GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: אבל הוא אומר שלא, הרי אתה מכיר את זה.
<עודד פלוס: עד היום לא פנו כי לא היה סמכות.
אורי מקלב: אומרת היועצת המשפטית שכן.
אורי מקלב: אומרת היועצת המשפטית שיש לו כן את הסמכות.
<רוני טיסר: היום בכלל לא נקבעה סמכות לגבות את הסכום.
<רוני טיסר: אתם - - -
<הראל גולדברג: רוני, בשביל זה אנחנו באנו להסדיר את הנושא.
<הראל גולדברג: ביקשנו לתקן בחקיקה ראשית.
<רוני טיסר: לכן גם עד עכשיו יכולתם - - -
<עודד פלוס: אבל היום יש הבדל עצום - - -
אורי מקלב: יש קריטריונים עם סף מאוד מחמיר.
דוד אמסלם: אני דווקא מתחבר למה שהוא אמר, במיוחד בקהילות האלה.
דוד אמסלם: אתה יודע שכולם חברים של כולם, וכולם שם עניים, ותמיד יש את העני היותר גדול, והוא מפעיל אותך.
דוד אמסלם: ואתה בא, ואתה מתחיל ללחוץ על אזולאי, ואזולאי בא אליו, ואתה מכיר את הדומינו שגם אני עסוק בו, והבן אדם צודק.
דוד אמסלם: אבל היות ובעצם יש פה משק סגור, אני מסכים אתך שאם היה שיפוי לא הייתי בכלל חושב להוריד את העניין, הייתי אומר לו, אז מה הבעיה?
דוד אמסלם: אם מגיע לו תן לו.
דוד אמסלם: אבל אם כרגע הנוסחה היא שאם הוא נותן לעני הכי מרוד, אז העני קצת יותר, הוא משלם יותר, אז העסק לא עובד לי טוב, ואני מבין שהסיפור לא מסתדר לי טוב.
<עודד פלוס: מי שיספוג את זה הוא לא עשיר, הוא גם עני.
אורי מקלב: אתה התייחסת, אתה יודע שיש תמיד מקרה קצה.
אורי מקלב: המקרה קצה כן צריך לתת את האפשרות הזאת.
אורי מקלב: הציבור המוחלש הזה הוא דווקא ציבור שאין לו מרפקים, והוא לא רץ לבקש כשלא נותנים לו.
אורי מקלב: הוא כבר רגיל באכזבות האלה.
אורי מקלב: המקרה שבאמת יבוא לפנינו או לפני המנכ"ל, או הסף שהוא יקבע לעצמו.
אורי מקלב: המשרד יכול לקבוע לעצמו לא מקרה רק של מעוטי הכנסה, זה לא יהיה קריטריון.
אורי מקלב: אבל יכולים להיות אוסף של מקרים של מחלה מאוד קשה, עם מצב כלכלי בנסיבות מאוד חריגות - - - למה אנחנו צריכים להוריד סמכות שהמנכ"ל בסמכותו - - -
דוד אמסלם: אני רואה את המנכ"ל, אני מבין - - -
אורי מקלב: יש למנכ"ל - - - זה ציבור שאין לו לחצים, מעוטי ההכנסה הם גם חלשים במאבק שלהם.
דוד אמסלם: אם יש ציבור שיש בו לחצים זה הציבור הזה - למה?
דוד אמסלם: כולם מכירים את כולם.
דוד אמסלם: השכן שלי לא לוחץ עליי בגלל שהוא לא מכיר אותי, אבל כאן, רובם יש להם בעיות אמתיות.
דוד אמסלם: מה אני מפחד, ואני מסביר עוד פעם, אני חוזר על אותה תשובה.
דוד אמסלם: אם עני דרגה עשר פטור, ועני דרגה תשע משלם אותו, אז לא עשינו כלום.
דוד אמסלם: אם אתה צודק אם המדינה הייתה אומרת או.
דוד אמסלם: קיי.
דוד אמסלם: יש ועדת הנחות, אני כמדינה שמה חצי מיליון שקל, מי שיש לו, אני הייתי מתעקש שתהיה ועדה כזאת, ומצדי שכולם יפנו, מפני שלכולם מגיע הנחות כמעט שם.
דוד אמסלם: אבל מה יעזור לי - - -
אורי מקלב: אם יהיה, יהיה שיפוי.
<עודד פלוס: האוצר אומר שלא.
דוד אמסלם: אבל כרגע האוצר לא מעניין אותו, מה איכפת לו, למה אתה חושב שהוא ישפה?
אורי מקלב: מכיוון שבסופו של דבר כשיש, אנחנו נותנים את הסמכות, זה יהיה מקרים חריגים - - - האוצר ישפה אותו.
<עודד פלוס: לפי ההצעה של חבר הכנסת סמוטריץ, אנחנו נחזור לפה עוד שנה, בוא נראה, אולי יהיה אז.
דוד אמסלם: אני אומר כזה דבר.
דוד אמסלם: אם האוצר ישפה אותם אז לא הייתה בעיה בכלל.
דוד אמסלם: אני דווקא חושב שהאוצר לא ישפה בגלל שרוב הבחינות בארץ, כל הבחינות בארץ הן כאלה.
דוד אמסלם: יבואו ויגידו לך, ואין עורכי דין עניים?
דוד אמסלם: – סיפורים.
אורי מקלב: ויש סעיף כזה.
אורי מקלב: בכל המבחנים של עורכי דין, של רואי חשבון - - -
<עודד פלוס: יש לאן לגלגל את זה.
<עודד פלוס: פה אתה מעלה את האגרה בשביל לממן - - -
אורי מקלב: אני מתייחס למה שאמר היושב ראש, אני אומר שיש כן.
<הראל גולדברג: יכניסו את הרבנות לחוסר ודאות.
דוד אמסלם: בקטע הזה אני דווקא מקבל את העמדה שלהם בעניין.
דוד אמסלם: בוא נסכם שאנחנו נעשה דיון בכל מקרה בעוד חצי שנה, ואם נראה שיש פה בעיה – בסך הכול כולנו חושבים אותו דבר, אין לנו פה איזשהו אידיאולוגיה שונה.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים שצריך להקל על החבר'ה, אנחנו רוצים לעזור להם.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לעזור להם לא רק בכסף, אלא באמת שההליך גם יהיה מהיר, ולא תהיה עוגמת נפש שהבן-אדם לא מקבל תשובות חמש שנים, הוא מתחיל לעשות שבע בחינות כדי לוודא - הכול פה בלאגן.
דוד אמסלם: אני אומר, בוא נעשה איזשהו דיון בעוד חצי שנה, ונשאל את עודד איך זה עובד.
דוד אמסלם: אם הסתבר באמת שיש להם פניות של הרבה מאוד אנשים, ויש בעיה מאוד קשה, אז אולי נבוא ונבקש עוד תיקון שהם יגישו.
דוד אמסלם: בסך הכול ההצעה באה מהמשרד לא מאתנו, הם יזמו את העניין.
דוד אמסלם: הם יכלו להשאיר את זה ככה, ללכת לישון, ומה יהיה יהיה, לא קרה כלום, זה לא אנחנו יזמנו.
דוד אמסלם: חזקה עליי שהם עושים איזושהי יוזמה שרוצים לקדם את הנושא, לא לקחת אותו אחורה.
אורי מקלב: אני מצטער להגיד שלא קו חשיבה יהודי, העבר הזה, לסגור את הדלת, להגיד, אני לא רוצה כדי שלא יבואו אחרים – אנחנו לא רגילים, זה לא קו החשיבה שלנו, זה נעשה בכל הדברים.
אורי מקלב: דווקא במבחני הרבנות, דווקא בגלל החשש שם לא נעשה את זה, כדי שלא יבואו אלה - - -
<עודד פלוס: אבל מי יספוג את זה?
<עודד פלוס: יספוג את זה העני פחות.
אורי מקלב: תמצאו, תעשו רף מאוד גבוה על מקרים מאוד מיוחדים - - - כאלה שלא יכולים, יושב שבעה על אבא שלו, הוא צריך בכל אופן לשלם 50% למבחן.
<עודד פלוס: לא, אז יהיה פטור, פה יהיה פטור מלא.
אורי מקלב: הבנתי, אני שמעתי אותך טוב.
אורי מקלב: הבנתי שבמקרים מיוחדים רק ניתן את המאה אחוז.
<עודד פלוס: חבר הכנסת מקלב, אתה היית חבר בעיריית ירושלים, למיטב זכרוני.
<עודד פלוס: כמה העירייה משקיעה לגבי הנושא של ועדות הנחות.
דוד אמסלם: אספר לך, אתה לא תאמין מה קורה בעירייה והוא יודע את זה.
<עודד פלוס: ועדות הנחות, ובדיקות, ומסמכים - - -
דוד אמסלם: הוא יודע כמה היו באים אליי כדי שאני אתערב בנושא של ההנחות.
<עודד פלוס: אז אני יוצר לעצמי מנגנון כזה, אני מעדיף את המנגנון - - -
אורי מקלב: אבל אני נבחרתי לכנסת - - - אני נבחרתי לכנסת רק בגלל שהתעסקתי בזה יומם ולילה.
דוד אמסלם: מה אתה אומר חבר הכנסת בן צור?
יואב בן צור: אני אומר שדעתי לגבי מה שהם אומרים לגבי הנושא של רק מי שלא התייצב, אני חושב שזה הגיוני.
יואב בן צור: להתחיל עכשיו לפתוח איזושהי תיבה של פטורים, אני פוחד שלא נגמור עם זה.
דוד אמסלם: רבותיי, בוא נתכנס.
דוד אמסלם: אני מבין את מה שאמר אורי מקלב, הוא איש שליח ציבור.
דוד אמסלם: באמת, אני מכיר אותו הרבה שנים.
דוד אמסלם: הוא מדבר מדם ליבו.
דוד אמסלם: בכל אופן, תמיד רוצה, וגם אני, האמת, באינסטינקטים שלי תמיד לייצר איזשהו מנגנון להכי חריג.
<עודד פלוס: גם האינסטינקטים שלנו, אנחנו מבינים מה המשמעות של זה.
דוד אמסלם: אני מקבל את מה שאתם אומרים בעיקרון, שמצד אחד, אתם מכירים את השטף שיקרה, ולכן, יכול להיות שאולי רצינו לטוב, בסוף אנחנו דפקנו את כל התהליך עצמו.
דוד אמסלם: לכן, מה שאני מציע, כרגע זה באמת התיישר עם רוב חברי הוועדה שחושבים כך.
דוד אמסלם: אני בדרך כלל לא מכריע בניגוד לעמדתו של אורי, קשה לי עם זה.
דוד אמסלם: אבל, בוא נעשה דבר כזה.
דוד אמסלם: בוא נלך על מהלך שאנחנו נאשר לכם את זה.
דוד אמסלם: חצי שנה, אנחנו נעשה פה דיון, ספרו לנו מה באמת קורה.
יואב בן צור: אולי עד אז יהיה מנכ"ל קבוע לרבנות, יהיה יותר קל.
<עודד פלוס: יהיה מנכ"ל קבוע עוד יומיים, אם ירצה השם.
דוד אמסלם: עד אז אני מבקש דבר כזה.
דוד אמסלם: תראה, אני באמת מאמין שצריכה להיות קופה לציבור הספציפי הזה.
דוד אמסלם: זה לא רואי חשבון, ולא עורכי דין, באמת, זה ציבור מאוד מוחלש.
דוד אמסלם: אז בוא ונשב עם האוצר, קופה לא גדולה, הרי בסך הכול מדובר בסכומים קטנים, מספיק אפילו 100 אלף שקלים.
דוד אמסלם: אז שיהיה איזשהו מקור אחר כמו מלגה כזאת שניתן, אפילו ב-200 שקלים, 50 שקלים, 100 שקל, ואז נוכל להביא את הסעיף ולהקים איזושהי ועדה, בגלל שכל עוד אנחנו לא מוצאים את המקור החיצוני, אין עניין להעמיס – איך הבוס שלי היה אומר: אנחנו חמור צולע, וכל הזמן מעמיסים עליו עוד.
דוד אמסלם: אין עניין להעמיס על העני שהוא קצת פחות עני עוד.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם נעמיס עליו, יכול להיות שהוא כבד יירד מהדרגה של העני.
דוד אמסלם: לכן אני אקיים דיון, בעזרת השם, עוד חצי שנה.
דוד אמסלם: אתם עד אז בואו ושתפו אותי בעניין, באמת, אני רוצה לעזור.
דוד אמסלם: בוא נשב עם אמיר לוי, נזמין את הרפרנט של האוצר, כולה בסכום קטן, ובאמת נחריג את הנושא הזה משאר הנושאים של לימודי תעודה אחרים, אני חושב שבאמת הם שונים.
<עודד פלוס: יהיה לנו ניסיון גם של מועד הבחינות הזה, וגם הבא – נראה איך זה עובד.
דוד אמסלם: אני חייב לצאת לשידור.
נעדכן את הסכומים: סעיף 1(1) - במקום 539 – 524 שקלים.
נעדכן את הסכומים: סעיף 1(2) – במקום 404, 370 שקלים.
<רוני טיסר: רק לצורך הפרוטוקול אני מבהירה – שסעיף 2 כפי שהקראתי אותו יימחק.
<רוני טיסר: סעיף 3 ונוסחו, כפי שהקריא אותו היועץ המשפטי של הרבנות.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.
בצלאל סמוטריץ': מי בעד?
בצלאל סמוטריץ': מי נגד?
בצלאל סמוטריץ': בעד – רוב
בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין
יואב בן צור: אנחנו פותחים את הדיון בנושא: הצורך להסדיר מנגנון לפיקוח על מאבטחים פרטיים וטיפול בתלונות נגדם.
יואב בן צור: הדיון במסגרת ציון יום זכויות האדם הבינלאומי.
יואב בן צור: נבקש לשמוע בתחילה מהגברת אן סוצ'יו בבקשה גברתי.
<אן סוצ'יו: קודם כל תודה על קיום הדיון הזה.
<אן סוצ'יו: אני חושבת שזה דיון מאוד חשוב שראוי מאוד לקיים אותו ולקדם את הנושא הזה.
<אן סוצ'יו: אנחנו בזכויות האזרח עוסקים בזה בעצם כבר משנת 2008 בערך, כשהבנו שיש עשרות מאבטחים במדינה שעושים עבודה נאמנה, עבודת קודש ומקבלים הרבה מאוד סמכויות שלטוניות כלפי האזרחים.
<אן סוצ'יו: כמו בכל עניין אחר, כשאדם מקבל רישיון מטעם המדינה לבצע תפקיד מסוים או סמכויות מסוימות דרוש גם פיקוח, פיקוח צמוד ובמיוחד כשמדובר בסמכויות כל כך רגישות, סמכויות של חיפוש, של בקשת חיפוש ולפעמים גם עיכוב בכוח.
<אן סוצ'יו: אנחנו רואים שבעניין הזה של מאבטחים שמבצעים את התפקיד שלהם אין שום גורם מרכזי שמפקח, שעוקב באמת שהמאבטחים מבצעים את תפקידם על פי חוק, שאין חריגה מסמכויות.
<אן סוצ'יו: כאמור, אין שום גורם אחראי, שאמור לטפל בתלונות אפילו בדברים קטנים ביותר כמו למשל ענידת תג.
<אן סוצ'יו: מאבטח מחויב לענוד תג, מחויב להראות בפניי תעודה אם אני מבקשת ברגע שהוא מבצע כלפי סמכויות מסוימות.
<אן סוצ'יו: היום אין שום גורם שאני יכולה לפנות אליו כדי להגיד שמאבטח פעל שלא כחוק, שהוא לא הראה לי תעודה, שהוא נהג כלפיי בהפליה אולי.
<אן סוצ'יו: למה זה חשוב?
<אן סוצ'יו: קודם כל כאמור, זה לא סביר שמדינה נותנת סמכויות שלטוניות מבלי לפקח על הקיום שלהן.
<אן סוצ'יו: דבר שני, יש חובות בחוק.
<אן סוצ'יו: "חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור" קובע חובות מסוימות על המאבטח: איך הוא צריך לנהוג, באיזו מסגרת הוא אמור לממש את הסמכויות שלו, רק במסגרת תפקיד עם רישיון בתוקף וכו' וכו'.
<אן סוצ'יו: בעצם בלי מנגנון כזה אין שום משמעות לחובות שחלות על המאבטחים, בלי מנגנון שבו אני יכולה לפנות ולדווח אין שום משמעות לעמידה, לאכיפה של החובות האלה.
<אן סוצ'יו: דבר נוסף, בלי איסוף שיטתי של מידע של גורם מרכזי שיאסוף את המידע לגבי התנהלות המאבטח בפועל, בעצם מאריכים - - -
יואב בן צור: אין גוף שיכול לקבל תלונות?
<אן סוצ'יו: כלום.
<אן סוצ'יו: היום חוץ מהמשטרה שעוסקת בתלונות במקרים של עבירות פליליות בלבד, כמו כל אדם אחר שמבצע עבירה פלילית, אין כיום גוף מרכזי.
<אן סוצ'יו: לא במשרד לביטחון פנים, לא במשטרה, לא בשום מקום אחר שאמור לבצע את הבדיקה ברגע שיש חריגה מסמכות.
<אן סוצ'יו: אנחנו ניסנו פעמים רבות לפנות ולהגיש תלונות על מקרים מאוד מאוד חמורים ובכל פעם נענינו שכל עוד שלא מדובר בעבירה פלילית אין מה לעשות.
<אן סוצ'יו: כבר ב-2008 קיבלנו תשובה - - -
<פנחס שיף: אדוני אני אתייחס לשאלה שלך.
יואב בן צור: לא עכשיו.
<אן סוצ'יו: חשוב לי להגיד שכבר ב-2008 קיבלנו תשובה.
<אן סוצ'יו: אחרי שפנינו לשר לביטחון פנים קיבלנו תשובה מלשכת היועץ המשפטי של המשרד: "חטיבת האבטחה במשטרת ישראל בוחנת בימים אלה הקמת מנגנון פיקוח ובקרה ברמה ארצית ביחס להתנהגות שאינה הולמת מצד מאבטחים ואופן הטיפול בה".
<אן סוצ'יו: זאת אומרת, ב-2008 ניתנה אבטחה כזאת.
<אן סוצ'יו: בכל פעם שהגענו למשרד לביטחון פנים לדון בנושא אמרו לנו: 'כן, כן, זה מאוד חשוב', אבל עד היום אין שום דבר, אין פתרון לבעיה הזאת.
יואב בן צור: רק לא לשכוח דבר אחד גברתי, המאבטחים בעת הזאת, במצב הביטחוני בו אנחנו נמצאים, הם עושים עבודה מדהימה, הם כוח עזר למשטרה.
<אן סוצ'יו: בהחלט, אין פה שום - - -
יואב בן צור: יש להם בהחלט שיקולי דעת ברוב המקרים לגמרי הגיוניים.
<אן סוצ'יו: בהחלט, אין פה טענה לגבי התנהלות כזאת או אחרת של מאבטחים.
<אן סוצ'יו: הטענה היא שיש מקרים, מה לעשות שגם מאבטחים חורגים מסמכויות ומתנהגים שלא כחוק, זה קורה.
<אן סוצ'יו: לכן צריך לתת מענה לדבר הזה.
<אן סוצ'יו: חשוב לציין שאנחנו בדקנו מה קורה במדינות אחרות, ברוב המדינות שבדקנו, העברנו את המידע הזה למשרד לביטחון פנים, יש מנגנון מסודר באינטרנט.
<אן סוצ'יו: זאת אומרת, אני בתור אזרחית יכולה למלא טופס באינטרנט שאומר: מאבטח ששמו כך וכך הפעיל כלפי סמכויות שלא כחוק או התנהג בצורה לא הולמת.
<אן סוצ'יו: וזה עובר לגורם שנותן את הרישיון.
<אן סוצ'יו: זאת אומרת, אותו גורם שנותן את הסמכויות הוא גם זה שצריך לוודא ולבדוק את הטענות של האזרחים על התנהגות בלתי הולמת.
יואב בן צור: פנחס שיף.
<פנחס שיף: תודה אדוני.
<פנחס שיף: אני מוכרח לומר לך - - -
יואב בן צור: תציג את עצמך בבקשה.
<פנחס שיף: פיני שיף מנכ"ל ארגון חברות האבטחה בישראל.
<פנחס שיף: אני מוכרח לומר לך אדוני.
<פנחס שיף: אני קראתי את המכתב של האגודה לזכויות האזרח ואני פשוט, בעברית פשוטה, אני התפוצצתי.
<פנחס שיף: התפוצצתי מכך שהמסמך הזה נראה למי שקורא אותו כחזות הכול.
<פנחס שיף: אין בו חזות ואין בו כלום.
<פנחס שיף: יש בו אי אמירות אמת, חוסר ידיעה, חוסר בקיאות – לבוא ולטעון בוועדה הכנסת שמאבטח לא עונד תג, טוב שלא הגיעו עם זה לראש הממשלה.
<פנחס שיף: הגיעו עם זה רק ליושב ראש וועדת הפנים של הכנסת.
<פנחס שיף: הגברת כאילו ממציאה עולם חדש.
<פנחס שיף: אין רגולציה, אין משרדי ממשלה, אין חטיבת אבטחה במשטרה, אין המשרד לביטחון פנים, אין האגף לרישוי כלי ירייה, אין משרד המשפטים, אין וועדות רישוי.
<פנחס שיף: לא יודע, כאילו אנחנו על סמך הדברים שלה אמורים עכשיו להמציא ב-2015 מנגנון חדש שיפקח על מאבטחי חברות האבטחה בישראל.
<פנחס שיף: אני מודה לאדוני על העיתוי היוצא מהכלל שהאגודה לזכויות האזרח מצא לנכון לעלות את זה.
<פנחס שיף: בזמן שכבר במשך שלושה חודשים חברות האבטחה מציבות את המאבטחים במרחב הציבורי, מחככות אותם בטווח קרוב עם מפגעים, עם סכינאות, עם אירועי דריסה, זריקת אבנים – זה באמת עיתוי יוצא מן הכלל לבוא ולהעלות רעיון כיצד לפקח על המאבטחים ואיזה מנגנון צריך כדי להגיש נגדם תלונות.
<פנחס שיף: אדוני, אני רוצה להבין נגד מי בדיוק מוגשות תלונות.
<פנחס שיף: אני רוצה להבין.
<פנחס שיף: אגב, סגן נציב עופר יצחק ממשטרת ישראל, מחטיבת האבטחה, אני חושב שגם הוא חיפש הבוקר, האם בשנה האחרונה, למשל נלך לשנה האחרונה, האם היו תלונות כנגד מאבטחים על מעשה רצח שהם מבצעים בנשק האישי שלהם.
<פנחס שיף: הרי זאת גם התלונה של האגודה "האקדח על שולחן המטבח".
<פנחס שיף: - - -
יואב בן צור: היו מקרים.
<פנחס שיף: לא היה שום מקרה, שום מקרה, אפילו אחד - - -
יואב בן צור: לא רק בשנה האחרונה.
<פנחס שיף: בשנים קודמות, אפילו לא אחד.
<פנחס שיף: מציינת האגודה במפורש: "לאחרונה חלה עלייה מדאיגה במספר מקרי הרצח שמבוצעים על ידי מאבטחים חמושים".
<פנחס שיף: לא שחלה עלייה, אין אפילו מקרה אחד.
יואב בן צור: על זה נשמע עוד מעט נתונים מהמשטרה.
<פנחס שיף: אפילו מקרה אחד.
<פנחס שיף: עכשיו אני באמת שואל, נגד מי הבעיה.
<פנחס שיף: 4,500 מאבטחי מוסדות החינוך, אלה שמגנים על בתי הספר וגני הילדים, על מי?
<פנחס שיף: על מאבטחים שעומדים במתקני מערכת הביטחון, תחנות המשטרה, רכבת ישראל, הרכבת הקלה?
<פנחס שיף: אדוני יודע, שר התחבורה הפעיל שלשום מחדש את היחידה לאבטחת התחבורה הציבורית.
<פנחס שיף: 300 מאבטחים יוצאי יחידות קרביות, באמת מיטב האנשים שעברו אימון יוצא מן הכלל כדי להגן על הציבור בתחבורה הציבורית.
<פנחס שיף: מה, לשלול מהם סמכויות, להציב אותם בתחנות האוטובוסים ובאוטובוסים כסמויים או עם מדים כדחלילים, לא לתת להם סמכויות חיפוש?
<פנחס שיף: הרי ברור כשאתה מבצע חיפוש על בנאדם, הרי אף אחד לא אוהב שעושים את זה עליו, אבל מה, מה החלופה?
<פנחס שיף: לא לתת להם סמכויות - -
<אן סוצ'יו: מי אמר לא לתת?
<פנחס שיף: להשאיר אותם.
<פנחס שיף: אל תפריעי לי אן, אל תפריעי לי.
<פנחס שיף: בקיצור, אני מוכרח לומר לך, פשוט המכתב הזה הוא הזוי, הוא מנותק מהמציאות, קטעי נוהל.
<פנחס שיף: אדוני, אני מציג בפניך נוהל משטרת ישראל.
<פנחס שיף: הוא נוהל שחודש אחרי שנים.
<פנחס שיף: הנושא שלו: "נוהל הטיפול בתלונות כנגד אנשי אבטחה בעסקים טעוני רישוי".
<פנחס שיף: אין נוהל, אין נוהל, אומרת הגברת אין למי לפנות.
<פנחס שיף: משטרת ישראל ביוזמתה חידשה, נדמה לי, ביוני השנה נוהל ותיק שקיים: 'כיצד להגיש תלונה נגד איש אבטחה'.
<פנחס שיף: מסודר, מאורגן.
<פנחס שיף: אני בכלל לא מבין את העניין.
<פנחס שיף: יש גורמי רגולציה שמטפלים במערך האבטחה בישראל.
<פנחס שיף: זה ענף מבוקר ומפוקח ממדרגה ראשונה מדוע לא פנו למשטרה?
<אן סוצ'יו: זה מדהים שאפילו המשרד לביטחון פנים לא אומר דבר כזה - - -
יואב בן צור: רגע, רגע.
<פנחס שיף: את מפריעה לי.
יואב בן צור: זה לא דו-שיח פה.
יואב בן צור: סליחה, סליחה.
יואב בן צור: אם אתם לא יודעים את הכללים אז אני אגיד לכם.
יואב בן צור: זה לא דו-שיח פה, אף אחד לא עונה לאף אחד.
יואב בן צור: כל אחד מקבל רשות דיבור ואם הוא לא מקבל רשות דיבור הוא לא מדבר.
<פנחס שיף: אדוני, אני חושב באמת, כמובן החליט לקיים את הדיון וזו זכותו המלאה, אבל לפני שמקיימים דיון כזה מקיימים דיונים עם גופי הרגולציה: עם משטרת ישראל, עם המשרד לביטחון פנים.
<פנחס שיף: באמת מה הנושא שעולה פה.
<פנחס שיף: אני מנסה לחשוב מאתמול כשקיבלתי את המכתב על מה אנחנו מדברים כשמטריחים אנשים להגיע לכנסת ולהטריח את זמנו של יושב הראש כדי לדבר על הקמת מנגנון שקיים.
יואב בן צור: את שיקול הדעת שלנו תשאיר לנו.
<פנחס שיף: זה בסדר, אני לא חולק על דעתו של אדוני.
<פנחס שיף: אני אומר לך ואני אומר לך על ציר פרספקטיבה של שמונה שנים, יש פה איזו אובססיית רדיפה, אני אומר לך את זה ואני אוכיח את זה, אחר חברות האבטחה וציבור המאבטחים בישראל.
<פנחס שיף: אני אומר לך את האמת ואני אומר את זה מדם ליבי, אתה רואה שאני כועס, אני לא מבין מאיפה זה בא.
<פנחס שיף: אלא אם כן היא רוצה איזו במה אז היא נתנה לה.
<פנחס שיף: אבל, תכליתית הארגון הזה מוכר ומפוקח לעילא ולעילא.
<פנחס שיף: עוד מילה ברשותך.
<פנחס שיף: ישנם 33 אלף מאבטחים חמושים במדינת ישראל מתוך 110 מועסקים, או.קיי.
<פנחס שיף: המאבטחים הללו עוברים ראיונות, מבחנים, מבחנים פסיכולוגיים, ראיון אצל פסיכולוג קליני, עוברים קורסים במוסדות ההכשרה, פעמיים בשנה עוברים ריענון.
<פנחס שיף: זאת אומרת, הם עוברים פיקוח צמוד ולעומתם, לעומתם יש במדינת ישראל 135 אלף בעלי נשק פרטי שאיש לא יודע מה הם ומי הם.
<פנחס שיף: זאת אומרת, שאם הם מבצעים איזה אירוע בתוך המשפחה עם נשקם הפרטי, איש לא יודע, אף אחד לא יודע כלום.
<פנחס שיף: אבל על ציבור של 35 מאבטחים שזה תפקידם, זה תפקידם!
<פנחס שיף: הנשק הוא כלי העבודה שלהם, עליהם רוצה הגברת אן סוצ'י לקיים מנגנונים.
<פנחס שיף: אגב, תודה לאל שקיימים.
יואב בן צור: א', אני רוצה לומר לך ששום דבר זה לא אישי ואין משהו נגד כל המאבטחים.
יואב בן צור: אבל, נכון שיש מציאות כזאת שיש מאבטחים שנמצאים במקומות ציבוריים ולאו דווקא במתקני הביטחון או במוסדות חינוך, היו גם במוסדות חינוך לעיתים, אבל נגיד שלא במוסדות חינוך, נמצאים במרכזים, בקניונים ובמקומות כאלה.
יואב בן צור: לפעמים הם גם חורגים מסמכותם בצורת החיפוש או בדרך החיפוש שהם עושים על אדם.
יואב בן צור: אבל בואו נשמע.
יואב בן צור: עכשיו אני רוצה לשמוע את המשטרה.
<עופר יצחק: בוקר טוב.
<עופר יצחק: עופר יצחק.
<עופר יצחק: אני ראש מדור אבטחת גופים ציבוריים בחטיבת האבטחה.
<עופר יצחק: חטיבת האבטחה בעצם עוסקת בהנחיה במסגרת מספר חוקים: "חוק הסדרת הביטחון" ו-"חוק רישוי עסקים" עיקר ההנחיה שלה היא הנחיה בתחום האבטחה, הנחיה בתחום הביטחון של הגופים: משרדי ממשלה, גופים ציבוריים, עסקים טעוני רישוי וכו'.
יואב בן צור: סליחה, אתה גם הגוף שמקבל את התלונות או רק מדריך?
<עופר יצחק: אני עוסק בהנחיה.
<עופר יצחק: אני תכף אפרט גם על העניין של הפיקוח והבקרה.
<עופר יצחק: אנחנו בעיקרון פועלים על פי חוק ויש תפיסות אבטחה ונהלים והנחיות לכל הגופים אותם אנחנו מנחים בצורה מאוד מסודרת, אני תכף אפרט את זה.
<עופר יצחק: אני רוצה קודם לנצל את הבמה הזאת ולהגיד כמה מילים על מערך האבטחה הפרוס בגופים אותם אנחנו מנחים.
<עופר יצחק: בשלושה החודשים האלה מערך האבטחה נמצא בחזית.
<עופר יצחק: מערך האבטחה עושה עבודת קודש אם אנחנו בוחנים את מערך האבטחה של הרכבת הקלה פה בירושלים שמגנים בגופם על הציבור.
<עופר יצחק: אנחנו יכולים להסתכל על מאבטחים של משרד השיכון בעיר העתיקה בירושלים ובמקומות האחרים.
<עופר יצחק: הם נמצאים בחזית, עושים עבודת קודש.
<עופר יצחק: אנחנו מדברים עם המאבטחים האלה, מאבטחים שהם אנשים צעירים שהם בוגרי יחידות קרביות, בוגרי צבא וכו' שנמצאים ממש בחזית ועושים את העבודה הזאת מתוך רצון וכוונה, מתוך שליחות על מנת להגן על הגופים שהם מאבטחים ועל אזרחי מדינת ישראל.
<עופר יצחק: לכן חשוב מאוד לציין את זה.
<עופר יצחק: אנחנו מתכוונים בעתיד הקרוב לאסוף את כל המאבטחים שעשו עבודה כנגד מחבלים ולציין אותם לשבח בצורה מאוד מסודרת.
<עופר יצחק: זה משהו שחשוב מאוד לדעת.
<עופר יצחק: אפשר להגיד שמערך האבטחה מהווה מכפיל כוח של המדינה, של משטרת ישראל בהגנה בימים האלה כנגד הטרור.
<אן סוצ'יו: אין שום קשר.
<עופר יצחק: אין שום קשר, אבל חשוב להגיד את הדברים האלה כיוון שאנחנו מדברים על מאבטחים.
<עופר יצחק: כיוון שזו הסוגיה היה לי חשוב להגיד מה אנחנו חושבים כמשטרה על מערך האבטחה.
<עופר יצחק: חטיבת האבטחה, כמו שאמרתי, מנחה את הגופים שבהם נמצאים המאבטחים: עסקים, משרדי ממשלה וכו'.
<עופר יצחק: ההנחיה נעשית בצורה מאוד מסודרת.
<עופר יצחק: זאת אומרת, אין מצב או אין אפשרות לגוף להציב מאבטח לפני שהוא עובר בקרה, קודם כל בדיקה.
<עופר יצחק: אנחנו בוחנים מי הבנאדם, הוא עובר בדיקה וראיון אצל מנהל הביטחון, אחרי שהוא עובר את הבדיקה הראשונית הזאת הוא עובר הכשרה, אחרי שהוא עובר את ההכשרה הוא נכנס לתפקיד ועובד פיקוח במסגרת תהליך העבודה שלו.
<עופר יצחק: הוא עובר כל הזמן בדיקה, כל הזמן מתרגלים אותם, כל הזמן מפקחים עליהם.
<עופר יצחק: יש את המנגנון - - -
יואב בן צור: כל סוגי המאבטחים?
<עופר יצחק: כל סוגי המאבטחים שאותם אנחנו מנחים: עסקים, גופים ציבוריים וכו'.
<עופר יצחק: אנחנו כחטיבת האבטחה יחד עם מערך האבטחה במשטרה הפרוס במחוזות - - -
יואב בן צור: אתם מפקחים על המאבטחים שלא נמצאים עם נשק?
<עופר יצחק: אנחנו מפקחים על מאבטחים שעובדים ללא נשק בגופים שאותם אנחנו מנחים, יש כאלה מאבטחים.
<עופר יצחק: יש גופים שבהם אנחנו מבקשים ש- - -
יואב בן צור: יש לי שאלה.
יואב בן צור: יכול להיות שיש מאבטח שלא עבר פיקוח שלכם או הדרכה?
<עופר יצחק: יכול להיות שיהיו מאבטחים שלא עברו הנחיה שלנו, כן.
<עופר יצחק: יש מקומות שהם לא מונחים.
<עופר יצחק: סתם לדוגמה: אדם למשל - - -
<פנחס שיף: חברת טבע למשל.
<עופר יצחק: חברת טבע דווקא - - -
יואב בן צור: אני לא מדבר על חברות פרטיות שכרגע שמציבות מאבטחים מטעמן.
יואב בן צור: אני מדבר עכשיו, יכולה להיות מציאות כזאת שמאבטח נמצא בקניון שלא עבר הדרכה שלכם?
יואב בן צור: אין מציאות כזאת.
<עופר יצחק: אין מצב כזה.
<עופר יצחק: כמו שאמרתי יש פיקוח של חטיבת האבטחה ושל קציני האבטחה במחוזות השונים.
<עופר יצחק: הפיקוח נעשה בצורה מדגמית, הוא נעשה באמצעות תרגילים, הוא נעשה באמצעות הכשרות, הוא נעשה באמצעות בקרות וביקורים, הוא נעשה דרך המנב"טים (מנהלי ביטחון) בכל מיני צורות ומדרגים.
<עופר יצחק: התפקיד שלנו לוודא שהגוף שאותו אנחנו מנחים שמציב מערך אבטחה עובד לפי הכללים שנקבעו.
<עופר יצחק: המאבטחים האלה מצוידים בתעודת סמכויות.
<עופר יצחק: הסמכויות האלה הן מכוח "חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור" ולכן התפקיד שלנו להקפיד שמי שמחזיק תעודה כזאת אכן עובד בהתאם ובכללים שנקבעו.
<עופר יצחק: במידה והמאבטח חורג מהסמכויות שלו אנחנו לוקחים את התעודות האלה או עושים איזה הליך של סנקציה, שימוע, בירור וכדומה.
<עופר יצחק: עושים תהליך של פיקוח ובקרה.
<עופר יצחק: כך שכל מה שקשור לסמכויות, למאבטחים המונחים נעשה בפיקוח שלנו.
<עופר יצחק: יכול להיות מצב שמאבטחים פועלים בצורה לא הולמת, בצורה שלא עומדת בקנה המידה או בקריטריונים שנקבעו, לא בהיבט הפלילי.
<עופר יצחק: בהיבט הפלילי יש נוהל מאוד מסודר של חטיבת האבטחה יחד עם אגף החקירות והמודיעין של משטרת ישראל.
<עופר יצחק: נוהל שנכתב לפי מספר שנים ובעצם מסדיר את כל סוגית החקירה והטיפול במאבט
<עופר יצחק: חים שחרגו או שהוגשה נגדם תלונה במשטרה, תלונה פלילית.
יואב בן צור: יש גוף ייעודי שמטפל בזה?
<עופר יצחק: לא גוף ייעודי.
יואב בן צור: זו תלונה רגילה למשטרה ואז - - -
<עופר יצחק: זו תלונה רגילה למשטרה.
<עופר יצחק: מרגע שתלונה כנגד מאבטח מופעלת או ניתנת יש את הנוהל הזה.
<עופר יצחק: הדבר הזה מוטמע בתחנות מול החוקרים והם אמורים לפעול על פי הנוהל הזה.
יואב בן צור: אתם עושים גם פיקוח שוטף על המאבטחים?
<עופר יצחק: א', אנחנו עושים.
<עופר יצחק: כמו שאמרתי קודם, אנחנו עושים פיקוח על כל הגופים שאותם אנחנו מנחים, זה חלק מהתפקיד שלנו.
<עופר יצחק: פיקוח על הגופים בכל מיני מדרגים החל ממנהל הביטחון הארצי של הגוף ובמקרים מסוימים אנחנו יורדים לרמת המאבטח.
<עופר יצחק: סתם לדוגמה, אתמול אני ביקרתי בשני בתי חולים בצפון, עשיתי ביקורת נקודתית למאבטחים.
<עופר יצחק: במסגרת הבקרה, במסגרת הביקורת אני בודק את התיעוד של המאבטח, אני בודק את הריענון שהוא עשה, מתי הוא עשה וכדומה.
<פנחס שיף: אגב אדוני, בבתי החולים יש חיכוך עצום בין מערך האבטחה לקהל.
<פנחס שיף: יש שם מקרים קשים מאוד של התפרצויות לתוך בית החולים, לתוך המחלקות.
<פנחס שיף: אני לא צריך לספר לך, יש שם מצבים קשים ואין מה לעשות, מצבי חיכוך בתנאים כאלה בהחלט - - -
יואב בן צור: מאה אחוז.
יואב בן צור: מי עוד מהמשטרה?
יואב בן צור: המשרד לביטחון פנים בבקשה.
<גלי קרן: מרבית הדברים נאמרו כבר על ידי נציג אגף האבטחה במשטרת ישראל.
<גלי קרן: אני אבקש להוסיף שבמסגרת "תזכיר חוק שירותי אבטחה" על ידי המשרד, לאחר שהתקבלה החלטה להעביר את הנושא מאחריות משרד המשפטים לאחריות המשרד לביטחון פנים, באמת פנתה האגודה לזכויות האזרח גם בבקשה הזאת.
<גלי קרן: היא נענתה שאנו סבורים בעת הזאת שאין מקום להקמת מנגנון ייחודי לנושא הזה.
<גלי קרן: אנחנו סבורים שיש היום את הערוצים המקובלים להגשת תלונות בנושא הזה - - -
יואב בן צור: אתם יכולים להגיד כמה בעצם תלונות מתקבלות אצלכם בממוצע בשנה?
<גלי קרן: אצלנו, הנושא הזה קצת מחולק בין המשרד למשפטים למשרד לביטחון פנים ולמשטרת ישראל, תלוי באיזה היבט.
<גלי קרן: ממשרד המשפטים אני אבקש שרעות תתייחס, אבל למיטב ידיעתנו לגוף שעוסק בנושא של רישוי חברות אבטחה במשרד המשפטים לא הוגשו תלונות.
<גלי קרן: כלומר, לא ידוע להם על איזו תופעה רחבה של מאבטחים שפעלו בצורה לא הולמת ברמה כזאת שמצריכה הקמת מנגנון - - -
יואב בן צור: לכם כמשרד פנים הוגשו תלונות?
<גלי קרן: המשרד לביטחון פנים, אז יש שני אפיקים.
<גלי קרן: לאפיק של כלי ירייה מוגשות לעיתים תלונות, שוב לא מדובר בתופעה רחבה.
<גלי קרן: אין לי מספרים, אבל הבנתי שמוגשות תלונות בודדות באמצעות טופס הגשה מקוון שיש באתר האינטרנט של המשרד לביטחון פנים להיבט של כל ירייה - - -
<פנחס שיף: כן, אבל זה היבט אחר לגמרי.
<גלי קרן: למה, זה סוג של מאבטחים עם כלי ירייה.
יואב בן צור: רק רגע.
יואב בן צור: עופר, אתה יכול להגיד לנו כמה תלונות בממוצע הוגשו בשנה?
<עופר יצחק: אני מתנצל, אין לי את הנתונים האלה, אבל אם יהיה צורך אנחנו נדאג להעביר.
יואב בן צור: אז כדאי שתעבירו אלינו כדי שיהיה לנו.