כשאני מגיע לקופה, אם אני רואה ליד הקופה איזה שלט קטן, לפעמים אתם שמים שם את המבצעים - -
ערן מאירי: אדוני רוצה שלט ליד הקופה?
דוד אמסלם: כן, יהיה כתוב ליד השקיות שזה עולה.
ערן מאירי: אנחנו אדישים, תחליטו מה שאתם רוצים.
ערן מאירי: אין בעיה לשילוט באשר הוא ובלבד, אבקש שלא יהיה מוטבע המחיר על כל שקית - -
דוד אמסלם: לא, לא, אין חובה כזאת.
יעל כהן-פארן: אני מבקשת שלא נוריד את "קמעונאי גדול יודיע" וכולי.
יעל כהן-פארן: ההודעה היא חשובה.
יעל כהן-פארן: אני הייתי אפילו מוסיפה אם אפשר להגיד בעל-פה.
יעל כהן-פארן: אתה הרי עומד בתור ומציעות לך הקופאיות את כל המבצעים.
יעל כהן-פארן: אין בעיה להוסיף – האמירה צריכה להיות: האם אתה רוצה שקית, כדי מראש לייצר את ה"דיפולט" של אוקי, לא, אני לא רוצה.
דוד אמסלם: אנחנו נשים את השלט ליד הקופה.
דוד אמסלם: בבקשה, תמשיכי בהקראה.
מיכל רוזין: בסוף את תכעסי על הקופאית אם היא אמרה או לא אמרה ובסוף הקופאית תהיה אשמה.
לירון אדלר: אני אקריא שוב את 3א(ב) עם התיקון: "קמעונאי גדול יציב בסמוך לקופה שלט המודיע על חובת גביית ההיטל בעד שקיות הנשיאה תוך ציון מטרת החוק".
לירון אדלר: אני ממשיכה לגבי עסקה של מכר מרחוק: "בעסקת מכר מרחוק, יאפשר קמעונאי גדול ללקוח להודיע לו כמה שקיות נשיאה חד פעמיות ברצונו לרכוש, ולא ימכור לו שקיות נשיאה חד פעמיות אלא אם הודיע ללקוח מה מספר שקיות הנשיאה שבדעתו למכור לו, וקיבל את הסכמתו של הלקוח לחיובו בתשלום כאמור.
לירון אדלר: (ג) קמעונאי גדול יציין בחשבונית" – יש לנו פה הבהרה שקיבלנו משלטונות מע"מ – "יציין בחשבונית מס או בסרט קופה רושמת, כהגדרתו בהוראות מס הכנסה, ניהול פנקסי חשבונות, השתע"ג-1973 - -
תומר רוזנר: אני מבהיר: קיבלנו אתמול ממע"מ הערה שלא בכל עסקה יש חשבונית ולכן, צריך להבהיר שזה או בחשבונית או בחשבונית מס או בסרט הקופה.
תומר רוזנר: אז לירון תקריא שוב.
לירון אדלר: "קמעונאי גדול יציין בחשבונית, בחשבונית מס או בסרט קופה רושמת כהגדרתו לפי פקודת מס הכנסה, שהוא מוציא ללקוח בנפרד את מספר שקיות הנשיאה החד-פעמיות שמכר לו לפי סעיף קטן (א) ואת המחיר ששולם בעדן".
דוד אמסלם: חברי הכנסת, יש הסתייגות?
מיכל רוזין: הרגע שמענו את זה ואני מנסה להבין אם החשש - -
תומר רוזנר: הוספנו שלא בכל עסקה יש חשבונית.
מיכל רוזין: איזה עסקה אין בה חשבונית מס, זה מאד - -
תומר רוזנר: יש עסקאות.
תומר רוזנר: נמצאים פה נציגי מע"מ ויכולים להסביר שלא בכל עסקה מחויב להוציא חשבונית.
דוד אמסלם: שאלה מקצועית.
דוד אמסלם: יש הסתייגות?
ערן מאירי: שתי נקודות: האחד - עניין עקרוני לגבי הנושא של מע"מ, והייתי רוצה לקבל הסבר כי הרי מטרת החוק היא בסופו של דבר להעביר כסף של היטל לקרן לשמירת - -
קריאות: זה לא מטרת החוק.
מאיה יעקבס: מטרת החוק היא להפחית שימוש בשקיות.
ערן מאירי: צודקים, זה האמצעי.
ערן מאירי: אני מסכים עם כולם.
ערן מאירי: מדוע גם על עסקה כזאת צריך להצהיר מע"מ, שתבינו את ההיבטים - -
ערן מאירי: אני חייב להסביר כי לפעמים לא מבינים את זה.
ערן מאירי: מישהו יבוא וישלם 75 אגורות?
דוד אמסלם: שאלה חשובה, למה בעצם צריך מע"מ על השירות הזה?
דוד אמסלם: הרי זה היטל, לא? זה היטל?
דוד אמסלם: איך אתה קורא לגביה?
ג'וש פדרסן: צריך להבדיל בין מחיר לבין היטל.
דוד אמסלם: שאלתי מה זה הדבר הזה.
ג'וש פדרסן: בסעיף קטן (א) מתייחסים למחיר לצרכן.
ג'וש פדרסן: כשאתה רואה מחיר לצרכן, זה כולל מע"מ.
דוד אמסלם: שאלתי הרגע האם זה היטל לצרכן או מחיר לצרכן?
ג'וש פדרסן: מחיר לצרכן.
דוד אמסלם: ואם הוא לא רוצה למכור לצרכן?
דוד אמסלם: ואם הוא לא רוצה לגבות מהצרכן כסף?
דוד אמסלם: אז אולי זה סוג של היטל?
דוד אמסלם: מה דעתך?
דוד אמסלם: הוא משאיר את הכסף אצלו?
ערן מאירי: לא.
ג'וש פדרסן: אני חושב שיש פה אולי שתי שאלות - -
דוד אמסלם: רק שניה, למה אתה לא קורא לזה "היטל"?
ג'וש פדרסן: בסעיף קטן (א) זה מחיר לצרכן.
דוד אמסלם: אני שואל למה אתה לא קורא לזה "היטל לצרכן".
תומר רוזנר: ההיטל הוא על העוסק, לא על הצרכן.
דוד אמסלם: תגיד לי, כשאתם גובים היטל על אשפה, אתם גובים מע"מ על זה?
קריאה: כן, היטל הטמנה.
דוד אמסלם: כן, יש על זה גם מע"מ?
דוד אמסלם: אני אסביר לאן אני מושך: תראו רבותי, בסוף המשחק הוא סכום אפס.
דוד אמסלם: הרי אנחנו רוצים לעשות שני דברים בעניין הזה.
דוד אמסלם: לי אין ספק, אתה שומע אותי, היועץ המשפטי?
דוד אמסלם: תראה, אני אומר כזה דבר: הרעיון ברציונל של החוק הוא ככה:
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לצמצם את שימוש השקיות באמצעות זה שלא נחלק אותם חינם, ובהיטל או בכסף שאנחנו אוספים, אנחנו בעצם אחרי זה נשאל מה אנחנו עושים אתו אבל בעיקרון, זו קופה שאנחנו אמורים להחזיר אותה לאותו נושא.
דוד אמסלם: אין לנו שום כוונה שהמדינה פה תעשה רווח, זו בכלל לא כוונת המשורר.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה קורה עם הבקבוקים?
מרדכי פוגל: חל עליהם מע"מ.
דוד אמסלם: בעיה.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים מזווית המסחר או מזווית השירות.
דוד אמסלם: אנחנו באים מזווית הצמצום.
דוד אמסלם: להיפך, המדינה כופה את זה בכוח.
דוד אמסלם: אז מה, גם היא עושה כסף על הדרך?
דוד אמסלם: נשמע הגיוני?
מרדכי פוגל: אני ממע"מ.
מרדכי פוגל: אפשר להגיד משהו?
מרדכי פוגל: סעיף 7 לחוק מע"מ קובע שמחיר העסקה כולל כל מס שחל על המוכר.
מרדכי פוגל: ולכן, לדוגמה, הבלו שחל על הדלק, חל גם עליו מע"מ.
מרדכי פוגל: לכן, אנחנו לא רואים שזה שונה מכל מס אחר, ואנחנו חושבים שיש על זה מע"מ.
מרדכי פוגל: מדובר בעסקה, עסקה של מכירה.
מרדכי פוגל: לפי חוק מע"מ מכירה כוללת גם מתנה, ולכן אפילו אם זה ניתן במחיר אפס ללקוח זו מכירה, - -
דוד אמסלם: לא הבנתי, אם זה במחיר אפס אתה גובה על זה מע"מ עד היום?
מרדכי פוגל: לא, - -
דוד אמסלם: אני מזכיר לך מה היה קורה לך עד היום, ותראה לאן לקחת את זה.
דוד אמסלם: עד היום הוא התקזז במע"מ על השקיות שהוא קונה, הרי זה הוצאה.
דוד אמסלם: הבן אדם לקח את זה חינם, הלך הביתה.
דוד אמסלם: אתה היום, בגלל שאנחנו באים ועושים קנס על הבן אדם כדי שהוא לא ישתמש בשקיות, המדינה אומרת: ואיפה אני?
דוד אמסלם: זה כל כך הגיוני.
דוד אמסלם: חשבתי שאולי אתם תעשו מצ'ינג ותגידו שעל כל אחד שאנחנו גובים, אנחנו - - - ונטפל בשקיות.
מרדכי פוגל: כמוש אמרת, באמת מדובר על סכום אפס.
מרדכי פוגל: יש לעניין הזה השלכות רוחב לגבינו.
מרדכי פוגל: אנחנו חושבים שכל תקבול שמגיע לעוסק מידי לקוח חייב במע"מ.
מרדכי פוגל: אנחנו ככה נוהגים בשטחים אחרים, ואנחנו לא חושבים שצריך - -
יעל גרמן: לא בירקות ופירות.
מרדכי פוגל: זה מע"מ בשיעור אפס.
דוד אמסלם: אז למה לא תיתן פה מע"מ בשיעור אפס גם?
מרדכי פוגל: זה חקיקה אחרת בשביל מע"מ בשיעור אפס.
מרדכי פוגל: אנחנו מתנגדים באופן מסורתי למע"מ בשיעור אפס.
מרדכי פוגל: יש לזה המון השלכות רוחב.
מרדכי פוגל: אנחנו לא נפתח פה עכשיו מע"מ אפס.
מרדכי פוגל: בסופו של דבר מדובר, כמו שאמרת - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה זה לא דומה לסיפור של הדלק, לדעתי, תומר, זה לא דומה בכלל: מדינת ישראל, היא מחליטה מה אחוז המס שהיא לוקחת על הדלק, והיא מחליטה שזה המחיר.
דוד אמסלם: היא רוצה לקרוא לזה מע"מ, היא רוצה לקרוא לזה מס הכנסה, היא רוצה לקרוא לזה בלו, שתקרא מה שהיא רוצה, והיא באה מזווית הרווח.
דוד אמסלם: המדינה רוצה להרוויח.
דוד אמסלם: היא אומרת: אני רוצה לגבות מסים לזה כי אני צריכה גם למלא את קופתי.
דוד אמסלם: כאן אנחנו באנו בכלל מהיבט אחר לגמרי.
דוד אמסלם: אנחנו באים ואומרים: רבותי, אנחנו רוצים לטפל בשקיות בגלל שהן מסוכנות.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לייצר את הבן אדם אינסנטיב לא לקחת הרבה שקיות, וגם אנחנו החלטנו שהתקבול שיהיה בוודאי לא לקופת המדינה, אין לזה שום הצדקה, אלא אנחנו נעשה בזה שימוש ככה שזה יהיה באותו נושא של שקיות.
דוד אמסלם: או שאנחנו נוזיל את השקיות הרב-פעמיות או שנעשה פרסום בטלוויזיה לשכנע אנשים.
דוד אמסלם: זה בטוח, בוודאי שיהיה קופה סגורה לנושא טיפול בשקיות.
דוד אמסלם: אתה, על הדרך, לוקח 15%.
דוד אמסלם: זה לא קשור אליך.
תומר רוזנר: 17%.
מרדכי פוגל: גם מס בלו נועד בין השאר לצרכים סביבתיים, ועם כל זה חל עליו מע"מ.
יעל כהן-פארן: כן, אבל הבלו לא הולך לאיזו קופה סגורה - - -
מרדכי פוגל: לא חשוב.
ג'וש פדרסן: לכן קבענו ב-4א שההיטל יהיה 8.5 אגורות.
דוד אמסלם: טוב רבותי, אתה הבנת את ההערה שלי?
מרדכי פוגל: אני הבנתי.
מרדכי פוגל: כמו שאומר חברי, נקבע שההיטל בסופו של דבר, המחיר לצרכן יהיה 10 אגורות כאשר המשרד להגנת הסביבה יפחית את העלות של ההיטל עצמו ל-8.5 אגורות.
דוד אמסלם: אני לא באתי - -
מרדכי פוגל: זה לא שהמדינה תעשה מזה כסף.
דוד אמסלם: אני לא באתי מהזווית של העשר אגורות.
דוד אמסלם: אני באתי מהרציונל.
דוד אמסלם: דרך אגב, יישאר בקופה פחות 17%.
ג'וש פדרסן: - - -
דוד אמסלם: הוא יהיה בצה"ל בפנסיות, לא בשקיות.
דוד אמסלם: אני מתכוון, היות ואני חושב שהסיפור הזה הוא משק סגור של השקיות, אחרת אנחנו מפספסים את האירוע.
דוד אמסלם: יש פה גם משהו ערכי שמדינת ישראל – להיפך, חשבתי שיהיה פה מצ'ינג.
דוד אמסלם: תבוא המדינה ותגיד: על כל שקית אני שמה עוד עשר אגורות כדי שנטפל ביחד.
דוד אמסלם: זה לא מספיק.
דוד אמסלם: אז אתה בא על הדרך ולוקח 17% מהסכום?
מרדכי פוגל: זו הפרשנות של החוק.
דוד אמסלם: טוב, תקשיב – אנחנו, דרך אגב, עוסקים בחקיקה פה אז אם אנחנו נשים את זה בחוק הזה, זה גם חוק.
מרדכי פוגל: זה נכון.
דוד אמסלם: תשמע, אני אשאיר את זה פתוח, ואני מבקש שתשב עם הממונים שלך.
ג'וש פדרסן: אבל לכן ב-4א קבענו את גובה ההיטל - -
דוד אמסלם: לא, אתה כנראה לא מקשיב לי.
דוד אמסלם: אני לא בא מהגובה, גם אם זה היה חמש אגורות.
דוד אמסלם: בסוף, כמו שאמרתי, אני חוזר על עצמי ואם תקשיב אז תחסוך לי גם זמן: בסוף אני מסתכל על הקופה, והקופה היא מצומצמת, היא קופה קטנה, שאמורה בסופו של עניין, אנחנו לא קונסים את האזרחים.
מיכאל זיו: אבל אדוני, זה חל במקומות אחרים שאתה יכול את אותו רציונל להגיד גם שם.
דוד אמסלם: אני לא עושה את הדיון הזה.
דוד אמסלם: אני עושה דיון על שקיות.
מיכאל זיו: מה ההבדל בין שקיות לבקבוקים?
דוד אמסלם: אמרתי שאם הייתי עושה את הדיון על הבקבוקים, השאלה היתה עולה גם בבקבוקים.
דוד אמסלם: אני כרגע עושה את הדיון על השקיות.
דוד אמסלם: אני לא מקבל, ואני אומר לכם את זה באופן חד-משמעי, על הדרך יאללה, בואו נעשה קופה.
דוד אמסלם: לא מקבל את זה, לא אצלי.
דוד אמסלם: אתם העליתם את הנושא של השקיות, לא אני.
דוד אמסלם: אתם הבאתם את ההיטל, לא אני.
דוד אמסלם: אז או שבאים בידיים נקיות ואומרים בואו נעשה את הנושא הזה, בואו נטפל בו עניינית או שאתם באים במשקפים של לעשות עלינו מסחר.
דוד אמסלם: אז זה יש כאן זוויות שונות.
דוד אמסלם: זה הסיפור פה.
דוד אמסלם: אני רואה את זה כמשהו ערכי, לא קשור לסופר בכלל ולהתנהלות המסחרית.
דוד אמסלם: לא קשור בכלל לכלום.
דוד אמסלם: יש פה משהו ערכי שמדינת ישראל רוצה לטפל בו, ואני חושב שזה נכון לטפל בו.
דוד אמסלם: אני גם חושב שאתם צריכים לתת מצ'ינג בעניין הזה אבל אני לא רוצה לכפות עליכם.
דוד אמסלם: בוודאי שלא תיקחו כסף לדברים אחרים.
ג'וש פדרסן: אם זה יבוא לידי ביטוי ב-4א רבתי, על השימוש במטרות - -
דוד אמסלם: אתה כל הזמן מערבב.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על גודל הקופה.
דוד אמסלם: אחרי זה נחשוב מה עושים אתה.
דוד אמסלם: גודל הקופה – האוצר לא שייך לעניין.
ג'וש פדרסן: אז הקופה נגזרת מגובה ההיטל, לא מהמחיר לצרכן.
דוד אמסלם: זה קשור, בסופו של דבר, אנחנו החלטנו שהקופה היא עשר אגורות, אז זה יהיה עשר אגורות.
ג'וש פדרסן: שמונה וחצי אגורות.
דוד אמסלם: אז יהיה שמונה וחצי אגורות אבל בטח מישהו לא צריך להרוויח מזה.
ג'וש פדרסן: אבל זה ב-4א, לא ב - - -
דוד אמסלם: אדוני מהאוצר, אני אשאיר את זה פתוח עד ההצבעה.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך שתגיד את מה שאמרנו.
מרדכי פוגל: אנחנו אתמול קיימנו דיון במע"מ, ועלו גם הדברים שאתה אומר.
מרדכי פוגל: בכל אופן, אנחנו חשבנו שזה לא יהיה נכון לחלק בין זה לבין - -
דוד אמסלם: אז אני אומר לך שכרגע העמדה שלי שכאן יהיה מע"מ בשיעור אפס בנושא הזה.
דוד אמסלם: תגיד את זה לממונים שלך, זה הכיוון שלי.
דוד אמסלם: אם הם ירצו, שידברו אתי עד אז.
יעל גרמן: יש לי שאלה לגבי המע"מ: אני מבינה שבהיטל יש לכם בעיה מפני שהיטל אתם גובים מע"מ.
יעל גרמן: האם יש איזה שהוא מונח אחר, שאם נקרא לתשלום הזה לא צריך לגבות עבורו מע"מ?
יעל גרמן: יש שירותים שלא נגבה מע"מ עבורם?
דב חנין: רק ירקות ופירות.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה להתקדם.
ערן מאירי: סעיף 3ב מדבר על מכר מרחוק, על מצב של עסקת מכר מרחוק של קמעונאי גדול, ולפי הסעיף כרגע כתוב שהוא יאפשר ללקוח להודיע כמה שקיות נשיאה חד-פעמיות ברצונו לרכוש, ויקבל את הסכמתו לחיובו בתשלום.
ערן מאירי: צריך להבין את הפרקטיקה: כל החברות שמתעסקות במכר מרחוק, מה שנקרא שירותי קניות "און-ליין", הרי הפרוצדורה שהבן אדם נכנס למחשב, לוחץ על מה שהוא רוצה, עושה הזמנה, לא משנה ב-100,200 או ב-500 שקל, מלקטים את הכל בסניף, אורזים לו את זה בשקיות - -
תומר רוזנר: כאן תעצור כי זה לא נכון.
תומר רוזנר: אפשר לארוז, כפי שהרשת שאתה מייצג אותה היתה עושה עד לפני שלושה חודשים, היתה אורזת בארגזים.
ערן מאירי: אני לא בטוח שאתם רוצים את זה, אז בא נתחיל ככה: לגבי ארגזים - -
דוד אמסלם: תגיד את הטיעון שלך, לא הבנתי.
ערן מאירי: שניה אחת.
ערן מאירי: אנחנו עברנו מארגזים לשקיות בדיוק משיקולים של הגנת הסביבה, שאנשים שעושים קניות לא יקבלו הביתה ארבעה ארגזים מקרטון, יישארו עם קרטונים ואין להם מה לעשות - -
תומר רוזנר: יש חוק האריזות.
ערן מאירי: רגע, ולכן עברו לשקיות.
מיכל רוזין: שקיות שמים בקרטון.
ערן מאירי: ערן.
דוד אמסלם: ערן בא תראה: אני מזמין לפעמים מהסופר משלוח.
דוד אמסלם: אז הם שמים לי בארגז שקית ענקית, ובתוכה אורזים לי ברגיל.
ערן מאירי: אתה לא יכול לדעת כמה שקיות.
ערן מאירי: יש לנו כאלה שמבקשים שמוצרי החלב לא יהיו עם הבשר.
ערן מאירי: כלומר, אני כן אכתוב במחשב - -
דוד אמסלם: אז בהזמנה הוא יכתוב לך כמה שקיות הוא רוצה.
ערן מאירי: הוא לא יודע.
ערן מאירי: מה הוא יגיד לי, אני רוצה שבע שקיות?
דוד אמסלם: אז אני אסביר מה הרציונל בעניין: תראה, רוב האריזות בסופר, אני גם הרי עושה סופר כידוע לך.
דוד אמסלם: אז אמרתי לך, רוב השקיות נארזות - יש שקית גדולה, יש ארגז והוא מניח לי אותם.
ערן מאירי: אתה לא מדבר על ה"און-ליין".
ערן מאירי: אתה מדבר על משלוח מהסניף ולא מה"און-ליין".
דוד אמסלם: אתה לא מקשיב לי.
ערן מאירי: אנחנו רוצים לעזור לכם - - -
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להסביר לך, אולי אני לא מבין.
דוד אמסלם: עכשיו, נניח שאתה אורז.
דוד אמסלם: הרי אנחנו מדברים, רוב המוצרים או חלק מהם, אנחנו מדברים רק על השקיות עם הידיות.
דוד אמסלם: יש שקיות בלי ידיות.
דוד אמסלם: אתה שוקל לו קילו עגבניות, יש את השקית השקופה, שים לו.
דוד אמסלם: עכשיו, אתה לא חייב לשים לו את זה בתוך שקית נשיאה ולגבות ממנו עבור זה עשר אגורות.
דוד אמסלם: אז עכשיו בא הבן אדם, ותמצא את הטכניקה גם אתה בגלל שאני, מעניין אותי משהו אחר: שבביל פתאום דחפת לו איזה 200 שקיות שהוא לא הזמין ואתה אומר לו: אחי, אין מה לעשות.
ערן מאירי: א.
ערן מאירי: אין לי אינטרס מכיוון שהכל ממילא היטל ואני לא מרוויח.
ערן מאירי: תבינו שאני לא מרוויח.
ערן מאירי: - -
תומר רוזנר: מצד שני, אני כן חושב שאנחנו חייבים ליידע את הלקוחות שברגע שהם עושים הזמנה ב"און-ליין" הם יחויבו בעשר אגורות או - -
דוד אמסלם: דרך אגב, מתי אתה מחייב אותו בתשלום, בסוף או בהתחלה?
ערן מאירי: רק בסוף.
דוד אמסלם: יפה, אז יש לי רעיון בשבילך - -
ערן מאירי: רגע, בהתחלה אתה עושה את ההזמנה.
ערן מאירי: יש מוצרים שקילים, אדם מזמין קילו עגבניות אבל בסוף זה קילו מאה וחמישים – התשלום בסוף - -
דוד אמסלם: אני שואל שאלה: הוא משלם לך בסוף, נכון?
דוד אמסלם: אז שמרדכי מתקשר אליך בסוף ואומר לך: - -
ערן מאירי: הוא לא מתקשר, היום זה ב"און-ליין".
דוד אמסלם: איך אתה מחייב אותו?
צביקה ביידא: אני אמשיך: הוא מזמין את ההזמנה, בסוף הוא מחויב על פי כמה המוצר שקל, על פי כמה מוצרים היו, והחשבון הוא על פי מה שסופק בפועל.
צביקה ביידא: בסוף עוברים על הכל ויש חיוב.
דוד אמסלם: אתה מודיע לו על החיוב?
צביקה ביידא: לא, מה פתאום?
צביקה ביידא: הוא רואה את זה בחשבון שמגיע אליו הביתה.
צביקה ביידא: עכשיו, צריך להבין: זה לא שקיות הניילון, זה שקיות הנייר שהחלפנו כדי לעבור מארגזי הקרטון - -
דוד אמסלם: דרך אגב, תחולת החוק שלנו היא על שקיות רגילות, לא על שקיות נייר.
צביקה ביידא: לא, היא גם חלה על שקיות נייר.
צביקה ביידא: הם החליטו שגם שקיות נייר מזהמות, בסדר.
צביקה ביידא: צריך להבין, אני רק רוצה להסביר את הפרוצדורה: יוצאת - -
דוד אמסלם: רק שניה, המשרד, אתם הכנסתם שקיות נייר?
קריאה: לשנות את ההתנהגות.
דוד אמסלם: אבל למה הכנסתם שקיות נייר?
דוד אמסלם: הן מזהמות כמו שקיות פלסטיק?
דוברת: שקית נייר מייצרת יותר פסולת וכן כל - - - ולכן, שקיות נייר הן לא...
דוד אמסלם: לא שאלתי מיטיבות.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה: שקית נייר, אני עד עכשיו הבנתי ששקית נייר היא לא כמו פלסטיק, ואני לא מומחה גדול להנדסה של מוצרי פלסטיקה.
דוברת: היא לא יותר טובה משקית ניילון.
דוברת: החוק בא למנוע שימוש בשקיות חד-פעמית - -
דוד אמסלם: שקית נייר זה לא מוצר שמתפרק?
דוברת: לא, אפשר למחזר אותו אבל גם שקית פלסטיק אפשר למחזר אבל - - -
צביקה ביידא: אני אסביר: - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אתם הפתעתם אותנו פה, בדיון.
דוד אמסלם: כשאני עשיתי את הדיון הקודם, אני הבנתי שמדובר על שקיות פלסטיק.
צביקה ביידא: אדוני היושב ראש, אני אסביר את התהליך: יושב הלקוח בבית, מזמין הזמנת אינטרנט 40 מוצרים.
צביקה ביידא: זה מגיע לתחנה בסניף שבו נעשה הליקוט, יוצאת עובדת עם עגלה, עוברת ואוספת את כל המוצרים לפי איזה שהוא סדר הגיוני כי היא לא יכולה להעמיס יותר מדי על שקית, היא לא יכולה להעמיס מוצרי חלב ובשר באותה שקית, היא לא יכולה להעמיס מוצרים שהם קפואים ויבשים, יש חלוקה הגיונית שגם אנחנו, אין לנו שום אינטרס להעמיס עליה מיליון שקיות כי אנחנו לא מרוויחים בזה - -
תומר רוזנר: בוודאי שיש לכם אינטרס.
תומר רוזנר: אתם תגבו 30 אגורות עבור שקית - -
צביקה ביידא: אנחנו לא נגבה 30 אגורות - -
תומר רוזנר: מאיפה אתה יודע?
תומר רוזנר: אתה הנהלת החברה?
צביקה ביידא: אני החברה, אנחנו "שופרסל", ואנחנו לא מתכוונים לגבות יותר מעשר אגורות על שקית.
תומר רוזנר: כרגע.
תומר רוזנר: חברים, אתם רוצים לשמוע את העמדה, זו העמדה שלנו.
דובר: ברשותך, בבוקר אני שוחחתי עם נציג "שופרסל" בנושא הזה, ויש אפשרות שאותו אזרח שמזמין מהאינטרנט הזמנה מקוונת, אתם בעצם תוסיפו סעיף שבו אתם מודיעים לצרכן, על פי תקנון שתקבעו מראש, שכגובה המוצרים שאותו צרכן ירכוש, לפי זה אתם תתנו שקיות.
דובר: במידה והוא לא יסמן שהוא לא מעוניין לרכוש את השקיות, אתם תעבירו לו את זה כפי שאתם מעבירים לו את זה היום, בקרטונים.
צביקה ביידא: לא, יצאנו מהקרטונים.
ערן מאירי: אני לא אוכל - - -
דובר: בכל מקרה, אתם תשאירו את האפשרות אצל הצרכן לבחור אם הוא מעוניין בשקיות.
ערן מאירי: בכל מקרה, אז הוא לא יוכל לרכוש ב"און-ליין".
דוד אמסלם: חבר'ה, רבותי, "שופרסל", אני אומר עוד פעם: הבנתי את הפרובלמטיקה גם שלכם, - -
צביקה ביידא: יש לנו הצעה פרקטית.
צביקה ביידא: ההצעה מאד פשוטה.
דוד אמסלם: חבר'ה, זה מפריע לי.
דוד אמסלם: לא חייבים להיות פה בדיון, מי שלא רוצה.
דוד אמסלם: אני לא מכריח.
צביקה ביידא: אדוני היושב ראש, ההצעה מאד פשוטה: אנחנו ניתן הודעה ללקוח באתר שהוא יצטרך לאשר אותה שהחברה תגבה ממנו עשר אגורות על כל שקית כדי לאפשר אריזה ראויה של המשלוח.
דוד אמסלם: מה אתה מציע, תומר?
תומר רוזנר: יש מספר פתרונות אפשריים: יש אפשרות אחת, שכאשר אין מוצר שהלקוח הזמין, מתקשרים אליו ושואלים אותו.
צביקה ביידא: על כל לקוח שאני אתקשר?
ערן מאירי: אדם עושה קליק בלילה, ב-24 בלילה, הוא באמת רוצה שבאחת בלילה יתקשרו אליו - -
תומר רוזנר: לא ידוע לי שמלקטים את המוצרים באחת בלילה.
תומר רוזנר: נו, באמת.
ערן מאירי: את ההזמנה.
תומר רוזנר: אפשרות שנייה היא שהרשת יכולה להודיע מראש:
תומר רוזנר: אנחנו נספק לך 20 שקיות ודע לך, גם אם אתה מזמין עכשיו שני מוצרים, אנחנו נספק לך עד 20 שקיות - -
קריאות: מה ההיגיון?
תומר רוזנר: - - והוא צריך להסכים לזה.
תומר רוזנר: הרעיון הוא, וזו גם הערה שקיבלנו מהרשות להגנת הצרכן: לא יתכן שצרכן לא יידע כמה הוא ישלם.
תומר רוזנר: צרכן צריך לדעת בדיוק כמה הוא משלם עבור מה שהוא קונה.
תומר רוזנר: לכן, אי אפשר להגיד שאנחנו נחייב אותך כמה שזה יהיה.
צביקה ביידא: עד 20 שקיות אין בעיה.
דוד אמסלם: תקשיבו - -
מיכל רוזין: אני יכולה לשאול את תומר שאלה?
מיכל רוזין: כשאני מזמינה עגבניות, גם אתה יודע את זה, אתה מזמין עגבניות ואתה אומר שלושה קילו.