GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אבל אתם מבינים את הבעייתיות בעניין?
<גבריאלה פיסמן: רגע.
<גבריאלה פיסמן: יש בתקנה 29 את הסיפא האומרת: ובלבד שנתן לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן.
<גבריאלה פיסמן: זאת הנחת המוצא.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים כרגע לסעיפי הסל.
דוד אמסלם: אני אתן לכם סתם דוגמה מהכנסת.
דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק, שיניתי אותה קצת ואמרו לי שזה חוק חדש ולכן אני צריך להגיש אותה מהתחלה.
דוד אמסלם: הגשתי עוד פעם ועוד פעם אני עובר את הפרוצדורה.
דוד אמסלם: אנחנו כאן מדברים בבית משפט וטובת העניין הוא הליך שיפוטי בגינו יש איזושהי סנקציה.
דוד אמסלם: זה עוד הליך חמור ולא איזה משהו קטן.
דוד אמסלם: אני חושב שאם אתם רוצים לתקן את כתב האישום, אתם צריכים לתת לבן אדם אופציה, היות ואתם לא יכולים להגדיר מה זה התיקון.
<דן שני: יש תיקונים שהם לגמרי טכניים ומבהירים לטובת כולם שכתב האישום יותר טוב.
דוד אמסלם: לכן אני אומר.
דוד אמסלם: כמו שאמר דני, אם התיקון באמת הוא תיקון טכני, טעינו במילה פה ובמילה שם, אלה שטויות, אבל אם יש כאן איזה תיקון ובאים לתקן את סוג העבירה, חשבנו בהתחלה שהבן אדם לא קם בבוקר אבל מסתבר לנו שהוא דקר את החבר שלו, אז עושים תיקון קל אבל השאלה היא איפה כאן זה בא לידי ביטוי בסעיף.
<חיים אמיגה: ההסדרים כאן בגדול נשענים ומועתקים על הסדרים שבחוק סדר הדין הפלילי.
<חיים אמיגה: מה שיפה למשפט הפלילי, אמור להיות קל וחומר יפה לדין המשמעתי שהוא חמור פחות מאשר המשפט הפלילי.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש איזו טעות במקום אחר ולכן בוא נתקן אותה.
דוד אמסלם: אני נותן לכם חומר למחשבה.
דוד אמסלם: לדעתי, אני כבן אדם, ואני לא עורך דין, על פניו זה קפץ לי.
דוד אמסלם: אני חושב שכדאי שתנסחו את זה קצת יותר טוב.
דוד אמסלם: גם אם פה תבוא הבשורה לדין הפלילי, זה גם טוב.
דוד אמסלם: לפעמים אתה עולה על הטעויות.
דוד אמסלם: כאן אני חושב שיש נושא שכדאי שתלטשו אותו, אבל בואו נתקדם.
דוד אמסלם: אני נותן לך את זה כחומר למחשבה.
<עידו בן יצחק: למה לא לכתוב גם כאן שנותנים לנאשם הזדמנות להתגונן?
<איתן כהן: אורכה.
<איתן כהן: אם הוא יבקש זאת – אפשר.
דוד אמסלם: אפשר להוסיף סעיף שאם הנאשם יבקש אורכה, יקבל.
<איתן כהן: אפשר להוסיף.
<גבריאלה פיסמן: אפשר להוסיף את אותה סיפא שדיברתי עליה קודם שקיימת בהקשר של תיקון כתב האישום בידי בית הדין שמתייחסת למתן אפשרות לנאשם להזדמנות סבירה להתגונן או להגיב.
דוד אמסלם: את הרי יודעת מה קורה.
דוד אמסלם: סבירה, זאת שאלה בעיני המתבונן.
דוד אמסלם: לאחד סבירה זה שלוש דקות ולאחד סבירה זה שלוש שעות.
<בני פולצק: מה שמתכוונים כשאומרים הזדמנות סבירה, זה אומר, כמו שאמרו חבריי, שלפעמים יש טעות סופר והוא לא צריך להתכונן.
דוד אמסלם: אתה כנראה לא שמעת את מה שאמרתי.
דוד אמסלם: לפעמים יש לי הרגשה שכשאני מתקדם בדיון, פתאום מישהו בא ונכנס ושכח את מה שהיה.
דוד אמסלם: נרדם בעשר הדקות האחרונות.
דוד אמסלם: אתם יכולים לכתוב שאם מדובר בתיקון לא מהותי ואפילו אם נשאיר את הסיפור הלא מהותי, נשאיר אותו בהגדרה לא מהותי, זה בסדר.
<חיים אמיגה: זה בסדר אם נוסיף זמן סביר להתגונן?
דוד אמסלם: אם הנאשם יבקש זמן נוסף להתגוננות כי הוא כנראה מרגיש שהוא לא הספיק.
<חיים אמיגה: ובלבד שניתן לנאשם זמן סביר להתגונן לפי בקשתו.
דוד אמסלם: אל תכניסו סביר.
דוד אמסלם: דרך אגב, היות ואתה הגדרת 15 ימים מלכתחילה, אז תן לו.
דוד אמסלם: תגיד לו שאתה נותן לו עוד שבוע, עוד שבועיים.
דוד אמסלם: תגדיר איזשהו לוח זמנים.
דוד אמסלם: סביר, אלה דברים פלואידים.
<גבריאלה פיסמן: אתה תיצור הבחנה בין פרקי הזמן בסעיף הזה ובסעיף הבא אחריו שמדבר על הסמכות של תיקון של בית הדין.
<גבריאלה פיסמן: המינוח של סבירות נמצא תמיד בחקיקה ואפשר לתקוף אותו.
<גבריאלה פיסמן: הנאשם יכול לתקוף אותו ככל שלא ניתן לו זמן סביר.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, לענייננו, גם בנושא של החקיקה, כן יכולים לתת לו.
דוד אמסלם: תעשו את העבודה אחר כך ביניכם ותלטשו את העניין הזה.
דוד אמסלם: בגדול אנחנו יכולים להגיד לכל דבר זמן סביר ולא לקבוע מועדים לשום נושא, לא 15 ימים ולא שלושה ימים, לא שבוע ולא יומיים, הכול זמן סביר.
דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של עניין, זמן סביר ז הרבה פעמים בחיים הוא בעיני המתבונן.
זוהיר בהלול: זה ניתן לפרשנויות.
דוד אמסלם: לפעמים אתה מפרשן את זה, אתה עם פלוני כך ועם האלמוני כך.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שדווקא כשאתה מדבר במערכת שהיא מערכת אכיפתית נוקשה וחזקה, אתה צריך לקבע אותה בלוחות זמנים יותר הגיוניים.
<גבריאלה פיסמן: ההצעה שלך היא בעצם לעשות איזשהו הליך שלא קיים בדין הפלילי.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו עושים איזשהו שיפור בדין המשמעתי שלא קיים בדין הפלילי.
<גבריאלה פיסמן: זה בסדר גמור.
דוד אמסלם: תעשו את זה גם בדין הפלילי.
<גבריאלה פיסמן: זאת הצעה שצריך לחשוב עליה.
<גבריאלה פיסמן: אני לא פוסלת את זה.
<גבריאלה פיסמן: אני רק אומרת שגם ללכת על טרמינולוגיה אחרת ולקבוע עכשיו הבחנה בין ההליך הפרוצדורלי בעניין השלב הזה של השינוי על ידי תובע לעומת השינוי על ידי בית הדין, אתה יוצר כאן איזושהי הבחנה.
זוהיר בהלול: אבל ההבחנה כאן באה כדי להגן על זכויותיו הבסיסיות של אותו נאשם.
<גבריאלה פיסמן: עוד לא הגענו לסעיף הבא, לתקנה 29.
דוד אמסלם: יכול להיות שנתקן גם את תקנה 29.
<חיים אמיגה: יש טעויות שהן טכניות במהותן.
<חיים אמיגה: למשל, טעו באיזשהו פרט יחסית שולי וטכני בכתב האישום.
<חיים אמיגה: במקרה כזה ברור שלא צריך 15 ימים.
<חיים אמיגה: יש טעויות שהן מהותיות ובמקרה כזה ברור שכן צריך לתת לו 15 ימים.
<חיים אמיגה: הבעיה היא שאי אפשר להיכנס לתוך רזולוציות כאלה של נקיטת זמנים בתוך התקנה.
דוד אמסלם: אתם יכולים לרשום.
<חיים אמיגה: לכן אומרים זמן סביר.
דוד אמסלם: אפשר לתקן את כתב האישום כל עוד מדובר בנושאים לא מהותיים כגון תיקון של טעות סופר, ניסוח כזה או אחר, אבל אם אתם באים ויש כאן נושא של תיקון כתב האישום באופן מהותי, אני חושב שאתם צריכים לתת לבן אדם את הזמן שלו.
<חיים אמיגה: תיקון מהותי גם נתון לפרשנות.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני חושב בנושא הזה.
דוד אמסלם: היות ומדובר בבן אדם שיושב בבית הסוהר והוא עבר איזושהי עבירה בתוך בית הסוהר, הוא כבר נמצא בתוך מערכת כללים מאוד נוקשה, אני חושב שמן הדין לתת לו את האופציה.
<מיטל גביזון ארד: זה לא בן אדם שהוא בבית הסוהר.
<מיטל גביזון ארד: אלה הסוהרים.
זוהיר בהלול: גם סוהר.
זוהיר בהלול: אם דיברנו על 15 ימים, התוספת צריכה להיות תוך זמן סביר.
זוהיר בהלול: זה בסדר.
<חיים אמיגה: אנחנו אומרים 15 ימים.
זוהיר בהלול: אם יש 15 ימים, זמן סביר.
<חיים אמיגה: את זה הצענו.
<חיים אמיגה: 15 ימים הוא מקבל באופן מובנה בכל מקרה.
דוד אמסלם: דרך אגב, מה אכפת לכם לתת לו עוד שבוע?
<חיים אמיגה: אפשר לנצל את זה לרעה.
דוד אמסלם: במה למשל?
<חיים אמיגה: למשל, אם יש איזשהו תיקון שהוא באמת לא מהותי, הוא יגיד שמדובר בתיקון מהותי ויבקש שניתן לו עוד שבעה ימים.
<חיים אמיגה: אז אתה נכנס לאיזשהו סוג של דחייה נוספת.
דוד אמסלם: תחשבו על מה שאמרתי.
<עידו בן יצחק: אני חושב ברמה העקרונית שאם בית הדין ירא המה התיקון המבוקש, הוא יוכל לפי זה להחליט מה פרק הזמן הדרוש.
<עידו בן יצחק: הוא אחר כך מקבל החלטות הרבה יותר משמעותיות לגבי הנאשם אם הוא אשם או לא ומה העונש שייגזר עליו.
<עידו בן יצחק: נראה לי שאת ההחלטה כמה זמן יינתן לנאשם, נשאיר לבית הדין.
<עידו בן יצחק: אני חושב שזה ייתן פתרון.
דוד אמסלם: אני חושב שזה פתרון טוב, מה שאומר היועץ המשפטי.
<גבריאלה פיסמן: זה בדיוק השימוש במינוח של סבירות.
דוד אמסלם: אם בית הדין, נעביר אליו את ההחלטה, זאת לא תהיה החלטה אדמיניסטרטיבית אלא בית הדין יחליט ויראה.
דוד אמסלם: אם מדובר במשהו מהותי - הוא יחליט לתת לו אורכה להתגונן או שהוא יחליט שזה משהו טכני.
דוד אמסלם: אבל זה חייב להיות גם אם אתה משאיר את זה מעורפל.
דוד אמסלם: זאת צריכה להיות החלטה שיפוטית.
<דן שני: צריך לזכור שהסעיף הזה מתייחס לתקופת הזמן שהדיון עוד לא החל.
<דן שני: זה לפני תחילת המשפט ולכן, כמו שאני מבין את זה, גם בחוק הפלילי נעשתה הפרדה בין המצב של לפני התחלת המשפט ואחרי התחלת המשפט.
<דן שני: לפני התחלת המשפט פחות דורשים מבית הדין להיכנס לעובי הקורה, לקבל החלטה אם הדיון הוא טכני או לא ועד כמה הנאשם צריך להתגונן.
<דן שני: במקרים חריגים עד עכשיו, אם נניח התובע היה מעלה בדעתו - לא היה מקרה כזה אבל אני אומר מהדמיון והוסיפו ארבעה סעיפי אישום – ברור שהנאשם יכול לטעון שלא ניתנה לו זכות טיעון.
דוד אמסלם: מה זה במסירת הודעה לבית הדין?
דוד אמסלם: כנראה שיש בית דין.
דוד אמסלם: יש הרכב.
דוד אמסלם: לפעמים אתה עושה משפט זוטא על התהליך.
דוד אמסלם: עוד לא התחיל הדיון.
<דן שני: בדרך כלל מניסיון מה שקורה, מגיעים לדיון ביום הדיון ויש רשימה של טעויות קולמוס.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על טעויות קולמוס.
מיקי לוי: מדברים על סעיף אשמה מרכזי.
דוד אמסלם: אתם הבנתם אותי?
<גבריאלה פיסמן: לגמרי הבנו.
דוד אמסלם: בואו תנו לזה פתרון בהמשך.
<גבריאלה פיסמן: אני חושבת שהטענה היא טענה צודקת ואני חושבת שהסבירות נותנת לה מענה טוב.
זוהיר בהלול: סבירות מעבר ל-15 ימים.
<חיים אמיגה: 15 ימים בכל מקרה הוא מקבל ובוא נגיד במקרה הכי קיצוני, עוד 15 ימים.
דוד אמסלם: אני אגיד משהו כזה.
דוד אמסלם: אני מתעכב כאן ואני מרגיש שאנחנו לומדים גמרא.
דוד אמסלם: הבן אדם קיבל 15 ימים, שעתיים לפני תחילת הדיון מישהו בא ומחליט לתקן את כתב האישום.
דוד אמסלם: הכול מתאפס.
דוד אמסלם: מבחינתו אין 15 ימים.
דוד אמסלם: יש אירוע חדש.
<חיים אמיגה: אם בית הדין למשמעת ינקוט בסבירות.
דוד אמסלם: לכן אני חושב, היות ויש לנו כבר בית דין ויש לנו כבר הרכב, אפשר להביא את ההחלטה הזאת.
דוד אמסלם: עד עכשיו, כך אני מבין, בא קצין שמגיש או התובע ואומר לו שמה שאמרת, עזוב אותנו, לא מקובל עלינו, אנחנו מתקדמים.
<חיים אמיגה: ההצעה של אדוני מוסכמת.
<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יקבע.
<עידו בן יצחק: תיקון כתב אישום בידי בית דין למשמעת בית הדין למשמעת רשאי, לבקשת תובע, בכל עת שלאחר תחילת הדיון, לתקן כתב אישום, להוסיף עליו או לגרוע ממנו ובלבד שנתן לנאשם הזדמנות סבירה להתגונן.
<עידו בן יצחק: התיקון ייעשה בכתב האישום גופו או יירשם בפרוטוקול.
<עידו בן יצחק: חזרה מאישום תובע רשאי, בכל עת שלאחר הדיון, לחזור בו מאישום בכתב האישום נגד הנאשם אולם לא יעשה כן אם הודה הנאשם בעובדות שיש בהן כדי להרשיעו באותו אישום או באישום אחר.
<עידו בן יצחק: לא היה בעובדות שהודה בהן כדי הרשעתו, רשאי התובע לחזור בו מן האישום ברשות בית הדין למשמעת.
<עידו בן יצחק: הייתה העמדה לדין באותו אישום על פי החלטת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו, לא יעשה התובע שימוש בסמכות כאמור בתקנת משנה (א) ללא קבלת אישור היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו.
<עידו בן יצחק: אני אסביר שיש עבירות בהן נדרשת החלטה של היועץ המשפטי לממשלה בהעמדה לדין כאשר מדובר בעיקר בשימוש בכוח, עבירות כלפי אזרחים.
<עידו בן יצחק: זה עוד יורחב בהמשך.
<עידו בן יצחק: תוצאות חזרה מאישום חזר בו תובע מאישום לפני תשובת הנאשם לאישום, יבטל בית הדין למשמעת את האישום.
<עידו בן יצחק: חזר בו לאחר מכן, יזכה בית הדין למשמעת את הנאשם מאותו אישום.
<עידו בן יצחק: בהסכמת התובע והנאשם, רשאי בית הדין לבטל אישום בכל עת עד הכרעת הדין ודין הביטול יהיה כדין ביטול לפני תשובת הנאשם.
<עידו בן יצחק: אישום שבוטל כאמור, לא יוגש מחדש אלא באישור היועץ המשפטי של שירות בתי הסוהר או ראש ענף משמעת בשירות בתי הסוהר או מי שהם הסמיכו לעניין זה ומטעמים שיירשמו.
<עידו בן יצחק: הייתה העמדה לדין באותו אישום על פי החלטת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו, לא תינתן הסכמת התובע ואישום לא יוגש מחדש אלא על דעת היועץ המשפטי לממשלה או מי מטעמו ומטעמים שיירשמו.
<עידו בן יצחק: זימון מוטב בית הדין למשמעת לדיון הוגש כתב אישום לבית הדין למשמעת, יזמין נשיא בית הדין או מי שהוא הסמיכו לכך את מוטב בית הדין למשמעת (להלן – הזמנה).
<עידו בן יצחק: בהזמנה ייקבע מועד תחילת הדיון.
<עידו בן יצחק: כמו כן יכול שצו הזימון יכלול כל הוראה אחרת וכל פרט נוסף הנראים למזמן כדרושים לעניין.
<עידו בן יצחק: הזמנת הצדדים לדיון הוגש כתב אישום לבית הדין למשמעת, יזמין נשיא בית הדין או מי שהוא הסמיכו לכך את התובע והנאשם.
<עידו בן יצחק: בהזמנה ייקבעו מועד תחילת הדיון וכל הוראה או כל פרט הדרושים לעניין.
<עידו בן יצחק: בכתב הזימון תובא לידיעת הנאשם זכותו לבחור לו סניגור או לבקש להעמיד לו סניגור ולהזמין עדים להגנתו.
<עידו בן יצחק: עיון בחומר חקירה הוגש כתב אישום, רשאים הנאשם וסניגורו וכן אדם שהסניגור הסמיכו לכך או בהסכמת התובע אדם שהנאשם הסמיכו לכך, לעיין בכל זמן סביר בחומר החקירה וכן ברשימת כל חומר הנוגע לאישום שאספה או רשמה הרשות החוקרת המצוי בידי התובע ולהעתיקו.
<עידו בן יצחק: נאשם רשאי לבקש מבית הדין למשמעת להורות לתובע להתיר לו לעיין בחומר שלטענתו הוא חומר חקירה אשר לא הועמד לעיונו.
<עידו בן יצחק: בקשה לפי תקנת משנה (ב) תידון לפני שופט אחד ובמידת האפשר תובא לפני שופט שאינו דן באישום.
<עידו בן יצחק: בית הדין הדן בבקשה יעמיד לתובע את החומר שבמחלוקת לעיונו של בית הדין למשמעת בלבד.
<עידו בן יצחק: על החלטת בית הדין למשמעת לפי תקנה זו ניתן לערור לפני בית הדין לערעורים שידון בערר בשופט אחד.
<עידו בן יצחק: הערר יוגש בתוך שלושים ימים מיום שניתנה החלטת בית המשפט ואולם בית הדין למשמעת רשאי להאריך את המועד להגשת ערר מטעמים שיירשמו.
דוד אמסלם: דרך אגב, פסקה (ב), סתם מעניין אותי ברמת הסקרנות, אני רואה שכתוב ש"נאשם רשאי לבקש מבית הדין למשמעת להורות לתובע להתיר לו ליין בחומר שלטענתו הוא חומר חקירה אשר לא הועמד לעיונו".
דוד אמסלם: הוא יכול לבקש מבית הדין כל לדבר.
דוד אמסלם: למה רק את זה?
<איתן כהן: זה מעגן את זכות העיון.
דוד אמסלם: בית הדין הוא בית הדין.
דוד אמסלם: יש לו ספקטרום של החלטות שהוא יכול לקבל בכל נושא.
דוד אמסלם: אתה אומר שזה טוב לכתוב את זה.
דוד אמסלם: שיהיה כתוב.
<איתן כהן: זכות עיון היא זכות יסודית.
<חיים אמיגה: זה גם מועתק מההסדר שקבוע בחוק סדר הדין הפלילי.
<קריאה: יש על זה ערר.
<עידו בן יצחק: זה נועד למצב שהתביעה תביא את חומר החקירה והנאשם יגיד שהם לא הביאו את הכול וכי לדעתו יש עוד דברים.
דוד אמסלם: לא זאת השאלה.
דוד אמסלם: כתוב כאן שהוא רשאי לפנות לבית הדין לבקש את זה.
דוד אמסלם: מותר לו לבקש.
דוד אמסלם: הוא יכול לבקש מבית הדין באותו רגע ולומר שהוא רוצה חופשה עכשיו.
<גבריאלה פיסמן: זה לא מעיין את הזכות שלו לפנות בעניינים אחרים.
<איתן כהן: טעות טכנית.
<איתן כהן: בפסקה (ה) צריך להיות בית הדין ולא בית המשפט.
<עידו בן יצחק: דרכי עיון והעתקה אם חומר החקירה או העתקה ממנו ייעשו במינהל משאבי אנוש בנציבות שירות בתי הסוהר או במקום אחר שהתובע הועיד לכך ובמעמד מי שהתובע מינה דרך כלל או לעניין פלוני, יבטיח שעיון והעתקה ייעשו לפי תקנות אלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה שאתם כמערכת לא תתנו לו איזה דיסק?
דוד אמסלם: למה הוא צריך ללכת לאיזו מכונת צילום ולצלם?
<איתן כהן: ראשית, אנחנו דואגים לצלם לו.
<איתן כהן: הכול מתבצע במשרדי ענף משמעת.
דוד אמסלם: כתוב כאן עיון בחומר החקירה או העתקה ממנו ייעשו.
<מיטל גביזון ארד: העתקה היא זכות נלווית.
דוד אמסלם: מי בעצם מעתיק?
דוד אמסלם: הוא או אתם נותנים לו?
<איתן כהן: הוא מגיע למשרדי ענף משמעת ויחד עם המזכירות של ענף משמעת הוא מקבל סט מלא של כל החומר.
דוד אמסלם: הוא מקבל את זה במדיה מגנטית?
<איתן כהן: גם.
<איתן כהן: בתיקים הגדולים.
<איתן כהן: לא כל תיק הוא בעל נפח כזה אבל בתיקים המשמעותיים, גם בדיסק.
מיקי לוי: זה חלק מהרצון שלי להוביל את משרדי הממשלה ללא נייר.
מיקי לוי: הייתי נכנס לענף התביעות ורואה תיקים, ארגזים, קרגלים, מגיע פרקליט, קח ולך.
מיקי לוי: מי תוקע כף לידי שלא נעלם משם איזה מסמך?
דוד אמסלם: הייתי ממליץ לכם ללכת על המדיה המגנטית.
דוד אמסלם: הוא לא צריך לצלם, הוא לא צריך להעתיק.
<עידו בן יצחק: סייג להבאת ראיות לא יגיש תובע לבית הדין למשמעת ראיה ולא ישמיע עד אם לא ניתנה לנאשם או לסניגורו הזדמנות סבירה לעיין בראיה או בהודעת העד וכן להעתיקה אלא אם כן ויתר על כך.
<עידו בן יצחק: הודעה של עד בעניינים פורמליים שאינם מהותיים לבירור האשמה, אין חובה שתהיה בכתב אולם התובע ימסור לנאשם או לסניגורו זמן סביר מראש את שם העד ואת עיקר התוכן של עדותו לפי הידוע לתביעה זולת אם ויתר על כך.
<עידו בן יצחק: חומר סודי תקנה 34 אינה חלה על חומר שאי גילויו מותר או שגילויו אסור לפי כל דין אולם תקנה 36 חלה עליו.
מיקי לוי: תסביר.
<שחר פרנקל: אני אסביר כי אותו הדבר גם במשטרה.
<שחר פרנקל: זה נועד לכל אותם מצבים בהם חלק מחומר הראיות, יש עליו למשל תעודת חיסיון.
<שחר פרנקל: אי אפשר את תעודת החיסיון להסיר בדרך של חיוב התביעה להעמיד את החומר לרשות ההגנה בדרך הזאת.
<שחר פרנקל: יש דרך אחרת.
<שחר פרנקל: זאת אומרת, חומר שאסור על פי דין להציג אותו בכל ערכאה שהיא.
<איתן כהן: מידע מודיעיני.
<שחר פרנקל: מידע מודיעיני וכל דבר שהוא סודי או שיש עליו חיסיון מוטל על פי דין, אי אפשר לעשות מעקף.
<שחר פרנקל: לשם כך זה נועד.
<עידו בן יצחק: סייג לזכות העיון בחומר הראיות הוראות סימן זה אינן חלות על ראיות הבאות לסתור טענת הנאשם שהתובע לא יכול היה לצפותן מראש ועל ראיות להסברת היעדרו של עד או לעניינים פורמליים אחרים שאינם מהותיים לבירור האשמה.
<עידו בן יצחק: אגב, כשאני חושב על זה, הוראות סימן זה, זה אומר שגם הוראות לגבי חומר סודי לכאורה לא חלות על הראיות הנוספות.
<שחר פרנקל: חומר סודי הוא חומר סודי.
<שחר פרנקל: הדרך היחידה לתקוף את זה היא בדרך של עתירה לגילוי ראיה חסויה.
<עידו בן יצחק: להפך, אני אומר מבחינתכם.
<עידו בן יצחק: זאת אומרת שלכאורה עולה מסעיף 38 שאם אתם מביאים ראיות נוספות והן חומר סודי, אתם חייבים לגלות אותן.
<שחר פרנקל: אי אפשר להביא ראיות שהן חומר סודי.
<שחר פרנקל: זאת אומרת, זה בדיוק הסיפא של הסעיף שלפני זה.
<שחר פרנקל: אם החומר הוא חסוי על פי דין, אתה כתובע לא יכול להשתמש בו.
<שחר פרנקל: בהקשר הזה, התקנות האלה דווקא מגינות על הנאשם.
<שחר פרנקל: זאת אומרת, חומר שמסיבה כלשהי התביעה לא יכולה לגלות אותו, היא גם לא יכולה להשתמש בו.
<עידו בן יצחק: עיון בעדויות מומחים של הסניגוריה בית הדין למשמעת רשאי, לבקשת התובע, לצוות על הנאשם או על סניגורו - לאפשר לתובע לעיין בכל זמן סביר בכל חוות דעת בכתב או בתעודת רופא שהנאשם התכוון להביאה לפני בית הדין למשמעת כראיה.
<עידו בן יצחק: לערוך בכתב את עיקר התוכן של עדות מומחה שנאשם התכוון להשמיע או לאפשר לתובע בכל זמן סביר לעיין בו.
<עידו בן יצחק: לאפשר לתובע להעתיק מסמכים כאמור בפסקאות (1) ו-(2).
<עידו בן יצחק: העיון יהיה במקום ובמעמד של אדם שהנאשם או סניגורו יקבע לצורך זה או בכל דרך אחרת שיקבע בית הדין למשמעת.
<עידו בן יצחק: לא יגיש נאשם לבית הדין למשמעת חוות דעת או תעודות רופא ולא ישמיע מומחה שלא קוים לגביהם צו שניתן לפי תקנת משנה (א) אלא בהסכמת התובע וברשות בית הדין למשמעת.
<עידו בן יצחק: בתקנה זו – חוות דעת – חוות דעתו של מומחה בשאלה שבמדע, שבמחקר, שבאמנות או שבידיעה מקצועית.
<עידו בן יצחק: תעודת רופא – תעודה של רופא על מצב בריאותו של אדם.
<חיים אמיגה: סימן ב': ניהול הדיון הזמנת עד בית הדין למשמעת יזמין כל אדם להעיד בפניו לבקשת בעל דין זולת אם היה סבור שאין בהזמנת אותו אדם כדי להועיל לברור שאלה הנוגעת לדיון.
<חיים אמיגה: כמו כן רשאי בית הדין למשמעת להזמין עד מטעמו.
<חיים אמיגה: הזמנת עד תהיה בהמצאת הזמנה בכתב או בהודעה בעל פה לעד על ידי בית הדין למשמעת בשעת הדיון.
<חיים אמיגה: צורת ההזמנה בכתב ותוכנה הזמנה בכתב לעד תיחתם בידי נשיא בית הדין למשמעת או מי שהוא הסמיך לכך ותכיל: מספר תיק בית הדין למשמעת.
<חיים אמיגה: ציון שם הנאשם.
<חיים אמיגה: שם המוזמן ומענו, ולגבי סוהר – מספרו האישי, דרגתו ומקום שירותו.
<חיים אמיגה: המקום והמועד שעליו להתייצב בהם.
<חיים אמיגה: נוסח סעיף 110(י) לפקודה.
<חיים אמיגה: צו להמצאת מסמכים מוצגים בית הדין למשמעת רשאי לבקשת בעל דין או ביוזמתו לצוות על עד ש הוזמן או על כל אדם אחר להמציא לבית הדין למשמעת במועד שייקבע בהזמנה או בצו אותם מסמכים או מוצגים הנמצאים ברשותו ושפורטו בהזמנה או בצו.
זוהיר בהלול: ואם קרה משהו דרמטי ברגע האחרון, הוא לא יכול להביא מסמכים שלא הוצגו לפני כן?
<חיים אמיגה: הוא שואל האם המסמכים שמופיעים כאן הם רשימה סגורה והוא לא יכול להוסיף עליהם בהמשך אם הוא רוצה.
<שחר פרנקל: הסעיף הזה למעשה נועד לשרת את הנאשם שיכול באמצעות בית הדין לחייב עדים אחרים שהם נניח לא עד של התביעה, להביא אתו מסמכים.
<שחר פרנקל: זאת אומרת, אם הנאשם רוצה להוכיח משהו באמצעות מסמכים שהם לא מצויים בשליטתו, לא הוא יכול להביא אותם - - -
<חיים אמיגה: אני מניח שאפשר להוציא הזמנה מתוקנת.
<חיים אמיגה: אם יש פתאום מסמך נוסף שהתגלה לבית המשפט והוא רוצה גם אותו, הוא מוציא הזמנה נוספת.
<חיים אמיגה: אני מניח שזה מובן מתוך המלים.
<חיים אמיגה: ברגע שבית משפט מוסמך להוציא הזמנה או צו, בית הדין למשמעת רשאי להוציא הזמנה או צו, הוא יכול להוציא לא באופן מוגבל.
<דן שני: לשני הצדדים.
<דן שני: בדרך כלל לטובת ההגנה.
<דן שני: זה דו צדדי.
<חיים אמיגה: הזמנת עד אלאתר בית הדין למשמעת רשאי לצוות על אדם להיות נוכח בפניו, להעיד או להמציא לו מסמכים במועד שיקבע ודין ציווי כזה כדין הזמנת עד לפני תקנה 40 או צו להמצאת מסמכים או מוצגים שהומצאו לאותו אדם לפי תקנה 42.
<חיים אמיגה: הודעה על דחיית מועד נדחה מועד תחילת המשפט או המשכו, יודיע בית הדין לצדדים בכתב על המועד החדש שקבע אלא אם כן הודיע להם על כך בעל פה בשעת הדיון.
<חיים אמיגה: עד שנבצר ממנו לבוא לבית הדין למשמעת, רשאי הוא לגבות את עדותו במקום אחר.
<חיים אמיגה: ניהול פרוטוקול ורישומו בית הדין למשמעת ינהל פרוטוקול שישקף את כל הנאמר והמתרחש בדיון הנוגע אליו.
<חיים אמיגה: כתב אישום, מסמכים שהוגשו ושקיבל אותם בית הדין למשמעת וכל תעודה הנוגעת לדיון יצורפו לפרוטוקול ויהיו חלק ממנו.
<חיים אמיגה: תיקון פרוטוקול בית הדין למשמעת רשאי, לאחר שנתן לבעלי הדין הזדמנות להשמיע את טענותיהם, לתקן רישום בפרוטוקול כדי להעמידו על דיוקו.
<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת ייזקק לבקשת תיקון כאמור גם אם הוגשה לאחר מתן פסק הדין וכל עוד לא עברה תקופה לערעור עליו.
<חיים אמיגה: רישום תיקון בקשה לתיקון של פרוטוקול בכל החלטה ובקשה יירשמו בפרוטוקול וההחלטה תיחתם בידי מוטב בית הדין למשמעת.
<חיים אמיגה: תרגום ראה בית הדין למשמעת שהנאשם אינו יודע עברית, ימנה לו מתרגם או יתרגם לו בעצמו.
<חיים אמיגה: יש מצב כזה?
<איתן כהן: יכול להיות לגבי עד.
<עידו בן יצחק: כשעוררנו את השאלה הזאת לגבי המשטרה, נאמר לנו שיכול להיות מצב לגבי חיילי חובה.
מיקי לוי: כאן אין מצב כזה כי אם הוא לא יודע עברית, הוא לא מתקבל לשירות.
דוד אמסלם: מבחינתי זה יכול להישאר.
דוד אמסלם: זה לא מהותי.
<חיים אמיגה: ראיה נמסרת ברשות בית הדין למשמעת שלא בעברית ובלשון שאינה שגורה בפי מוטב בית הדין למשמעת ובעלי הדין ותורגם בידי המתרגם, ועדות שנמסרה תירשם בפרוטוקול בתרגום לעברית אלא אם כן הורה בית הדין למשמעת הוראה אחרת.
<חיים אמיגה: רישום התרגום בפרוטוקול ישמש ראיה לכאורה לדברים שתורגמו.
<חיים אמיגה: התנגדות המוטב לבית הדין למשמעת בתחילת הדיון ישאל אב בית הדין למשמעת את בעלי הדין אם יש להם התנגדות למוטב בית הדין למשמעת.
<חיים אמיגה: ביקש בעל דין לפסול שופט ובית הדין למשמעת קיבל את בקשתו, יושהה הדיון עד למינוי שופט אחר.
<חיים אמיגה: נדחתה הבקשה, יודיע בית הדין למשמעת לבעל דין את הטעמים לדחייה וכן יודיע לו על זכותו להגיש ערר על הדחייה לפני נשיא בית הדין לערעורים.
<חיים אמיגה: ביקש בעל דין להגיש ערר על הדחייה כאמור בתקנת משנה (ב), יושהה המשך הדיון עד להכרעת נשיא בית הדין לערעורים.
<חיים אמיגה: בעל הדין יגיש את הערר בהודעה מנומקת בכתב בתוך 24 שעות.
<חיים אמיגה: החליט נשיא בית הדין לערעורים לקבל את הערר, ימונה שופט אחר.
<חיים אמיגה: נודעה לבעל דין עילת הפסילה במהלך הדיון, רשאי הוא להעלותה מיד לאחר שנודע לו עליה.
<חיים אמיגה: טענת פסלות לא תשמש נימוק לערעור אלא לפי תקנה זו.
<חיים אמיגה: הקראת כתב האישום לאחר שהוכרעה שאלת הרכב מוטב בית הדין למשמעת, יקרא בית הדין את כתב האישום באוזני הנאשם ויסביר לו אם ראה צורך בכך את תוכנו.
<חיים אמיגה: אולם רשאי בית הדין למשמעת לא לעשות כן לגבי נאשם המיוצג על ידי סניגור ומודיע הסניגור לבית הדין למשמעת כי קרא את כתב האישום באוזני הנאשם והסביר לו את תוכנו ואם אישר הנאשם את ההודעה.
<חיים אמיגה: דברי הנאשם וסניגורו יירשמו בפרוטוקול.
<חיים אמיגה: הסכמה בדבר עובדות וראיות היה הנאשם מיוצג על ידי סניגור, רשאי בית הדין למשמעת לברר עם הנאשם וסניגורו ועם התובע את הסכמתם לשאלות שבעובדה, לקבילות מסמכים ומוצגים.
<חיים אמיגה: בהליך משמעתי של נאשם שאיננו מיוצג, רשאי בית הדין למשמעת לברר עם הנאשם ועם התובע את הסכמתם לשאלות שבעובדה וקיבלו את המסמכים המוצגים על מנת שיסביר לנאשם את הדברים והתרשם כי הנאשם הבין את משמעות הסכמתו.
<חיים אמיגה: טענות מקדמיות לאחר תחילת הדיון רשאי הנאשם או סניגורו לטעון טענות מקדמיות ובהן: חוסר סמכות.
<חיים אמיגה: ... בכתב האישום.
<חיים אמיגה: העובדות המתוארות בכתב האישום אינן מהוות עבירה.
<חיים אמיגה: זיכוי קודם או הרשעה קודמת בדין המשמעתי בשל המעשה נושא כתב האישום.
<חיים אמיגה: דיון משמעתי אחר או הליך פלילי תלויים ועומדים נגד הנאשם בשל המעשה נושא כתב האישום.
<חיים אמיגה: התיישנות.
<חיים אמיגה: הגשת כתב אישום או ניהול ההליך עומדים בסתירה מהותית לעקרונות של צדק והגינות משפטית.
דוד אמסלם: אני מבין שזה מועתק.
<חיים אמיגה: התווספו כאן עקרונות הצדק וההגינות.
דוד אמסלם: זה תמיד טוב.
<חיים אמיגה: דיון בטענה המקדמית נטענה טענה מקדמית, ייתן בית הדין למשמעת לתובע הזדמנות להשיב עליה אולם רשאי הוא לדחותה גם אם לא עשה כן.
<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יחליט טענה לאלתר זולת אם ראה להשהות את מתן החלטתו לשלב אחר של הדיון.
<חיים אמיגה: התקבלה הטענה המקדמית, רשאי בית הדין למשמעת לתקן את כתב האישום או לבטלו.
<חיים אמיגה: טענות מקדמיות בשלב אחר של המשפט לא טען הנאשם טענה מקדמית בראשית הדיון, אין בכך כדי למנוע ממנו לטעון אותה בשלב אחר של המשפט אולם לגבי הטענות המפורטות בפסקה (2) של תקנה 53, אין הוא רשאי לעשות כן אלא ברשות בית הדין למשמעת.
<חיים אמיגה: תשובת הנאשם לאישום לא בוטל כתב האישום מכוח טענה מקדמית, ישאל בית הדין למשמעת את הנאשם מהי תשובתו לכתב אישום.
<חיים אמיגה: הנאשם רשאי להודות בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולם או מקצתן, או לכפור בהן, וכן לטעון לעובדות נוספות, בין אם הודה כאמור ובין אם לאו.
<חיים אמיגה: השיב הנאשם באחת הדרכים האמורות, רשאי בית הדין למשמעת לשאול אותו שאלות ובלבד שהשאלות לא יחרגו מהדרוש להעברת תשובתו.
<חיים אמיגה: תגובת הנאשם יכול שתינתן על ידי סניגורו.
<חיים אמיגה: הימנעות הנאשם להשיב לאישום או לשאלות בית הדין למשמעת כאמור בתקנת משנה (א), עשויה לשמש חיזוק למשקל הראיות של התביעה.
<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יסביר לנאשם את תוצאות הימנעותו.
<חיים אמיגה: בית הדין למשמעת יסביר לנאשם שאם ברצונו לטעון טענה במקום אחר הייתי, בין כטענה יחידה ובין בנוסף לאחרות, עליו לעשות כן מיד.
<חיים אמיגה: בית הדין יסביר לנאשם את תוצאות הימנעותו מעשות כן כאמור בתקנת משנה (ד), הכול זולת אם ראה בית הדין למשמעת שאין מקום לטענה האמורה.
<חיים אמיגה: לא טען הנאשם מיד במקום אחר הייתי, או שטען כך ולא ציין את המקום האחר, לא יהיה רשאי להביא ראיות בין עדות עצמו ובין ראיות אחרות כדי להוכיח טענה כאמור אלא ברשות בית הדין למשמעת.
<חיים אמיגה: דין עובדה שהודו בה והודאת נאשם כראיה עובדה שנאשם הודה בה, יראוה כמוכחת כלפיו זולת אם ראה בית הדין למשמעת שלא לקבל את ההודאה כראיה, ואולם ראה בית הדין למשמעת כי הודאת הנאשם ניתנה על ידי הנאשם מתוך טעות או הטעיה, לא יקבל אותה כראיה.
<חיים אמיגה: חזרה מהודאה הודה הנאשם בעובדה, אם בהודאה שבכתב לפני המשפט ואם במהלך המשפט, רשאי הוא בכל שלב של המשפט לחזור בו מן ההודאה כולה או מקצתה, אם הכיר בו בית הדין למשמעת בנימוקים מיוחדים שיירשמו.
<חיים אמיגה: ביטול הכרעת דין שיסודה בהודאה התיר בית הדין למשמעת לנאשם לחזור בו מהודאתו אחרי הכרעת הדין, יבטל את הכרעת הדין ככל שיסודה בהודאת הנאשם ויחדש את הדיון אם התחייב הדבר מן הנסיבות.