GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עופר חוגי: כששר האוצר הביא את חוק הול"לים הוא לא התכוון שיביאו לו בדלת האחורית חוק שיגביל אותו.
עופר חוגי: החוק הזה בא להגביל את החוק שחוקקנו לפני חודשיים.
דלית דרור: במסגרת ההערה העקרונית על סעיף 16, בתוכו יש את הדירוג לפי המרחקים מקו החוף וצריך להיות היגיון בדירוג הזה.
דלית דרור: בין סעיפים (א) ל-(ב) אין היגיון.
דלית דרור: אני רוצה להדגיש, התשובה שהשתמעה מנציג אדם טבע ודין שכאילו סעיף קטן (ב)(4) סיפא זה יתרון שיש ל-200 מטר על פני ה-100 מטר בכך שכאשר יש מצב קיים והתכנית באה לשפר לעומת המצב הקיים, נניח לעשות אותו פחות גרוע, זה לא קיים בסעיף קטן (א).
דלית דרור: קודם כל יש היגיון להכניס את זה בסעיף קטן (א), אבל זה לא פותר את העובדה שבסעיף קטן (ב) יש החמרה לאור ההגדרה המאוד מאוד רחבה ולא סבירה של ערכי חוף שיוצר תוצאה לא סבירה ב-(ב)(1) כאשר אי-אפשר לאשר שום תכנית, אלא אם כן לא מצויים ערכי חוף.
דלית דרור: זה לא קיים בסעיף קטן (א).
דלית דרור: אם ערכי חוף מוגדרים כמו שהם מוגדרים, יש החמרה ב-(ב) יותר מאשר ב-(א).
דלית דרור: בסעיף קטן (ט) יש מדידה נוספת.
דלית דרור: לא ברור לי מה הצורך במפת מדידה נוספת.
דלית דרור: סעיף קטן (י) הוא מיותר.
דלית דרור: כאשר ניתן היתר בניגוד לדין, ההיתר בטל גם אם אתה לא כותב את זה.
דלית דרור: זה ממילא הדין.
זוהר לביא: בסעיף קטן (ח) יש התייחסות למפת מדידה ובסעיף קטן (ט) כתוב שהיא פתוחה לעיון הציבור.
זוהר לביא: אני יכול להגיד לגבי תחנות כוח שהוא מתקן חיוני לפי החלטת ממשלה ומסתכלים על תחנות כוח בראייה הביטחונית.
זוהר לביא: לכן תכולת מפת המדידה תיקבע על ידי אנשי הביטחון או קצין הביטחון הרלוונטי.
זוהר לביא: בחלק מתחנות הכוח שלנו יש מתקנים ביטחוניים.
זוהר לביא: לכן לגבי סעיף קטן (ח)(2) יש להתייחס לתכולת מפת המדידה בהיבט הביטחוני של הקב"ט המקומי, ולגבי סעיף קטן (ט), לא יכול להיות שמפת מדידה של תחנות כוח תפורסם לעיון הציבור כי היא אסורה לעיון הציבור.
יהודית נאות: צריך להגיד שכתובה במפות שמותרות על פי כל דין.
זוהר לביא: צריך להכניס את שיקולי הביטחון לגבי הפרסום ותכולת המפה.
ישעיהו שטראוס: בעניין סעיף (ח)(1) יש להוסיף לרישא איזושהי הבהרה שהאמור בסעיף (ח)(1) חל על תכניות שאושרו לאחר כניסת חוק זה לתוקף.
ישעיהו שטראוס: הניסוח שהסכמנו עליו היה שביחד עם תכניות שאושרו לאחר כניסת חוק זה לתוקף, האישורים הנדרשים וכו'.
ישעיהו שטראוס: זה עניין של הוראות המעבר של החוק, שהוא לא יחול רטרואקטיבית.
מרים פרנקל-שור: מפות מדידה של נמלים הן גם חסויות על פי החלטת ממשלה?
אסתר אורן: עד כמה שידוע לנו הן לא חסויות.
עופר חוגי: הצבא נמצא שם.
עופר חוגי: איך יכול להיות שלא.
יהודית נאות: היתה כאן הערה נכונה לגבי סעיף קטן (ח)(1), שהחוק הזה צריך לחול לגבי היתרים שהם לאחר תחולת החוק.
ישעיהו שטראוס: הוסכם שבסעיף 16(ח)(1) יתחיל כך: ביחס לתכניות שאושרו לאחר כניסת חוק זה לתוקף – האישורים הנדרשים וכו'.
יהודה זמרת: אבל אם כבר תכנית אושרה פעם אחת, למה צריך להביא את ההיתר עוד פעם לאישור?
אייל זנדברג: בסעיף 16(ב), בתחום 200 מטר, הכוונה היא נניח לתחום של בין 100 ל-200 מטר שבעצם אנחנו הולכים למדרג של רצועות ואין כוונה להחיל על 100 מטר וגם על עד 200 מטר.
אייל זנדברג: צריך לתקן אם זאת הכוונה.
אייל זנדברג: בסעיף קטן (ב) (1), המילה האחרונה "שיפורם" מתייחסת לערכי חוף.
אייל זנדברג: אני לא מבין מה הכוונה לשיפור ערכי חוף.
משה גפני: אני מבקש התייחסות קודם כל לגבי מה שיהודה אמר בתחילת דבריו לגבי תשתית לטלפונים סלולריים על כביש החוף.
משה גפני: לפי החוק הזה, זה יהיה אסור.
משה גפני: הוא אמר שעל פי החוק הזה מונעים פיתוח תשתיות במקומות שהם לא חוף אלא 200 מטר מהחוף, יש מקומות שזה מגיע עד 500 מטר.
משה גפני: זה יכול לכלול כבישים, זה יכול לכלול עמודי חשמל.
אלי בן-ארי: העיקרון צריך להיות כך: כל התוספת שיש בחלק הזה מבחינת הליך האישור זה האישור הנוסף של הוועדה למי חופין בנוגע לחלק היבשתי, אותה רצועה של 300 מטר צמודה לים שהחוק חל עליה, כי בתוך המים בכל מקרה צריכים לתת אישור.
עופר חוגי: אתה רוצה לתקוע את כל התכנון של ארץ ישראל בחוף, או שאתה רוצה שהוועדה הזאת תשב 24 שעות סביב השעון.
עופר חוגי: יצטרכו לעלות לוועדה הזאת ולעזוב את ועדת התכנון.
אלי בן-ארי: קודם כל, ההליך של האישור הנוסף של הוועדה למי חופין קיים גם היום בנוגע לתכניות בתוך הים.
אלי בן-ארי: זה לא במקום, זה אישור נוסף.
עופר חוגי: אתה מדבר על כל תל-אביב, על בת-ים, על כל נתניה.
אלי בן-ארי: השאלה היא מה הולכים לבנות בתל-אביב, בבת-ים ובנתניה.
אלי בן-ארי: אם באמת זה אותו עמוד חשמל, שלא לדבר על תשתית קרקעית, אני חשבתי שהכנסת אמורה לקבוע הוראות שהן כמה שיותר כלליות ופחות מגבילות את מוסד התכנון.
אלי בן-ארי: אז לא הגיוני להגיד תשתית קרקעית.
עופר חוגי: אני אתן לך דוגמה.
עופר חוגי: מקימים מתקן להתפלת מי ים בתוך 200 מטר וכל יום יש שינויים.
אלי בן-ארי: לא כל יום משנים תכנית.
עופר חוגי: יש תכניות בבנייה, יש תכניות בהקמה.
עופר חוגי: כל פעם יש תיקונים.
עופר חוגי: על כל תיקון יצטרכו לשבת עם הוועדה.
אלי בן-ארי: אין ספק שיכולות להיות הרבה תכניות, אבל רובן תכניות מהסוג שהוא לא כל כך משמעותי ולכן יש לוועדה הזאת סמכות, שדרך אגב, היום אין לה בחוק, להחליט גם החלטות כלליות.
עופר חוגי: אבל היום אתה מבקש מהוועדה הרבה דברים.
עופר חוגי: אתה מבקש תסקיר ונתונים אחרים.
אלי בן-ארי: יש לה אפשרות לפטור מתסקיר, שזו גם סמכות שאין לה היום.
אלי בן-ארי: בכל מקרה, הסמכות לתת אישורים כלליים קיימת.
אלי בן-ארי: לכן עמודי חשמל או העברת קווי טלפון בתוך המים או אפילו העברת צנרות של מתקני התפלה, זאת לא אמורה להיות הבעיה.
משה גפני: אני שואל אותך מה שהעיר יהודה.
משה גפני: הולכים לסלול כביש שהוא כביש שקרוב לחוף, כביש לטובת הציבור והוא לא מפריע לשום דבר.
משה גפני: החוק הזה מקשה על רשויות התכנון או על אלה שהולכים לסלול את הכביש?
אלי בן-ארי: החוק הזה מוסיף ערכאה נוספת.
אלי בן-ארי: צריך לפנות גם לוועדה למי חופין כדי לקבל אישור.
משה גפני: זאת אומרת, צריך אישור נוסף, שעד היום לא היה צריך.
אלי בן-ארי: והאישור הזה צריך להיות בהתאם לתסקיר.
אלי בן-ארי: אגב, את התסקיר צריך היום בכל מקרה משום שהוא בתחום של תמ"א 13, פחות מ-200 מטר, קרוב לים.
משה גפני: למה לסלילת כביש צריך תסקיר?
משה גפני: לא מדובר על כביש מוגבה, מדובר על כביש רגיל.
אלי בן-ארי: אנחנו לא נכנסים היום לוואקום.
אלי בן-ארי: הרי יש את תמ"א 13.
אלי בן-ארי: חלק גדול מההוראות בהצעת החוק הזאת באו בסך הכל לעגן קצת יותר חזק את אותן הוראות של תמ"א 13 שלא שמרו עליהן.
אלי בן-ארי: לגבי המקרה הספציפי של הכביש, למה צריך את האישור הנוסף בראייה החופית?
אלי בן-ארי: משום שיכול להיות שמי שתכנן את הכביש לא כל כך חשב על זה שהוא מעביר אותו דרך מצוק כורכר בזמן שהוא יכול אולי לעקוף אותו או לבנות אותו במקום משוקע במקרה שהוא מסתיר את הנוף.
אלי בן-ארי: למשל, כשבונים היום מחלף במקום שההר נוגע בים בחיפה, אולי היה אפשר להזיז את המחלף מאה מטר ולא לפגוע באפקט.
אלי בן-ארי: ההתייחסות לנושא הקרבה לחוף היא ראייה שנפרדת מהראייה התחבורתית הכללית של הכביש.
אלי בן-ארי: זו הסיבה שאנחנו מוסיפים את העין הנוספת הזאת של הוועדה שמתייחסת לאספקט של החוף ולא לאספקט של תכנון הכביש.
משה גפני: החוק הזה מוסיף: א.
משה גפני: אישור נוסף של הוועדה למי חופין בתחום הרצועה של 300 מטרים.
משה גפני: ב.
משה גפני: תסקיר, דבר שלא היה קודם.
אלי בן-ארי: זה קיים היום בתמ"א 13.
אלי בן-ארי: לפעמים בתחומים רחבים מ-300 מטר חייבים תסקיר השפעה.
משה גפני: יהודה, תסקיר השפעה על הסביבה חייבים היום גם כן?
יהודה זמרת: לא חייבים היום בכל ה-300 מטר.
משה גפני: אני הולך לסלול כביש, שהוא במרחק של 199 מטר מהחוף, אני צריך לקבל היתרי בנייה.
משה גפני: האם אני צריך להגיש תסקיר השפעה על הסביבה?
יהודה זמרת: אם אנחנו הולכים לאשר תכנית חדשה - כן.
יהודה זמרת: בתחום תמ"א 13 יש סעיף שמחייב תסקיר ואומר שהוועדה המחוזית רשאית לפטור.
יהודה זמרת: תחום תמ"א 13 לא חופף את 300 מטר האלה.
ולרי ברכיה: בתוך 200 מטר יש חובה של תסקיר השפעה על הסביבה על פי תמ"א 13 היום.
עופר חוגי: ההחלטה פה היא החלטה גורפת כי בכל נושא הוועדה הזאת תבקש תסקיר.
עופר חוגי: היום המצב הוא שיש הרבה הקלות.
עופר חוגי: יש מקומות שבהם יש תסקירים נוספים אחרים.
עופר חוגי: למשל לגבי כבישים יש תסקירים קודמים שנעשו ויש נושאים אחרים שלא צריך בהם תסקירים.
עופר חוגי: יש הקלות מסויימות.
עופר חוגי: לכן אני אומר שיש הכבדה מאוד גדולה על החוק הקיים.
יהודה זמרת: אם הוועדה המחוזית מוסמכת לפטור, פה אני מוסיף גוף חדש שלא היה.
יהודה זמרת: אלי בן-ארי: לגבי דרכים, ישנה חובה כללית לתסקיר אפילו אם זה כביש באמצע הנגב, אבל אפשר לפטור.
יהודה זמרת: לגבי השאלה למה כתוב שאם ניתן היתר בנייה ההיתר בטל – משום שההלכה היום היא שאם ניתן היתר בנייה לא חוקי, ההיתר לא בטל באופן אוטומטי.
יהודה זמרת: יש מה שנקרא בטלות יחסית.
תמר רווה: אין בטלות יחסית, יש בטל הניתן לגישור.
אלי בן-ארי: למה צריך את המדידה הנוספת?
אלי בן-ארי: משום שיש מקרים לא מעטים שבהם מישהו מתחיל לבנות ואז הוא בונה לא לפי התכניות שלו.
אלי בן-ארי: במקרים שיש חשד שאולי הוא לא בנה לפי התכנית, אומרים לו למדוד עוד פעם.
אלי בן-ארי: צריך שתהיה הסמכות הזאת.
אלי בן-ארי: זה עניין של פיקוח.
יהודה זמרת: זה קיים גם היום.
דלית דרור: מה מותר החופים לעניין המדידה הנוספת?
אלי בן-ארי: חופים זה אזור רגיש במיוחד.
משה גפני: יש פה נושא שהכנסת אמרה בו שלחוף נותנים, מבחינה סביבתית, עדיפות שונה מאשר למקומות אחרים.
משה גפני: בסעיף הזה נותנים עדיפות לחוף מאשר למקומות אחרים.
משה גפני: לכן השאלה שלך במקרה הזה היא לא נכונה, כיוון שכאן אנחנו נותנים עדיפות לחוף.
דלית דרור: שאלתי את זה עכשיו לגבי המדידה הנוספת בסעיף קטן (ט).
אלי בן-ארי: המדידה של המרחק מקו המים זה דבר שהוא לא ממש רלוונטי לגבי פרוייקטים אחרים.
אלי בן-ארי: אנחנו מוצאים בכמה מקומות בארץ שלא כל כך אכפו את זה.
אלי בן-ארי: יש "סול מרין" בנהריה, יש "סי אנד סאן" בתל-אביב, יש עוד שניים-שלושה כאלה, ודי בעיה לפקח על זה.
משה גפני: מה אתה מרוויח כשאתה מוסיף את זה בחוק.
משה גפני: לגבי אותם פרוייקטים שאתה אומר שהם ביצעו מה שביצעו, מה יעזור פה החוק?
אלי בן-ארי: אנחנו רוצים למנוע בעתיד.
אלי בן-ארי: הם התחילו לבנות ומסתבר שזה לא כל כך עומד בדיוק במרחק של ה-100 מטר.
אלי בן-ארי: הסעיף הזה למעשה מוסיף סמכות לוועדה למי חופין, סמכות שלא היתה לה.
אלי בן-ארי: עכשיו היא יכולה להחליט לומר לו למדוד.
אלי בן-ארי: אם יצא לא בסדר, אפשר לנקוט באמצעים.
אלי בן-ארי: אחרת, יכול להיות שאי-אפשר יהיה לעשות כלום.
דלית דרור: זו לא הנקודה המהותית.
דלית דרור: הנקודה המהותית היא הנקודה הלא משפטית, האם אנחנו נותנים משקל יתר לשיקול הסביבתי מעבר לכל השיקולים האחרים שקיימים בתכנון.
דלית דרור: יש לנו עוד הערה טכנית לגבי סעיף קטן (ח), האם סעיף קטן (ח) הוא לא נושא שצריך להיות בתקנות.
דלית דרור: למה אנחנו צריכים את זה בחוק ראשי.
יונתן גרטי: סעיף (ב)(2), מדובר לא באישור נוסף של הוועדה למי חופין, כפי שנאמר פה, אלא באיסור מוחלט, גורף, חד משמעי בלי אפשרות לתסקיר אפילו, פשוט איסור לשימושים של קיט, של מסחר.
יונתן גרטי: דבר לא סביר.
יונתן גרטי: למשל, תב"ע של נמל יפו לא מאושרת עדיין.
יונתן גרטי: הנמל נטוש ועזוב.
יונתן גרטי: אין סיכוי שהמקום הזה ישתקם.
משה גפני: עד עכשיו לא היה חוק.
יהודה זמרת: כי היו צריכים לעשות שינוי לתמ"א 13, כי תמ"א 13 אסרה עליהם לבנות.
משה גפני: עם כל הכבוד, ההזנחה של יפו היא לא בגלל תמ"א 13.
יוסי פלוג: יש כאן חוסר הבנה בקשר לנמל יפו.
יוסי פלוג: לגבי נמל יפו שינו את התמ"א 13 כדי שיוכלו לבנות שם למשל מלון ואנחנו מתנגדים לזה.
יוסי פלוג: אני רוצה להעיר הערה כללית בקשר למה שאמרה דלית דרור, שהשיקול הסביבתי הוא מעל לשיקולים האחרים.
יוסי פלוג: לפי דעתי זה נכון וזה מוצדק מכיוון שברגע שבונים על החוף, לא משנה מה יעשו, יהרסו את הבנייה הלא חוקית, החוף לעולם לא יחזור להיות אותו חוף שהוא היה.
יוסי פלוג: לכן אני מצדיק בכל מאת האחוזים את כל הסעיפים האלה שמדקדקים ומקשים על כל בנייה.
יהודה זמרת: למשל מחסן לדייגים לא נוכל להכשיר פה.
משה גפני: טוען נציג משרד האוצר שתהיה בעיה עם נמל יפו מפני שלא יוכלו לבנות שם, לשקם.
יונתן גרטי: כל המבנים בנמל הם לשימור.
יונתן גרטי: לא יוכלו לשמר אותם אפילו.
יוסי פלוג: המבנים של הנמל מיועדים לשימור.
יוסי פלוג: אנחנו נלחמים על שימור ושיחזור של הנמל ואנחנו לא מעוניינים ואין שום צורך בשום בנייה נוספת.
משה גפני: אומר נציג משרד האוצר ואומר את זה גם נציג משרד הפנים שאפילו עבודות שיקום של הנמל, לא בנייה חדשה, לא יוכלו לבצע כתוצאה מהחוק הזה.
משה גפני: אני לוקח את נמל יפו כדוגמה.
יוסי פלוג: זה לא נכון.
יוסי פלוג: הנמל קיים כפי שהוא.
יוסי פלוג: הוא מיועד לשימור ולשיחזור.
יוסי פלוג: עבודות שימור ושיחזור בשום פנים ואופן לא חורגות מכל הסעיפים האלה שכתובים כאן.
יוסי פלוג: זה נכון, לפי דעתי, גם לגבי כל חופי ישראל שיש בהם מספיק בנייה, יש מספיק בלגן, יש מספיק הרס.
יוסי פלוג: אני יודע שהחבר'ה האלה מייצגים את הנדל"ניסטים.
יוסי פלוג: יש להם אלף ואחד אינטרסים.
יוסי פלוג: הם תיאוריטיקנים.
יוסי פלוג: אנחנו יודעים את האינטרסים של ראשי ערים, אנשי משרד הפנים והחבר'ה האלה.
קריאה: אתה לא יכול להטיל דופי בראשי ערים.
משה גפני: אנשי המשרדים עושים את עבודתם ותפקיד משרד הפנים להתמודד עם הרבה סעיפים כאן בחוק.
משה גפני: אני הייתי עושה את זה במקומם גם כן.
משה גפני: תפקיד משרד המשפטים לעשות את עבודתו ותפקיד משרד האוצר לעשות את עבודתו.
משה גפני: משרד האוצר מתנגד כנראה לכל החוק.
משה גפני: אם הוא היה יכול להוריד את זה גם בקריאה הטרומית, הוא היה מוריד את זה גם בקריאה הטרומית, ובצדק מבחינתו.
משה גפני: הוא רוצה בנייה, הוא רוצה הכנסות, הוא רוצה כסף.
משה גפני: זה ברור, זה תפקידו.
משה גפני: יש משרדים נוספים שלא הזכרתי אותם, משרד התחבורה והמשרד לאיכות הסביבה.
משה גפני: כל אחד לפי עניינו עושה את עבודתו נאמנה ואני אתן להם את מלוא הגיבוי גם אם אני לא אסכים לכל הדברים שלהם או לחלק מהדברים שלהם.
יוסי פלוג: אני מתנצל אם פגעתי בכבודם של ראשי ערים ואחרים.
יוסי פלוג: החוק הזה בא להגן על הקיים.
יוסי פלוג: מדובר על הגנה מחמירה ביותר על מה שקיים, מכיוון שברגע שיש פרצה קטנה בחוק ובונים איזשהו מבנה, גם אם המבנה הזה הוא לא חוקי והוא ייהרס, החוף לעולם לא יחזור להיות אותו חוף שהוא היה.
יוסי פלוג: לכן כל הסעיפים הקטנים האלה שמחמירים ומקשים על קבלת היתר, לפי דעתי הם מוצדקים בכל מאת האחוזים, למרות שאני שונא ביורוקרטיה כמו כולם.
איתן צוריאלי: סעיף 16(ב)(2) ימנע אפשרות לעשות שינויי ייעוד במקומות שכבר יש היום תכניות.
איתן צוריאלי: יש לנו למשל שכונת ברנע ב' ו-ג' באשקלון שמיועדת למאות יחידות דיור צמודות קרקע ושהיא בתחום 200 מטר, חלקה מעל ל-200 מטר.
איתן צוריאלי: הסעיף הזה ימנע מאתנו לבצע שינוי ייעוד.
יהודית נאות: אתה מסתכל על המיקרו שלך ואתה רוצה לעשות שינוי ייעוד ממגורים למסחר.
יהודית נאות: לשינוי הייעוד הזה יש בעצם השלכות על הניסיון שלנו להגן פה על החוף.
יהודית נאות: אתה לא בהכרח מסתכל על זה.
יהודית נאות: לכן אנחנו לא רוצים להגביל אלא אנחנו רוצים שעוד עין תסתכל על זה בהיבט נוסף.
תמר רווה: זה לא מה שכתוב פה.
יהודית נאות: זה יתוקן.
תמר גבריאלי: יש אלפי אנשים שגרים בדירות באזור של 300 מטר מהחוף.
תמר גבריאלי: אם הם רוצים לעשות תוספת קטנה או שינוי, על כל דבר הם יצטרכו להגיע לוועדה.
משה גפני: אנחנו נצטרך להתמודד עם המצב הקיים.
יהודית נאות: אמרתי את זה לפני חצי שעה, שאנחנו מדברים על מה שקיים.
משה גפני: לגבי המקומות הקיימים, אנחנו צריכים להגדיר מה פירוש שינוי.
משה גפני: דברים כמו סגירת מרפסת או שינוי בבנין באופן שהוא לא משנה את המצב הסביבתי הקיים, ודאי שחייבים לצאת מהחוק.
משה גפני: תכניות שאושרו כבר לא יהיו בחוק.
משה גפני: אנחנו לא נחוקק חוק רטרואקטיבי.
משה גפני: לגבי המקומות הקיימים, כמו שאמרנו קודם, רחוב בן-יהודה, עליהם החוק לא יחול אלא אם ירצו להרוס את רחוב בן-יהודה ולעשות משהו חדש לגמרי, אז החוק יחול עליו.
משה גפני: אבל אם הולכים לעשות איזשהו שינוי במקום קיים, סגירת מרפסת או תוספת קומה, דברים שלא משנים באופן מהותי את הסביבה, עליהם זה לא יחול אלא אם כן החליטה עיריית תל-אביב שהיא הורסת את בן-יהודה לחלוטין, לוקחת כמה קבלנים עשירים שיבנו שם גורדי שחקים והיא סותמת את כל החוף.
משה גפני: על זה יחול החוק, אבל לא יחול על שינוי כמו סגירת מרפסת.
משה גפני: אני מציע לא להביא את הדברים לאבסורד, כי החוק לא יעבור בצורה הזאת.
איתן צוריאלי: לגבי הדברים שאמרת עכשיו.
איתן צוריאלי: אמרת שזה לא יחול על שינויים וכו'.
איתן צוריאלי: אבל אני רוצה לקחת מצב לא של שינוי.
איתן צוריאלי: יש לי מתחם גדול, ששלושים שנה יש בו תכנית שמייעדת אותו לבנייה.
איתן צוריאלי: גם עליו זה לא יחול?
משה גפני: אני מציע לא לקחת את זה באופן גורף ומוחלט.
משה גפני: מצב קיים לא ישונה.
משה גפני: זאת אומרת, אם יש אישור לבנייה - - -
עופר חוגי: בהליך, לא באישור בנייה.
משה גפני: אני לא רוצה לומר הגדרה מדוייקת, אני מדבר רק על העיקרון.
משה גפני: אני לא בטוח שנעשה את ההגדרה המדוייקת לקראת הקריאה הראשונה, יכול להיות שנעשה את זה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
אייל זנדברג: זה מהותי.
אייל זנדברג: זה משליך על כל שאר הסעיפים.
נועה בן-אריה: זה משליך על כל ההסתייגויות וההתנגדויות.
נועה בן-אריה: ההשלכה היא מאוד גורפת.
אהוד גלילי: נושא של שינוי ייעוד הוא דבר מאוד חשוב.
אהוד גלילי: חלק גדול מהפשעים הכי חמורים באזור החוף של פגיעה בערכי טבע נעשה בהליך של הקלות והליך של שינויי ייעוד.
אהוד גלילי: לכן כל מה שהוא כבר בתכנית סטטוטורית מאושרת, לא איזו תכנית רעיונית או תכנית שהיא בגדר המלצה, בזה אי-אפשר להתערב, כי אתה פוגע בזכויות.
אהוד גלילי: אבל ברגע שבא מישהו ודורש הליך של הקלה - דרך אגב, את כל המרינה של חיפה אישרו בהליך של הקלה.
אהוד גלילי: ההליך הזה מיועד לסגירת מרפסות.
יהודה זמרת: זה אושר לא בהליך של הקלה אלא בתכנית שקיבלה הקלה מהוראת גמישות בתמ"א 13, אבל לא סגירת מרפסות.
משה גפני: רבותי, אני עושה הפסקה של עשרים דקות.
משה גפני: אנחנו נמשיך בנושא: שימושי תיירות ונופש.
משה גפני: הישיבה נפסקה בשעה 13:45.
משה גפני: אחרי כן תמר שפנייר היו"ר משה גפני:
מירי פרנקל-שור: (א) בפרק זה - "שימוש פרטי" - שימוש או החזקה של שטח, שייעודו נופש, תיירות,קייט או מלונות, שלא למטרות אירוח, באופן שאינו מעניק לכלל הציבור את ההזדמנות להיכנס ולהשתמש בשטח זה.
מירי פרנקל-שור: (ב) בתחום בו חל חוק זה לא יוחלט או יומלץ על הפקדת או אישור תוכנית בנייה, ולא יינתן היתר בשטחים שייעודם נופש, תיירות, קייט או מלונאות, אלא אם כוללת התוכנית הוראות מפורשות על פיהן הבנייה מיועדת לטובת הציבור כולו, ולא כלולים בה, באופן מלא או חלקי, שימושים פרטיים כלשהם, בכל חלק מן השטח שייעודו כאמור.
מירי פרנקל-שור: (ג) ניתן היתר בנייה בניגוד לאמור בסעיף קטן (ב) - ההיתר בטל.
מירי פרנקל-שור: לאור מה שסוכם, צריך לכתוב פה "מיועדת לתועלת הציבור".
יהודית נאות: אני מבינה שסיכמנו שלגבי תוכניות מאושרות בתחום ה-100 ומעלה, זה לא חל.
משה גפני: אני מתלבט אם נדבר על זה לקראת הקריאה הראשונה או לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
יהודית נאות: זה דבר מאוד מהותי.
יהודית נאות: עכשיו הבנתי למה התכוונה זאת שמייצגת את השלטון המקומי, כי אם זה לא חל על תוכניות קיימות שמאושרות, חלק גדול מהמתנגדים נופלים.
אלי בן-ארי: בדיון הקודם שינו את הסעיף לגבי הוראת מעבר, כך ששום תוכנית שכבר אושרה החוק לא חל עליה באופן מוחלט.
יהודית נאות: אבל צריך להדגיש את זה בכל דבר, ואז זה מרגיע חצי מהמתנגדים.
כרמית פינס-קדמי: את הגדרה של "שימוש פרטי" אני חושבת שצריך לשנות.
כרמית פינס-קדמי: בעיקרון אנחנו מסכימים לרעיון שעומד מאחורי זה.
כרמית פינס-קדמי: אחת המטרות של החוק נבעה מכל אותם דברים שנעשו שלא כדין לשימוש תיירותי, ובאמת הגיע הזמן להגדיר אותו.
כרמית פינס-קדמי: ניסינו להגדיר את זה גם בתמ"א 12, וההגדרה הזאת בהחלט צריכה להיכנס כאן, רק שפה חסרים בה שני אלמנטים.
כרמית פינס-קדמי: לדעתי יש בעייתיות בקטע של מסחר וכל מיני אלמנטים של בילוי שלא נכנסים תחת ההגדרה הזאת.
כרמית פינס-קדמי: נכנסות פה רק הגדרות של מלונאות ונופש שמאפשרות שימוש לכלל הציבור.
כרמית פינס-קדמי: לגבי הקטע של המלונאות אני יכולה להציע.
כרמית פינס-קדמי: לגבי הקטע של המסחר והבילוי, עוד לא הצלחתי לגבש הצעה.
כרמית פינס-קדמי: ההצעה היא "כל המשתמש או המאפשר שימוש בשטח שייעודו נופש, תיירות, קייט או מלונאות, שלא למטרות אירוח ו/או נופש בתמורה, באופן שאינו מעניק לכלל הציבור את ההזדמנות להיכנס ולהשתמש בשטח זה".
כרמית פינס-קדמי: משום שעל פי ההגדרה הזאת, אם יש לי דירה פרטית, כל עוד זה לא בתמורה אני יכולה לארח ולהמשיך לגור בה.
כרמית פינס-קדמי: זה מכניס את המגורים בצורה אחרת.
כרמית פינס-קדמי: לגבי מרכזי הבילוי ושימושים נלווים לתיירות, אני חושבת שצריך להכניס אותם כאן כי יש מרכזי בילוי שהם לאו דווקא מלונאות.
משה גפני: למה זה לא נכנס בחוק המקורי?
אלי בן-ארי: הבעיה הגדולה שקיימת בשורה ארוכה של מקומות לאורך החופים, ובתי משפט גם נאלצו להידרש לזה כמה פעמים, היא העניין של שימוש באזורים של נופש ותיירות לשימושים פרטיים.
אלי בן-ארי: מה שאנחנו ענינו לטענה של מה יהיה עם מסחר ובידור, זה שבעיקרון ידוע שבבתי מלון יש מסעדה וחנויות.
משה גפני: אבל כרמית פינס מדברת בצדק על דברים שהם לא בתי מלון שיש בהם מסחר ומועדון.
אלי בן-ארי: אם זה שטח שהייעוד שלו הוא מסחר ובידור, הסעיף הזה בכלל לא חל עליו.
אלי בן-ארי: כל הכוונה כאן היא שמקום שמיועד למלונאות לא יהפוך למקום של שימוש פרטי, כפי שקרה בעשרים השנים האחרונות.
אלי בן-ארי: אם זה אזור שמיועד למסחר, אף אחד לא מונע זאת.
יהודית נאות: הכוונה היא להוציא את המונח "מלון דירות", שהוא הגדרה אומללה של משרד התיירות.
יהודית נאות: כשמשרד התיירות אישר מלון דירות, הוא לא התכוון לדירות בחזות מלון.
כרמית פינס-קדמי: אני מסכימה אתך במאה אחוז.
גילי קירשנר: לגבי ההגדרה של "מפה" ו"מפת מדידה מוסמכת", ההגדרות לא מהוקצעות.
גילי קירשנר: אנחנו העברנו נוסח בכתב ונוודא שיתייחסו אליו.
גילי קירשנר: זה צריך להתאים גם לתקנות המודדים וגם לתקנות תכנון ובנייה.
מירי פרנקל-שור: סעיף 18, שיתוף הציבור.
מירי פרנקל-שור: (א) לעניין הגשת התנגדות לתוכנית ששטחה מצוי או גובל בתחום עליו חלק חוק זה, יראו כל אדם כמעוניין בקרקע על פי סעיף 100 לחוק התכנון והבנייה.
מירי פרנקל-שור: (ב) לעניין תסקיר השפעה על הסביבה - (1) לא יוצאו הנחיות לתסקיר על פי חוק זה, אלא לפחות שלושים יום לאחר שפורסמה בעיתון הודעה על כך, וניתנה לציבור הזדמנות להעיר את הערותיו ולהעבירן לשר; (2) מסמכי תסקיר שנמסרו לשר לבדיקה יהיו פתוחים לעיון ולהעתקה של הציבור בזמנים שיקבע השר; (3) השר לא יקבע כי תסקיר הושלם, אלא שלושים יום לפחות לאחר שפורסמה בעיתון הודעה בדבר קביעה זו, וניתנה לציבור ההזדמנות להעיר את הערותיו בנוגע למסמכי התסקיר שהוגשו.
מירי פרנקל-שור: (ג) לעניין אישור תוכנית - (1) לא יחליט מוסד תכנון להפקיד תוכנית או להמליץ על הפקדת תוכנית בתחום בו חל חוק זה, אלא לאחר שקיים דיון פומבי בעניין התוכנית; הדיון הפומבי יתקיים לא פחות משלושים יום לאחר שפורסמה על כך הודעה בעיתונות, ולציבור ניתנה הזדמנות להעיר בכתב את הערותיו בנוגע לתוכנית; (2) כל מסמכי התוכנית העדכניים יהיו פתוחים לציבור לצורך עיון והעתקה מיום פרסום ההודעה בעיתונות כאמור לעיל, וזאת במשרדי מוסד התכנון שאמור לדון בתוכנית; המסמכים יישארו פתוחים לציבור מיום פרסום ההודעה ואילך, אלא אם החליט מוסד התכנון לדחות את התוכנית; (3) הוראה זו תחול גם על הוועדה למי החופין והחוף, אך יכולה הוועדה להחליט כי תוכניות מסויימות יהיו פטורות מהוראת סעיף קטן (ג)(1) אם מצא כי הן אינן מכניסות שינוי משמעותי במצב התכנוני הקיים.
מירי פרנקל-שור: (ד) פרסום בעיתונות על פי סעיף זה ייעשה כקבוע בסעיף 1א לחוק התכנון והבנייה.
אילנה שפרן: יש עכשיו דיונים לגבי שינוי תקנות תסקיר השפעה על הסביבה.
אילנה שפרן: עד כמה שאני יודעת, עוד לא גמרו את הדיונים בתקנות, ואנחנו דיברנו בישיבות קודמות כאן שזה יותאם.
יהודית נאות: אבל אז לא יכולנו להסתמך על תקנות שעוד לא נולדו.
יהודית נאות: איך את מציעה לכתוב את זה?
אילנה שפרן: יש כמה נקודות שאני יכולה כבר להגיד, וכשיהודה זמרת ייכנס הוא ימשיך.
אילנה שפרן: מסמכי תסקיר נמסרים בדרך כלל למוסד תכנון ולא לשר.
אילנה שפרן: גם פה, בסעיף 18(ב)(2), אני מבקשת לשנות את זה כך שזה יהיה למוסד התכנון וליועץ הסביבתי, שהוא הנציג שלנו במשרד לאיכות הסביבה.
אילנה שפרן: כלומר, במקום "מסמכי תסקיר שנמסרו לשר", יהיה כתוב "מסמכי תסקיר שנמסרו למוסד התכנון לבדיקה, יהיו פתוחים לעיון ולהעתקה של הציבור בזמנים שיקבע מוסד התכנון".
אילנה שפרן: בסעיף 18(ב)(3), שוב, במקום "השר", יהיה כתוב "מוסד התכנון", כי מוסד התכנון הוא זה שקובע שהתסקיר הוא שלם או לא שלם.
יהודית נאות: זאת אומרת, שבכל המקומות שמופיע "השר", יהיה כתוב "מוסד התכנון".
דלית דרור: נראה לי לא סביר מה שנאמר בסעיף 18(ב)(1), שמסרבלים עד כדי כך את האפשרות להוציא הנחיות לתסקיר.
דלית דרור: זה אומר שאסור להוציא את ההנחיות אלא לאחר שלושים יום, כלומר אסור להוציא אותן קודם וזאת כדי לאפשר לציבור הזדמנות להעיר לא על התוכנית ולא על התסקיר אלא על ההנחיות לתסקיר.
דלית דרור: צריך לקחת בחשבון שהוספנו פה שלב תכנוני נוסף שחשוף לציבור ומסרבל עוד יותר את העניין.
משה גפני: למה להוציא הנחיות לתסקיר אם זה לא הולך לקרות?
דלית דרור: הנחיות לתסקיר הן עניין מקצועי, האם התסקיר הוא בנושא הידרולוגי או בנושא משטר רוחות או על שני הנושאים.
משה גפני: למה להוציא הנחיות?
משה גפני: יישבו אנשים, יבזבזו זמן, כשכל העניין הזה לא מתחיל בכלל.
דלית דרור: השאלה היא אחרת - האם צריך לשתף את הציבור בשלב ההנחיות לתסקיר?
דלית דרור: יש לזה מחירים רבים של זמן וסרבול.
דלית דרור: צריך לשקול זאת.
דלית דרור: בהזדמנות זו, מאחר שלא הייתי פה כשנדון סעיף 17, אני לא יודעת אם דיברתם על ההגדרה של "שימוש פרטי".
דלית דרור: שימוש פרטי זה מה שלא מעניק לכלל הציבור את ההזדמנות להיכנס.
דלית דרור: אם יש אולם שמחות בתוך מלון, המלון הוא לשימוש פרטי אבל אולם השמחות הוא דבר שפתוח לכל הציבור.
דלית דרור: האם זה שימוש פרטי או לא?
דלית דרור: זה לא מספיק ברור.
כרמית פינס-קדמי: מלון הוא לא שימוש פרטי לפי הגדרת סעיף 17.
כרמית פינס-קדמי: הכוונה היא לדירות.
דלית דרור: עדיין ההגדרה לא ברורה.
דלית דרור: לא חייבים לנסח כרגע, אבל צריך להבהיר שהכוונה היא שימוש למגורים ולא שימוש פרטי של יזם שפותח את העסק שלו לציבור הרחב.
שי יפתח: הליך התכנון הוא אמנם הליך דמוקרטי, אבל יש שלב מסויים שמשתפים את הציבור - שלב ההפקדה.
שי יפתח: שלב ההפקדה הוא אחרי שהוועדה החליטה שהתוכנית היא בסדר ובשלה לעיון הציבור ולא בשלב שבו מכינים תסקיר.
שי יפתח: לתסקיר יש השפעה על איך תיראה התוכנית בסופו של דבר, אם בתסקיר יש הוראות לעניין שימוש בלתי סביר.
שי יפתח: בסעיף 18(ג)(1), כתוב: "לא יחליט מוסד תכנון להפקיד תוכנית או להמליץ על הפקדת תוכנית ...
שי יפתח: אלא לאחר שקיים דיון פומבי בעניין התוכנית".
שי יפתח: ההפקדה היא הדיון הפומבי.
שי יפתח: בהפקדה הוועדה מזמנת חלק מהמתנגדים לשמוע מה דעתם על התוכנית, מעבר לתצהירים שהם מגישים בכתב.
שי יפתח: זה השלב שבו משתפים את הציבור.
שי יפתח: פה באים והופכים - עוד לפני שהתוכנית בשלה לדיון, מביאים אותה לידיעת הציבור.
שי יפתח: בוועדות מחוזיות עולות עשרות תוכניות שהן בכלל לא בשלות - היזם מגיש תוכנית, מעלים אותה לדיון ולא מאשרים אותה.
שי יפתח: כבר בשלב הזה לשתף את הציבור וליצור מהומה על שום דבר, זה מיותר, זה גם מסרבל תהליכים.
שי יפתח: יש שלב שבו משתפים את הציבור - שלב ההפקדה.
יהודית נאות: למה בחוק הזה צריך יותר שיתוף ציבור מאשר מה שהמחוקק קבע בחוק התכנון והבנייה?
זוהר לביא: כרגע אני מדבר על תחנת כוח, אבל זה דין דומה למתקנים אחרים.
זוהר לביא: אם אני מוסיף תחנה חדשה בתוך גבול תחנת כוח קיימת, מיליון תושבים יגישו התנגדות בגין הסעיף הזה.
זוהר לביא: לא זאת מטרת החוק.
זוהר לביא: לפי הבנתי, מטרת החוק היא אם אני מרחיב את הגדר או את התחום התכנוני של תחנת הכוח.
זוהר לביא: אם מרחיבים את השטח הפיזי של תחנת הכוח, אפשר להיכנס לסעיפים הפרטניים.