GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: זה נשמע לי מאוד הגיוני.
<מירי פרנקל שור: גם הנטל ב-(א).
דוד אמסלם: אני אישית חושב שבן אדם שעבר עבירה חמורה – אני מניח שלא כל בן אדם – בית המשפט יגיע למסקנה שיש כאן חשד מאוד רציני שזה גם ימשיך להיות ויש כאן איזושהי בעיה, בינתיים אתה מרחיק את הבן אדם עד שאתה מברר את העניינים.
דוד אמסלם: זה קורה לנו כמעט כל יום כמעט בכל נושא.
<איה גורצקי: מעצרי בית זה דבר יום יומי.
דוד אמסלם: לא רק מעצרי בית.
דוד אמסלם: מרחיקים אנשים מעבודות ולפעמים לחודשים עד שמבררים את העניין.
דוד אמסלם: לא שזה בסדר, אבל זאת סוגיה אחרת.
דוד אמסלם: בוודאי כאשר מדובר בעבירה מהסוג הזה שהיא יכולה לגרום לבעיה ביטחונית, לא כלכלית, זה נכון.
<מירי פרנקל שור: אני רוצה להפנות את תשומת לב הוועדה לסעיף 12ב9, סעיפים (א) ו-(ב).
<מירי פרנקל שור: אנחנו מדברים על התליית רישיון או היתר עיסוק וגם על דבר נוסף.
<מירי פרנקל שור: היה מדובר על ביטחון הציבור ואנחנו מבקשים לאשר לא רק ביטחון הציבור אלא להוסיף את שלום הציבור.
<מירי פרנקל שור: ביטחון הציבור ושלום הציבור.
דוד אמסלם: מה ההבדל בין שלום לביטחון הציבור?
<איה גורצקי: זאת שאלה מצוינת.
<איה גורצקי: אין הרבה הבדל.
<איה גורצקי: שלום הציבור וביטחונו, כך זה מנוסח כך בחוק המעצרים.
דוד אמסלם: את אומרת שמאחר וכך זה כתוב שם, שיהיה כתוב גם כאן.
<מירי פרנקל שור: אותו תיקון יהיה ב-12ב10.
<מירי פרנקל שור: מדובר לא רק על עיסוק על התליית רישיון או היתר עיסוק.
<מירי פרנקל שור: דבר נוסף שנשאר פתוח ללא החלטה, סעיף 12ב3, עמוד 531 בהצעת החוק הכחולה.
<מירי פרנקל שור: ההבדל בין נסיבות רגילות לבין נסיבות מחמירות.
<מירי פרנקל שור: גם במספר העסקה וגם במספר הימים.
<מירי פרנקל שור: ההבדל הוא בין אחד לשניים ובין יום אחד לשניים.
דוד אמסלם: נתנו לכם חומר למחשבה.
דוד אמסלם: אתם רוצים להשאיר את זה כך?
דוד אמסלם: אני אדיש לעניין.
דוד אמסלם: מה שתחליטו.
<יואל הדר: אנחנו חשבנו.
<יואל הדר: מי שחשב יותר מאתנו, זה השר שלנו והוא ביקש להשאיר את זה כך.
אוסאמה סעדי: מי לחש לשר?
<יואל הדר: אין לוחשים לשר.
<יואל הדר: שר שלנו לא צריך שילחשו לו.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לעבור להסתייגויות.
דוד אמסלם: נתחיל עם חבר הכנסת אוסאמה שכל הלילה לא ישן והכין לנו את ההסתייגויות.
דוד אמסלם: ראיתי אותן הבוקר חמות מהתנור.
אוסאמה סעדי: אני מגיש את ההסתייגויות בשם הרשימה המשותפת.
אוסאמה סעדי: אני מגיש גם רשימת דוברים מטעם הרשימה.
דוד אמסלם: אתה רשמת את עבדאללה ואת אבו עראר?
אוסאמה סעדי: את כולם.
אוסאמה סעדי: אני קראתי את הנימוקים המפורטים של מציעי החוק וקראתי שיש מצב ביטחוני מידרדר ויש ריבוי של התופעה של השתתפות שוהים בלתי חוקיים ומעורבות יתר שלהם ולכן מכאן באה הצעת החוק הזאת באופן הדחוף ביותר, מה שהכניס אותנו לסד של זמנים.
אוסאמה סעדי: היינו צריכים להיות אתמול בדיון באופן לא רגיל וכמובן לא יכולנו להגיע.
אוסאמה סעדי: אני הייתי באוניברסיטת אל נג'אח בנבלוס, לא בשכם, חברי עבדאללה היה חולה ולא הצליח להגיע ולחברי אבו עראר היה אירוע.
אוסאמה סעדי: יש יותר מדי אירועים בערערה בנגב.
דוד אמסלם: שמתי לב.
דוד אמסלם: אני מתנצל על כך שהערתי אותו.
דוד אמסלם: הוא אמר לי שהוא יצא מהבית ב-6:10 כשבדרך כלל הוא יוצא ב-8:30.
דוד אמסלם: אני מתנצל, אבו עראר.
אוסאמה סעדי: אני קיבלתי את החלטת כבוד יושב ראש הוועדה שצריך להגיש הסתייגויות עד שעה 8:00 בבוקר ולכן עמלנו כל הלילה עליהן.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי בקריאה הראשונה במלואה שמדובר בחוק יצירתי מאוד ובירכתי ונתתי מחמאות לכבוד השר ולצוות שלו, גם ליועץ המשפטי וגם לעוזר הנאמן על כך שעמלו וניסחו את הצעת החוק הזאת, אבל אדוני היושב ראש וחבריי חברי הכנסת, זה המשך לאותם חוקים, שרשרת של חוקים, שאנחנו נתקלים בה בחודשים האחרונים מאז אוקטובר עד היום מבית יוצרו של השר לביטחון פנים וזה לזכותו כי הוא שוקד, עמל ומתאמץ להביא את כל הצעות החוק האלה כאשר חלק מהצעות החוק האלה עברו ונכנסו לספר החוקים.
אוסאמה סעדי: אבל אדוני היושב ראש, צריך לשאול פעם אחת – ואת זה כל פעם אנחנו מעלים גם בוועדות וגם במליאה – לגבי השר לביטחון פנים, המשרד לביטחון פנים – ואנחנו כוועדת הפנים של הכנסת עוקבים אחרי כל החוקים האלה שנחקקים בתקופה האחרונה ושואלים ומבררים – האם כל מה שאנחנו עושים צריך להיות.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אתה זוכר את חוק ההזנה בכפייה, עליו עבדנו רבות.
אוסאמה סעדי: הכנסתם אותנו לסד של זמנים, כל יום דיון ב-8:00 בבוקר עד שעות אחר הצהרים וישבנו שעות על גבי שעות ובסוף חלק מהשרים אמרו שזה לא אקטואלי ולכן לא נחוקק את החוק, מה גם שיש חוק קיים שאפשר להשתמש בו.
אוסאמה סעדי: גם עמדת הרופאים הייתה שלא יישמו את החוק הזה והמשרד לביטחון פנים בסוף התעקש והטיל את כובד משקלו והחוק עבר.
אוסאמה סעדי: מזה חמישה חודשים, שום דבר, זה נשאר אות מתה בספר החוקים למרות שבחודשים האלה היו מספר שובתי רעב שהגיעו לתשעים ימים – מוחמד אלקיק ולפניו מוחמד אלאן – וגם אז לא הוחלט ליישם את החוק הזה ואני באמת מברך על כך, על כך שבסוף קיבלו החלטה חכמה שאומרת להקפיא את החוק הזה ולא להפעיל אותו.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אני מזכיר לכם שורה של חוקים שהמשרד לביטחון פנים הוביל וכל זה תוך ניצול – ואמרנו גם ניצול ציני לפעמים – של המצב הביטחוני על מנת להעביר חוקים שהיו בהקפאה במהלך שנים ועכשיו מביאים אותם, מעלים אותם ומעבירים אותם.
אוסאמה סעדי: כמובן שמנצלים את המצב ביטחוני ואת ההידרדרות במצב הביטחוני ואז מקבלים תמיכה, לצערנו גם מסיעות האופוזיציה, ולא פלא שלא נוכח כאן אף אחד מסיעות האופוזיציה.
אוסאמה סעדי: בחוקים האלה משום מה אנחנו כנראה היחידים שמתנגדים ומתריעים ולא מכיוון שאנחנו חס וחלילה רוצים בהמשך המצב.
דוד אמסלם: גם המחנה הציוני הגישו את ההסתייגויות.
דוד אמסלם: הם בדרך.
דוד אמסלם: אתה בחברה טובה.
אוסאמה סעדי: זה טוב.
אוסאמה סעדי: חלק מסיעות האופוזיציה.
אוסאמה סעדי: זה לא מכיוון שאדוני היושב ראש, ואני כבר אומר את זה, שאנחנו חס וחלילה רוצים בהמשך הידרדרות המצב הביטחוני או שאנחנו בעד פגיעה באזרחים, אבל כאשר אנחנו מדברים במצב משפטי, בחקיקת חוקים, ולפעמים גם שינינו חוקי יסוד ועושים את זה בחיפזון, בלחץ של זמנים, מכניסים את כולנו לסד של זמנים וכביכול, אם לא תעשו את החוק הזה היום ונביא את זה להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, הקטסטרופה תהיה מחר וחס וחלילה על ראשו של יושב ראש ועדת הפנים יהיה הפיגוע הבא, חס וחלילה.
אוסאמה סעדי: כאילו אם היינו עושים את החוק הזה, היינו מונעים.
אוסאמה סעדי: זה לא כך.
אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שזה לא כך.
אוסאמה סעדי: כבר היינו בסרט הזה.
אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, אני מזכיר לכולנו שגם בנושא ההחמרה בענישה על מיידי אבנים אז באו ואמרו לנו שחייבים לגמור את החוק הזה תוך 48 שעות כי יש מכת מדינה, ירושלים המזרחית, חייבים להחמיר את העונשים והיום אין לנו כלים.
אוסאמה סעדי: הכנסת והוועדות משתפות פעולה ואכן העברנו את החוק הזה.
אוסאמה סעדי: אחרי כן, עוד לא יבשה הדיו, באו ואמרו שזה לא מספיק אלא צריכים ענישת מינימום כי לא הפרקליטות ולא בתי המשפט – רק אנחנו מבינים ויודעים להילחם בעניין הזה.
אוסאמה סעדי: בתי המשפט, הפרקליטות והתביעה כאילו חיים בבועה אחרת והם לא נרתמים, למרות שאנחנו קוראים ושומעים שבתי המשפט כותבים פסק דין אחרי פסק דין.
אוסאמה סעדי: רק לפני כמה ימים בית המשפט העליון החמיר בענישה של מיידי אבנים ובקבוקי תבערה כי אמרו שגם בית המשפט צריך להירתם למאמץ הזה.
אוסאמה סעדי: אם כן, כאשר יש נסיבות מחמירות, בית המשפט יודע לעשות את זה אבל המשרד לביטחון פנים לא סומך על בתי המשפט ולכן הביא את הצעת החוק לגבי עונש מינימום.
אוסאמה סעדי: אחרי כן הביאו לנו את חוק המישוש שגם היה מוקפא במשך שנים.
אוסאמה סעדי: אחרי כן הביאו לנו את כל העניין הזה של חיוב הורים ומשפחות בערבויות ובביצועים למרות שהם לא חלק.
<יואל הדר: אתה יכול לכתוב ביוגרפיה על השר לביטחון פנים.
אוסאמה סעדי: הוא יכול לקחת את זה ובפריימריס להראות מה הוא עשה ולומר שהוא היחיד שעשה זאת.
אוסאמה סעדי: זה לא שר המשפטים אלא זה השר לביטחון פנים.
אוסאמה סעדי: הוא אומר כל הזמן שהוא נותן כלים ואני שואל, אדוני יושב ראש, וזאת הנקודה שלי, האם המשרד לביטחון פנים, הממשלה מביאה לנו לוועדת הפנים, לוועדת החוקה, לכנסת נתונים וסטטיסטיקה?
אוסאמה סעדי: כל החוקים האלה שאנחנו עושים, האם באמת הם מייצבים את המצב?
אוסאמה סעדי: האם הם מפחיתים?
אוסאמה סעדי: האם זה לא משנה?
אוסאמה סעדי: אני יכול להוסיף לרזומה של המשרד לביטחון פנים שהוא היחיד שעדיין מתעקש על אי החזרת גופות בירושלים, בניגוד לעמדתו של שר הביטחון שמחזיר גופות מיד בתוך הגדה המערבית.
אוסאמה סעדי: אני יכול להזכיר את כל העניין הזה של הריסות בתים גם בירושלים.
אוסאמה סעדי: כל הענישה הזאת.
אוסאמה סעדי: עוד מעט יביאו הצעת חוק של תיחום מגורים, שם טוב ויפה.
אוסאמה סעדי: תיחום מגורים, זה כאילו גירוש אבל קוראים לזה תיחום מגורים.
אוסאמה סעדי: עוד מעט גם זה יעלה.
אוסאמה סעדי: לכן אני מבקש אדוני היושב ראש, על מנת שנדע פעם אחת שלא מכניסים אותנו ללחץ ואומרים לנו שהחוקים האלה יצילו חיים, יפחיתו את הפיגועים, שיביאו לנו פעם אחת נתונים, מאז חקיקת החוקים האלה, האם באמת הפיגועים פחתו, האם מספר המפגעים ירד?
אוסאמה סעדי: כל העניין הזה שעכשיו מתלבשים עליו, הנושא של השב"חים, שוהים בלתי חוקיים, רק לפני כשנתיים שינינו את החוק הזה.
אוסאמה סעדי: אז הייתה הוראת שעה והחמרנו את העונשים של המסיעים.
<יואל הדר: רק של המסיעים.
אוסאמה סעדי: מתי זה היה?
אוסאמה סעדי: לפני שנתיים.
<איתמר גלבפיש: שנתיים.
אוסאמה סעדי: באו ואמרו שוהים בלתי חוקיים, הסעות, מכת מדינה וצריך להחמיר בענישה.
אוסאמה סעדי: יש גם פסיקה של בתי המשפט.
אוסאמה סעדי: יש פסיקה של בית המשפט העליון לפיה אם זה חוזר על עצמו, כן מחמירים וכן שולחים את השוהים האלה למאסר בפועל מאחורי סורג ובריח.
אוסאמה סעדי: אני שואל האם יש לנו נתונים.
אוסאמה סעדי: אני מתנצל על שלא הייתי אתמול אבל אני שואל האם יש לנו נתונים.
אוסאמה סעדי: מתוך סך כל עובדים ותושבי השטחים הכבושים שנכנסים לתוך ישראל, מה המספר שלהם, מה המספר של השב"חים שכן מעורבים בפיגועים.
אוסאמה סעדי: אם יש נתונים כאלה, אני אשמח לקבל אותם.
אוסאמה סעדי: אני מעלה נקודה, משחק אינטלקטואלי.
אוסאמה סעדי: יש פיגועים שנעשו בידי עובדים שהם עובדים חוקיים.
אוסאמה סעדי: אנחנו שמענו וקראנו גם בפתח תקווה וגם במקרים אחרים שעובד עם רישיון עשה פיגוע.
דוד אמסלם: הפיגוע בלי רישיון.
דוד אמסלם: העובד עם רישיון.
אוסאמה סעדי: אז נבוא ונגיד שמדינת ישראל אשמה בפיגוע הזה?
אוסאמה סעדי: הרי הרישיון הזה וההיתר הזה שניתן לעובד, העובד עובר תחקיר ביטחוני, גם שלו, גם של המשפחה, גם של המשפחה המורחבת ובסוף נותנים לו אישור ובכל זאת הוא מבצע את הפיגוע.
אוסאמה סעדי: אז מה, נבוא ונאמר שמדינת ישראל אשמה בפיגוע הזה?
אוסאמה סעדי: תכף.
אוסאמה סעדי: נבוא ונגיד שאנחנו עכשיו לא נותנים היתרים ורישיונות?
אוסאמה סעדי: אני אומר מהיום הראשון, ואדוני מכיר את העמדה שלי ואת העמדות שלנו, שאין פתרון צבאי לסכסוך.
אוסאמה סעדי: אין פתרון משפטי.
אוסאמה סעדי: אמרתי לך והזכרתי לא במקרה את כל שרשרת החוקים הארוכה שהמשרד לביטחון פנים והשר לביטחון פנים מוביל וכך גם הממשלה.
אוסאמה סעדי: השאלה היא האם זה מנע, האם זה מונע, האם זה יביא לפתרון.
אוסאמה סעדי: לכן אנחנו אומרים שהדרך היחידה היא מתן תקווה.
אוסאמה סעדי: אני אמרתי מעל הדוכן שכאשר אתם באים בעניין של יידוי אבנים ואתם מעלים את זה לעשרים שנים ואתם רוצים עונש מינימום של רבע מהמאסר המקסימלי, מי שלוקח סכין ויוצא לבצע פיגוע, בין אם זה ביפו, בפתח תקווה או בלוד, הרי הוא לוקח את נשמתו בידו והוא יודע ש-99 אחוזים הוא לא יחזור חי.
אוסאמה סעדי: זה ימנע ממנו אם הוא יקבל עונש של ארבע שנים או שנתיים או שלוש?
אוסאמה סעדי: הצעיר הזה בן ה-16 או הצעירה מחברון שבאה ורוצה לבצע פיגוע, צריך לבדוק את השורשים ואת הסיבות למה האנשים האלה מבצעים את הפיגועים.
אוסאמה סעדי: אני אומר לך אדוני היושב ראש, וגם מערכת הביטחון יודעת את זה, שהיום כל הדברים האלה, מה שנקרא מפגעים בודדים, אלה לא התארגנויות, אלה לא פלגים והדבר שהכי דוחף אותם, זה חוסר התקווה ואין אופק לפתרון.
אוסאמה סעדי: אנשים בני 16, בני 18, בני 14 יוצאים לבצע פיגועים ונהרגים וגם פוגעים באחרים וגורמים לאובדן חיים בצד השני, כל אבדה היא קשה, כל אובדן של חיים, אנחנו נגד, אבל כאשר באים ואומרים שאנחנו רוצים להחמיר את העונשים, כאן כביכול אומרים שהנה פתרון הקסם.
אוסאמה סעדי: אני עורך דין 25 שנים ואני מכיר מהיום הראשון את הפסיקה גם של נשיאי בית המשפט העליון, גם של השופטת דורנר שפעם כתבה פסק דין עת הייתה פעם מכת מדינה בגניבת רכבים.
אוסאמה סעדי: היה אז פסק הדין הידוע והמוכר של גנימאת.
אוסאמה סעדי: אמרו שגניבת רכבים, מכת מדינה, צריך להילחם בה, להחמיר את העונשים ואמרו כאילו ענישה מכנית, מה שנקרא, אדוני היושב ראש, ענישה מכנית.
אוסאמה סעדי: גניבת רכב שווה כך וכך.
אוסאמה סעדי: ניסיון גניבת רכב שווה כך וכך.
אוסאמה סעדי: בלי לבדוק את המקרה לגופו, בלי לבדוק את הנסיבות של העבירה.
אוסאמה סעדי: אז נאמר שהענישה היא לא ענישה אריתמטית, היא לא ענישה מכנית אלא היא ענישה אינדיבידואלית ובחוק הזה, בו אנחנו דנים, זה לא קיים.
אוסאמה סעדי: כאן רוצים להביא אותנו למצב כפי שאמרת שאמרת, אדוני היושב ראש, והדוגמה הזאת, רק לשמוע ולשנן אותה, זה מחריד.
אוסאמה סעדי: אתה מסיע פועל אחד – שנתיים.
אוסאמה סעדי: אתה מסיע שני פועלים – ארבע שנים.
אוסאמה סעדי: אתה מלין יום אחד – שנתיים, אתה מלין יומיים – ארבע שנים.
אוסאמה סעדי: רק המחשבה הזאת.
אוסאמה סעדי: מה זה נסיבות מחמירות?
אוסאמה סעדי: אם אני מסיע פועל אחד, אלה שנתיים, ואם אני מסיע שני פועלים, ארבע שנים?
אוסאמה סעדי: ואם אני מסיע שלושה פועלים, אלה שש שנים?
אוסאמה סעדי: ואם אני מסיע עשרה פועלים?
אוסאמה סעדי: כנראה שאתמול היה ויכוח על זה.
אוסאמה סעדי: הרגשה לא נוחה רק מהמחשבה הזאת כאשר מדברים על המספרים ואני הייתי מצפה גם מהמשרד לביטחון פנים שלפחות בעניין הזה יתחשבו.
אוסאמה סעדי: אם מישהו מסיע באמת עשרה פועלים, זה כאילו העסק שלו, זה כאילו המקצוע שלו ואז המניע הכלכלי נכנס לכאן ונכנסים התמריצים הכלכליים, אבל כל העניין הזה של פועל אחד ויומיים, זה באמת מפקיע, אדוני היושב ראש, את שיקול הדעת השיפוטי.
אוסאמה סעדי: על זה אני מתלונן גם בעניין של קנסות המינימום.
<יואל הדר: לגבי קנסות מינימום, יש סעיף שאומר שלשופט יש שיקול דעת בתוך אותו סעיף ובנוסף זאת הוראת שעה.
אוסאמה סעדי: מטעמים מיוחדים שיירשמו.
אוסאמה סעדי: אבל ברגע שיש לך קנס מקסימלי של 67 אלף שקלים, ואם זה בנסיבות מחמירות הקנס המקסימלי הוא 226 אלף שקלים, ואתה אומר שיש נסיבות מחמירות, יש בית משפט.
אוסאמה סעדי: אתה רוצה להגיד לו שבדרך כלל עונש מינימום הוא 5,000 שקלים, אבל מטעמים מיוחדים שיירשמו הוא יכול לסטות מזה.
אוסאמה סעדי: זה צריך להיות הפוך.
אוסאמה סעדי: יש קנס מקסימלי, אתה בא וטוען בפני בית המשפט, אומר לו שיש נסיבות מחמירות, זה חזר על עצמו, זאת לא פעם ראשונה, הוא הסיע ארבעה פועלים ולא הסיע פועל אחד, הוא הלין למשך חודש ולא ללילה – הכול בנסיבות מיוחדות.
אוסאמה סעדי: למה עשיתם תיקון, מה שנקרא הבניית שיקול הדעת השיפוטי?
<יואל הדר: אתה אומר שיש קנס כספי ואתה אומר שאם השופט רוצה לסטות מהקנס המחמיר, אז משיקולים מיוחדים הוא צריך לרשום את זה?
אוסאמה סעדי: אני אומר שלא צריך קנס מינימום ולא צריך עונש מינימום.
אוסאמה סעדי: אני אומר שלבית המשפט יש שיקול דעת.
אוסאמה סעדי: אתם בעצם אומרים לשופטים הנכבדים במדינת ישראל שאתם לא סומכים עליהם ולכן אומרים להם שהקנס צריך להיות מינימום 5,000 שקלים.
אוסאמה סעדי: הקנס המקסימלי הוא 67 אלף שקלים.
אוסאמה סעדי: אתה יודע שלפעמים קונסים באלפיים שקלים, לפעמים נותנים פחות מאסר ומעלים את גובה הקנס ל-4,000 שקלים, לפעמים נותנים שבוע מאסר וקונסים ב-6,000 שקלים.
אוסאמה סעדי: למה אתה מגביל את שיקול הדעת של השופט שהוא יבוא וייקח בחשבון את נסיבות ביצוע העבירה?
אוסאמה סעדי: אני אומר שמה שחסר לי בחוק הזה, מתחילתו ועד סופו, שאין שום מתן שיקול דעת לבית המשפט שייקח בחשבון במכלול הנסיבות את נסיבות ביצוע העבירה, את מי האדם הזה הסיע, את מי האדם הזה הלין.
אוסאמה סעדי: יש לנו בעיה קשה, וחברי ידבר על זה, למשל בנגב.
אוסאמה סעדי: יש היום בעיה קשה של איחוד משפחות.
אוסאמה סעדי: אחרי החוק הזה שעשיתם בהוראת שעה, תפסיקו, הרגתם אותנו עם הוראות השעה האלה.
אוסאמה סעדי: כל דבר אתם מביאים לנו בהוראת שעה.
אוסאמה סעדי: הוראת השעה של חוק איחוד המשפחות מ-2003, עד היום.
טלב אבו עראר: כי הם מתביישים להביא את זה.
דוד אמסלם: בואו נתחיל להתכנס.
<יואל הדר: זה לא של המשרד לביטחון פנים.
<יואל הדר: זה לא בספר הזה אלא בספר אחר.
אוסאמה סעדי: אני יודע.
דוד אמסלם: סעדי מדבר כבר עשרים דקות.
דוד אמסלם: ניתן לו עוד שתי דקות.
אוסאמה סעדי: יש בעיה קשה בתוך המגזר הערבי לגבי איחוד משפחות, במיוחד שעכשיו לא נותנים איחוד משפחות ומקשים.
אוסאמה סעדי: לכן יש משפחות שלמות שגרות במשך שנים, ואני יכול להביא לך דוגמאות של אנשים שגרים בערבה בנגב, בטייבה במשולש, משפחות עם ילדים שחלק מהן, אין להן את ההיתר לשהות אבל הן שוהות שם ובונות בתים.
אוסאמה סעדי: אם הוא מסיע אחד מהם או שניים, הוא צריך לקבל ארבע שנים?
אוסאמה סעדי: אני מקריא לכם מה שכתב בית המשפט העליון, אדוני היושב ראש, וחשוב מאוד שנשמע את הדברים שנכתבו בעניין של אבו סאלם נגד מדינת ישראל.
אוסאמה סעדי: "משקל רב יש ליתן כמובן לנסיבות ביצוע העבירה ולמניעיו של העבריין ובייחוד נתחשב בסיכון שיצר הנאשם לשלום הציבור".
אוסאמה סעדי: זה א'-ב'.
אוסאמה סעדי: לשאול ולברר מדוע האדם הזה הסיע את הפועל הזה.
אוסאמה סעדי: "כך למשל פלוני שבעצימת עיניים הסיע אדם זר בשטחי האזור אל תוך ישראל, נוטל על עצמו סיכון רב שכן אין לו כל ערובה כי הנוסע אינו נושא עמו מטען חבלה.
אוסאמה סעדי: פלוני יישפט לחומרה ומדיניות הענישה תיושם עליו במלואה.
אוסאמה סעדי: שונה הוא עניינו של אלמוני המסיע בן משפחה או חבר קרוב.
אוסאמה סעדי: אמת, אלמוני אינו פטור מעונש ואפשר אף כי יש להטיל עליו עונש מאסר אך נגד לא נוכל לומר כי ראוי לאכוף עליו את מדיניות הענישה במלוא עוצמתה".
אוסאמה סעדי: לכן אי אפשר לנתק, אדוני היושב ראש, ואני מדבר עכשיו משפטית, את נסיבות ביצוע העבירה ולבוא ולומר באופן סכמתי שאנחנו כל מסיע, כל מלין, כל מעסיק, באופן מכני העונש שלו צריך להיות אחיד.
דוד אמסלם: משפט לסיום.
אוסאמה סעדי: אני אומר, אדוני היושב ראש, שגם בעניין של הצווים המינהליים, זה זועק לשמים.
אוסאמה סעדי: כל העניין הזה של הגבלת שימוש במקום.
אוסאמה סעדי: זה כאילו אתה מפקיע את הנכס, מפקיע זכות קניין.
אוסאמה סעדי: המשך עיסוק, זכות חוקתית של חוק יסוד: חופש העיסוק – אנחנו מפקיעים את זה באמצעים מינהליים.
אוסאמה סעדי: קצין יכול להוציא צו לשלושים ימים, לשישים ימים, ובית המשפט יכול להאריך.
דוד אמסלם: דיברנו על זה אתמול וגם היום.
דוד אמסלם: יש כל מיני צווים שקצינים יכולים להוציא, ואפילו קצינים זוטרים, לגבי פאבים וכולי.
אוסאמה סעדי: רכב.
דוד אמסלם: לגבי רישוי עסקים.
אוסאמה סעדי: לגבי המסיעים.
אוסאמה סעדי: היום יש סמכות ואם משתמשים בה באופן גורף אפילו, כל מי שמסיע – מחרימים לו את הרכב לשלושים ימים ואחרי כן בית המשפט יכול להאריך את התקופה.
אוסאמה סעדי: אם כן, יש סמכויות כאלה.
אוסאמה סעדי: יש היום סמכויות בידי השוטרים ובידי מדינת ישראל להילחם בתופעה של שהייה בלתי חוקית.
אוסאמה סעדי: הפתרון הוא שלא צריך לא עובדים, לא שוהים, אף אחד אחר שייכנס מהשטחים לתוך ישראל אבל אז צריך באמת לעשות שלום, גבולות ואז המדינה הפלסטינית תדאג לעובדים שלה ומדינת ישראל תדאג.
אוסאמה סעדי: אם רוצים באמת פתרון, כך זה צריך להיות.
אוסאמה סעדי: אנחנו רוצים בפתרון שלום ורק שלום, אדוני היושב ראש.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה.
דוד אמסלם: אתה בעצם ריכזת את כל ההסתייגויות של הרשימה.
אוסאמה סעדי: אולי חברי ירצה להוסיף.
דוד אמסלם: אבו עראר, קח דקה כי הוא גמר לנו חצי שעה.
טלב אבו עראר: אני מודה לחברי אוסאמה.
טלב אבו עראר: מכובדי היושב ראש, האמת היא שכנראה כולכם ידעתם את הדרך הנכונה.
טלב אבו עראר: מי שרוצה לעלות בפריימריס ולהתחזק- - -
דוד אמסלם: דבר לעניין.
טלב אבו עראר: אני מדבר לעניין.
דוד אמסלם: אבו עראר, אני מכבד אותך, דבר לעניין.
טלב אבו עראר: אני רוצה לדבר לעניין כי זה כואב.
דוד אמסלם: בלי להעליב.
טלב אבו עראר: אני מקבל.
טלב אבו עראר: אי אפשר להשיג ביטחון בחקיקת חוקים גזעניים.
טלב אבו עראר: לבוא ולדכא עם ולהתנכל לעם שמגיע לו לחיות כאן ולהרגיש שלום ושלווה, אי אפשר בדרך חוקים גזעניים לדכא אותו.
טלב אבו עראר: מבחינה צבאית השתמשתם בכל הכוח ובכל העוצמה.
טלב אבו עראר: לא הצלחתם להכניע עם שזכותו לחיות כאן.
טלב אבו עראר: תאפשר לי.
דוד אמסלם: אני אתן לך לדבר אבל אנחנו עוסקים כרגע בחוק ספציפי.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה לתת נאום לאומה, ניתן לך את הדקה אבל זה לא קשור לחוק.
טלב אבו עראר: החוק הזה לא עוזר.
טלב אבו עראר: אי אפשר להשיג ביטחון.
טלב אבו עראר: אי אפשר בחוקים כאלה, דוגמת החוק הזה.
טלב אבו עראר: השיגו את המטרה למענה חוקקו החוקים האלה?
טלב אבו עראר: כמו שאמר אוסאמה, זאת הנקודה הכי חשובה שיש.
טלב אבו עראר: לכן למה כל הזמן צריך לחשוב על דרך הדיכוי ועל דרך החוקים הגזעניים?
טלב אבו עראר: למה לא לחשוב על כיוון אחר?
טלב אבו עראר: למה לא לחשוב על הכיוון שהוא לדבר, לנהל משא ומתן?
טלב אבו עראר: הרי החוקים האלה לא עוזרים לאף אחד אלא רק דבר אחד שבאמת בפריימריס יכול גלעד להיות הראשון אבל לא יותר מנתניהו.
טלב אבו עראר: הוא לא יעבור את נתניהו כי נתניהו הוא המסית הכי גדול במזרח התיכון.
טלב אבו עראר: אוסאמה דיבר עשרים דקות ואני דקה.
טלב אבו עראר: איפה ואיפה.
דוד אמסלם: בפעם הבאה אני אתן לכם את האפשרות לחלק את הזמן ביניכם כפי שתחליטו.
דוד אמסלם: עד 2:00 בלילה הוא כתב את ההסתייגויות ואתה קמת ב-6:30.
דוד אמסלם: שנית, הוא ייצג את כל הרשימה ואני נתתי לך אקסטרה.
דוד אמסלם: יכולתי להגיד לך שהוא דיבר במקומך אבל אני מכבד אותך ונתתי לך אפשרות לדבר.
דוד אמסלם: בסוף אתה גם מתלונן למה מקפחים אותך.
מרדכי יוגב: אני רוצה להתייחס בקצרה.
מרדכי יוגב: אני בעד להוסיף עובדים פלסטינים מאושרים ולתת להם פרנסה ויסייע למשק ובכלל בחיים המשותפים.
מרדכי יוגב: הבעיה הייתה, כפי שמצאנו, שאכן יש מעורבות יתר של שוהים בלתי חוקיים.
מרדכי יוגב: היוזמה לחוק באה לפני כשנתיים, לאחר שהיה רצח של ארבעה - בשלוש השנים האחרונות – של חייל בבת ים, חייל בעפולה, חייל בגשר הרכבת ועוד אזרח על הגדר.
מרדכי יוגב: כך גם בשבועות האחרונים בתל אביב ובמקומות אחרים.
מרדכי יוגב: לכן יש בחוק הזה, המחמיר - ואני מודה לשר ואני מודה לך על שהפכתם אותו לחוק ממשלתי ואני מבקש להתמזג בו וגם לדבר במליאה – בהחלט תרומה לארגז הכלים למלחמה בטרור.
מרדכי יוגב: הוא לא חזות הכול אבל הוא עוד כלי בארגז הכלים כדי לצמצם פיגועים, לצמצם פוטנציאל פיגועים.
אוסאמה סעדי: על ארגז הכלים הזה עזר?
מרדכי יוגב: אני רוצה לדבר לעניין.
דוד אמסלם: אתמול היה לנו דיון בנושא וכל אחד יכול היה לקבל את הזמן, ולא הייתה בעיה אם רצה לדבר עשרים דקות או רבע שעה.
דוד אמסלם: היום אנחנו הקדשנו את הישיבה רק להצבעות.
דוד אמסלם: מאחר ואתה הגשת הסתייגויות, נתנו לך לדבר.
דוד אמסלם: אתה רוצה עוד חצי שנייה?
דוד אמסלם: אחר כך מתקדמים.
מרדכי יוגב: אמרתי שיש בכלי הזה, ואני אתמזג בהחלטה הממשלתית, תרומה לארגז הכלים לצמצום הפיגועים ולהצלת חיים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת זוהיר בהלול.
דוד אמסלם: יש את ההסתייגויות של המחנה הציוני.
דוד אמסלם: הן הוגשו בכתב.
דוד אמסלם: אתה רוצה לדבר עליהן?
זוהיר בהלול: אם מותר לי, דקה.
זוהיר בהלול: נגוסה ובגין, אנחנו שומעים כל מילה מההסתודדויות שלכם.
אוסאמה סעדי: נגוסה, יש עדכון?
אברהם נגוסה: אין עדכון.
זוהיר בהלול: רציתי לומר לך שבאמת תמהני על כך שאינך מבין – ואני אומר את זה באופן מטפאורי כי אני יודע שאתה מבין – שתור הזהב של היחסים בין פלסטינים לבין ישראלים ומדינת ישראל הייתה אותה תקופה בה נפתחו השערים, שערי גן עדן, שאפשרו לפלסטינים לעבוד, לחזור בסוף השבוע עם משכורת ואז לא היו פיגועים.
מרדכי יוגב: לפני הסכמי אוסלו, לפני שנתנו נשק למחבלים.
אוסאמה סעדי: גם אחרי אוסלו.
מרדכי יוגב: לכן אנחנו נבטל אותם.
מרדכי יוגב: מדינה פלסטינית לא הייתה כאן ולא תהיה כאן לעולם.
אוסאמה סעדי: בשנת 1997-1998 היו מאתיים אלף פועלים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להתקדם.
דוד אמסלם: אוסאמה, אתה קיבלת את רשות הדיבור ולדעתי דיברת יותר מכולם, בערך פי עשר.
דוד אמסלם: תן לשמוע אחרים.
זוהיר בהלול: אינני רוצה להתפלמס עם ידידי עודד פורר אבל אתה כמובן יודע ואתה משוכנע שאני כמובן נגד אפילו פוטנציאל של פיגוע נגד מדינת ישראל ונגד כל אחד חף מפשע.
זוהיר בהלול: אני אומר שההיגיון הצרוף צריך להיות המדיניות האמיתית של מדינת ישראל שהיא מדינה נאורה.
זוהיר בהלול: איך בעניינים האלה מדינת ישראל הפכה להיות ארכאית?
זוהיר בהלול: רק במקרים האלה לסגור, לנעול, לבנות גדרות, לבנות חומות, להסתגר, להתכנס.
זוהיר בהלול: מה קרה?
זוהיר בהלול: תגיד לי, דודי, הקמתם את מדינתכם כדי שליד המרפסות שלכם תבנו עוד חומה ועוד גדר ועוד חומר ועוד גדר?
זוהיר בהלול: איפה הנאורות?
זוהיר בהלול: אתם תנגסו במו ידיכם בנאורות שלכם.
זוהיר בהלול: תנו לפלסטינים לחיות, תנו להם לחיות בצלם אנוש, תנו להם לחיות עם תנאי שכר, עם רווחה, ותאמינו לי, האמינו לי, הסכינאים האלה שמפגעים בחיים שלנו, הם אנשים שאין להם היתרים.
זוהיר בהלול: מי שיש לו היתר יחשוש חשש מוות מפני פגיעה במרקמי החיים במדינת ישראל.
עודד פורר: העובד מבזק שביצע פיגוע היה בלי היתר?
זוהיר בהלול: אתה בוודאי יכול למצוא באופן סלקטיבי מקרים כאלה ומקרים כאלה.
זוהיר בהלול: אני אומר לכם, תפתחו את שערי גן העדן, תקבלו גן עדן כאן.
זוהיר בהלול: תנו הזדמנות לבני אדם לחיות בצלם אנוש, אנשים לא יפגעו ולא יהיה להם אינטרס לפגע.
עבדאללה אבו מערוף: סליחה על הצרידות.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאין צורך בחוק הזה.
עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה לא יתרום כלום למטרתו אלא רק יהיה בספר החוקים של המצב הקיים הלא נכון, הלא דמוקרטי והלא סביר שקיים במדינה בצל כל מה שמתרחש.
עבדאללה אבו מערוף: לכן החיפזון הזה וזה שעכשיו מנצלים את הזמן, את התנאים הקיימים מכל מיני סיבות, להעביר את החוק שהוא בכלל לא מאוזן ואפילו האגודה לזכויות האזרח תתנגד לחוק, ואני לא יודע אם הם הגישו הסתייגויות.
עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שהחוק הזה לא יתרום כלום למטרתו ולכן עדיף שיישאר מוקפא.
עבדאללה אבו מערוף: צריך למצוא את הדרכים הנכונות.
עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לדבריהם של זוהיר בהלול ואוסאמה סעדי.
עבדאללה אבו מערוף: רצוי שלא יהיה עוד כתם אנטי דמוקרטי על כנסת ישראל.
דוד אמסלם: אם מישהו רוצה לומר עוד משפט, בבקשה.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור להצבעות.
אורי מקלב: אני לא בא בדברי ביקורת אלא אולי אומר דברי שבח כי אתה מצליח להעביר חקיקת בזק.
אורי מקלב: בכל אופן, הישיבה אתמול לא הייתה ביום קונבנציונאלי וגם לא בשעה קונבנציונאלית אבל אתה עשית את המאמץ.
אורי מקלב: אני תרמתי את חלקי בעניין הזה כך שבסופו של דבר בשעה 4:30 הלכתי ואולי היית יכול להאיץ את הקצב.
אורי מקלב: אנחנו שאלנו הרבה שאלות ולא הרגשנו שאנחנו יכולים לרדת לכל המשמעויות בעניין הזה.
אורי מקלב: אני אומר רק מילה אחת ואחזור למה שדיברנו אתמול.
אורי מקלב: החשש מהחוק הזה, על אף ציר הזמן כאשר ברור במה מדובר, שזה בגלל מה שקורה, אבל מי שיסבול או מי שעליו תחול כל החקיקה המחמירה, זה מי שנמצא בקצה הרצף ולא על מי שבתחילתה של השרשרת.
אורי מקלב: דיברנו על כך ועד היום אנחנו לא יודעים מה היעדים שהמשרד לביטחון פנים מעמיד בפני עצמו.
אורי מקלב: דיברנו על כך שלא פעם במקום לדבר על מי שעובד בתוך החצר של מישהו כקבלן שיפוצים, אבל באותה שכונה מאות שב"חים עוברים ואף אחד לא עושה שום דבר.
דוד אמסלם: בוא תתכנס לעוד דקה כי אני רוצה להביא את זה להצבעה.
אורי מקלב: יש לי הסתייגויות ויש לי זכות לנמק אותן.
דוד אמסלם: הגשת אותן בכתב?
אורי מקלב: תן לי את הדקה וחצי שלי.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להביא את זה להצבעה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיש הסתייגויות.
דוד אמסלם: תגיש.
אורי מקלב: אני רוצה לנמק אותן.
דוד אמסלם: הגשת אותן?
אורי מקלב: אני מגיש אותן עכשיו.
אורי מקלב: היושב ראש, אני לא הולך להאריך ולא לעשות פיליבסטר, אבל תן לי למצות את הדברים.
אורי מקלב: בכל אופן, אני חושב שזה חשוב.