GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: זה לא מסובך, לא ביקשתי איזה משהו מורכב פה.
דוד אמסלם: תבואו, ננתח את הסל של הקייטנה, מה אנחנו רוצים בקייטנה מינימליסטית, אנחנו מבקשים את הבייסיק, מה הבייסיק, מי שרוצה אקסטרה שיילך למקום אחר.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים בסיס, כמה עולה הבסיס, אני מפרט אותו בשתי דקות, כמה עולה מדריכה, כמה עולה זה, כמה עולה קצת בריכה, עשר דקות ומצאנו את הסל.
דוד אמסלם: ואז עושים איגום משאבים קטן.
דוד אמסלם: אמרתי, ההורה משלם בוודאי, אלה הילדים שלו, יש רשות שהיא גם קיימת ויש מדינה, ועוד יש אנשים טובים באמצע הדרך שמוכנים לתרום.
דוד אמסלם: כל מיני קרנות, הנה יושבת כאן לינור.
עבדאללה אבו מערוף: תדבר על זה בלחישה, שלא - - -
דוד אמסלם: לא, אני אומר, אפשר לאגם לנושא הזה עוד משאבים אפילו חיצוניים, כדי או לסבסד את החלשים, או להוריד את המחירים באופן דיפרנציאלי במדינה לפי המצב הסוציו אקונומי, יש שותפים לעניין, אבל מישהו צריך לקחת את הדבר הזה ולהתחיל להתקדם איתו.
דוד אמסלם: אם אתם לא יודעים לעשות את זה, אז אני אעשה דיון מקצועי אצלי, לא בוועדה.
דוד אמסלם: אני אזמין אתכם כדיון מקצועי, לפעמים אני עושה את זה, כשאני מבין שהפקידים לא עושים את העבודה שלהם, אני מדבר באנדרסטייטמנט.
דוד אמסלם: אז אמרתי תמיד, אחרי שאני אעשה את העבודה אני אשאל אותם מה הם עושים, יכול להיות שהם עצמם מיותרים במערכת, אבל זה לא הגיוני שאני פה צריך לעשות עבודת מטה.
דוד אמסלם: אני עשיתי את ה-30 שנה, חשבתי שפה באים, מעלים נושא, נותנים לפקידים את הכיוונים והם הולכים, עושים את העבודה וחוזרים עם תשובות.
דוד אמסלם: אבל זה אני עושה לפני כחצי שנה.
דוד אמסלם: אני חושב שהאשם המרכזי בכל הסיפור הזה כרגע זה משרד הפנים, בגלל שאני רואה אותו כאבן הראשה של הסיפור.
דוד אמסלם: כמובן שלמשרד החינוך יש מה לומר, בגלל שהוא חלק מהעניין, אלה גם התלמידים שלו, אבל אני בא דווקא מהזווית העירונית.
דוד אמסלם: אם משרד החינוך היה אומר 'אני לוקח אחריות על הנושא, אני לוקח אחריות בכלל על ילדי ישראל, גם בקיץ אני לוקח עליהם אחריות, הם הילדים שלי', אבל זה משהו אחר.
<קריאה: הוא לקח וחזר בו.
דוד אמסלם: אני מצפה כאן, חבר'ה, באמת זה אחד הדיונים הכי הזויים שעשיתי, זה לא מתקבל על הדעת.
דוד אמסלם: אני חשבתי, באמת, אנחנו צריכים להביא בשורה להורים.
דוד אמסלם: אני אראה לכם את המיילים שאני מקבל, אתם לא תאמינו, ההורים קורסים, הם מגיעים ליוני, למאי, הם נכנסים לחרדות כמעט, הם לא יודעים מה לעשות.
דוד אמסלם: אני אומר לכם, כמו שסיפרתי את הסיפור הקודם, הורה רגיל לשלושה ילדים מתחיל את הסיפור של הקייטנות, הוא מתחיל קודם כל עם החופשה שהוא לוקח הוא ואשתו, הוא לא יכול שני מחזורים, זה עד שלושה שבועות, אבל מה לעשות שהחופש הוא חודשיים.
דוד אמסלם: אחרי זה בא הילד ואומר לאבא, 'מה, לא נלך לחופש, כמו כל הילדים לכיתה?' אז האבא לוקח אותו לחופש, מה לעשות.
דוד אמסלם: כשחוזרים יש ילקוטים, יש ספרים, יש מחברות, מתחיל סרט שההורים קורסים.
דוד אמסלם: אני אומר לך, הורים שהם באמת אנשים שעובדים, לא תגידי אנשים שיושבים בבית ומבקשים מהמדינה.
דוד אמסלם: זוג נורמטיבי רגיל, שלושה ילדים והוא לא צף, לא זז, לוקח הלוואה, כל השנה משלם אותה בתשלומים וחוזר חלילה, וכל פעם שזה מגיע עוד פעם למאי, הוא מתחיל להיכנס לאותן חרדות.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה בידיים שלנו.
דוד אמסלם: למה העירייה צריכה להרוויח?
דוד אמסלם: למה המתנ"ס צריך לעשות כסף על הדבר הזה?
דוד אמסלם: למה מפעיל פרטי צריך להרוויח הרבה כסף על זה?
דוד אמסלם: אם מישהו רוצה להתייחס לנושא, בבקשה.
יעל גרמן: אני רוצה לשאול שתי שאלות.
יעל גרמן: ראשית, אני מבינה שאתם לקחתם את קרן קרב, מי דיבר קודם וסיפר על קרן קרב?
יעל גרמן: מישהו יכול לומר כמה היום עולה קייטנה של קרן קרב?
יעל גרמן: מישהו יודע כמה זה יעלה?
<קריאה: זה תלוי באשכול - - -
דוד אמסלם: לא חשוב, בואו נתקדם, זה מבחינתי לא - - -
יעל גרמן: כזכור לי באמת שי פירון החל את זה בכיתות א'-ב', אבל היה תקציב לקראת שנת 2015, לא התייחסו ל-2016, להרחיב את זה ל-ג'-ד' ורציתי לדעת מה קרה עם זה, מה קרה עם התקציב ומה קרה עם התכנית.
<מירי דבוש: אני מטעם משרד החינוך, אני אומרת שקיבלנו איזה שהוא מסמך שאומר שההנחיה לקיץ הזה היא להמשיך רק ל-א'-ב'.
<מירי דבוש: זה אותם 225 מיליון שקלים ש - - -
יעל גרמן: אז מעניין אותי לדעת מה קרה עם התקציב שהיה לקראת ג'-ד'.
יעל גרמן: זה היה תקציב, נדמה לי של 500 מיליון שקל, אם אני לא טועה.
דוד אמסלם: מה התקציב כרגע?
<מירי דבוש: 225 מיליון שקלים.
יעל גרמן: אז ה-500 באמת יכול להוסיף את ג'-ד'.
<מירי דבוש: אפשר להאריך, כמו שדובר פה על, כמו שקראתי, להאריך את הקייטנה עד ארבע, שאז זה נותן מענה מושלם להורים עובדים.
יעל גרמן: אז אני הייתי רוצה לדעת באמת אם יש תכניות להרחיב את זה ל-ג'-ד' או להרחיב מעבר ל - - -
<מירי דבוש: בקיץ הקרוב אני יודעת בוודאות שלא.
<מירי דבוש: נשאר א'-ב'.
יעל גרמן: עד השעה אחת?
יעל גרמן: שלושה שבועות?
<קריאה: כן, משעה אחת ההורים מוסיפים כסף.
<קריאה: שזה די הזוי.
<קריאה: אין פיקוח על הצהרון, על שלוש שעות.
דוד אמסלם: אני אעביר את רשות הדיבור לחברי הכנסת ואחרי זה נעבור אליכם.
תמר זנדברג: באמת תודה על העקביות בעיסוק בנושא הזה.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים למהר, יש לנו עוד חמש דקות, משרד הפנים עיכב אותנו 20 דקות.
דוד אמסלם: לא רק שהוא לא עשה כלום, הוא גם עיכב אותנו.
תמר זנדברג: ממש שתי דקות.
תמר זנדברג: אני חושבת שזה בדיוק הזמן.
תמר זנדברג: בדרך כלל יושב ראש ועדה אחר אולי היה עושה את הדיון בנושא הקייטנות ב-20 ביוני, דקה לפני שיוצאים לקייטנות וכבר אין מה לעשות.
תמר זנדברג: עכשיו אנחנו בדקה ה-90 מבחינת ההיערכות לקיץ ואנחנו בחודש מרץ.
תמר זנדברג: חברות וחברים, הקייטנות הפכו להיות מקור הכנסה לרשויות ציבוריות על חשבון הציבור.
תמר זנדברג: אני אומרת לכם, גם החרדה הזאת שתיארת, שההורים נכנסים אליה במאי, זה בדיוק סיפור חיינו.
תמר זנדברג: אני גם אמא לילדה בת 10 שנהנתה כשהיא הייתה בכיתה ב' מהקייטנה של החופש הגדול, עברה לכיתה ג', היו בחירות, חופש גדול וקייטנה מתחילה.
תמר זנדברג: אצלנו במרכז הארץ, במקומות הקצת יותר יקרים, קייטנה עירונית, אני רוצה לסבר את אוזנך, 2,700 שקל.
תמר זנדברג: קייטנה עירונית פשוטה.
תמר זנדברג: תאמיני לי, ביום הראשון שהבאתי אותה לקייטנה, אמרתי 'מה?
תמר זנדברג: פה הם הולכים לבלות שלושה שבועות?
תמר זנדברג: ' באולם ספורט אחד, עם יציאה פעם אחת בשבוע, כל השאר זה בתוך אותו אולם, אותו מתקן, באמת, לא רוצה להגיד דל, אבל בוא נגיד בסיסי.
תמר זנדברג: 2,700 שקל.
תמר זנדברג: קייטנה יותר מזה תעלה 3,000 ומעלה.
תמר זנדברג: ומדובר על שלושה שבועות, ילדה אחת זה שני מחזורים.
תמר זנדברג: לחברת הכנסת רחל עזריה, שתיכף תדבר, יש ארבעה ילדים.
תמר זנדברג: אז רק שתבינו על מה מדובר.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהגישה שלך היא הגישה המובילה, קייטנה עירונית, צריכה להיות שירות עירוני הבסיסי הזה, המחירים צריכים להיחתך בחצי ומטה.
תמר זנדברג: בלי זה לא עשינו כלום.
תמר זנדברג: ואפשר.
עבדאללה אבו מערוף: המילים להודות על הדיון זה מובן מאליו והעקביות שלנו, של יושב ראש הוועדה, זה במקרה - - - אני חושב, בקיצור, שיש זמן, טוב מאוחר מאשר בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: יש חודשיים, אנחנו בהתחלת מרץ, משרד הפנים כאן, את הלקח הוא שמע, סליחה על הביטוי, ואני חושב עם משרד החינוך להוציא חוזר, עם כל המועצות.
עבדאללה אבו מערוף: חודשיים יש אפשרות לפעול ולהוציא את זה לפועל השנה הזאת.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות, אל תגידו שאין אפשרות.
עבדאללה אבו מערוף: אני מציע שבתוך חודשיים תהיה תכנית ולהוציא את זה.
עבדאללה אבו מערוף: כמו שהספקנו בכמה כפרים להוציא תוך שבועיים, אז יש אפשרות.
עבדאללה אבו מערוף: אז בבקשה.
עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת תמר.
עבדאללה אבו מערוף: יש אפשרות, לא לחכות עוד שנה.
עבדאללה אבו מערוף: שלא נחכה עוד שנה.
עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תיקחו את העבודה בצורה רצינית ואחראית לילדים בקיץ, ולא צריך לדבר כאן על קייטנה, אנחנו יודעים שקייטנה היא יותר מיומיים, אבל לא לערב את הדברים בקיץ עם החופשות של סוכות או חג אחר.
עבדאללה אבו מערוף: ההורים לפעמים נחים, בסדר, זה חג כללי, אבל מדובר על קייטנות הקיץ.
עבדאללה אבו מערוף: לכן שלא תהיה כאן אי הבנה, בסדר?
רחל עזריה: קודם כל אני רוצה לומר שאפשר בקלות לחתוך את העלויות בשליש, רק על ידי זה שמפסיקים את ההכנסה, או לחברה פרטית, או לעירייה, או למתנ"ס.
רחל עזריה: בירושלים עשינו מהלך כזה, הארכנו את שנת הלימודים בגני הילדים בחודש, לא בשלושה שבועות, בחודש, בעלות של 900 שקל.
רחל עזריה: ה-900 שקל בעצם מימנו את העלויות והוספנו עוד 2 מיליון בודדים רק כדי שכל ילד יוכל להירשם, גם מי שאין לו בסופו של דבר שילם 100 שקל.
<קריאה: 900,000 הוסיפו.
רחל עזריה: יותר, אני עשיתי את זה.
רחל עזריה: מה שאני אומרת, שאפשר להוריד בשליש את העלויות, עוד לפני שעשו משהו.
רחל עזריה: דבר שני, אני חושבת שמאוד חשוב שיהיו פה החברה למתנ"סים, כיוון שבעצם העירייה עושה את זה דרך החברה למתנ"סים והרווח נכנס לחברה למתנ"סים - - -
עבדאללה אבו מערוף: זו אחת הדרכים, אבל לא תמיד - - -
רחל עזריה: שנייה, זה חשוב.
רחל עזריה: בירושלים, אני יכולה לומר לך שהעירייה לא העבירה כסף למתנ"ס ואמרה למתנ"ס 'תרוויח את הכסף דרך הקייטנה', לכן הם צריכים להיות שותפים פה.
דוד אמסלם: הערה חשובה, באמת צריך להזמין גם אותם לדיון.
<דורית שטרית: אנחנו כאן.
דוד אמסלם: אבל יש לי דקה.
דוד אמסלם: יש פה דיון אחר ואנחנו חייבים לעזוב את החדר.
<ישראל אליסף: הבטחת לי - - -
דוד אמסלם: יש דקה, אני חייב לקום, בעשר צריך לפנות את האולם.
דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו בעצם איחרנו את הדיון בגלל משרד הפנים, מר איתן כהן היה צריך להקפיץ את אשתו, אז היינו צריכים לחכות כאן.
דוד אמסלם: לכן אני אעשה דיון בעוד שבועיים, עד אז משרד הפנים, אני מבקש, ועכשיו אני מבקש ממך טוב טוב, שתשמע, איתן, תכנסו את משרד החינוך, את הרשויות המקומיות, את החברה למתנ"סים, את הארגונים המסייעים, הקרנות, הקרן לידידות, ואם יש עוד קרנות אחרות שמוכנות לשים את היד בכיס ולהשתתף בעניין, תכנסו אותם, אני מבקש לעשות עבודת מטה על בסיס מה שאמרתי בסיכום.
דוד אמסלם: אני אצרף לכם אותו שוב פעם.
דוד אמסלם: בעוד שבועיים תציגו לנו איך אתם רואים את התכנית ואיזה חוזרי מנכ"ל אתם צריכים להוציא כדי להוזיל את העלויות של הקייטנה.
דוד אמסלם: בסוף מה שאני רוצה לקבל זה קייטנה עם עלות בסיסית, עם מחיר דיפרנציאלי, על בסיס גם הקטע של המצב הסוציו אקונומי מבחינת רמת היישוב וגם על בסיס מספר הילדים בתוך משפחה.
דוד אמסלם: שזה לא יהיה משהו ליניארי, אלא משהו דיפרנציאלי.
דוד אמסלם: אם החלטתם שהילד הראשון משלם 500 שקל או 700 שקל, אז זה לא אם יש לו שלושה ילדים זה 2,100 שקל.
דוד אמסלם: לא, יש דיפרנציאציה בנושא.
דוד אמסלם: זה מה שאני רוצה לקבל בעוד שבועיים ואני מבקש שהפעם זה יקרה.
<איתן כהן: קיבלתי את הביקורת ואת המטלה.
דוד אמסלם: עכשיו אתם יכולים לדבר, אחרי שאני סיכמתי.
דוד אמסלם: אני פה עדיין לשמוע.
דוד אמסלם: בבקשה, דורית.
<דורית שטרית: הערה קטנה.
<דורית שטרית: אני נציגת החברה למתנ"סים.
<דורית שטרית: קודם כל אני ממש - - - כולנו, זה ברור, זה נשמע נכון, אני גם אמא וחווה את מה שאתה מספר.
<דורית שטרית: מאוד חשוב לי בדיון הזה שהמיקוד יהיה טובתו של הילד ולא רק המחיר שההורה משלם.
<דורית שטרית: שהחבילה הזאת שתיווצר מכל המשרדים שיישבו תתמקד במדריכים טובים ובאיכות - - -
דוד אמסלם: התחלתי את הדיון המקצועי.
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים - - - אנחנו לא התכוונו להביא מדריכים בני 8 שידריכו בני 4.
<קריאה: אני חולקת על דעתך.
דוד אמסלם: לא חשוב, לא פה.
<ישראל אליסף: אני יושב ראש ועד הגנים ופורום ועדי ההורים היישוביים.
<ישראל אליסף: קודם כל אני חושב שצריך לקחת בחשבון טקטיקה ואסטרטגיה.
<ישראל אליסף: בטקטיקה צריך לפתור את הבעיות של הקייטנות, באסטרטגיה צריך לפתור את הבעיות של החופשות, יש פער של 70 יום בין החופשות של ההורים לילדים.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנדון עכשיו על זה?
<ישראל אליסף: לא, אני רק אומר, קודם כל, ועדה בכנסת שרוצה להביא בשורה לציבור, צריכה לחשוב גם שנים, לתכנית חומש, צריך לצמצם את ימי החופשה.
<ישראל אליסף: לגבי הקייטנות.
<ישראל אליסף: קודם כל על קייטנות א'-ב', צריך לדעת כמה דברים לגביהן, ומאוד חשוב שייאמרו.
<ישראל אליסף: דבר ראשון, היה תקציב ל-א'-ב' בשנה הראשונה, בשנה שעברה זה כבר היה צריך להיות מורחב לגני הילדים ועכשיו זה היה צריך להיות מגיל גן עד כיתה ה'.
<ישראל אליסף: בשנה שעברה זה בוטל בגלל שהיה תקציב 1 חלקי 12, לא ברור לי איך התקציב - - -
<ישראל אליסף: דבר שני, ב-א'-ב', ברוב המקומות זה באשכולות שמשלמים בהם, יש להורים מחויבות.
<ישראל אליסף: צריך להבין איך התכנית הזאת עובדת וזה מאוד חשוב לחשיבה הכוללת שעושים פה המשרדים.
<ישראל אליסף: אם לצורך העניין יעשו פה פיילוט שיהיה דומה לקייטנות של א'-ב', באשכולות הנמוכים, כשההורים לא משלמים - - -
דוד אמסלם: אתה נכנס לפרטים, לא חשוב.
דוד אמסלם: הם חשובים, אבל לא עכשיו.
דוד אמסלם: תבין, אני חשבתי שאתה מקבל 30 שניות כדי להגיד משהו שיאיר את עינינו בצורה מהפכנית.
דוד אמסלם: אתה עכשיו נכנס לפרטים.
דוד אמסלם: מה שאני מבקש, דרך אגב, אתה נתת לי איזה שהיא תובנה חשובה בסיכום.
דוד אמסלם: בצוות אני מבקש להכליל גם נציגים של הורים.
דוד אמסלם: יש ועדי הורים, שיבואו גם מזווית שלהם, שלא תבשלו איזה שהוא תבשיל שלא קשור אליהם.
דוד אמסלם: הם לא אוהבים שניצל, אבל אתם החלטתם ש - - -
<ישראל אליסף: זה הדבר האחרון שרציתי להגיד, אתה חסכת לי אותו, שולחן עגול.
דוד אמסלם: מאה אחוז, זו תובנה חשובה.
<יצחק אלישר: אנחנו די מסודרים בנושא הזה, אנחנו מתקצבים את הלשכות בסכומים בקהילה.
דוד אמסלם: איזה לשכות?
<יצחק אלישר: בכל לשכות הרווחה.
<יצחק אלישר: אנחנו מתקצבים אותם בכספים שהולכים למועדוניות ומרכזי יום.
<יצחק אלישר: הלשכה יכולה להוציא מהתקציב השוטף שלה, יש לנו תעריפים מסודרים לקייטנות.
<יצחק אלישר: לדוגמה, ל-30 ילדים, לכל ילד 1,055 לילד.
דוד אמסלם: זאת אומרת אתם מסבסדים את המשפחות שהן - - -
<יצחק אלישר: אנחנו מסבסדים.
<יצחק אלישר: יש גם ילדים בפנימיות שחוזרים, שלא ישוטטו ברחובות, גם הם משולבים בפנימיות.
<יצחק אלישר: לדוגמה, בעיריית ירושלים בכל קיץ כ-300 עד 500 ילדים הולכים לקייטנות בכל המגזרים למיניהם.
דוד אמסלם: דרך אגב, הייתי מבקש שגם בדיון תזמנו אותם, גם מבחינת איגום המשאבים.
<קריאה: רק אם מסבסדים את זה.
<קריאה: גם לפי הרמות - - -
דוד אמסלם: אבל מה שאני רואה - - -
<קריאה: אז זה לא בדיוק כולם.
דוד אמסלם: מה שחשוב לי בדיון, אתם צריכים לראות את המכלול של הנושא שהכותרת שלו היא קייטנות ואז איגום המשאבים.
דוד אמסלם: לא משנה כרגע מאיפה הוא בא, אז יכול להיות שהם ישימו את הכסף שהם שמו, בלי קשר לסבסוד הספציפי, ואז בעצם יכול להיות שאנחנו נוריד את המחיר של כולם, כולל הילדים המסובסדים.
דוד אמסלם: חשוב לי לראות את סך הכול התקצוב של הנושא, מכל מיני זוויות.
דוד אמסלם: אז אני שוב פעם מתנצל ובעוד שבועיים אנחנו עושים פה את הדיון ואתה מציג את הסיפור בעוד שבועיים.
איתן כבל: שלום לכולם, אני באמת שמח לקיים דיון משותף עם חברי, דודי אמסלם, יו"ר ועדת הפנים של הכנסת.
איתן כבל: אני רוצה קודם כל לברך את שתי המנהלות, לאה, מנהלת ועדת הפנים, ולאה, מנהלת ועדת הכלכלה, גברתי היועצת המשפטית, דובר, רשמת פרלמנטרית, אורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אנחנו החלטנו לקיים דיון משותף בנושא שיש לו ממשק משותף ואני חושב שזה יכול להיות גם מודל באופן כללי לוועדות השונות של הכנסת כאשר יש עניינים שמשיקים ואפשר לנהל בהם שיג ושיח במקום לנהל דיונים בשני מקומות נפרדים, שלא מוסיפים, רק פוגעים לעתים, בתוך כל התהליך.
איתן כבל: הנושא שאנחנו התכנסו אליו היום הוא: שבילי רכיבה באופניים חשמליים בתחומי הרשויות המקומיות והסדרת הרכיבה.
איתן כבל: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, למקד את זה ולהחליט גם על החלוקה שבה אתה תוביל את הדיון – אני רוצה שאדוני ייקח את המושכות בכל הנוגע לפקחים ואני אעסוק בכל העניינים הנוגעים לתנועה בתוך העיר.
איתן כבל: לפני כחודש וחצי קיימנו דיון ואישרנו תקנות, התקנות של נסיעה על אופניים חשמליים, הארכת הוראת השעה בחצי שנה בלבד, בדיוק, אדוני, מהמקום הזה שבו אנחנו מבקשים לייצר הסדרה של העניין הזה.
איתן כבל: משרד התחבורה הודיע שהוא ייתן את דעתו, המנכ"ל אמור לתת התייחסות.
איתן כבל: עוד דבר שאני רוצה לומר הוא לעניין הפקחים, יש ויכוח בכנסת האם לתת הסמכה לפקחים כן או לא.
איתן כבל: לפרוטוקול אני כבר אומר שאני בעד, אני מאלה שתומכים.
איתן כבל: אי אפשר כל הזמן לבוא ולהגיד: זה תפקידה של הממשלה אבל בינתיים אין מי – גם המשיח יום אחד יגיע בעזרת-השם, ואני באמת מאלה שמאמינים שהוא יגיע, אבל זה לא אומר שאני מפסיק את החיים שלי עד שהוא יגיע.
איתן כבל: לכן, בעניין הזה אני סבור שעם כל הבעייתיות – שמבחינתי יש בה אפילו בעייתיות אידיאולוגית – שבה הממשלה לא עושה את המוטל עליה, במתח הזה, בנסיבות המתקיימות, אני סבור שכן צריך, אדוני, לתת סמכויות פיקוח לפקחים בתוך ערים מחד, ולקבוע את הכללים.
איתן כבל: אני אומר לך, אבנר, לגבי עניין הכללים של נסיעה על הכביש ועל המדרכות, אני אומר את זה כאן:
איתן כבל: אני מוצף – אמנם זה קמפיין, חגית – אבל אני מוצף, ואני מניח שגם חברי כנסת אחרים, לגבי כל נושא הנסיעה של אופניים חשמליים על המדרכות.
איתן כבל: אנחנו באים לכאן להסדיר את זה.
איתן כבל: עמדתי היא, כדי שאנחנו ניכנס לתוך הדיון, שרכיבה על אופניים חשמליים תוכל להתבצע מגיל 16 והיא תתבצע בכבישים, בשול הדרך.
איתן כבל: אני רוצה לומר שהתקנות, כפי שאישרנו אותן, עצמנו עין בלתי מכוונת, כתוב שם: מגיל 14 לא יוכל לרכב על מדרכה אלא בשביל אופניים – חוץ מתל-אביב, שיש שם יחסית, זה לא - - -
עבד אל חכים חאג' יחיא: לבן 14 אין תעודת זהות אז איך הוא יכול לומר שהוא בן 16.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה עלה בדיון.
איתן כבל: אני אומר את זה מעבר לעניין, אני עוד אפילו לא עוסק בשאלה הזאת, תעודת זהות, תמיד, לא תציג, שביל אופניים אתה רואה אם קיים או לא.
איתן כבל: חוץ מתל-אביב, שיש בה יחסית שבילי אופניים בצורה מאוד מפותחת, עדיין, ברוב ערי ישראל, אפילו אלה המפותחות מאוד, הנושא הזה הוא לא בסדר-עדיפות עליון.
<חגית אוריין: גם לא בתל-אביב.
איתן כבל: למה צריך לחזור עלי כשאני פה?
איתן כבל: אמרתי בצורה הכי ברורה שגם בתל-אביב, שהיא הכי מתקדמת, עדיין זה רחוק מלהיות מה שהחוק מתכוון אליו.
איתן כבל: ברשותכם, אני מציע שאנחנו נתחיל עם העניין של הפקחים, אלא אם כן לגברתי יש משהו שהיא רוצה להתייחס.
<אתי בנדלר: אני רק רציתי לומר שיש שתי אפשרויות להסמכת פקחים: האחת, בחוק שיתייחס להסמכת פקחים עירוניים לפקח על אכיפת הוראות שונות, לאו דווקא בתחום התעבורה – ואם כך יהיה אז אכן הנושא יהיה שייך לוועדת הפנים; אבל, ככל שיהיה מדובר בתיקון לפקודת התעבורה והסמכתם רק בנוגע לעבירות תעבורה, ממילא ברור שהדיון יהיה בוועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: אנחנו כרגע לא מתווכחים באיזו ועדה זה יהיה, זה לא הנושא.
<אתי בנדלר: פשוט כדי להבהיר את המסגרת.
איתן כבל: אני זוכר את האמירה הזאת, אני רוצה שקודם כל הדיון יהיה סביב העניינים העקרוניים, תהיה הסכמה לגביהם, גם יהיה לנו יותר קל להתקדם, בוודאי לדודי ולי, במערכת היחסים בינינו.
דוד אמסלם: ברשותך, הייתי רוצה לקחת את הדיון למקום אחר.
דוד אמסלם: תראה, אנחנו עשינו בוועדת הפנים שני דיונים בנושא, אני באתי מהזווית של השימושים המוניציפאליים, מה שקורה בתוך העיר.
דוד אמסלם: כידוע לכם, רוב השבילים שמדובר עליהם, שהם הבעייתיים, זו התנועה בתוך העיר, לא מחוץ לעיר.
דוד אמסלם: מי שרוצה לנסוע מחוץ לעיר ויש שבילי אופניים – אהלן וסהלן, אין בעיה.
דוד אמסלם: אנחנו קיבלנו גם דוח לגבי כל הנפגעים, מה קורה עם האופניים, זאת אומרת, אופניים זה כלי שהוא מסוכן.
דוד אמסלם: לכן, אני חשבתי להתחיל בדיון דווקא בנושא התקנות של משרד התחבורה.
דוד אמסלם: אני חושב שמשרד התחבורה לא בשל לנושא עדיין.
דוד אמסלם: למרות שהשר בא וסיפר לנו כמה הכול טוב עדיין אני חושב שהעסק פרוץ לחלוטין.
דוד אמסלם: אני חושב שאין מודל לשביל אופניים, אני חושב שהם עוד לא סגרו את כל נושא בטיחות הרוכב, יש ויכוח על גיל הרכב, המלצת משטרת ישראל - - -
איתן כבל: משטרת ישראל פה?
דוד אמסלם: ואם אנחנו מורידים ילד לרחוב בגיל 16 כדי שייסע בתוך הכביש אז אני מניח שצריך להעביר לו איזושהי הבנה מסוימת בתמרורים, אולי הוא חושב שרמזור אדום זה דווקא לנסוע קדימה כי הוא לא יודע?
דוד אמסלם: לכן אני חושב שכרגע, ככל שאנחנו הולכים ומרחיבים את השירות בנושא הזה – דרך אגב, נכון לדיון הקודם שעשיתי, זה היה לפני מספר חודשים, לפי הדיווח היה סדר גודל של כמעט 120,000 אופניים, אני מניח שמאז ועד היום הוספנו עוד כ-10,000.
דוד אמסלם: זה אומר, זה הולך ועולה, הולך ועולה.
דוד אמסלם: היום הרוכבים נוסעים על גבי המדרכה, לרוב כשלצדם יש אנשים קטנים ואנשים מבוגרים, מכאן נובעות התאונות.
דוד אמסלם: בגלל זה אני ביקשתי מאיתן לקיים את הדיון המשותף, סוגיית האכיפה תמיד היא בסוף, סוגיית האכיפה נועלת, היא העטיפה של כל האירוע, בסוף אנחנו צריכים לדבר על התוכן עצמו.
דוד אמסלם: אני לא רואה כרגע את משרד התחבורה בכלל מגיש איזושהי חבילה מסודרת של הנושא, אין תיק מסודר.
דוד אמסלם: לדעתי, בוא נשמע אותם, נשמע מה הם עשו גם ברמת התשתית, גם ברמת הרוכב וגם ברמת הסביבה של הרוכב.
איתן כבל: אוקיי, אני רק רוצה להזכיר שיש גם הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת בן ארי.
<לאה ורון: גם היא מצויה בוועדת הכלכלה והוועדה קידמה בדיונים כמובן את כל נושא ההשפעה על אופניים, זה מובא בתקנות.
איתן כבל: אבנר, אני מציע שאנחנו נעבור אליך, תתייחס למה שעשיתם עד היום, מה התוכניות שלכם, בעיקר לאור – אני רוצה רק להבהיר – שלפני חודש ממש קיימנו דיון מעמיק בשאלה, שלחנו אתכם לעשות עבודה ואתם אמורים לחזור אלינו.
איתן כבל: שלום ליועץ המשפטי של ועדת הפנים, לכבוד הוא לנו, יש לי שיג ושיח אתך בעניין הכניסה לחוף הים אבל זה דיון אחר.
איתן כבל: אני מקבל את עמדתו, יש ויכוח שלם סביב העניין הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש עוד סוגיה שהייתי רוצה שהם יתייחסו אליה והיא סוגיית הביטוח.
איתן כבל: לזה אנחנו צריכים כבר את כל היום, בוא נתחיל קודם כל את העניין המונח לפתחם.
דוד אמסלם: יש לנו את כל היום, רק בוא נסגור את הנושא.
דוד אמסלם: בבקשה, אבנר.
<אבנר פלור: אני אתייחס לנושא כמו שביקשתם, לנושאים שעלו בדיון הקודם, בנושא של התשתית יתייחסו הנציגים הנוספים של המשרד.
<אבנר פלור: אז כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, בדיון ועדת הכלכלה האחרון שהיה אנחנו נתבקשנו תוך חצי שנה להגיש תוכנית מסודרת שכוללת את כל השאלות שעלו באותו דיון וחלקן כבר מוסדרות, זה כולל הגיל המינימלי של הרוכב - - -
איתן כבל: אני רק אזכיר: גיל הרוכב, מיקום הנסיעה, רכיבה עם קסדה, ביטוח, סימון האופניים, החמרת הענישה ומתן סמכויות לפקחים, אני חושב שמניתי כמעט את כל העניינים הנוגעים בנושא.
<אילן קנר: הכשרה.
<חגית אוריין: לוחית זיהוי.
איתן כבל: אמרתי, חברים יקרים, אמרתי את זה בשפה שלי, שכל אחד יבחן לפני שהוא אומר אם לא אמרתי את זה כבר.
איתן כבל: גיל הרוכב – אמרנו, זה גם בעניין של מתן רישוי כן או לא, והעניין הבולט, גם כן, חגית אמרנו.
<אבנר פלור: לגבי גיל הרוכב – אנחנו כרגע בתהליך, אני מקווה שבשבוע-שבוע וחצי הקרובים נציג לכם את המסמך שיכלול את גיל הרוכב.
דוד אמסלם: למה לא הכנתם אותו עד עכשיו?
<אבנר פלור: מכיוון שישנם נושאים שטרם הסתיימו וזה עוד לא מוכן.
דוד אמסלם: אבל היה דיון לפני חצי שנה בוועדה, פתאום מה שחסר לך זה שבוע וחצי עכשיו?
<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש השני, חלק מהפעילות שנתבקשנו לבצע בוועדת הכלכלה היה גם נושא הקורקינטים והנושא של הקורקינטים מצוי כרגע בתיקון תקנות בהליך סופי ואני מקווה שבשבוע וחצי הקרובים נסיים את הפעילות.
מירב בן ארי: די, נו, זה כמו בדיחה הסיפור הזה, גם פעם שעברה הבאת את הקורקינט ואמרת שאתה צריך שבוע וחצי.
חיים ילין: אנחנו צריכים לדחות את כל הישיבות בשבועיים בשביל שתעמדו בזמנים.
<אבנר פלור: כמו שאמרתי, באתי מוכן עם החומר, עם המסמכים, עם הכול, פשוט המסמך הסופי יוגש לוועדה.
<אבנר פלור: אנחנו נתבקשנו תוך חצי שנה להגיש אותו לוועדה, אנחנו מגישים אותו לפני החצי שנה.
<אבנר פלור: הנושאים מורכבים ולא פשוטים ורק בשבוע-שבועיים האחרונים הסתיים הנושא של האכיפה בהיבט של תזכיר החוק.
<אבנר פלור: אז כמו שאמרתי: נושא גיל הרוכב – אנחנו נסיים את הפעילות וזה יוגש באותו מסמך; נושא המהירות – נשארת אותה מהירות.
דוד אמסלם: מה הכיוון שלכם לגבי גיל הרוכב?
<אבנר פלור: אנחנו שוקלים בצורה חיובית את המלצת היושב-ראש, גיל 16, אנחנו שוקלים את זה.
דוד אמסלם: אגב, זו המלצת המשטרה.
איתן כבל: סליחה, אדוני, אנחנו מקדמים בברכה את ראש עיריית פתח תקווה, החבר ברוורמן, שהוא חבר אישי שלי גם כן.
<אבנר פלור: לגבי מהירות הנסיעה – עד 25 קמ"ש; לגבי מקום רכיבת האופניים – מכול מקום, כמו שנאמר וזה מופיע בתקנות היום, הרכיבה היא בשבילי אופניים או בכביש כתלות בגיל הרוכב, רכיבה על המדרכה של אופניים חשמליים אסורה בכל מקרה.
דוד אמסלם: יש לכם רצף של שבילי אופניים?
<אבנר פלור: לגבי הנושא של רצף שבילי אופניים ותשתיות נתייחס בהמשך.
דוד אמסלם: אני שואל מה ההצעה, לא הבנתי את ההצעה אם כך – איפה מותר לרכב?
<אבנר פלור: זו לא הצעה, זה מה שהיום בתקנות.
<אתי בנדלר: לא מוצע שינוי, זה מה שאתה אומר.
<אבנר פלור: לא, התקנות היום מאפשרות רכיבה מגיל 14 עד 16 ולמעלה מגיל 16 – מגיל 14 עד 16 מקום הרכיבה הוא בשבילי אופניים ולא על המדרכה.
מירב בן ארי: מה קורה עם ילד בן 14 כשאין שביל אופניים?
<אבנר פלור: חברת הכנסת, כל הנושאים האלה כבר עלו גם בדיון הקודם, בוודאי בוודאי שלא תוך חצי שנה נעשה שבילי אופניים בכל הארץ, זה ברור.
תמר זנדברג: כמה אושרו לסלילה בחצי שנה הזאת?
איתן כבל: חברים, זה לא ילך כך.
דוד אמסלם: תן לנו גם לשאול אותך כמה שאלות.
<אבנר פלור: אתם לא נותנים לי פשוט להציג.
איתן כבל: דודי, הוא צודק, בואו תנו לו, אחר כך נאכל אותו, בסדר?
איתן כבל: בואו, קודם כל, ניתן לו להציג.
<אבנר פלור: עשית לי את זה אתמול, אתה עושה לי את זה כל יום אני רואה.
איתן כבל: ברשותכם, קודם כל בואו ניתן לו לומר רצוף את הדברים כדי שנוכל גם להגיב, לפעמים אנחנו מגיבים בלי שאנחנו אפילו יודעים מה הוא רצה לומר.
איתן כבל: יש פשוט כמה נקודות שאנחנו מבקשים שתתמקד, למשל גיל הרוכב מצד אחד, מצד שני איפה רוכבים, שזו לא תהיה פעולה אווירית.
<אבנר פלור: אז אמרתי, מבחינת התקנות היום, מבחינת הרכיבה בגילאים 14-16 היא בשבילי אופניים.
<תומר רוזנר: לא מה היום – מה הם מציעים.
איתן כבל: מה אתם מציעים?
איתן כבל: היום אנחנו יודעים.
<אבנר פלור: אז אנחנו נתייחס לזה בנושא התשתיות.
<אבנר פלור: אני אומר, ברגע שהגיל יעלה מ-14 ל-16, לא יהיה 14, זאת אומרת שיוכלו לרכב על הכביש.
<אבנר פלור: אם יש שבילי אופניים אז שבילי אופניים, אם אין שביל אז על הכביש.
איתן כבל: כדי להבהיר ליועץ המשפטי, הם מקבלים את ההמלצה שאני בזמנו הבאתי והמלצת המשטרה שזה יעלה לגיל 16 על אופניים חשמליים בלבד והרכיבה תיאסר על המדרכה, היא תהיה בשבילים מוסדרים ובמקום שאין שביל מוסדר היא תהיה על הכביש.
איתן כבל: לגבי רישיון, כן או לא, אנחנו נתייחס.
דוד אמסלם: יש רק בעיה לגבי השביל עצמו – רוב השבילים בארץ הם על המדרכה, אז איך אתה רוצה שהוא לא ייסע על המדרכה?
<אבנר פלור: אז אנחנו נתייחס לשאלה שלך.
דוד אמסלם: מתי אתה רוצה להתייחס אליה?
<אבנר פלור: בסוף, כשאני אסיים, בחלק של התשתית אנחנו נתייחס גם לשבילי אופניים וגם לחלק של המדרכה.
<אבנר פלור: לגבי חבישת קסדה – כבר היום לפי החקיקה חלה חובה לחבוש קסדה בעת רכיבה על אופניים עד גיל 16.
מירב בן ארי: קסדה על אופניים חשמליים אתה מדבר?
<אבנר פלור: אני מתייחס לאופניים חשמליים.
מירב בן ארי: באיזה סעיף בחוק זה?
<אבנר פלור: בהתאם להוראת סעיף 65ג לפקודת התעבורה.
<אבנר פלור: בנושא של פיקוח על סחר ומכירת כלים חשמליים וכו' – אז גם אנחנו ממשיכים בפיקוח והבקרה, אתם ראיתם שבחודשים האחרונים עשינו מספר מבצעים גדולים, הוחרמו אופניים וגם נגרטו, אנחנו ממשיכים בפעילות הזאת.
<אבנר פלור: בנושא של רישוי ורישום – כמו שאמרנו ואני חוזר ואומר, אנחנו עובדים על פי המדיניות והתקינה הקיימת באירופה.
<אבנר פלור: באירופה אופנים חשמליים לא מאושרים, לפי הדירקטיבה האירופית, לרישוי ורישום, ולכן אנחנו מתאימים את עצמנו ככל הניתן ולא מאפשרים רישום ורישוי לאופניים חשמליים.
<אבנר פלור: זה על פי המקובל במדינות אירופה והרגולציה הקיימת שעל פיה אנחנו עובדים.