GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רוני טיסר: בחוקים רבים ובתקנות שעוסקים בגביית אגרות עבור בחינות, מצוי סעיף כזה, סעיף שמאפשר שיקול דעת, ואפשרות למנכ"ל או לשר בנסיבות מיוחדות לתת פטור מנסיבות כאלה ואחרות, בין מנסיבות כלכליות, ובין מנסיבות אחרות שהמנכ"ל מוצא לנכון.
<רוני טיסר: אמורים להיקבע קריטריונים, כמובן, בכפוף לשיקולי תקציב ואחרים.
<רוני טיסר: אנחנו חושבים שבדומה לחוקים אחרים, צריך לאפשר את שיקול הדעת במיוחד מכיוון שמדובר בבחינות רבות שיכולות להגיע לאלפי שקלים לאדם שניגש לבחינה, ולכן חשוב לאפשר את שיקול הדעת.
<רוני טיסר: סעיף 3 – החזרת אגרות, זה סעיף שמצוי בהסכמה.
<רוני טיסר: החזרת אגרות 3.
<רוני טיסר: "שילם אדם אגרה בעד בחינה כאמור בסעיף 1 ולא התייצב לבחינה, תוחזר לו מחצית מהאגרה ששילם בעד הבחינה שלא התייצב לה.
<רוני טיסר: הצמדה למדד 4.
<רוני טיסר: (א) בתקנה זו, "המדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
<רוני טיסר: (ב) סכומי האגרה שבתקנה 1 ישתנו ב-1 בינואר של כל שנה, אם השתנה המדד שפורסם בחודש נובמבר שקדם לו, לעומת המדד שפורסם בחודש נובמבר 2015.
<רוני טיסר: (ג) סכום מעודכן כאמור בתקנת משנה (ב) יעוגל לשקל החדש השלם הקרוב, וסכום של חצי שקל חדש יעוגל כלפי המספר השלם הקרוב הגבוה יותר.
<רוני טיסר: (ד) המנהל של הרבנות הראשית לישראל יפרסם בהודעה ברשומות את נוסח תקנה 1 כפי שהשתנה עקב עדכון סכומים לפי תקנה זו".
דוד אמסלם: בבקשה, אדוני המנכ"ל.
<עודד פלוס: אני רוצה לתת רקע מוקדם לכל המהלך הזה שאנחנו עושים.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים את העניין.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתנגד להצעה זו.
בצלאל סמוטריץ': כי אני לא מבין איזה היגיון זה.
בצלאל סמוטריץ': אנשים הכי עניים בחברה, הייתה הבטחה של שר הדתות הקודם שיתחיל לגלגל את התהליך של ההוצאה לחברות חיצוניות כדי לייעל, אחרי שהעסק הזה היה תקוע במשך הרבה מאוד שנים, התנהל כמו אני לא יודע מה.
בצלאל סמוטריץ': שככל שתהיה עלות נוספת, אז היא תשולם על-ידי המשרד.
בצלאל סמוטריץ': איזה סיבה בעולם יש לקחת את השכבות הכי חלשות בחברה, ועל מי אנחנו מדברים – על אברכים שחיים ממלגות?
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת כמה אנשים כאלה נבחנים בשנה.
בצלאל סמוטריץ': כמה זה עולה למשרד, ואיזה סיבה בעולם, אני לא יודע, יש פה אנשים מהאוצר, למה לגלגל את זה על האזרחים?
בצלאל סמוטריץ': זה הכי קל לנו להעלות אגרות – אחלה.
<עודד פלוס: אני חושב שיש מקום לעשות את זה.
<עודד פלוס: יש לי הקדמה קצרה.
<עודד פלוס: למעשה, אני עוסק בעניין הזה מהרגע שנכנסתי לתפקיד.
<עודד פלוס: נכון להיום, המצב של מערך הבחינות, הרבנות הראשית, הוא מצב לא טוב, אני בוחר במלה העדינה ביותר שאני יכול למצוא.
<עודד פלוס: לוקח המון זמן, כל תהליך הרישום הוא הליך בעייתי.
<עודד פלוס: אני יכול רק לתאר איזושהי תמונת מצב שבן-אדם לא יודע שהוא נרשם.
<עודד פלוס: הוא מגיע ביום הבחינה, שולחים אותו עם שובר תשלום לתחנה המרכזית בשביל לשלם בדואר.
<עודד פלוס: לא יודעים להזמין את המקומות בבנייני האומה ששם נערכים הבחינות – בלגאן טוטלי.
<עודד פלוס: אנחנו גם בלחץ לא קטן של הכנסת - גם של ועדת לפניות הציבור, ועדת ביקורת המדינה, אמרו לנו, רבותיי, אתם חייבים להכניס שיפור בנושא הזה.
<עודד פלוס: יצאנו למכרז, והמכרז הזה עולה כסף.
<עודד פלוס: על מנת לשפר את השרות, ואני בטוח שכל אברך שנשאל אותו, אם הוא רוצה להמתין שנתיים, ושלוש וארבע לבחינות, או לשלם תוספת קטנה לבחינה, הוא יגיד, אני מוכן לשלם את התוספת הקטנה הזאת לבחינה.
<עודד פלוס: אנחנו מדברים על תוספת זניחה.
<עודד פלוס: הבחינות האלה אמנם זה באמת אלפי שקלים, אבל זה נפרס על הרבה שנים.
<עודד פלוס: זאת אומרת, מבחינת לעבור את כל תהליך הבחינות הזה, על סדר גודל של שש, שבע שנים.
בצלאל סמוטריץ': לא, דיינות זה שבע שנים, דיינות זה ארבע שנים.
<עודד פלוס: רק שש בחינות.
<עודד פלוס: אם אנחנו מדברים על 12 בחינות - - -
בצלאל סמוטריץ': כמה זה עלה עכשיו, וכמה זה יעלה עכשיו.
<הראל גולדברג: סדר גודל של 55 שקלים.
<עודד פלוס: 55 שקלים לכל בחינה.
<עודד פלוס: זאת אומרת, אם בן-אדם ניגש לשש בחינות זה 300 שקל.
<עודד פלוס: כמה זה כסף בשנה ההפרש?
<הראל גולדברג: סליחה, 45 שקלים.
בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח על זה שחייבים לנהל את המערכת.
בצלאל סמוטריץ': זה התנהל כמו מדינת עולם שלישי.
בצלאל סמוטריץ': זה לא הוסיף כבוד לא לרבנות, ולא לשום גורם שהיה מעורב בזה - צריך לטפל בזה.
בצלאל סמוטריץ': החלטתם שהדרך הנכונה היא להוציא את זה החוצה, מצוין.
בצלאל סמוטריץ': למה לגלגל את הפרשי העלות על הצרכן, על האזרח?
בצלאל סמוטריץ': זה הכי קל לנו לגלגל את זה עליו?
בצלאל סמוטריץ': כמה כסף זה בשנה יעלה למשרד היום יותר מאשר שזה עולה עד עכשיו?
בצלאל סמוטריץ': הרי אני מניח כשאתה מוציא את זה החוצה, אתה גם חוסך עלויות שיש לך בתוך המשרד.
<סיגלית פוני: הממשלה לא מסבסדת מבחנים בשום גוף שהוא, לא במועצת רואי חשבון, ולא בלשכת עורכי דין, ולא בשום גוף נפרד.
<עודד פלוס: זה בחינה וולונטרית.
בצלאל סמוטריץ': היא לא צריכה לסבסד.
בצלאל סמוטריץ': כמה זה עלה לך עד היום, כמה זה יעלה לך מהיום?
יואב בן צור: זה גוף וולונטרי אבל הוא פרטי, הוא לא ממשלתי.
<סיגלית פוני: איזה אינטרס יש - - - להכשיר רבנים ולממן להם את התעודות האלה?
דוד אמסלם: אני מקבל את ההנחה.
דוד אמסלם: עודד, בוא תענה לחבר הכנסת בצלאל.
דוד אמסלם: כמה זה עלה עד היום, וכמה זה עולה?
דוד אמסלם: דרך אגב, אתה לא מתנגד, אם זה עמדת הקואליציה, אז אתה לא מתנגד.
דוד אמסלם: אתה יכול להגיד אתה מבקש הבהרות, אתה לא מתנגד.
בצלאל סמוטריץ': יש לי תחושה ששלושת החברים פה התנגדו.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו רוצים לקיים דיון.
דוד אמסלם: חזקה עליך שאני, אם זה חינם – אחלה.
דוד אמסלם: להיפך, מסכים מה שאמרת.
בצלאל סמוטריץ': אני לא אוהב לגלגל עלויות על האזרחים.
דוד אמסלם: זאת לא השאלה בכלל.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו שר התחבורה הולך להפריט את הטסטים.
בצלאל סמוטריץ': אם הוא יעלה את המחירים, אנחנו לא ניתן לזה לקרות.
דוד אמסלם: בוודאי, זה משהו אחר.
דוד אמסלם: עצם ההפרטה היא בעייתית שם.
בצלאל סמוטריץ': אני אתך בעניין הזה.
בצלאל סמוטריץ': נניח שיבואו ויגידו לך, אני מעלה את האגרות.
דוד אמסלם: לכן השאלה שלך היא טובה, זה שאתה שואל, וזה מה שאני שואל את עודד – מה שילמו לפני, ומה היום אנחנו מבקשים לשלם?
בצלאל סמוטריץ': וכמה זה עלה למשרד לפני, וכמה זה עולה עכשיו, ועל איזה פער מדובר?
<הראל גולדברג: חשוב להדגיש שבכל מקרה זה היה עולה.
<הראל גולדברג: הרבנות, מחלקת הבחינות היום ערוכה לטפל בסדר גודל של מספר נבחנים שנתי הרבה יותר נמוך ממה שקורה היום.
<הראל גולדברג: בתהליך שקורה בשנים האחרונות, ואנחנו כמובן מברכים על זה, אדוני היושב ראש, יש יותר ויותר מספרי נבחנים בשנה.
בצלאל סמוטריץ': אז זה הפוך.
בצלאל סמוטריץ': ככל שיש יותר נבחנים, כל אחד עולה פחות.
בצלאל סמוטריץ': למה לא?
בצלאל סמוטריץ': להחזיק מוסד של 100 תלמידים, או של 300 פר תלמיד, ודאי שזה יותר זול.
<עודד פלוס: זה לא עובד בצורה כזאת.
<הראל גולדברג: אם כבר תסתכל לפי העלויות, אתה תראה שחלק גדול מהעלויות זה פר נבחן.
<הראל גולדברג: הרבנות אין לה פה שום דלתא.
<הראל גולדברג: תחשיב שעל בסיסו אנחנו עכשיו מבקשים את האגרות, זה פר בדיקה – פר בדיקה, מחברת שזה בכלל לא משנה כמה נבחנים יש לך.
<הראל גולדברג: זה משך הזמן שלוקח לבדוק פר מחברת.
<הראל גולדברג: זה פר שולחן בבנייני האומה, בכל מקום אחר שבו מתקיימות הבחינות, שזה גם מתומחר פר שולחן, וזה לא משנה אם אתה עושה יום בחינות אחד ל-100 נבחנים, או שני ימי בחינות ל-200 נבחנים.
אורי מקלב: זה עיקר העלויות אגב.
אורי מקלב: אתה רוצה להגיד שכול השיפור בשירות, הכול ישלם הנבחן?
אורי מקלב: זה אנחנו שואלים.
אורי מקלב: אנחנו לא מכניסים שום דבר יד לכיס.
אורי מקלב: אנחנו לא אומרים כאן שיפור שירות מיוחד שאנחנו עושים כאן V.I.P.
אורי מקלב: - אנחנו מדברים על שרות מינימלי שאותו נבחן היה צריך לקבל.
אורי מקלב: הוא לא קיבל אותו עד היום, אנחנו אומרים, קבל את זה יהיה שיפור, תשלם על זה.
<עודד פלוס: חבר הכנסת מקלב, הסכום הוא לא גבוה, אנחנו אמרנו את זה.
אורי מקלב: אני לא יודע מה זה נקרא לא גבוה.
אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, למה זה נקרא לא גבוה?
אורי מקלב: קח בחשבון, שאדם שעובר מבחן לרב, הוא משלם בסופו של דבר 4,500 שקל, זה עלות המבחנים, זה לא נקרא שזה מעט.
אורי מקלב: אם אתה רק רוצה לדעת, שעלות של נבחן, ביקשתי הבוקר מחבר בלשכת עורכי הדין שיגיד לי מה העלות של מבחנים - - -
<הראל גולדברג: זה מבחן אמריקאי, זה משהו אחר לגמרי, חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: עולה לו הכול 520 שקל כל המבחן.
אורי מקלב: מבחן אחד בעל-פה 100 שקלים, מבחן ועדת רישום לבחינה בכתב זה 420 שקלים, בזה הוא גומר.
אורי מקלב: אני חושב מאיפה זה נובע, אין לי בעיה עם הרבנות, יש לי בעיה יותר עם האוצר.
דוד אמסלם: אני עדיין בשאלה הבסיסית של חבר הכנסת בצלאל, אתם לא נותנים תשובה.
דוד אמסלם: תגיד לי כמה עלה, וכמה אתם מבקשים.
דוד אמסלם: תגיד לי 20 שקלים מול 400 שקלים – תגיד מספר.
דוד אמסלם: לא צריך לדבר הרבה.
<עודד פלוס: אדוני היושב ראש, אני אתייחס לסכומים.
<עודד פלוס: קודם כל אנחנו אחרי שהגשנו את זה היינו קשובים.
דוד אמסלם: עודד, תגיד לי כמה עלה, אחרי זה תסביר למה.
<עודד פלוס: עלה 325 בחינת רבנות, היום לפי תקנות 404 שקל.
דוד אמסלם: תוספת של כמה?
<עודד פלוס: אנחנו מוכנים להוריד את זה, אחרי שהורדנו, עשינו איזשהו קווץ' ל-370, זאת אומרת, העלייה היא 45 שקלים – זה ברבנות.
<עודד פלוס: בדיינות, אנחנו ביקשנו 539 שקלים, אנחנו מוכנים אחרי הורדה להוריד ל-524 שקלים.
<עודד פלוס: קודם זה עלה 500 - 24 שקל תוספת זה בחינה אחת.
אורי מקלב: עכשיו בגין מה התוספת?
אורי מקלב: למה היה צריך את התוספת?
<עודד פלוס: התוספת זה בגלל כל השיפור שאמרנו.
<עודד פלוס: נכון להיום המצב הוא בלתי נסבל לחלוטין, בלתי נסבל.
רחל עזריה: המצב, דודי, בלתי נסבל.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בעצם התוספת היא תוספת מזערית, מה שאתם אומרים, וזה כדי לשפר את השרות.
<עודד פלוס: תוספת מזערית כדי לשפר את השרות בצורה דרסטית.
דוד אמסלם: העלויות האלה זה העלויות של הנושא מבחינתכם?
<עודד פלוס: כן, זה תוספת עלות.
דוד אמסלם: יש לכם תקורות במשרד?
<עודד פלוס: בוודאי.
<עודד פלוס: יש לנו עובדים שאנחנו מעסיקים, אותם אנחנו לא מתמחרים.
<סיגלית פוני: לא גבינו תקורות באגרה הזאת.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה העלויות הישירות שעולה למשרד.
בצלאל סמוטריץ': לא, יש פה 40 שקלים עלות עקיפה.
<הראל גולדברג: זה גם עלות.
בצלאל סמוטריץ': תפרטו לנו מה זה.
דוד אמסלם: מה זה העלות העקיפה שכתבתם?
<הראל גולדברג: אני אתן בדיוק תשובה.
<הראל גולדברג: יש הבחנה בין עלות ישירה לעלות עקיפה.
<הראל גולדברג: עלות ישירה, זה עלות שאנחנו משלמים עכשיו, אל"ף, לחברה הזוכה, לחברה שזכתה על פי המכרז.
<הראל גולדברג: שנית, לבודקי הבחינות.
<הראל גולדברג: בדיקת בחינה, כל מחברת בחינה עולה כסף, זה עלות ישירה.
דוד אמסלם: שאלתי מה זה עלות עקיפה?
בצלאל סמוטריץ': מה זה החישוב של 2.3 בדיקות?
דוד אמסלם: אני שאלתי מה זה עלות עקיפה, אתה עונה לי מה זה עלות ישירה.
<הראל גולדברג: אני עניתי על כל השאלות.
<הראל גולדברג: עלות עקיפה – זה אומר ההוצאות שהרבנות נושאת בהם באופן עקיף.
<הראל גולדברג: למשל, עריכת הטקס של סיום הבחינה.
<הראל גולדברג: למשל, חומרים.
<סיגלית פוני: הדפסת המבחן.
<הראל גולדברג: הדפסת המבחן עצמו בתור דוגמה.
<סיגלית פוני: הדפסת ועריכת המבחן וכתיבתו.
דוד אמסלם: זאת אומרת, עשית הבחנה בין הישירה לעקיפה, זה בין הקבלן למה מה שאתם מוציאים.
<סיגלית פוני: זה לא בדיוק נקרא עקיפה.
<הראל גולדברג: אדוני, חשוב לי להדגיש גם עוד דבר.
<הראל גולדברג: בדרך כלל, באגרה, המשרד רשאי, כמובן באישור הוועדה הרלבנטית בכנסת, להעלות מעבר למחיר, מעבר לתחשיב של העלות שעולה לו - - -
דוד אמסלם: אנחנו יודעים, אנחנו לא שם בשאלה הזאת.
דוד אמסלם: מה הסמכויות של הוועדה אני יודע.
דוד אמסלם: אני רק שאלתי, אני מתחבר למה שאמר בצלאל, ולכן משם אני בא.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר החבר'ה שעושים את הבחינות האלה, הם אנשים שהם קשיי יום, גם ככה קשה להם בחיים.
דוד אמסלם: מדובר באברכים, מדובר באנשים שלומדים הרבה תורה, ואין להם.
דוד אמסלם: הפרנסה באמת לא מצויה כל כך, קשה, אז אנחנו צריכים להשתדל להקל עליהם.
דוד אמסלם: אתה יודע, אברך כזה, אולי אנחנו מזלזלים ב-20 שקל, זה המון כסף בשבילו.
דוד אמסלם: המבחן נע ב-20 שקל האלה, באמת אני אומר לך.
דוד אמסלם: לבן שלו הוא קונה איזה חולצה.
דוד אמסלם: את המשפחות האלה אני מכיר את חלקם באופן אישי, לא אותם ספציפית אבל את המגזר, אני יודע.
דוד אמסלם: לפעמים אנחנו מזלזלים, אנחנו – מה זה 50 שקלים?
<עודד פלוס: אדוני היושב ראש, אף אחד לא מזלזל.
דוד אמסלם: לא אתה, אני.
דוד אמסלם: לפעמים אני אומר לעצמי, עזוב, דודי, מה זה 50 שקלים.
דוד אמסלם: אבל תשמע, יש ציבורים, ה-50 שקלים זה המון בשבילו.
דוד אמסלם: 10 שקלים זה המון.
דוד אמסלם: זה מדהים אותי, אבל כשאתה פוגש את המשפחות האלה, אתה מבין כמה זה קשה להם.
דוד אמסלם: אני הבנתי מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: אתה אומר, תראו, אנחנו בעצם פחות או יותר עומדים על אותם הוצאות, אנחנו העלינו את זה פחות מ-10% כדי לשפר את השרות.
<עודד פלוס: בצורה דרמטית.
דוד אמסלם: עכשיו אני מבין ממך.
<סיגלית פוני: אני החשבת.
דוד אמסלם: אני מבין ממך שבמדינת ישראל בכל הנושא הזה של בחינות, המדינה בעצם לא מסייעת אפילו, גם איפה שיש אנשים שקשה להם.
דוד אמסלם: אין איזה ועדת תמיכות כזאת?....
<סיגלית פוני: זה נכון, המדינה לא מסבסדת.
<סיגלית פוני: זאת אומרת, אם המדינה תאפשר כאן הנחות או פטורים, המשמעות תהיה שנצטרך להעלות את האגרה, את מחיר האגרה על חשבון האחרים, בסוף זה משק סגור.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה משק סגור.
דוד אמסלם: הורדת פה, העלית פה.
<עודד פלוס: עכשיו יש הרבה מקבלי הנחות פה.
<עודד פלוס: זאת אומרת, הפוטנציאל של מקבלי ההנחות זה גדול.
<רוני טיסר: רק שאלת הבהרה.
<רוני טיסר: הסכומים מגיעים לאוצר המדינה, הם לא מגיעים למשרד.
<רוני טיסר: יש התחייבות של האוצר שכל הכספים שהתקבלו יוחזרו למשרד?
<סיגלית פוני: יש לנו איתם סיכום – לפי ההכנסות כך יהיה התקצוב.
<סיגלית פוני: זאת אומרת, אחד לאחד.
<סיגלית פוני: הם לא יתנו לנו שפיל, או איזשהו בונוס.
<רוני טיסר: אבל יש סיכום כתוב שהם יחזירו לכם?.
<סיגלית פוני: יש סיכום לא כתוב, ויש סיכום של דיוני תקציב.
אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב ראש, קודם כל, כל העלאה באגרה היא כואבת, ואנחנו אנחנו יודעים במיוחד, התקופות האלה שאנחנו רגילים, ואנחנו עסוקים כולם בכל המשרדים איך מורידים אגרות, איך מורידים מחירים, איך עושים רפורמות, וכאן אנחנו באים עם מסר של - - - כפי שאמר היושב ראש, גם מדובר באוכלוסייה שלפעמים זה יכול להיות העלות של המבחן זה כמה חודשים משכורת, או מלגה שהוא מקבל בזה, בזה.
אורי מקלב: הוא יושב ולומד, ובסופו של דבר רוצה להגיע לאיזה מבחן, והמבחן שהוא עושה - - - צריכים לקחת בחשבון עוד דבר, אדוני היושב ראש, משהו מאוד מהותי שמדובר כאן אולי על 8,000 נבחנים, 6,000 – ככה היה כתוב על צפי על מבחני רבנות, ועוד, אני מניח, 2,000 של כל מיני דברים נספחים, שמתוכם מי שיממש מהמבחנים האלה משהו מעשי שהוא יהיה רב שכונה, זה אפילו לא פרומיל של אחוז.
אורי מקלב: אז צריך להגיד שאדם לא משקיע בסופו של דבר לקבל משהו - - -
דוד אמסלם: גם אנחנו קונים כל הזמן אגרת מפעל הפיס, אתה יודע.
<הראל גולדברג: יש גם מימוש שהוא לאו דווקא כרב.
דוד אמסלם: אתה יודע, גם לתקווה יש מחיר.
רחל עזריה: יש מקומות שבהם יש השפעה במשכורת.
אורי מקלב: אבל זה גם לא הרוב.
אורי מקלב: אנחנו מדברים על אברך שיושב ולומד בכולל, עכשיו הוא לומד לרבנות.
אורי מקלב: באיזשהו מקום הוא צריך להתכנס לאיזה מבחן שיכירו ומחכים לראות אם הוא באמת הצליח עם מה שיש - - -
<ארז מלול: אבל זה גורם להתקדמות.
אורי מקלב: לכן כאן יש משמעות.
אורי מקלב: באופן יחסי גם לכל דבר במשק, קח את ראיית חשבון, או מי שעובר בכלל לתואר משלם על שני מבחנים, ובזה נגמר הסיפור.
אורי מקלב: מי שבכלל לא לומד לתואר, גם מדובר בראיית חשבון, אני לא מדבר איתך על עריכת דין.
אורי מקלב: יש כאן בסדר גודל של דברים מהמקצועות החופשיים שהיעד הוא הרבה יותר אחרי זה לפרנסה זמינה, ועם התכנות הרבה יותר גבוהה, אנחנו מדברים על סדרי גודל כאלה, ואפילו בהרבה פחות מזה.
דוד אמסלם: בסוף יש פה משק סגור.
אורי מקלב: אנחנו גם נאשר את זה במחויבות.
אורי מקלב: אנחנו אומרים את זה תחת מחאה, מכיוון שאני חושב שהאוצר – אין לי תלונות.
אורי מקלב: אני חושב שהם עשו את המקסימום.
אורי מקלב: באמת, הם הגיעו למשא ומתן, ועשו עוד קווץ', ולא הלכו להרוויח פה, ולא הלכו כאן בהרחבה, אלא הלכו על צמצום - - - בחברה, והשיפור היה ניכר, ובא מתוך שיפור הדברים האלה.
אורי מקלב: ומה שהיה קטסטרופה, אני לא יודע את היעילות, אבל מה שעברו הנבחנים בעינויי התוצאות ובעוד דברים כאלה.
אורי מקלב: זה שעשיתם את זה, אנחנו מברכים אתכם, עשיתם צעד נכון, ויכול להיות שזה הצעד המתבקש.
אורי מקלב: אבל על זה שאף אחד לא הכניס כאן - - -
דוד אמסלם: קודם כל אתה צריך להודות לשר, השר עשה עבודה.
אורי מקלב: הרי חסכתם או תחסכו - - - אנשים שבתוך המנגנון, באופן טבעי היו צריכים לקבל את זה, את השרות הזה.
אורי מקלב: זה לא דבר שעכשיו נותנים אקסטרות V.I.P., אלא נותנים משהו שבסיס.
אורי מקלב: לא היו צריכים להעלות בתקופה הזאת.
אורי מקלב: יש איזשהו מנגנון לפטור במקרים מיוחדים מאוד, בלי שזה ישפיע, אני חושב שכאן האוצר צריך לקחת על עצמו מבלי שישפיע על המחירים.
אורי מקלב: יש פטור במקרים מאוד מיוחדים, ויש דברים כאלה.
אורי מקלב: צריך להיות ועדה של המשרד, עם אנשי משרד האוצר - - -
דוד אמסלם: מה שאתה אומר, שהפטור בעצם ישופה על ידי האוצר.
בצלאל סמוטריץ': אני רואה שהמרכיב הגדול פה הוא עלות הבדיקה.
בצלאל סמוטריץ': כשעלות הבדיקה היא 80 שקלים למחברת, ואם מתמחרים את זה אוטומטית כפול 2.3 כי יש ערעורים.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להציע, אנחנו נעמיד את האגרה במרכיב הזה על ה-80, ותגבו אגרה על ערעור.
<סיגלית פוני: כל בדיקה נבדקת פעמיים.
<סיגלית פוני: כל בדיקה נבחנת אוטומטית פעמיים.
<הראל גולדברג: זה שני בודקים.
<פנחס טננבאום: אני מהלשכה של הרב לאו, אני העוזר של הרב הראשי.
<פנחס טננבאום: חבר הכנסת סמוטריץ, אני רוצה לציין, בדיינות היו בודקים כל בחינה שלוש פעמים.
<פנחס טננבאום: הרב לאו הוריד את זה לפעמיים, בגלל באמת כדי לחסוך בעלויות, המועצה אישרה את ההצעה שלו, כי באמת ראינו שהמחירים גבוהים.
<פנחס טננבאום: שמו איזשהו רף מסוים שברגע שיש פער בין הבדיקות, אז כן יעבירו לבדיקה שלישית את המחברת, לכן יש באמת את ה-2.3.
יואב בן צור: אני גם חושב שיכול להיות שבאמת כדי לבדוק את המבחנים טוב יותר, צריך עלויות, ואנחנו מקווים שיוציאו את זה למיקור חוץ, אז המצב יהיה טוב יותר, והבחינות ייבדקו מהר יותר, ולא יהיה מתח כזה גדול לנבחנים שלקח להם הרבה זמן.
יואב בן צור: אבל עדיין צריך לראות איפה אפשר, בכל אופן, צריך לדעת, כמו שאמר יושב ראש הוועדה, האנשים שבאים ונבחנים, לא כולם, רובם הם אנשים שבאמת כל שקל חשוב להם.
יואב בן צור: לכן, ככל שמייקרים את זה, יכול להיות שיש אנשים אפילו שזה ירתיע אותם מלגשת לבחינות כאלה.
יואב בן צור: הצטרכו לקחת הלוואות כאלה ואחרות, ועדיין צריך להתחשב ולראות איך אנחנו - - -
<עודד פלוס: אנחנו מדברים על 45 שקלים לבחינה.
<עודד פלוס: אני לא מזלזל גם ב-45 שקלים, אבל זה עדיין באמת לא - -
יואב בן צור: אנחנו, בשבילנו 45 שקלים – אתה יודע מה אפשר לקנות?
יואב בן צור: כמה לחם וכמה חלב ב-45 שקלים?
דוד אמסלם: כבוד העוזר של הרב הראשי, אנחנו לא ברבנות הראשית.
בצלאל סמוטריץ': כמה נבחנים כאלה יש בשנה?
<הראל גולדברג: 6,000 לשנה רק ברבנות.
בצלאל סמוטריץ': החברות פה הולכות להיות מיליונריות, הן לוקחות 150 שקל רק על התיווך כאילו.
<עודד פלוס: מה זה תיווך?
<עודד פלוס: הם נותנים שירות.
בצלאל סמוטריץ': הרי הבודק אתה משלם בנפרד.
<עודד פלוס: נכון.
<עודד פלוס: הוא מזמין את המקום.
<עודד פלוס: את המקום בבנייני האומה הוא משלם.
<עודד פלוס: את כל מערך התקשוב הוא משלם, סריקה.
דוד אמסלם: אם חבר הכנסת סמוטריץ רוצה להרכיב חברה כזאת הוא מוזמן.
דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לפירוט העלויות.
<עודד פלוס: "מרמנט", החברה - - -
<הראל גולדברג: "מרמנט", חברה מספר אחת בארץ.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנביא את זה לכלל סיום?
דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה.
רחל עזריה: אני רוצה לברך על המהלך.
רחל עזריה: היינו בוועדה לפניות ציבור לפני כמה שבועות.
רחל עזריה: כבוד היו"ר, אתה לא מאמין, סיפורי אימה.
רחל עזריה: אתה לא יודע מתי התאריך, ואז אחר כך אתה מתקשר, אתה מבקש לראות את המבחן.
רחל עזריה: לא בדקו לך את המבחן, כן בדקו - ממש העבירו אנשים חודשים שלמים של התעסקות בזה.
רחל עזריה: עכשיו אם בתמורה ל-45 השקלים האלה הם יודעים שלא צריכים להתעסק בזה חודשים שלמים, גם להרבה אנשים זה משפיע על המשכורת, זה העלאה במשכורת, כי יש לך את התואר, זה גמול השתלמות, יש לזה משמעות.
רחל עזריה: לכן אני מאוד מברכת על המהלך הזה.
רחל עזריה: אני גם רוצה לומר שאפו על זה שאין שום רווח למשרד.
רחל עזריה: אנחנו מגיעים מדיון אחר, על הקייטנות, ואנחנו יודעים שיש 30% רווח בערך.
רחל עזריה: פה, להיפך, הרי זה יכול להיות הזדמנות לעשות קופה בשביל דברים אחרים.
יואב בן צור: בטח הם לא חשבו על זה.
רחל עזריה: תאמין לי כל אחד חושב על זה.
<הראל גולדברג: חשבנו גם חשבנו.
דוד אמסלם: בבקשה, חשבת המשרד.
<סיגלית פוני: אני חושבת שלמרות העלאת האגרה, עדיין ההוצאה פר נבחן תהיה יותר זולה, ולמה.
<סיגלית פוני: כי נכון להיום מפאת השרות הגרוע שלנו, הנבחן נאלץ לגשת פעמיים ושלוש לאותה בחינה כי הוא לא מקבל ציון בזמן.
<סיגלית פוני: בסופו של דבר הוא אמנם משלם אגרה אולי נמוכה ב-45 שקלים, אבל הוא משלם כמה פעמים את אותה אגרה פר אותו נבחן.
דוד אמסלם: זאת אומרת, הוא עושה את אותה בחינה מספר פעמים, בגלל שהוא לא יודע אם הוא עבר או לא עבר.
רחל עזריה: ישנם סיפורי אימה - - -
<סיגלית פוני: החומר רענן בראש שלו, הוא לא רוצה - - -
בצלאל סמוטריץ': אם עכשיו לפחות החברות האלה התחייבו, תוך כמה זמן?
<עודד פלוס: החברה הזאת מטפלת בכל העניין של הרישום.
<עודד פלוס: חברת "מרמנט" זאת חברה שעושה את בחינות הבגרות של מדינת ישראל, היא זכתה אצלנו במכרז.
אורי מקלב: האם יש לה התחייבות - - - ?
<סיגלית פוני: אנחנו התחייבנו לקצר את התשובות לבחינות ל-90 יום.
<סיגלית פוני: אמנם הבחינות - - - עדיין נבחנות על ידי הרבנות, אם הרבנות לא תעמוד בזה, אנחנו נוציא גם את החלק הזה לחברה חיצונית.
<עודד פלוס: החברה מסיימת את התפקיד שלה בסריקת הבחינות.
<עודד פלוס: תהליך הבדיקות עושה הרבנות הראשית באמצעות - - -
בצלאל סמוטריץ': אבל מה הרווחנו?
<סיגלית פוני: הורדת עומסים רבים.
<הראל גולדברג: ברגע שמחלקה לא צריכה לטפל בכל הליכי הרישום, שכירת אולמות, וכל הטיפול במערך ההשגחה, יש לה הרבה יותר זמן לטפל, ולעבוד מול הבודקים כדי לזרז את בדיקת הבחינות.
יואב בן צור: איזה עבודה יש לבודקים מעבר להביא את החוברת לבודק שיבדוק?
<הראל גולדברג: חבר הכנסת בן צור, זה הרבה.
<הראל גולדברג: צריך לשבת עם הבודק, לוודא כמה - - -
<פנחס טננבאום: המחלקה, מחלקת הבדיקות התחייבה לרב הראשי שבעקבות המיקור הזה, היא תצליח לעמוד עם כל החלוקה של כל הבדיקות תוך 90 יום, אם לא, אנחנו - - -
דוד אמסלם: אתה אומר, מה שקרה עד היום היה הרבה בלאגן, אז גם הם עשו את הבלאגן, אז בקטע הטכני אין להם ברירה.
<פנחס טננבאום: אם בתוך שנה הם לא יעמדו ביעד הזה של 90 יום, הם התחייבו וגם המנכ"ל מודע לזה, שמוציאים את כל השירות החוצה, כולל חלוקת הבדיקות, זה היה ההסדר.
יואב בן צור: מה אתה רוצה לאשר את זה?
יואב בן צור: תגיד לי, אתה בעד הורדת יוקר המחיה?
יואב בן צור: מה קרה עכשיו?
יואב בן צור: - - - יוקר המחיה לא קיים?
<עודד פלוס: זה שיפור דרמטי.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני בכל אופן מציע את ההצעה הזאת, שמת לב למה שאומרת החשבת של משרד האוצר, מדברים על שירות גרוע שקיבלו הנבחנים, אנחנו לא מדברים כאן על איזה שיפור דרמטי בתנאים.
אורי מקלב: היה התעללות - - -
יואב בן צור: אתה בעד הורדת יוקר המחיה, מה קרה עכשיו?
דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב באופן בסיסי לגבי כל נושא, שאם יש הנחה, אז מישהו אחר, המדינה צריכה לשפות את ההנחה, זה לא הגיוני, לא הפול הכללי.
דוד אמסלם: הרי מה אני אשם שיש הנחות?
דוד אמסלם: אבל היות וכרגע זה משק סגור, והיות ובעצם כרגע התעריפים הם התעריפים שעומדים לפתחנו, ואני קיימתי את הדיון היום בגלל שהשר עצמו דיבר איתי בגלל הלחץ, הם כרגע עוד לא מפרסמים מועדי בחינות בגלל הדבר הזה.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם ברשותכם את העניין הזה, ואם אתם מסכימים עם הסיכום, אני אביא את זה להצבעה.
יואב בן צור: אפשר עוד מילה?
יואב בן צור: מה שאני מבקש, פנו אליי עשרות פוטנציאליים שמועמדים לבחינה, במיוחד כאלה שהם תושבי חו"ל, שהם לא יודעים איפה לשים את עצמם.
יואב בן צור: בדרך כלל בפסח הם נוסעים לחוץ לארץ, הביתה לחופשה ואין תאריכים לבחינה, והם לא ידעו.
<עודד פלוס: עכשיו יודעים – ב', ג', ד' בניסן.
<עודד פלוס: יכולים לסיים את הבחינה ולנסוע לחוץ לארץ.
יואב בן צור: ב', ג', ד', זה בסדר.
<עודד פלוס: השאיפה גם שתמיד נדע שהמפרסם - - -
בצלאל סמוטריץ': אני מציע שבעוד חצי שנה נעשה פה דיון מעקב בוועדה, לראות האם באמת זה שיפר את התוצאות והם קיבלו את התוצאות בתוך 90 יום, וכו', ונאשר את התקנות על נוסחו, ונקבע דיון מעקב - - -
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לסכם את העניין.
דוד אמסלם: קודם כל אני רוצה להודות לשר דוד אזולאי, וכמובן למנכ"ל משרדו, וכל הצוות על זה שהם לקחו את הנושא הזה וקידמו אותו.
דוד אמסלם: אני גם שמעתי על הברדק שהיה, בסך הכול, הרבה פעמים עוגמת נפש שקוראת בנושא הזה במיוחד אנשים שהם רוצים להתקדם, באמת, לומדים תורה כבר הרבה שנים, רוצים גם בצד הכלכלי איכשהו לקבל קצת אוויר יותר, לכן אני באמת שמח.
<הראל גולדברג: סעיף 2 - לגבי המנהל הכללי של הרבנות הראשית, רשאי בנסיבות מיוחדות.
<הראל גולדברג: אנחנו מבקשים כמו שאמרה היועצת המשפטית קודם, להתנגד לסעיף הזה, במקומו אנחנו רוצים להציע נוסח חלופי.
דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה עקרונית.
דוד אמסלם: לרוב המשרדים רוצים את הגמישות.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר תמיד יש לנו איזה מקרה קצה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא לדעתי כמעט הכי מוחלשת במדינת ישראל.
דוד אמסלם: אז לפעמים במסגרת המוחלשים, יש לך את המקרה הכי בעייתי שבאמת כולם מסכימים עליו.
דוד אמסלם: אז אתה בא ואומר, אני אשאיר למנהל הכללי שיקול דעת.
דוד אמסלם: עכשיו אתה אומר לי, בוא, נוריד את שיקול הדעת, אז כל אחד כזה נצטרך להביא אותו לוועדה?
<הראל גולדברג: אני אגיד לך בדיוק למה.
דוד אמסלם: בגלל שאתה מפחד שזה ייפתח לאיזשהו משהו.
<הראל גולדברג: בדיוק, זה ייפתח בצורה אדירה.
יואב בן צור: אתה המנכ"ל, אתה מוריד מעצמך סמכות?
<הראל גולדברג: הרשאי זה יפורש כחייב.
דוד אמסלם: ואם תקבעו קריטריונים לגבי הנושא הזה?
<הראל גולדברג: ודאי, גם נקבע קריטריונים.
<הראל גולדברג: ברגע שלבן אדם יהיה מיעוט הכנסה, ומדובר באוכלוסיות שמוחלשות, אנחנו נחויב, נפתח את זה.
<הראל גולדברג: ברגע שאנחנו פותחים את זה, זה יבטל לו את האפשרות כלכלית לממן לו את השרות – בסופו של דבר כולם יפגעו.
<רוני טיסר: אני לא מסכימה לפרשנות הזאת.
<הראל גולדברג: אז אנחנו כנראה חלוקים, דיברנו על זה בטלפון, אנחנו כנראה חלוקים בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הוא מתכוון, ואני מתחבר למה שהוא אמר במובן מסוים.
דוד אמסלם: הוא אומר, מה שאתה אומר לי, תשמע, הסעיף הזה יזמין אליי הרבה לחצים למערכת שלי, היא לא תעמוד בלחצים, בגלל שאתה יודע איך זה עובד, ולכן בוא תפטור אותי מהעניין.
אורי מקלב: היום כמה פנו אליך?
אורי מקלב: לא קיבלו שרות, ולא פנו אליך.
<עודד פלוס: היום הם יודעים שהם לא יכולים לפנות.
דוד אמסלם: הבנתי, אז מי העלה את הסעיף הזה?
<רוני טיסר: היום יש לך סמכות, כי אין לך הסמכות בכלל לגבות את ה- - -
<עודד פלוס: אדוני היושב ראש, אני גם חושב, אם אנחנו נעשה את המנגנון הזה, רק תהליך הבדיקה גם יאריך את הזמן, יסרבל.
<הראל גולדברג: אנחנו לא ערוכים לזה.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, הייתה לו סמכות עד היום - - -
בצלאל סמוטריץ': תן לו את הסמכות למקרה שמישהו לא התייצב, כמו - - -
אורי מקלב: אני לא חושב שזה נכון להוריד את הסמכות בעניין הזה, מכיוון שעד היום גם היה לו את הסמכות, ואף אחד לא בא - - -
דוד אמסלם: לא, הוא אומר שלא - - -
<עודד פלוס: לא היה.
<הראל גולדברג: היום לא.
אורי מקלב: היה לו את הסמכות - - -