GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד סוויד: אני לא רואה שום סיבה שאישה לא תהיה סמנכ"לית משאבי אנוש, זה לא מחייב רגע מקצועי.
<ורד סוויד: נשים גויסו לשב"ס - - -
<שיקו בר דב: תסתכלי כמה יש פה.
<שיקו בר דב: תראי.
<ורד סוויד: אני מסתכלת כמה יש כאן, אבל אנחנו רואים שפה, בהנהלה, כנציגי ההנהלה, לא נמצאת איתנו אישה שהיא חלק מההנהלה של הארגון, ויש בזה אמירה מאד משמעותית.
<שיקו בר דב: מתוך ארבע יש פה שתיים.
<ורד סוויד: ראש הוועד צריך לעשות את המלחמה ביחד עם הממונה.
<ורד סוויד: אנחנו רואים את הדוגמא של חופית.
<ורד סוויד: חופית טובה להיות לוחמת אש בהתנדבות והיא לא יכולה להיות לוחמת אש בשכר?
<ורד סוויד: בזה היא כן עומדת בקריטריונים?
<ורד סוויד: לצאת לשטח ולבצע פעילות?
<שיקו בר דב: כי למתנדב אין קריטריונים, נו, מה הויכוח עכשיו?
<ורד סוויד: אבל זו אותה פעילות.
<ורד סוויד: יוצאים לאותה פעילות, עושים את אותו כיבוי אש בפועל - - -
<שיקו בר דב: די, נו, ברצינות.
<שיקו בר דב: את באמת מקשיבה למה שאת אומרת?
<שיקו בר דב: לוחם אש ומתנדב עושים את אותה פעילות?
<שיקו בר דב: די.
<ורד סוויד: אם היא יוצאת לשטח לכבות שריפות, זה אותו כיבוי.
<ורד סוויד: תחשבו גם מבחינה שיש גיוס חירום למערך המשק.
<ורד סוויד: מה תעשו אם יגויסו הגברים?
<ורד סוויד: בכל גוף היום יש התאמות וגיוסי נשים.
<ורד סוויד: בתחבורה גייסנו ברכבות.
<ורד סוויד: נשים היום משרתות גם כמכונאיות, גם כנהגות קטר.
<ורד סוויד: לא הגיוני שלא יעשה מאמץ אינטנסיבי.
<ורד סוויד: יכול להיות שצריך לשנות את בוחן בר אור.
<ורד סוויד: בוחן בר אור מיועד למטרות מאד ספציפיות.
<ורד סוויד: והפערים בריצה לא יכולים להיות שתי דקות.
<ורד סוויד: צריך לשבת פה צוות מקצועי.
<שיקו בר דב: מאחד ל-31 זה לא מאמץ אינטנסיבי - - -
נאוה בוקר: חופית, מה את אומרת?
<חופית חייט: שיקו, אני מזמינה אותך לבקר אצלנו, לדבר עם מפקד המשמרת שלי, עם יהודה מלול, שייתן חוות דעת.
נאוה בוקר: חברים, הדיבורים מפריעים לי, סליחה.
<חופית חייט: כמתנדבת במשמרת שלו.
<חופית חייט: ואגב, אני במשמרת קבועה כבר במשך שנה, אז אני מזמינה אותך לבחון את התפקוד שלי כמתנדבת.
נאוה בוקר: אוקיי, שיקו, אני מציעה שנמשיך עם המצגת, לסיום.
<שיקו בר דב: אני מציג כאן את שילוב הנשים בתפקידי פיקוד וניהול, גם כמפקדת בית ספר לחומרים מסוכנים, גם סגנית יועץ משפטי.
<שיקו בר דב: כל תפקידי השכר, תקציבים, פיתוח, הדרכה.
<ורד סוויד: כשרוב המשפטנים במדינה הם נשים, אז סגנית אישה זה הישג?
<יעקב דדון: לא, לא, באמת, אני מכבד את שיקו ומכבד את העבודה שאתה עושה.
<יעקב דדון: כל תפקידי המפתח שאתה עכשיו מנסה להקריא, הם לנשים שבאו מחוץ לכבאות, שהם באו מתפקידים שונים.
<יעקב דדון: אני רוצה להסביר ואני רוצה להגיע לנקודה - - -
<קריאה: לא, מה זה מה זה משנה?
<קריאה: תקדם נשים פה, אל תביא מבחוץ.
<יעקב דדון: רגע, תן לי לדבר.
<יעקב דדון: אני פה בוועדה ואני רוצה להגיד לך.
<יעקב דדון: כשאתה מכניס אישה לשירות, שהיא באה מתפקיד במשרד אחר, זה קצת שונה וזה סיבה אחרת.
<יעקב דדון: אם אנחנו עושים הליך גיוס, לבוא ולגייס אישה, ונגדיר את התפקיד שאם היא באה להיות לוחמת אש או היא באה להיות ראש מדור או היא באה לתפקיד כזה או אחר, זה שונה.
<יעקב דדון: בוא נדבר על תפקידי נשות הכיבוי, שרוצות להיכנס כדי להיות לוחמות אש לא בתפקיד ניהולי.
<יעקב דדון: ועוד דבר שהייתי רוצה לתת עליו את הדעת, שנתקלתי בו, אני, כיושב ראש ועד עובדים, שאישה הייתה לה בעיה עם הילדים שלה, היא ילדה.
<יעקב דדון: מה לעשות כשילד חולה והיא לא יכולה לעבוד משמרת וצריך למצוא גם מסלול שבמידה ואישה נקלעה למצב כזה, שזה קורה.
<יעקב דדון: מה לעשות?
<יעקב דדון: קורה והיא רוצה לתת את כל כולה לתפקיד הזה, למצוא לה מסלול ליום שאחרי.
<יעקב דדון: גם את זה צריך לקחת בחשבון.
רחל עזריה: מה זה יום שאחרי, סליחה?
<יעקב דדון: יום שאחרי, זאת אומרת שהיא לא יכולה לעבוד 24 שעות.
<ורד סוויד: זו עבודה שכוללת עבודת לילה, שבתות.
<ורד סוויד: סופי שבוע.
<ענבר סבג שפייזמן: דדון, אני יכולה להגיד לך שאנחנו עובדים על זה.
<ענבר סבג שפייזמן: זה כבר נמצא בשלבים מתקדמים.
נאוה בוקר: אוקיי, בואו נמשיך עם המצגת.
<שיקו בר דב: לסיכום אני אומר עוד פעם, יש ארבעה תחומים שאנחנו צריכים לטפל בהם.
<שיקו בר דב: אחד, זה ללוחמות האש שנמצאות במהלך העבודה, לראות איך בתהליך שהן עוברות מתפקיד לתפקיד שכרן לא נפגע והן יכולות לקיים גם את האימהות וההורות ולעשות את התהליך הזה בצורה סדורה.
<שיקו בר דב: ואני מאד שמחתי לשמוע היום מג'נט שבחיל האוויר סוף כל סוף קיבלנו תשובה ואולי נוכל להחיל את הדברים האלה גם בכבאות וזה יהיה טוב.
<שיקו בר דב: הנושא השני, שנציבות שירות המדינה תאפשר לנו לפתוח תפקידים ייחודיים רק לנשים ולא להגיד לנו אין אפשרות לפתוח מסלול כזה רק לנשים.
<שיקו בר דב: רק לנשים.
<שיקו בר דב: אנחנו מוכנים לייעד תפקידים רק לנשים, שייכנסו לתהליך, לתהליכים גם שיהיו לוחמות אש ואחר כך יהפכו למסלול מובנה למניעה.
<שיקו בר דב: מי שתרצה להישאר לוחמת אש, אין בעיה.
<שיקו בר דב: אהלן וסהלן.
<שיקו בר דב: אני לא נגד, אבל אני אומר, מה שקורה במציאות, שהרבה נשים בגיל מסוים רוצות לעבור לתפקידים אחרים, לא לעבוד במשמרות וזה בסדר, זה לגיטימי.
<שיקו בר דב: לכן לבנות להן מסלול מובנה שייתן להן את המענה הזה.
<שיקו בר דב: נושא אחרון - - -
רחל עזריה: למה לא לעשות את המסלול הרגיל וכשאישה בהיריון או אחרי לידה, אז יש לה את המסלול.
רחל עזריה: אם אתה מייצר - - -
<שיקו בר דב: זו הכוונה.
רחל עזריה: לא, לא, סליחה, רגע.
<שיקו בר דב: זה בדיוק המסלול.
<שיקו בר דב: זה בדיוק מה שאמרת.
רחל עזריה: אני רק רוצה להבין.
רחל עזריה: אישה, ברגע שהיא בתפקיד לכל דבר ועניין, אין מסלול מקביל.
רחל עזריה: רק ברגעים שבהם, כמו שלהבדיל אלף אלפי הבדלות, כמובן היריון זה לא מחלה, אבל כמו שגבר, אם הוא נקלע למחלה, אתם תייצרו לו איזה שהוא מסלול אלטרנטיבי, שכשהוא יסיים הוא יחזור.
<שיקו בר דב: זאת כוונת המשורר.
<שיקו בר דב: זו בדיוק הכוונה.
<שיקו בר דב: לוחמת אש שתרצה להישאר כלוחמת, תוכל להישאר, אבל מי שתרצה לעבור, והיום המעבר אצלנו בדרך כלל אצל לוחמי האש, כשאתה מקצה להם את התנאים, זה רק אחרי 10 שנים.
<שיקו בר דב: רק אחרי 10 שנים כשהם מתגייסים, הם יכולים לעבור ולשמר, לא להיפגע הרבה בשכר.
<שיקו בר דב: אז אני אומר עוד פעם, אצל נשים הרבה יותר - - -
נאוה בוקר: יש לנו עוד חמש דקות לסיום, אז בבקשה.
<שיקו בר דב: ולאפשר להן את הדברים האלה.
<שיקו בר דב: ואני אומר, גם כן לבנות, אם היא יכולה לקבל הקצאה ייעודית למשרות כאלה ייחודיות שנייעד אותן ונעשה, אנחנו הראשונים.
<שיקו בר דב: ואני כן מוכן לבחון עוד פעם את המבחנים ואת התהליכים שאנחנו עושים, לראות אולי אפשר להקל, יחד עם ג'נט ומשרד הכלכלה, כדי כן לאפשר.
<שיקו בר דב: יש כוונה.
<שיקו בר דב: יש רצון.
<שיקו בר דב: רק צריך להבין שהמקצוע שלנו, של לוחם האש הוא מקצוע קשה, קשה מאד, מסוכן, עם כושר גופני.
<שיקו בר דב: בנינו ועדות בריאות, כל הדברים האלה ולא היינו רוצים לפגוע במי שלא יכולה לעמוד בזה.
נאוה בוקר: אז בקורס הבא חופית מצטרפת, או ש-?
<שיקו בר דב: את יודעת, לכבאות יש מנהל אחד.
<שיקו בר דב: קוראים לו נציב הכבאות שחר איילון.
<שיקו בר דב: מה שיתקבל על ידו, כך נפעל.
<חופית חייט: יש לי שאלה, שיקו, אם אפשר.
<חופית חייט: זאת אומרת שאתה אומר שיהיה מסלול של לוחמת אש לכל דבר ועניין?
<שיקו בר דב: אני קורא לו לוחמת מניעה, שבעצם יקלטו כלוחמי אש, יעשו את התהליך, כמה שנים, עד שיהיה מצב שמבחינת היכולת שלהם, הרצון שלהם, ירצו לעבוד לתפקיד אחר, יעברו קורס מניעה שיש לו חשיבות מאד גדולה אצלנו, לא פחות מהתחום המבצעי.
<שיקו בר דב: שבעצם יכירו מה זה האש, התפתחות האש, כל התהליכים האלה.
<שיקו בר דב: יעברו - - -
<חופית חייט: אז למה בעצם אתם בונים את הקורס הזה של לוחמת עם שילוב של תומכת לחימה, לא ביחד עם גברים מאותו קורס?
<חופית חייט: זה אמור להיות אותו קורס.
<חופית חייט: למה לי נאמר שהקורס הזה יהיה לנשים בלבד?
<שיקו בר דב: כי אני רוצה - - -
<אבי אנקורי: אני לא מכיר דבר כזה.
נאוה בוקר: אבל את לא עברת קורס לנשים בלבד.
<חופית חייט: לא, אני שואלת אם הם פותחים בעצם - - -
<אבי אנקורי: מי פותח?
<אבי אנקורי: אני לא מכיר כזה דבר.
<חופית חייט: הנציבות.
<חופית חייט: לי נאמר על ידי ה - - -
נאוה בוקר: רגע, אתה יושב ראש הארגון, אתה אמור לדעת.
<חופית חייט: הנציב אמר לי שהולך להיפתח קורס - - -
<אבי אנקורי: שנייה חופית.
<אבי אנקורי: עם כל הכבוד ויש לי כבוד והערכה רבה לשחר איילון, הנציב שלנו.
<אבי אנקורי: כשנפתחים כאלה דברים זה חייב להיות בשיתוף פעולה איתי.
<אבי אנקורי: אני, נכון לרגע זה שאנחנו יושבים, לא מכיר כזה קורס, לא שמעתי.
<אבי אנקורי: אני יכול להתחייב שאם זה ייפתח, זה יהיה בשילוב, ואם זה לא ייפתח זה גם יהיה בשילוב.
<אבי אנקורי: זה הכל.
<אבי אנקורי: אני לא מכיר את זה.
<אבי אנקורי: לא מכיר חיה כזאת.
<אבי אנקורי: עם כל הכבוד, אני לא מכיר חיה כזה דבר.
נאוה בוקר: לילך, מילה לסיום.
נאוה בוקר: איך את רואה את המשך הפעילות בנושא?
<לילך יחזקאל: אמרנו, אנחנו מעודדים נשים, אבל לפני שאנחנו מכניסים אותן לתוך המערכת, אני רוצה שמשרד האוצר ייתן לנו מענה לנשים שנמצאות כבר בתוך המערכת, על מנת שהן לא תנשורנה לנו באמצע, אלא אם כן הן רוצות ללכת לתפקידים אחרים.
<לילך יחזקאל: אנחנו מחבקים נשים, אנחנו רוצים נשים.
נאוה בוקר: מוחמד, מילה אחרונה.
<מוחמד כעביה: רציתי לשאול, יש לנו בנות בדואיות שעושות שירות לאומי שנתיים.
<מוחמד כעביה: ניתן גם אולי לשלב בנות בדואיות?
<לילך יחזקאל: בטח.
נאוה בוקר: אני חושבת שזה רעיון מצוין.
רחל עזריה: התלהבות רבתי.
<אבי אנקורי: יש לנו שירות לאומי.
<אבי אנקורי: יש לנו בלי קשר שירות לאומי.
<אבי אנקורי: יש.
<אבי אנקורי: בלי קשר.
<מוחמד כעביה: לא, אני מתכוון גם לעבודה, לא רק לשירות לאומי.
<מוחמד כעביה: כשיסיימו את השירות הלאומי.
רחל עזריה: לדעתי זה התהליך שמתרחש פה.
נאוה בוקר: כן, חסין, מה רצית לומר?
<חסין אברהים: אני חושב שכמו שבכל ארגון גדול, צריך להוסיף את הסעיף לאחר שירות צבאי, כי גם בן אדם בא לא בגיל 18, בוא נגיד אחרי השירות הצבאי, שהוא כבר בשל.
<חסין אברהים: אז אני חושב שזה סעיף חשוב.
<קריאה: זה מנוגד לחוק.
<אבי אנקורי: כן, כן, היום לא מסתכלים על זה במדינה, כשעברנו.
<אבי אנקורי: לא מסתכלים.
<אבי אנקורי: גם אם לא עשית צבא, אתה יכול.
<אבי אנקורי: כמו לגבי גיל.
<אבי אנקורי: אני כבאי.
<אבי אנקורי: פעם אצלנו קבלת העובדים הייתה עד גיל 26.
<אבי אנקורי: ככה זה עבד.
<אבי אנקורי: היום אין גיל קבלה.
<אבי אנקורי: יבוא בן אדם בן 40, ויש כאלה, יעבור את כל המיונים, אף אחד לא יכול להגיד לו לא, אתה לא מתקבל.
<ורד סוויד: כמה כאלה יש, בגיל 40?
<אבי אנקורי: עכשיו נקלט אחד בן 39.
<אבי אנקורי: הר אדם, עבר את הכל, עם כל הכבוד.
<אבי אנקורי: מגיע לו.
נאוה בוקר: חברים, לסיכום, אני חושבת - - -
<מאיה: אני נקלטתי בגיל 35.
<אבי אנקורי: הנה, בבקשה, אישה בגיל 35.
<ורד סוויד: זה חשוב - - -
נאוה בוקר: אני חושבת שיש כל כך הרבה נשים שרוצות לתרום ומסוגלות לתרום.
נאוה בוקר: אז בואו ניתן להן.
נאוה בוקר: וכמו שהאפליה הזאת כבר כמעט לא קיימת בהשכלה, בכלכלה ובמקומות אחרים, אני חושבת שגם בכבאות אנחנו צריכים לדאוג לכך שהנושא הזה והבעיות האלה תיפתרנה כמה שיותר מהר.
נאוה בוקר: לילך, אני מחכה לאיזה שהוא נייר עמדה ממך כדי לטפל במה שדיברנו.
דוד אמסלם: עשינו דיון ממצה.
דוד אמסלם: אין טעם, אני לא פותח עוד דיון על עוד דיון, אבל אצלי, כמו שאתם מבינים, מי שכבר מורגל קצת, אז אני עושה דיוני מעקב על ההחלטות.
דוד אמסלם: אני רוצה דווקא לבוא לסיכום של הישיבה וממנו להתחיל.
דוד אמסלם: אני מקריא את הסיכום: '1.
דוד אמסלם: קייטנה לילדי ישראל זה לא מותרות היום.
דוד אמסלם: ההורים חייבים לעבוד בחודשי הקיץ, כשמערכת החינוך יוצאת לחופשת הקיץ, ולכן מתפקידה של המדינה לדאוג למסגרות הולמות ושיהיו הולמות לאותם ילדים.
דוד אמסלם: הוועדה סבורה כי מצב בו כל רשות קובעת את מחירי הקייטנות באופן עצמאי, בלי שהדבר מפוקח על ידי השלטון המרכזי, הינו מצב לא תקין.
דוד אמסלם: 3.
דוד אמסלם: הוועדה מטילה אחריות לנושא על ארבעה גורמים: משרד הפנים, משרד האוצר, משרד החינוך והמרכז לשלטון המקומי, ומבקשת ממשרד הפנים לרכז ולהביא למציאת פתרון לסוגיה, יחד עם שלושת הגורמים האחרים כדי לקבוע סל שירותים בסיסי לקייטנה ושעות הפעילות שלה.
דוד אמסלם: 4.
דוד אמסלם: עלות הקייטנה מוטלת על שלושה גורמים, ההורה, הרשות המקומית ומשרד האוצר'.
דוד אמסלם: זו הייתה מסגרת תחולת העבודה שביקשתי, 'ולכן יש לקבוע טבלת מחירים מודולרית שתתייחס למספר הילדים במשפחה והמצב הסוציו אקונומי שלה ברמה הארצית.
דוד אמסלם: 5.
דוד אמסלם: לרשויות המקומיות אין יכולת לסבסד קייטנות ולכן תפקיד הממשלה לשפות אותם על הנחות במחירי הקייטנות.
דוד אמסלם: 6.
דוד אמסלם: יש לתת את הדעת כיצד ניתן להקל על אותן משפחות שלהן ילדים בעלי צרכים מיוחדים ולהאריך את שעות הפעילות בקייטנות'.
דוד אמסלם: אלה הקייטנות החריגות, לא הקייטנות הרגילות.
דוד אמסלם: '7.
דוד אמסלם: הוועדה תתכנס לדיון מעקב בנושא במהלך חודש נובמבר'.
דוד אמסלם: דרך אגב, מאז נתנו לכם עוד כמה חודשים לעבוד כדי לקבל נספח הבנות והחלטות של משרד הפנים בנושא.
דוד אמסלם: זה המכתב שאני הפניתי למשרדים הרלוונטיים, בראשם למשרד הפנים.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר אליך, איתן.
<איתן כהן: אני ממונה תחום תקצוב, פיתוח ובקרה.
דוד אמסלם: התקשרו אליך קייטנות?
<איתן כהן: מעט.
דוד אמסלם: יש לכם מישהו שמטפל בנושא קייטנות?
<איתן כהן: לא.
דוד אמסלם: אין לכם.
דוד אמסלם: אז מה עשיתם בנושא, איתן?
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לי מכתב גם מחיים ביבס, שהוא שלח אליי ב-22 בפברואר, שהוא מודיע שלא הזמנתם אותם לשום ישיבה.
דוד אמסלם: אני הרי ביקשתי כאן לפני חצי שנה שתעשו עבודת מטה.
דוד אמסלם: עשיתם עבודת מטה?
<איתן כהן: נעשתה עבודה במטה לשאלת הקייטנות.
דוד אמסלם: שיתפתם את השלטון המקומי?
דוד אמסלם: הרי ביקשתי, כתוב פה.
<איתן כהן: לעניות דעתי לא.
<איתן כהן: לא הייתה עבודה אל מול המרכז לשלטון מקומי.
<איתן כהן: בחנו את הנושא, מדובר כאן בשאלת תקציב ועבודה מול משרד החינוך בנוגע לעניין ולהבנתי הסיפור מעט התעכב, אבל לא הוזמן ביבס וקבוצתו - - -
דוד אמסלם: אז עם מי דנתם בנושא?
דוד אמסלם: עם עצמכם?
<איתן כהן: בעיקר.
דוד אמסלם: בעיקר עם עצמכם.
<איתן כהן: זאת אומרת זה בעיקר היה דיון - - -
דוד אמסלם: אולי הבעיה היא באמת שאתם דנים כל הזמן עם עצמכם ולא מתקדמים לאף מקום עם הנושא?
<איתן כהן: אני רוצה לציין שבהרבה מאוד דברים אנחנו עובדים עם הרבה מאוד משרדים.
<איתן כהן: אני חושב שפה בסיפור הספציפי הזה היה לי מאוד קשה לראות את הדרך לשיפוי בתחום הזה ולכן גם התקשינו מול השאלה הספציפית.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את התשובות שלך.
דוד אמסלם: בוא תספר לי מה עשיתם.
דוד אמסלם: הרי אני ביקשתי, הייתי מאוד ברור.
דוד אמסלם: אני פירטתי לך את עבודת המטה, מה אתה צריך לעשות.
דוד אמסלם: אז אתה יכול להגיד לי 'זה לא אני', אז אני אביא את המנכ"לית שלך לפה, אין לי בעיה.
דוד אמסלם: אבל אם אתה כאן, אחרי שאיחרת, אתה גם אומר לי שלא עשיתם שום דבר, חוץ מלדבר ביניכם לבין עצמכם.
דוד אמסלם: אז מה, נראה לך שאני עושה פה דיוני סרק?
<איתן כהן: בכלל לא.
<איתן כהן: אני לא אבוא ואגיד שזה לא אני.
<איתן כהן: אני לא חושב שזו התשובה הנכונה, אפשר לשאול את השאלה הזו על משרד הפנים ככלל, האם זה תפקיד משרד הפנים, אבל גם זו לא השאלה.
<איתן כהן: זו שאלה שהיא בעיקר תקציבים והאם ישנו התקציב לשיפוי, כמו שיש בתחומים אחרים.
<איתן כהן: נעשתה עבודה, אנחנו לא באים ואומרים שלא נעשתה שום עבודה.
דוד אמסלם: הנושא הוא לא תקציבי בלבד.
דוד אמסלם: להיפך, התקציב בא בסוף.
דוד אמסלם: איפה הגעת לתקציב?
<איתן כהן: זו גם שאלה של - - -
דוד אמסלם: אתה יודע שרוב הקייטנות מתבצעות במתקנים עירוניים על ידי מפעילים פרטיים?
<איתן כהן: כן.
דוד אמסלם: אתה יודע?
דוד אמסלם: משרד הפנים אחראי על הנושא של הרשויות?
דוד אמסלם: נו, מה עשית עם זה?
דוד אמסלם: לא קשור לכסף עכשיו.
דוד אמסלם: דיברת עם השלטון המקומי?
דוד אמסלם: הוצאתם חוזר מנכ"ל לרשויות?
<איתן כהן: בתחום הזה לא.
דוד אמסלם: אני מדבר על התחום הזה, לא מדבר איתך כרגע על התחום של הארנונה.
דוד אמסלם: אני מדבר איתך על תחום הקייטנות, הנושא הוא קייטנות.
<איתן כהן: לא הוצאנו חוזר מנכ"ל.
<איתן כהן: ניסינו להבין איך אנחנו יכולים לתת יד בנושא ולא הצלחנו למצוא את הפתרון אצלנו.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את התשובה שלך.
דוד אמסלם: אתם חושבים שזה לא נושא שאתם צריכים לעסוק בו?
<איתן כהן: לא, לאו דווקא.
<איתן כהן: פשוט לא הספקנו להגיע - - -
דוד אמסלם: חצי שנה לא היה?
דוד אמסלם: אני עשיתי את הדיון ביוני-יולי.
דוד אמסלם: למה עשינו את זה?
דוד אמסלם: דרך אגב, פספסנו את המחזור של הקייטנות בפעם הקודמת, אז אמרנו לעצמנו, בואו נעשה את הדיון עכשיו כדי שבשנה הבאה בעזרת ה' יהיה איזה שהוא פתרון.
דוד אמסלם: ועכשיו בא מר איתן כהן ממשרד הפנים ומספר לנו שהם דיברו בינם לבין עצמם.
דוד אמסלם: אני מניח שלא עשיתם שום דבר בנושא.
דוד אמסלם: יש לך משהו כתוב?
דוד אמסלם: כמה ישיבות עשיתם בנושא?
דוד אמסלם: יש לכם פרוטוקולים?
<איתן כהן: אני זוכר שתי ישיבות.
דוד אמסלם: יש לכם פרוטוקולים מהישיבות?
<איתן כהן: יכול להיות שיש סיכום דיון.
<איתן כהן: אני לא הוצאתי סיכום דיון.
דוד אמסלם: תשמע, האמת היא שאני מתלבט אם לסגור את הישיבה כעת בגלל שאתם לא עשיתם שום דבר בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני מתלבט, בגלל שהגיעו לכאן עוד אנשים, אולי בואו נשמע אותם כאן.
דוד אמסלם: אני חושב שמה שאתם עושים זה זלזול בצורה - - - אני לא נתקלתי עד היום בתשובות מהסוג הזה.
דוד אמסלם: לא היה לי דבר כזה.
דוד אמסלם: אני גם אדבר עם שר הפנים על הנושא הזה היום, זה נראה לי חוצפה, עזות מצח של התנהלות של המשרד.
דוד אמסלם: אני לא יודע מי, אני לא יודע אם זה אתה, אבל אם זה אתה זה חמור מאוד.
דוד אמסלם: אם אני הייתי המנהל שלך אז הייתה לך בעיה קשה מאוד אחרי הישיבה הזו.
דוד אמסלם: משרד האוצר.
<נועה היימן: רציתי לפרט על מספר צעדים שנעשו מאז הקיץ הקודם בתחום הקייטנות.
<נועה היימן: אז פרט לקייטנות לכיתות א'-ב', שהיו בחינוך הרשמי, נוסף גם החינוך המוכר שאינו רשמי בגילאים האלה, בעלות של 50 מיליון ₪.
<נועה היימן: בעקבות מספר דיונים שהתקיימו בוועדת החינוך של הכנסת, אחת מהן הייתה גם, לדעתי, בשיתוף ועדת הפנים, הוארכה העסקתן של סייעות רפואיות שנותנות במהלך השנה מענה לילדים עם צרכים רפואיים, הוארכה העסקתן למשך 12 חודשים כדי שהם יוכלו לספק מענה לילדים עם צרכים רפואיים גם בקייטנות.
<נועה היימן: בימים אלה משרד החינוך ומשרד האוצר עובדים על שינוי ההתקשרות עם קרן קרב.
<נועה היימן: קרן קרב מופעלת היום על ידי החברה למתנ"סים ובמסגרת הסכם שהיה בין משרד האוצר להסתדרות העובדים שופרו תנאי העסקתם של עובדי קרן קרב.
<נועה היימן: במסגרת הסיכום הזה עובדי קרן קרב הולכים לעבוד גם בחודשי הקיץ ואחד הדברים שאנחנו ביקשנו ממשרד החינוך להציג לנו זה תכנית ליצירת חוגי העשרה באמצעות אותם עובדים במתנ"סים ובמנהלים קהילתיים גם בחודשי הקיץ.
דוד אמסלם: מה סך הכול התקצוב של הנושא?
<נועה היימן: תקצוב הקייטנות היום במשרד החינוך עומד על 225 שקלים, התוספת להעסקת ההעסקות הרפואיות עמדה, אם אני זוכרת נכון, על כ-15 מיליון שקלים.
<נועה היימן: קרן קרב, העלות של השינוי שם הוא סדר גודל של עוד 60 מיליון שקלים מעבר להתקשרות הקודמת.
דוד אמסלם: לאיזה גילאים?
<נועה היימן: היום, כיתות א'-ב'.
דוד אמסלם: מה הכוונה שלכם?
דוד אמסלם: איך אתם רואים את כל התמונה?
דוד אמסלם: אני מניח שאתם יודעים שצריך להרחיב את זה באיזה שהוא מקום.
דוד אמסלם: היום זה נכון לכיתות א'-ב', זה גם נכון ל-ג'-ד'.
<נועה היימן: משרד האוצר ומשרד החינוך יושבים מדי שנה לישיבה שבה נסגרת התוספת התקציבית שמשרד החינוך יקבל.
<נועה היימן: מי שעושה את סדרי העדיפויות הפנימיים בתוך התקציב זה משרד החינוך.
<נועה היימן: כלומר משרד החינוך מקבל תוספת על סמך תכנית שהוא מציג והוא צריך עם התוספת הזאת להחליט האם באותה שנה להוסיף סייעת שנייה בגני הילדים, לצמצם את מספר התלמידים בכיתה, לעשות פרויקט במתמטיקה, או להרחיב את הקייטנות.
<נועה היימן: הבחירה הזאת היא בידי שר החינוך ומנכ"לית משרד החינוך ולא בידי משרד האוצר.
דוד אמסלם: הבנתי, הם קובעים את הכיוון של התוספת, לאן היא הולכת.
<נועה היימן: בוודאי.
דוד אמסלם: בשנה הבאה הם יכולים להחליט שהם מוציאים את זה לקייטנות, אז אין בעיה.
<נועה היימן: אני מאוד אשמח לקבוע, אבל נראה לי שרוב החברים בחדר ישמחו שמשרד החינוך יקבע מה סדרי העדיפויות הפנימיים שלו ולא משרד האוצר.
<מירי דבוש: כן, שלום.
<מירי דבוש: אני אחראית על הקייטנות במשרד החינוך.
<מירי דבוש: צריך להדגיש רק שקייטנה בחוק מוגדרת כל פעילות מעל יומיים ומעל עשרה ילדים בחופשות הילדים, זאת אומרת גם סוכות, חנוכה ופסח נכללות בתוך הגדרת הקייטנה.
<מירי דבוש: אנחנו, בתחום הקייטנות במינהל חברה ונוער, אין לנו מנדט לגעת בכסף, אנחנו מקבלים הוראה מהשר ואותה אנחנו מבצעים.
<מירי דבוש: אנחנו מאשרים קייטנות מבחינת התכנית החינוכית ואנשי כוח האדם, אנחנו מבקרים את זה ועל סמך זה אנחנו נותנים רישיון הפעלה לקייטנה.
דוד אמסלם: אני מבין שאתם מבחינת
דוד אמסלם: כם אם מישהו בא ומבקש רישיון אז אתם בודקים את העניין, אבל בואו נניח שאף אחד לא יבוא לבקש רישיון, אז לא יהיו קייטנות?
<מירי דבוש: אז יהיו קייטנות שפועלות שלא לפי החוק - - -
דוד אמסלם: לא, אני מדבר כיום מבחינת המדינה, הרגולטור, הרי בסופו של דבר, כמו שאמרתי קודם בדיון הקודם, הרי זה ברור שכשהמורים יוצאים לחופשת הלימודים הילדים לא מתאדים, הם נמצאים, מישהו צריך לטפל בהם.
דוד אמסלם: אם גם ההורים היו יוצאים לחופשה אז אין בעיה, אז אני מניח שההורים היו יושבים עם הילדים ודואגים לכל מחסורם וגם העסקתם בתקופת הקיץ.
תמר זנדברג: אפשר להצביע על זה?
דוד אמסלם: אבל היות שבעצם, כמו שאמרתי קודם, הילדים נמצאים אז השאלה שלי היא קודם כל, משרד החינוך, הוא היה צריך ליזום, הוא לא צריך להיות פסיבי בעניין, אלא הוא צריך להבין שזה חלק מהתפקיד שלו גם, ליזום את העסק הזה.
<מירי דבוש: יש את הקייטנות של א'-ב' ששי פירון עוד בזמנו יצר וזה משתמר עד היום, כי רואים שההחלטה הזו נכונה וטובה לכלל הציבור.
<מירי דבוש: הציבור שמתאים לו להגיע לקייטנות שהעלות שלהם - - -
דוד אמסלם: לפני שאני נכנס לנושא הכספי אני רוצה לתפוס את תפיסת העולם.
דוד אמסלם: בוא נניח שלא היה תקציב, הרי למה הצפנו את העניין?
דוד אמסלם: בבדיקות שעשינו מסתבר שהקייטנות לרוב מתבצעות במתקנים עירוניים ציבוריים, אני לא מדבר כרגע על מישהו שעושה קייטנה פרטית, מישהו שיש לו חוות סוסים ורוצה לעשות קייטנה, שיגבה 10,000 שקל, אין לי בעיה עם זה.
דוד אמסלם: הבעיה מתחילה עם זה שרוב הקייטנות מתבצעות בבתי ספר.
דוד אמסלם: הרי זה ברור שבעיר ליזם הפרטי אין את המבנים שלו, אין לו את המתקנים שלו, אז הוא פונה לעירייה והוא מבקש אישור לעשות קייטנה.
דוד אמסלם: איך אמרנו?
דוד אמסלם: היום בתי הספר הם בניהול עצמי ברובם, אז היזם משלם למנהלת בית הספר כמה עשרות אלפי שקלים, שוכר את המבנה ומחליט על דעת עצמו, וזה בסדר מבחינתי, הוא לא הבעיה, לגבות 1,500 שקל לכל ילד.
דוד אמסלם: וכל המדינה מסתכלת, וכל המדינה זה כולם פה, מסתכלים כאילו זה עסק של ההורה מול אותו יזם.
דוד אמסלם: אם הוא לא פונה, במיוחד למשרד הפנים - - -
תמר זנדברג: איפה מצאת קייטנה ב-1,500?
תמר זנדברג: זה 2,500 ומעלה.
דוד אמסלם: עכשיו מה סיפור המעשה באמת?
דוד אמסלם: זה לא חשוב כרגע אם פספסתי ב-200 שקל לכאן או לכאן.
דוד אמסלם: איפה מתבצעת הקייטנה?
דוד אמסלם: בבית הספר של אותו ילד.
דוד אמסלם: אלה שלא יכולים להירשם בקייטנה אז ממילא הם לא יכולים לשחק כדורגל שם, כי יש קייטנה, בבית הספר שלו הילד לא יכול להיכנס.
דוד אמסלם: אני סיפרתי, כשאני הייתי ילד אז אני הלכתי לקייטנה, ההורים שלי בכלל לא ידעו לאן הלכתי, אמא שלי עבדה קשה מאוד, היא בכלל לא ידעה מה אני עושה באותן שעות, נתנו לי שוקו ולחמנייה, שיחקתי כדורגל, לקחו אותי לסרט, פעם לבריכה, לא ביקשו ממני שקל, לא נתתי לאף אחד שקל.
דוד אמסלם: ככה העברנו את הקיץ.
דוד אמסלם: כל מי מבני גילי יודע.
דוד אמסלם: למדינה לא היה כסף, אבל הכול התנהל ככה במדינה.
עבדאללה אבו מערוף: היה פחות כסף.
דוד אמסלם: היום יש הרים של כסף, משרד הפנים לא יודע, בכלל לא מעניין אותו, משרד החינוך מנהל דיון, בגלל שיש שר שהיה שר טוב וחשב לשים זום על העניין וסגר תקציב ועל זה שאפו, אבל נראה לי הזוי שמדינת ישראל חושבת שהנושא הזה לא בתחומה.
דוד אמסלם: אז מה הם מצפים?
דוד אמסלם: מי יעשה את הקייטנות האלה?
דוד אמסלם: הורה שיש לו שלושה-ארבעה ילדים, מה הוא אמור לעשות?
דוד אמסלם: לשלם 5,000 שקל?
דוד אמסלם: 6,000 שקל על מחזור אחד של קייטנה של שלושה שבועות?
דוד אמסלם: אז איך אמרתי בפעם הקודמת, ואני מצייר לכם את הציור האמיתי, הורה רגיל, אני מדבר על זוג הורים שקמים בבוקר בשעה שש שניהם, רצים לעמל יומם, קורעים את התחת מה שנקרא, מגיעים הביתה בערב גמורים, מגיע מאי-יוני, הם נכנסים ללחץ עצום, הם מבינים שהם נכנסים לסרט.
דוד אמסלם: רק כדי להעביר את החודשיים האלה הוא רץ לבנק יהב לקחת הלוואה.
דוד אמסלם: כל שנה חוזר חלילה ככה.
דוד אמסלם: זה נשמע הגיוני?
דוד אמסלם: אני מתאר את המצב בישיבה הקודמת, ואני הרגשתי ככה לא נעים לי, בגלל שהרגשתי שפספסנו את המחזור הקודם של הקייטנות.
דוד אמסלם: חשבתי שהשנה אולי נביא בשורה לעם ישראל, ולא קשור לכסף, יש רגולטורים פה.
דוד אמסלם: בית הספר הוא לא של העירייה, הוא של המדינה, ואני ציפיתי שאתם תעשו את העבודה הזאת, שבו עם השלטון המקומי, בלי קשר לכסף.
דוד אמסלם: איתן, הכסף זה הדבר הכי קטן פה, ותגידו לו, תוציאו חוזר מנכ"ל, 'אין קייטנה מעל 500 שקל.
דוד אמסלם: אל תעשה קייטנה'.
דוד אמסלם: ואתם תראו שיהיו קייטנות כאלה.
דוד אמסלם: אתם תבנו סל של קייטנה ותגידו מה תכולת הקייטנה, ואם המדינה צריכה, היא תעשה את הקייטנות, אבל זה לא יכול להיות מה שקורה היום, כל ההפקרות הזאת.
דוד אמסלם: תשאלו הורים רגילים, שיש להם שלושה ילדים, זוג צעיר, למה הוא קורס ולא מצליח להתרומם כמעט בשום נושא?
דוד אמסלם: בנושא הכלכלי בוודאי, בגלל שזה זורק עליו עוד אבן וההוא שם והבן אדם מרגיש שהוא כל היום קם ולא מצליח להתרומם.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי קודם, אלה הורים ששניהם עובדים, למדו, השקיעו, עשו הכול, מוציאים את הנשמה ולא מצליחים להוציא את הראש מהמים.
דוד אמסלם: איך אני יודע את זה?
דוד אמסלם: זה אני ההורה הזה, זה אני הייתי לפני 20 שנה.
דוד אמסלם: וכל אחד פה יודע על מה אני מדבר.
דוד אמסלם: אז ציפיתי שאם אני מעלה את הנושא, ואתם יודעים את זה, בגלל שלכל אחד פה יש ילדים, או לרובנו יש ילדים, והיינו שם באותה נקודה ולהורים שלנו, לרובנו, אין מפעלים ולא השאירו לנו ירושות גדולות והיינו צריכים להתמודד בעמל קשה.
דוד אמסלם: אז ציפיתי שאני מביא את הנושא, משרד הפנים, שאני חושב שהוא הרגולטור בעניין הזה, בגלל שמשרד החינוך יוצא לחופש, שיקרא למשרד החינוך, ואני בא מהזווית של המבנה בכלל, של בית הספר, המתקן, יקרא לעיריות - - -
<מירי דבוש: יש לך הרבה יותר מהמבנה.
<מירי דבוש: אם אתה תגיד שהמבנה הוא של המדינה וצריך להשתמש בו, הוא אחד, יש לך כוח אדם שצריך גם למצוא אותו וגם לשלם לו.
דוד אמסלם: לא אמרנו חינם.
תמר זנדברג: דרך אגב, זה לא רק המבנה.
תמר זנדברג: זה תשומות, זה הרשות המקומית עצמה או תאגיד עירוני שגם מפעיל את הקייטנה.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב ראש, אחרי הדיון שהיה בשנה שעברה, עקב הדיון הספקנו, למשל, דוגמה אחת קטנה, בירקא, בגלל שיש רגולציה טובה, לקחנו את המועצה, שלוש קייטנות עשו עקב מה שהיה בדיון, על חשבון המועצה.
עבדאללה אבו מערוף: לא יודע איך סידרו את זה, אבל היו שלוש קייטנות.
עבדאללה אבו מערוף: כל קייטנה שבועיים.
עבדאללה אבו מערוף: אז מה, זה קשה לסדר את זה מול משרד החינוך ומול משרד הפנים?
תמר זנדברג: מה, זה מקור הכנסה - - -
דוד אמסלם: אני ביקשתי דבר אחד.
דוד אמסלם: היות שמתקן יש, יש מתקן עירוני, קודם כל המתקן זה לב העניין, מהזווית הזו אני בא.
דוד אמסלם: אני ציפיתי שיבוא משרד הפנים, כמו שכתבתי כאן, יקרא למשרד החינוך ולשלטון המקומי.
דוד אמסלם: ודרך אגב, אני פקיד, אני אומר את זה כל הזמן, אני 30 שנה פקיד, אני יודע לייצר את הפתרון תוך שלוש פגישות במקסימום.
דוד אמסלם: אחרי ששתינו, עישנו נרגילה וגם קצת נחנו.
דוד אמסלם: אבל למה הכול פה הולך עקום?
דוד אמסלם: למה אף פקיד פה לא יכול לקחת את העסק ולהתקדם איתו?