GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: שזה ה-500?
<עידית בן בסט: זה 500.
<עידית בן בסט: או פרויקטים בפריסה ארצית.
דוד אמסלם: זה 500 במקום אחד?
<עידית בן בסט: זה לא חייב להיות מלון אחד, זה יכול להיות מתחם.
דוד אמסלם: אני בא מתחום התכנון ושנים אני עוסק בתכנון.
דוד אמסלם: כשאתה בא כמנהל התכנון אתה בודק את הנקודה הספציפית.
דוד אמסלם: זה שאני בונה היום מלון בירושלים ועוד שניים באילת, זה לא רלוונטי לירושלים.
דוד אמסלם: אני צריך לבחון את הגובה, אני צריך לבדוק את התשתיות, אני רוצה לבדוק את החזיתות.
דוד אמסלם: מה זה קשור עכשיו אם אני בונה עוד אחד או שבע בצפת?
דוד אמסלם: לכן לא הצלחתי להבין את ההקשרים האלה, זה נראה לי מוזר קצת.
<אפרת דון יחיא: הפריסה היא מה שמצדיק גם את הצורך להגיע לוות"ל.
<אפרת דון יחיא: כדי שאותו לא יצטרך ללכת - - -
דוד אמסלם: היזם לא מגיע עם חבילת מלונות.
דוד אמסלם: הוא מוציא היתר בכל מקום ומקום - - -
<אפרת דון יחיא: זה המצב היום, רצינו לעזור לו.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שהתכנון הוא מקומי.
דוד אמסלם: הרבה פעמים יש קצב התקדמות שונה בכל מקום ומקום.
דוד אמסלם: לכן גודל הפרויקט הוא בעצם הרלוונטי.
דוד אמסלם: אבל והיות והשר כבר הגדיר שהיעד שלו הוא לדחוף את כל סוגיית המלונות כי אחרת אנחנו לא פה בכלל, לכן לא צריך להגיד.
דוד אמסלם: רבותיי, מה זה מבחינתי מלון?
דוד אמסלם: זאת השאלה שלו.
דוד אמסלם: הייתי שואל אותו: אם מלון זה שני חדרים, הייתי אומר מלון שני חדרים ואם 50 אז 50, אבל למה המסחרה הזאת, קח 500 ואם יש לך שניים של 300 אז על הכיפק.
<עידית בן בסט: זאת לא היתה מסחרה.
<עידית בן בסט: כולם הרי דיברו שיש כאן מערכת תכנון.
<עידית בן בסט: יש את הוועדות המחוזיות שהן מוסמכות ומאשרות תכניות למלונאות.
<עידית בן בסט: יש גם ועדות ארציות.
דוד אמסלם: אני אשאל שאלה אחרת.
דוד אמסלם: אם היום השר לא היה דוחף את זה, למה אתם לא הקמתם את הוות"ל?
דוד אמסלם: אולי תבטלו את כל המקומיות ותגידו לכל אחד - - -
דב חנין: ואז זה יהיה תקוע בירושלים - - -
דוד אמסלם: אני לא רואה קשר בין הדברים.
דוד אמסלם: אני חוזר.
דוד אמסלם: ההיגיון של השר הוא היגיון בריא ואליו אני מתחבר.
דוד אמסלם: הוא אומר: רבותיי, אנחנו צרכים לשחרר מלונות בארץ, גם של 50 חדרים, גם של 100 חדרים, גם 200, גם 500.
מנחם אליעזר מוזס: וגם בגליל ולא רק בירושלים.
דוד אמסלם: גליל, צפת, נגב, כל מדינת ישראל.
דוד אמסלם: זה מה שהשר אמר.
דוד אמסלם: הוא אומר שבמדינת ישראל לא נבנה מלון בעשר השנים האחרונות וזה מטריד אותי.
דוד אמסלם: איך זה יכול להיות?
זוהיר בהלול: למה לא בכל הארץ?
דוד אמסלם: עוד מעט אני אגיע לסעיף.
דוד אמסלם: אני משתדל לא לערבב הכול.
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את המספרים.
דוד אמסלם: נראה לי שזרקתם קוביות ויצא 300, אז אמרתם 300.
<אפרת דון יחיא: קודם כל, המספרים הם לא המספרים שלנו.
<אפרת דון יחיא: הם נעשו ביחד - - -
<אפרת דון יחיא: של משרד התיירות.
<אפרת דון יחיא: שוב, יש פה הצעה - - -
מנחם אליעזר מוזס: משרד התיירות אמר קודם שמנהל התכנון עשה את זה.
<קריאה: הם עשו את זה יחד.
זוהיר בהלול: הם רוקחים מזימות כאן.
<אפרת דון יחיא: יש פה סוג של משוואה.
<אפרת דון יחיא: ככל שמדובר באמת על פרויקטים באמת משמעותיים המקום שלהם להכיר בהם כתשתית תיירותית, כתשתית לאומית מוצדק.
דוד אמסלם: דרך אגב, משמעותי זה לא רק בגודל, זה גם במיקום.
דוד אמסלם: גם האינטרס של המדינה לשים שם מלון.
<אפרת דון יחיא: לכן שר התיירות, בשונה מתשתיות לאומיות אחרות, הוא המרכיב הבסיסי כדי להכריז על התשתית הזאת ככזאת שיכולה להגיע לוות"ל.
דוד אמסלם: אבל אתם הגדרתם לו את המספרים.
<אפרת דון יחיא: ההגדרה היא משותפת, היא של הממשלה.
<אפרת דון יחיא: רק עוד נקודה.
<אפרת דון יחיא: יש את היקף של היחידות המלונאיות ומצד שני יש את הפריסה.
<אפרת דון יחיא: זאת אומרת, הסכמנו לרדת ממספר יחידות.
<אפרת דון יחיא: התפישה אומרת שאפשר לוותר על המספר ועדיין לראות בזה כמשהו משמעותי כי קיבלנו פריסה.
<אפרת דון יחיא: כי הפריסה היא קושי משמעותי והוות"ל יכולה לתת לה מענה.
<אפרת דון יחיא: אבל, כאשר מדובר על מיקום אחד, היתרון של הוות"ל - - -
דב חנין: אני עדיין רשום לרשות דיבור.
דוד אמסלם: אתה תדבר.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם בקטע הזה.
דוד אמסלם: אני עושה הבחנה בין הנושא של ה-20% לבין הוות"ל.
דוד אמסלם: זה שני דברים שאינם קשורים אחד בשני.
דוד אמסלם: טוב, אם אתם מדברים אז אין צורך, אנחנו נכתיב אחרי זה את המספר ונתקדם.
דוד אמסלם: אני אמרתי, אתם הרי מדברים בין עצמכם.
דוד אמסלם: אני אחתוך עוד מעט את המספר שאני אחליט עליו וזאת תהיה ההצעה של הוועדה.
דב חנין: אני מחזיר את הדיון לשני נושאים קודמים כי פשוט לא קיבלתי רשות דיבור.
דב חנין: כשאדוני יצא לכמה דקות היתה הצעה של היועץ המשפטי של הוועדה לבחון את אפשרות החלת החוק הזה על מקומות שכבר יועדו לפיתוח בתמ"א 35.
דב חנין: אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה חשובה במובן הזה, שאם אנחנו ניכנס לעומקה וננסה להתקדם בכיוון - - -
<תומר רוזנר: זה לא מופיע.
דב חנין: אם אנחנו נלך בכיוון הזה, אנחנו נוכל, אדוני היושב ראש, להוריד חלק גדול מהמתח בדיון.
דב חנין: הרי מה החשש הגדול?
דב חנין: אם מדובר על בנייה בעיר צפת או באילת או בתל-אביב, אז בסדר, אפשר להתווכח כך או אחרת אבל זה לא הדבר שכולם מפחדים ממנו.
דב חנין: ממה אנחנו מפחדים?
דב חנין: אנחנו מפחדים מבנייה בשטחים פתוחים, בחופי ים וכדומה.
דב חנין: לכן ההצעה של היועץ המשפטי לוועדה, אם היא היתה מתקבלת, היתה יכולה לדעתי לפתור הרבה מהבעיות האחרות, כי לא היינו מתעקשים על ויכוח על כל דבר ודבר אם היינו יודעים שמדובר בסוף בעוד איזה מלון שיקום בתל-אביב.
דב חנין: לכן אדוני, הייתי מציע שכהחלטה עקרונית של הוועדה אנחנו נחליט בסוגיה הזאת לכאן או לכאן.
דב חנין: ההצעה שלי היא לקבוע שהחוק הזה יחול באמת על אותם מקומות שהוגדרו בתמ"א 35 כאזורים מיועדים לפיתוח בתחומים של מרקמים עירוניים.
<תומר רוזנר: זה מחמיר מידי.
דב חנין: אני אומר שאם אנחנו במקום הזה - - -
יריב לוין: אתה הורג את הפריפריה.
יריב לוין: אני רוצה להקים מוטלים בתחנות דלק, את כל זה אתה תוציא החוצה.
<תומר רוזנר: אם זה מרקם כפרי, מה אכפת לך?
דב חנין: מרקם כפרי זה גם פלמחים.
<תומר רוזנר: אבל זה לא מיועד לפיתוח.
דב חנין: זה כן מיועד.
מנחם אליעזר מוזס: מה עם הגושרים?
מנחם אליעזר מוזס: אתה לא מרוצה מהגושרים?
תמר זנדברג: אבל הוות"ל גוברת גם על תכניות - - -
מנחם אליעזר מוזס: דב, אתה לא מרוצה מהגושרים?
דב חנין: הגושרים זה מקום קיים.
דוד אמסלם: יש את מה שנקרא תמ"א חופים, שהיא מגדירה בשימושים בחוף.
דוד אמסלם: אני אביא אותה לדיון בוועדה.
<תומר רוזנר: הוועדה לא כפופה לה, זאת הבעיה.
דוד אמסלם: אני רק אומר, שים את זה בצד.
דוד אמסלם: עכשיו יש כללים מה מותר לבנות בחוף ומה אסור לבנות בחוף.
דוד אמסלם: הרעיון כאן שברגע שכבר מותר לבנות מלון, נגיד מה מותר.
דוד אמסלם: אומר השר: תן לו אינסנטיב של 20% תוספת למגורים.
דוד אמסלם: זה כבר לא קשור עכשיו לפיסת החוף.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד: שמע, בוא נעשה את זה לגובה.
<תומר רוזנר: אתה עכשיו בחלק השני, אתה מערבב.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, שכרגע, לפי ההצעה שלך, אני לא ממליץ לקבוע היום מה בעצם תחולת החוק נכנסת, לאן, כן ולא.
דוד אמסלם: אני חושב שיש לו את כל חטיבת הקרקע של מדינת ישראל.
דב חנין: הבעיה היא שהחוק הזה בכלל גובר.
<תומר רוזנר: הוא צריך לקבל אישור.
דב חנין: המסלול הזה שאנחנו דנים בו, אדוני היושב ראש, הוא מסלול שעוקף את כל מערכות ההגנה הרגילה, זאת הבעיה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הזה שאתה העלית, שבעצם הוות"ל הוא בעצם גובר על כל דבר אחר, אז אנחנו נחשוב בהמשך איך אנחנו מעבירים את זה לבקרה של עוד איזו ועדה כדי ששם - - -
<תומר רוזנר: זה לא עוזר.
דוד אמסלם: אז מה נעשה?
<תומר רוזנר: אני אמרתי שיש תכנית שנקראת תמ"א 35, שהיא בעצם התכנית הכללית והמרכזית שמגדירה את האזורים לפיתוח גם בחופי הים.
<תומר רוזנר: היא אומרת שבאזור הזה בחוף הים אפשר לעשות פיתוח כזה או אחר.
<תומר רוזנר: הוות"ל תוכל לקחת אזורים כאלה, שעומדים במסגרת תמ"א 35.
<תומר רוזנר: תיאורטית, נגיד שהתמ"א אמרה שהאזור הזה מיועד לתעסוקה.
<תומר רוזנר: רוצים להקים שם אזור תעסוקה למסחר ולקניונים.
<תומר רוזנר: הוות"ל חושבת שהמקום הזה הוא המקום הכי יפה בארץ וצריך להקים שם מלון.
<תומר רוזנר: את זה אפשר לעשות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, שכל עוד מדובר בכל סוג של בינוי אז אין בעיה.
דוד אמסלם: ובמידה ולא?
<תומר רוזנר: במידה ולא, אז היא לא יכולה.
<דורון אהרון: אדוני היושב ראש, אנחנו מוכנים לדבר הזה רק לגבי הסביבה החופית.
דוד אמסלם: בוודאי, אני מדבר רק על הסביבה החופית.
<דורון אהרון: אז אין בעיה.
דוד אמסלם: אני מוכן ללכת גם על שמורות טבע וגם על סביבה חופית.
<דורון אהרון: אנחנו צריכים לבדוק את זה.
<קריאה: למה אתה צריך לבנות בשמורת טבע?
תמר זנדברג: מה אתם רוצים, להפקיע שמורת טבע?
<דורון אהרון: מישהו פה חושב שיפקיעו שמורת טבע בשביל מלון?
<אלעד הוכמן: אתה מכיר את הולילנד?
דוד אמסלם: דרך אגב, תמיד אתה יכול ללכת לוועדה הארצית ולקדם את מה שאתה רוצה בה במסלולים הרגילים.
<דורון אהרון: גם הוות"ל מתייעץ עם הוולחוף, שומע אותו.
זוהיר בהלול: רק מילה אחת כדי שהאיש היקר הזה יבין.
זוהיר בהלול: אנחנו יושבים פה בדיון מרתוני רק בשביל להביע את חששותינו ואתה אומר: איזה חשש מלווה אותנו?
זוהיר בהלול: בוודאי שיש חששות.
<דורון אהרון: תראה, יש איזונים.
<דורון אהרון: אפשר לפחד ולא לעשות כלום.
<תומר רוזנר: לגבי הסביבה החופית, כמו שאמר מר אהרון, לקבל את העמדה שמדובר באזורים לפיתוח בתמ"א 35, שמורות טבע למשל.
<תומר רוזנר: חשבתי שנגיד את האזורים המיועדים לפיתוח וכן אזורים שהם צמודי-דופן לאזורים מיועדים לפיתוח.
<תומר רוזנר: למשרד התיירות זה נותן סוג של גמישות, שהם לא צמודים לאזורים שבדיוק סומנו באותם מקומות שמיועדים לפיתוח.
<תומר רוזנר: כלומר, אם יש לנו, למשל, תחום של ישוב, שתמ"א 35 הגדירה את תחום היישוב אבל משרד התיירות רוצה לעשות את המלון בשולי היישוב ולחרוג לתוך שטח פתוח.
<תומר רוזנר: זה עדיין צמוד דופן ליישוב - - -
תמר זנדברג: מה פתאום?
תמר זנדברג: צמוד דופן זה כל מדינת ישראל
<שרון מאיר: נהיה מצב שאנחנו נוכל לבנות רק בערים.
<שרון מאיר: זאת לא המטרה של החוק הזה.
תמר זנדברג: למה, פריפריה זה גם סביבה עירונית.
תמר זנדברג: אנחנו רוצים להגן על שמורות טבע.
דוד אמסלם: אני מניח שאין כוונה לבנות בשמורות טבע.
דוד אמסלם: יש מספיק מקום במדינת ישראל לבנות בתי מלון.
דוד אמסלם: דווקא בשמורת טבע כיוונת?
דוד אמסלם: זאת הבעיה שלנו?
<דורון אהרון: חס וחלילה.
דוד אמסלם: אני מקבל את ההצעה הראשונית של תומר.
דוד אמסלם: מה שמאפשרת תמ"א 35 - - -
<תומר רוזנר: ייעודים לפיתוח.
דוד אמסלם: לא משנה כרגע מה הייעוד הספציפי.
דוד אמסלם: גם אם זה תעשייה והוחלט לעשות שם תיירות, אז אין בעיה.
<דורון אהרון: כולל צמודי הדופן.
דוד אמסלם: כולל צמודי הדופן.
תמר זנדברג: לא, מה פתאום?
<עידית בן בסט: אנחנו מתנגדים לזה.
<עידית בן בסט: בסיטואציה הזאת החוק מתכנן וזה לא נכון.
<תומר רוזנר: החוק לא מתכנן, החוק מגדיר סמכויות הוא לא מתכנן.
<עידית בן בסט: רגע.
<עידית בן בסט: בוא נקבע מחוץ לחוק אמות מידה להכרזת מתחם לתשתית לאומית לתיירות, בסדר?
<עידית בן בסט: אמות המידה לא יהיו בחקיקה ראשית ועל בסיסן שר התיירות יקבע אם להכריז מתחם או לא להכריז מתחם?
דוד אמסלם: אבל זאת בדיוק הסמכות שלו היום.
<עידית בן בסט: אבל זה לא נכון שחוק התכנון והבנייה ייכנס לרזולוציה כזאת של איפה כן ואיפה לא.
<תומר רוזנר: החוק לא נכנס לרזולוציה הזאת, החוק מגדיר סמכויות.
דוד אמסלם: אנחנו אומרים שלשר יש סמכות להכריז בכל מה שתמ"א 35 מאפשרת פיתוח כלשהו.
<עידית בן בסט: בתחום הסביבה החופית.
<תומר רוזנר: לא רק בתחום הסביבה החופית.
דוד אמסלם: בכל מדינת ישראל.
דוד אמסלם: במסגרת הסביבה החופית אנחנו מחריגים את זה.
<עידית בן בסט: אבל מה זה מיועד לפיתוח בתמ"א 35, מרקמים עירוניים?
<תומר רוזנר: שטח המיועד לפיתוח.
<תומר רוזנר: את מכירה את התמ"א?
<עידית בן בסט: אני מכירה קצת.
<תומר רוזנר: מה כתוב שם שטח מיועד לפיתוח?
<איתמר בן דוד: שטח בתכנית מחוזית המיועד לפיתוח, מגורים, תעסוקה וכדומה.
<תומר רוזנר: כל השטחים שיש בהם בינוי.
<עידית בן בסט: זה לא נכון שבחקיקה ראשית אנחנו נסתמך על תמ"מים.
<עידית בן בסט: זה לא נכון וזה - - -
<תומר רוזנר: את מכירה את התוספת הראשונה לחוק?
<עידית בן בסט: אני יודעת שהיא מסתמכת על זה.
<עידית בן בסט: אני חושבת שבסיטואציה הזאת נכון להשאיר - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את העניין שוב פעם.
דוד אמסלם: אני דווקא מתקדם עם מה שאמר דב.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על כל מה שתמ"א 35 מאפשרת, פיתוח כלשהו, לא משנה איזה סוג.
דוד אמסלם: אנחנו מחריגים כרגע את הנושא של החופים – זאת אומרת, מה שהיא מאפשרת בחופים גם אבל - - -
<תומר רוזנר: מחוץ לחופים גם צמוד דופן.
<תומר רוזנר: זאת אומרת, גם אם היום יש יישוב ולצידו שטח פתוח, יוכל שר התיירות, אם הוא חושב שזה נכון, לעשות באזור שמיועד לפיתוח גם אם הייעוד היה אחר.
<תומר רוזנר: אני נותן לו הקלה באזורים כדי לאפשר בפריפריה וגם באזורים אחרים גם צמוד דופן.
תמר זנדברג: לא, זה בעייתי.
תמר זנדברג: ציינת בתחילת דבריך שהיה עכשיו תיקון לתמ"א 35.
תמר זנדברג: זאת אומרת, גם תמ"א 35 עכשיו התרחבה לצמודי דופן.
תמר זנדברג: אז עכשיו אתה נותן צמוד דופן לצמוד דופן.
תמר זנדברג: אנחנו במדינת ישראל.
תמר זנדברג: יש מלחמה מאוד קשה על השטחים האלה.
תמר זנדברג: זאת מדינה קטנה.
תמר זנדברג: נחזור למה שהצעת בהתחלה.
דוד אמסלם: אני עוצר את הדיון כאן.
דוד אמסלם: אני מבקש עד אז להסדיר את הדבר הבא.
דוד אמסלם: אתם תחליטו כן צמוד דופן או לא צמוד דופן, אבל בעיקרון אני רוצה לסגור את הפינה הזאת.
דוד אמסלם: אני רוצה לסגור את המספרים.
דוד אמסלם: אנחנו נלך על ההגדרה: מיזם להקמת מתקן אחסון יהיה אחד או יותר הכולל 200 יחידות דיור ולא 500 ו-300 לשניים.
דוד אמסלם: זה נשמע לי בהיגיון שלי.
<עידית בן בסט: אולי נסגור את זה אחר-כך?
דוד אמסלם: תסגרו את אותם מספרים שאמרתי, אין בעיה.
דוד אמסלם: אנחנו נקיים דיון נוסף.
דוד אמסלם: אני מחפש עכשיו לוחות זמנים איך לעשות את זה.
דוד אמסלם: אני מבקש לסגור עכשיו כדי שלא נתווכח, את כל הנושא של הוועדות העצמאיות.
דוד אמסלם: אין דבר כזה מבחינתי, אין מצב.
דוד אמסלם: זה צריך להיות ועדות מקומיות, מחוזיות.
דוד אמסלם: כולם בארץ אותו דבר.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני מה שקורה פה.
דוד אמסלם: תשבו על זה.
דוד אמסלם: עד הדיון הבא זה מה שאני רוצה.
דוד אמסלם: בעיקרון לא צריכה להיות הבחנה בנושא הזה.
דוד אמסלם: הנושא השני זה גם תכניות שכבר אושרו.
דוד אמסלם: אני חושב שכולם צריכים להיכנס לאותו סט, זה לא חשוב.
<עידית בן בסט: מה זאת אומרת?
דוד אמסלם: מה שתומר אמר.
דוד אמסלם: גם תכניות שכבר מאושרות לבינוי – אני מדבר על ה-20% כרגע – אין שום סיבה שהבן אדם לא יקבל את אותו אינסנטיב.
מנחם אליעזר מוזס: בפריפריה יקבלו עוד 10%.
דוד אמסלם: אם אתם רוצים לעשות דיפרנציאליות, אני לא חושב אבל אם אתם רוצים תחשבו על זה גם.
דוד אמסלם: רבותי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: אני רוצה להצביע עבור ההסתייגויות.
<תומר רוזנר: אתה רוצה שני תיקונים.
דוד אמסלם: קודם כול, שני תיקונים.
דוד אמסלם: בבקשה, תקרא את התיקונים.
<תומר רוזנר: שני תיקונים קצרים.
<תומר רוזנר: האחד בעקבות פניית רשת שופרסל נתקן בסעיף שמתייחס - - -
<תומר רוזנר: סעיף 3.
<רוני ליטנר: 3א(ב).
דוד אמסלם: תקראי רק את הפסקה של "המרבי הסביר".
<רוני ליטנר: "קמעוני גדול יציב במקום העסק, על יד כל קופה מודעה, בדבר כוונתו לגבות תשלום כאמור בסעיף קטן (א) בעד כל שקית נשיאה חד-פעמית שייקח לקוח או שתימסר לו, ובעסקת מכר מרחוק יאפשר ללקוח להודיע כמה שקיות נשיאה חד-פעמיות ברצונו לרכוש, ולא ימכור לו שקיות נשיאה חד-פעמיות, אלא אם כן הודיע ללקוח מה מספר השקיות המרבי הסביר שבדעתו למכור לו וקיבל את הסכמתו לחיובו בתשלום כאמור.
<רוני ליטנר: "
מיכל רוזין: אולי אפשר להכניס שהוא לא יכול להתנות.
דוד אמסלם: אין דיון.
מיכל רוזין: דודי, שנייה.
מיכל רוזין: אתה משנה.
מיכל רוזין: מה זה אין דיון?
מיכל רוזין: אני שנייה רוצה להעיר לך.
דוד אמסלם: דנו על זה בדיון הקודם.
מיכל רוזין: זה לא משנה, הבאת עכשיו סעיף חדש, תן לי להגיד משפט.
דוד אמסלם: מה המשפט?
מיכל רוזין: לפי זה בית העסק יכול להתנות ולהגיד לו: אם אתה לא מסכים ל-30 שקיות, אני לא עושה לך משלוח.
אורי מקלב: אז הוא לא יקנה אצלו.
דוד אמסלם: הוא גם יכול להגיד לו שאין שקיות.
אורי מקלב: צריך לתת קצת גם לשוק החופשי - - -
דוד אמסלם: לא הבנתי, תומר.
דוד אמסלם: הוא יכול להגיד לו הכול.
<תומר רוזנר: הוא גם יכול להגיד לו: אם אתה לא משלם דמי משלוח 20 שקל, אני לא מוכר לך.
דוד אמסלם: הוא יכול גם להגיד אם דמי המשלוח שלך לא 50 שקל, אני לא מוכר לך.
יעל גרמן: שלום.
יעל גרמן: לא יקנה אצלו יותר.
<תומר רוזנר: התיקון השני הוא בסעיף 30ב, שנוגע להוראת המעבר.
<תומר רוזנר: הופנתה תשומת לבנו שנפלה טעות בתאריך שאנחנו מבקשים את הדיווח הראשון.
<תומר רוזנר: כדי לאפשר דיווח של שלושה חודשים, אנחנו מבקשים שהדיווח הראשון יהיה ב-1 ביולי ולא ב-1 במאי, שלושה חודשים לתקופת הדיווח הראשונה.
מיכל רוזין: אמרו שזה שנה ורבע מעכשיו.
<תומר רוזנר: זה קביעת היעדים.
דוד אמסלם: אני רוצה לעבור ולהצביע על ההסתייגויות.
דוד אמסלם: על איזה הסתייגויות אנחנו מצביעים?
<תומר רוזנר: ההסתייגויות מופיעות בנוסח שבפניכם והן גם ממוספרות.
<תומר רוזנר: אפשר להצביע על הכול ביחד.
דוד אמסלם: אתם רוצים להצביע על כל ההסתייגויות ביחד?
מיכל רוזין: חוץ מאשר המחנה הציוני.
יעל כהן-פארן: חוץ מסעיף 4(ב), וגם יש פה הסתייגויות סותרות.
דוד אמסלם: אני לא שואל למה.
דוד אמסלם: על מה אנחנו רוצים להצביע עכשיו?
דוד אמסלם: על איזה הסתייגות?
יעל כהן-פארן: הסתייגות לסעיף 4.
יעל כהן-פארן: "בסעיף 4(א) במקום "8.55" יבוא "51.3"."
דוד אמסלם: אתם רוצים את זה בנפרד וכל השאר ביחד?
דוד אמסלם: אני אצביע קודם על הנפרד.
<תומר רוזנר: הסתייגות 3.
יעל כהן-פארן: הסתייגות 3.
יעל כהן-פארן: מי בעד הסתייגות 3, ירים את ידו.
יעל כהן-פארן: מי נגד?
יעל כהן-פארן: מי נמנע?
יעל כהן-פארן: בעד הסתייגות 3 – מיעוט
יעל כהן-פארן: הסתייגות 3 של קבוצת המחנה הציוני לא נתקבלה.
מיכל רוזין: ביקשנו בישיבה הקודמת וזה לא מופיע פה שאנחנו מצטרפים למחנה הציוני ולמשותפת, והמשותפת ביקשו להצטרף אלינו.
דוד אמסלם: כולם מצטרפים לכולם.
דוד אמסלם: מי בעד כל יתר ההסתייגויות של כל הקבוצות, שירים את ידו.
דוד אמסלם: בעד ההסתייגות, למעט הסתייגות 3 – מיעוט
דוד אמסלם: ההסתייגות, למעט הסתייגות 3, לא נתקבלו.
דוד אמסלם: אני מצביע על הצעת החוק כנוסח הוועדה, כפוף לשני התיקונים שנקראו.
דוד אמסלם: מי בעד הצעת החוק כנוסח הוועדה, שירים את ידו.
דוד אמסלם: (מחיאות כפיים באולם)
יעל גרמן: אבי, ראית דבר כזה?
יעל גרמן: אני עוד לא ראיתי.
דוד אמסלם: תודה לשר, תודה רבה לכולם.
דוד אמסלם: אנחנו מתכבדים לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד-2014, פרק ד' וסעיפים 43(ב) ו-46 (מ/941), הכנה לקריאה שנייה ושלישית, המשך דיון, ונראה איך נעשה בהצבעות.
דוד אמסלם: היינו באמצע ההקראה.
<תומר רוזנר: אני מציע שבתחילת הדיון אנחנו נצביע על התיקונים שהוכנסו בהצעה על דעת הממשלה בעקבות הדיונים הקודמים שהיו בוועדה ולאחר מכן נמשיך מאיפה שהפסקנו.
<תומר רוזנר: אנחנו נציג את התיקונים, הנוסח בפני חברי הכנסת הוא הנוסח המעודכן.
דוד אמסלם: אתה מצביע איתי, אוסאמה, בכל התיקונים?
דוד אמסלם: גרמן, את מצביעה איתי בכל התיקונים?
דוד אמסלם: זה משא ומתן לפני שאני נכנס.
איתן ברושי: דודי, נעשה בסוף הישיבה.
דוד אמסלם: קודם כל נספר לך משהו, אוסאמה מצביע רק איתי, תשאלי אותו.
איתן ברושי: דודי, נצביע בסוף הישיבה.
דוד אמסלם: מה אתם מחליטים?
דוד אמסלם: נצביע בסוף, אוקיי.
יעל גרמן: ביני לבינך הוא בוחר בי.
חיים ילין: זה פרה רולינג.
דוד אמסלם: את רוצה שאני אעמיד את זה למבחן?
יעל גרמן: אל תעמיד אותו במבחן.
דוד אמסלם: את יודעת, אם עשיתי משפט שלמה ואמרת 'אל תעמיד אותו במבחן' כנראה הוא יודע מה הוא יצביע, וגם את.
אוסאמה סעדי: לא, אני עוד לא מכיר את החוק, אדוני, כי זו פעם ראשונה ואני לא הייתי בדיונים הראשונים, כי אני לא חבר ועדת פנים רשמי.
דוד אמסלם: עשיתי אותך עכשיו, לא שמת לב?
דוד אמסלם: בזה הרגע מונית.
אוסאמה סעדי: אז אני במקום טלב אבו עראר.
אוסאמה סעדי: הוא בפריז ואני פה.
<תומר רוזנר: אני אבקש מרוני להציג את התיקונים והיא תפנה לעמוד ולסעיף כשתציג את התיקונים.
<תומר רוזנר: אנחנו לא נקריא שוב את כל הסעיפים עד איפה שהגענו, אנחנו נקריא רק את התיקונים.
<רוני טיסר: בעמוד 2, בהגדרה 'קרקע להשבה', אני מצביעה על תיקון שלא מופיע בנוסח לפניכם, לכן אני אעשה את זה לאט.
<רוני טיסר: אנחנו קבענו תנאים שבהתקיימותם תהיה קרקע להשבה.
<רוני טיסר: אנחנו התייחסנו בסיפה לתכנית מועדפת לדיור או תכנית רחבת היקף לדיור ונשמט כאן ההתייחסות לתכנית רחבת היקף לדיור שבתוקף, זאת אומרת תכניות ישנות.
<רוני טיסר: לכן אני מוסיפה את זה בנוסח ואני אקריא את כל הסעיף מחדש, על מנת שיובן.
חיים ילין: מה שאת אומרת עכשיו זה תוספת?
<רוני טיסר: כן, זה תוספת להגדרה - - -
חיים ילין: זה חדש?
<רוני טיסר: לא, ההגדרה עצמה הוקראה כבר והוסברה, אני רק מוסיפה איזה שהוא תנאי שלא מופיע בנוסח.
<תומר רוזנר: השמטה שהיא טעות סופר.
דוד אמסלם: חבר'ה, אנחנו לא הולכים אחורה, אנחנו רק מקריאים את מה ש - - - זה מה שעברנו.
חיים ילין: היא מוסיפה את זה.
חיים ילין: אני שאלתי - - -
יעל גרמן: שזה לא נושא חדש.
<תומר רוזנר: לא, זה ממש לא נושא חדש.
דוד אמסלם: חיים, מה ש - - -
חיים ילין: אני סומך על תומר.
חיים ילין: עזוב, הוא אמר לי לא - - -
דוד אמסלם: עליי אתה לא סומך?
חיים ילין: בגלל שהוא ייעוץ משפטי.
חיים ילין: אתה יועץ משפטי?
יעל גרמן: לא לשאול.
אוסאמה סעדי: לא לשאול, לא להעמיד אותו במבחן.
דוד אמסלם: היא בעצם עושה את התיקונים שכבר דנו עליהם והניסוח כדי שנוכל להתקדם.
חיים ילין: אין בעיה.
<רוני טיסר: (מקריאה): "קרקע להשבה" – מקרקעי ישראל אשר בהתאם להסכם בין רשות מקרקעי ישראל לבין מי שהוקצו לו הזכויות לגביהם, או בהתאם להחלטות מועצת מקרקעי ישראל חלה על בעל הזכויות כאמור חובה להשיבם לידי רשות מקרקעי ישראל עקב שינוי ייעוד ועל פי תכנית מועדפת לדיור או תכנית רחבת תוקף לדיור ישונה ייעודה של הקרקע באופן שתקום חובת השבה כאמור -כל זה הקראנו ודנו ועכשיו אני מוסיפה - או שעל פי תכנית רחבת היקף לדיור בתוקף שונה ייעודה של הקרקע באופן שתקום חובת השבה כאמור - - -
חיים ילין: איפה זה?
אוסאמה סעדי: בהגדרות, בקרקע להשבה.
<רוני טיסר: אתה רוצה שאני אקריא שוב?
<תומר רוזנר: תקריאי רק את ה - - -
<רוני טיסר: אני אקריא שוב, מהסוף.
<תומר רוזנר: היא תקריא את התוספת שלא מופיעה פה.
<רוני טיסר: (מקריאה): או שעל פי תכנית רחבת היקף לדיור בתוקף שונה ייעודה של הקרקע באופן שקמה חובת השבה כאמור.
אוסאמה סעדי: אפשר להגדיר לנו מה זה קרקע של מינהל שמישהו יושב על זה?
דוד אמסלם: בדיוק, החוק עצמו הוא חוק שבא להסדיר את הפיצויים או את מנגנון הפיצוי של חקלאים, בעיקר חקלאים שהמדינה רוצה חזרה את הקרקע שהם עיבדו אותה, לטובת בנייה.
אוסאמה סעדי: לטובת הדיור המועדף?
דוד אמסלם: כן, אדוני?
דוד אמסלם: תציג את השם.
<עמיר ריטוב: אני עמיר ריטוב, ראש מועצה אזורית לב השרון, כנציג מרכז המועצות.
<עמיר ריטוב: אנחנו מבינים את השינוי, זה בסדר - - -
<קריאה: לא, זה לא בסדר.
<עמיר ריטוב: רק לגבי ההתאמה של זה בנושא היידוע.
<עמיר ריטוב: כי מבחינת החוזים שקיימים היום זה חצי שנה וכו' ואנחנו רוצים לשנות עכשיו.
<עמיר ריטוב: אנחנו דיברנו כל הזמן על תכניות חדשות, איך מיידעים את המחזיקים.
<עמיר ריטוב: צריכה להיות הלימה של התוספת עכשיו לכל הפרק.
<תומר רוזנר: יש הלימה.
<תומר רוזנר: יש הלימה בהחלט.
<תומר רוזנר: ב-29(ב)(ב) המוצע יש הוראה מפורשת שמתייחסת לתכניות האלה וההודעה צריכה להינתן בתוך 90 יום ממועד תחילת המנגנון.
<אורנה טופל: איך מכוח תכנית יכולה לקום חובת השבה?
<תומר רוזנר: רק מכוח תכנית יכולה לקום חובת השבה.
<אורנה טופל: חובת השבה קמה מכוח, או שזה בהסכם או שזה עניין קנייני, חוק.
<אורנה טופל: איך חובת השבה יכולה לקום מכוח תכנית?
<תומר רוזנר: התשובה היא ברורה.
<תומר רוזנר: החוזה או ההסכם שבין הרשות לבין החוכר או בעל הזכויות קובע הוראה שלפיה יש הוראת השבה ואנחנו אומרים שהעילה הזאת מתקיימת.
<תומר רוזנר: זאת אומרת אלה שני תנאים מצטברים, יש הוראה בחוזה והתנאי שקבוע בחוזה מתקיים.
<עמית יפרח: אפשר שאלה, אדוני?
דוד אמסלם: רק שנייה, בוא נשמע את חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אני נותן לעורך הדין עמית יפרח ומיכי דרורי מהקיבוצים.
איתן ברושי: אני רוצה להגיד משפט לאדוני היושב ראש וחבריי, זה בדיוק חלק מהבעיה.
איתן ברושי: המשפט הזה הוא מסוכן והוא עוד יותר מחריף את חוסר הפרופורציה בין הכוח החד צדדי של הממשלה באמצעות הזרועות של המינהל ובין המציאות שבתוקף תכנית.
איתן ברושי: אתה בישיבה הקודמת, בדמיון היפה שלך, סיפרת שהיו מודעות בעיתון 'דבר' או 'למרחב', היה פעם עיתון כזה, או 'על המשמר' ואף אחד לא קרא אותן אז והיום לא זוכרים, עכשיו מסתבר שלפני עשר שנים החליטו בוועדה המחוזית, תמ"מ 2 תיקון 9, משהו כזה, שבאיזה מקום יהיה ועכשיו לוקחים מרמת יוחנן 400 דונם אבוקדו, כאילו מה שחסר זה לקרית אתא עוד כמה בתים.
איתן ברושי: לכן יש פה בעיה.
איתן ברושי: יושבים פה אנשים מכפר ביאליק, שזה החיסול של המושב בשם איזה בנייה של כמה דירות בקריות.
איתן ברושי: יש פה בעיה חד צדדית.
איתן ברושי: כל התכנית הזאת היא כוחנית, חד צדדית, לא צודקת, ולכן המשפט הזה מעצים את הכוח, שמכוח של תכנית שפעם הוחלטה עכשיו באים חד צדדית ולוקחים את הקרקע.
<תומר רוזנר: ישבה הוועדה המחוזית לפני שנים - - -
איתן ברושי: חלק זה הרבה שנים.
דוד אמסלם: לא, אני רוצה לומר משהו.
דוד אמסלם: אני רוצה לעשות סדר בעניינים, רבותיי.
אוסאמה סעדי: מבחינת חוזה זה חוזה לתקופה קצובה?
דוד אמסלם: כן, יש כל מיני סוגי חוזים.
דוד אמסלם: אוסאמה, זה דבר חשוב, יש סוגי חוזים, יש ל-25 שנה, יש ל-49, יש לשלוש שנים, אבל זה לא משנה, אני בא למהות.
דוד אמסלם: קודם כל, ברושי, אני רוצה להגיד לך כזה דבר, אני דווקא חושב, היות שאנחנו שמענו את האדונים שהיו כאן, אני לא רואה אותו כאן, הוא ישב בדיוק מולי, הבחור עם הזקן - - -
איתן ברושי: רפי עשת.
דוד אמסלם: שטען שלפני הרבה מאוד שנים, בעצם לא צריך את החוק, הוא אמר שהמדינה כבר השיבה לעצמה את אותם - - -
איתן ברושי: 25,000 דונם.
דוד אמסלם: במה שנקרא הסדר הקיבוצים המפורסם.
דוד אמסלם: אני רק שאלתי אותו שאלה וזה הדהים אותי, המדינה גם שילמה את הפיצויים וגם לא לקחה את הקרקע.
דוד אמסלם: זה מה שקרה ולכן כרגע מה שאנחנו רוצים - - -
<קריאה: היא לא שילמה.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני רוצה להתקדם.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני לא פותח דברים אחורה אחרת אנחנו אף פעם לא נלך קדימה.
דוד אמסלם: מה שקורה כאן, אנחנו רוצים לוודא שהקרקע נלקחת לטובת בנייה, לא שעוד פעם ייקחו אותה והפעם יכול להיות שייקחו אותה ולא יעבדו אותה בכלל, עוד פעם 20 שנה, וסתם היא תעמוד.
דוד אמסלם: אז חשבנו שזה נכון שאתה לוקח את הקרקע בזיקה לתכנית, שזה לא יהיה איזה ישראבלוף שבוא נאסוף איזה 20,000 דונם, נשים במחסן ועכשיו בואו נחשוב.
דוד אמסלם: בינתיים החקלאים וה - - -
<מיכה דרורי: הסעיף הזה רק מרע את המצב.
<מיכה דרורי: הוא מגביר את החשש שאתה אומר.
<מיכה דרורי: קודם כל השאלה מה זה תכנית, לא כתוב פה כניסה - - -
דוד אמסלם: לא, לא, אל תחדד לי עכשיו את השפיץ.
דוד אמסלם: אני מסביר כרגע באופן בסיסי, אני בא לעיקרון.
דוד אמסלם: אז אל"ף, אנחנו צריכים שתהיה תכנית על הקרקע לפני שלוקחים את הקרקע.
דוד אמסלם: גם לעשות תכנית זה לוקח זמן ואם לפעמים לוקח לעשות תב"ע שלוש שנים אין טעם לקחת את הקרקעות לפני התב"ע.
דוד אמסלם: בעיני רוחי, אני אמרתי את זה, אני חושב שאין ויכוח כאן על השולחן שאם יש צורך בקרקעות לבנייה אז לוקחים את הקרקעות לבנייה.
דוד אמסלם: אם יש ויכוח על זה אז אנחנו בבעיה.
חיים ילין: אתה בבעיה, אני אגיד לך למה.
חיים ילין: אתה בבעיה כי לפעמים אתה לוקח קרקע שהיא לא רק לבנייה.
דוד אמסלם: שאלתי רק לבנייה.
חיים ילין: לא, אני אסביר לך.
חיים ילין: במועצה אזורית זבולון לוקחים 1,000 דונם חקלאות בשביל לעשות פארק מים, ועדיאל מכיר את זה, אז אני לא יודע מה - - -
דוד אמסלם: חיים, חיים, זה לא הוויכוח שלי כאן.
חיים ילין: אבל כן.