GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהודית כרמי: אבל כאן לא הבעיה שלנו.
<יהודית כרמי: כיום אין בעיה.
<יהודית כרמי: ברגע שאין לי בעיה עם המספר והמספר הוא בסדר, ברור שאם יהיו עוד עובדים הגדולים ישמחו, אבל זה לא הבעיה שלנו.
דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם, ברשותך.
דוד אמסלם: אלף, אני מציע לכם כגוף מקצועי, לעשות דיון מהסוג הזה ברמה המקצועית.
דוד אמסלם: עכשיו, לפעמים אנשים כבר נמאס להם לריב אתכם, אומרים טוב, תביא 30.
דוד אמסלם: אתה רוצה 40, אז תביא 30.
דוד אמסלם: אני אוריד כמה דונם פה.
דוד אמסלם: אין לי כבר כוח בשבילכם.
דוד אמסלם: אז אני אומר, קודם כל תבדקו.
דוד אמסלם: אני בעמדה, אני תמיד בודק עם הקליינטים ושומע אותם.
דוד אמסלם: אני שומע.
דוד אמסלם: אני לא מסכים עם כל דבר, אבל אני שומע.
דוד אמסלם: אני בא יושב עם זה, עם זה, מה אתה צריך?
דוד אמסלם: בכל נושא.
דוד אמסלם: אני לא מלמד אותו מה הוא צריך.
דוד אמסלם: הוא חקלאי, הוא יודע יותר טוב ממני מה הוא צריך.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני גם יודע שכל דונם שהוא יגדל יותר, שם במס הכנסה ובמע"מ גם הקופה תקתק יותר.
דוד אמסלם: זה בסדר למדינה.
דוד אמסלם: אז לכן אני יושב, קודם כל שומע את הקליינטים, מתחיל לעשות את הסכימה ובודק את המספרים.
דוד אמסלם: אחרי זה אני אחליט.
דוד אמסלם: צריך 30,000, אני רוצה לתת להם רק 20,000.
דוד אמסלם: א', ב', ג', ד'.
דוד אמסלם: אבל אני מכיר את המספרים באמת, אני לא זורק מספר ובודק מה קורה.
דוד אמסלם: אבל בואו נקדם.
דוד אמסלם: זה סתם דיון זוטא.
<יהודית כרמי: אוקיי.
<יהודית כרמי: רק חשוב לי שוב להבהיר, שזה שאני שומעת מכמה מקומות שאין פה בפועל 25,000 ולא צריך, זה לא נכון.
<יהודית כרמי: אין פה כי אף פעם לא יהיו פה, כי תמיד יש את החוסר, עובד יצא, עובד נכנס.
<יהודית כרמי: ומעבר לכך שאני, בתור מי שמעבירה את ההמלצות, משתדלת להקצות את מלוא המכסה.
<יהודית כרמי: אני משאירה לי רזרבה של 100 חקלאים כל שנה, שזה מיועד לחקלאים חדשים, חקלאים שהתעוררו בעיות רפואיות וצריך לעזור להם, אבל המכסה שאני מעבירה היא כן עומדת על-.
<יהודית כרמי: חסר רק 100 להשלמת ה-25,000; ואני גם בקשר תמידי עם רשות האוכלוסין מדי פעם לדעת איזה חקלאי לא הזמין את העובדים הזרים, בודקת, ואם נדרש מבטלים לו את ההיתרים וההיתרים מוקצים הלאה.
דוד אמסלם: יהודית, את מרגישה לצורך שלך, אם בעצם המכסה לא ממולאת, זאת אומרת בוא נגיד היא לא במקסימום שלה ואין לחצים עליה, למה את צריכה שהוא ידווח כל שנה?
<יהודית כרמי: זה משהו אחר.
<יהודית כרמי: קודם כל היא כן עד הסוף.
<יהודית כרמי: המכסה היא - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, אני עברתי למשהו אחר.
<יהודית כרמי: לא, המכסה ממומשת.
<יהודית כרמי: אתה שואל אותי האם המכסה לא.
דוד אמסלם: אני הבנתי שאין לחצים עליה.
דוד אמסלם: אין לחץ.
דוד אמסלם: כל עוד המספר 25,000 - - -
<יהודית כרמי: לא, לא הבנת נכון.
<יהודית כרמי: אז סליחה, יכול להיות שלא הבהרתי את עצמי נכון.
<יהודית כרמי: היום עם מכסה של 25,000 אנחנו יודעים להסתדר ולחלק אותה.
<יהודית כרמי: עם מכסה פחותה מזה, אנחנו בבעיה.
דוד אמסלם: כשאת אומרת אנחנו, זה הם או אתם, משרד החקלאות?
<יהודית כרמי: אנחנו, משרד החקלאות.
דוד אמסלם: גם עם 1,000 אתם מסתדרים.
דוד אמסלם: תיקחי להם את ה-1,000 ותסתדרי.
דוד אמסלם: אני מניח שאחרי זה תסגרי את המשרד, תלכי לבית, תשתי קפה, הכל טוב.
<יהודית כרמי: לא.
<יהודית כרמי: אנחנו צריכים את המכסה 25,000.
<יהודית כרמי: אם אפשר מעבר, ברור שזה יעזור, אבל גם עם 25,000 אנחנו יודעים - - -
דוד אמסלם: את יודעת מה, אני אשאל אותך שאלה.
דוד אמסלם: אם אנחנו עכשיו נמצאים בלי מגבלות.
<יהודית כרמי: אבל אתה שואל למה מדי שנה אני צריכה.
דוד אמסלם: לא, קודם כל אני שואל שאלה.
דוד אמסלם: אני אחדד את השאלה.
דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את השאלה עוד פעם.
דוד אמסלם: החזרת אותי לנושא של המספרים.
דוד אמסלם: נניח שאין מגבלה של המדינה.
דוד אמסלם: זאת אומרת המדינה אדישה לעניין, אבל צריך להיות איזה שהוא הליך טכני כל שהוא, שהוא לא רלבנטי לעניין.
דוד אמסלם: את צריכה להגיד להם כמה צריך להביא.
דוד אמסלם: את חושבת שהיית מביאה יותר מ-25,000?
<יהודית כרמי: 42,000.
דוד אמסלם: 42,000?
<יהודית כרמי: אבל החקלאות היא גם עונתית, אז לאו דווקא חקלאי צריך את העובד כל הזמן.
דוד אמסלם: שזה לוקח בחשבון גם את הפלסטינאים, גם את העובדים הישראלים, גם את המתנדבים?
דוד אמסלם: הכל?
<יהודית כרמי: אני חושבת שאת הפלסטינאים זה מכניס.
<יהודית כרמי: את העבודה הקבועה זה לא מכניס.
<יהודית כרמי: את העבודות הרטובות זה מכניס.
דוד אמסלם: את אומרת לי 42,000 כעובדים זרים נטו?
<יהודית כרמי: אבל זה מספר שאני צריכה עוד לחדד אותו, בגלל שהחקלאות היא עונתית.
<יהודית כרמי: יכול להיות חקלאי שהוא צריך את העבודה לחצי שנה, אז הוא נמצא בתור מספר אחד מ-42,000, אבל בעצם זה - - -
דוד אמסלם: אז בואי נגיד יהודית, בואי תעשי דיון בעניין הזה.
דוד אמסלם: אני ממליץ לך המלצה מקצועית.
<יהודית כרמי: בסדר.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה גם יתפוס אתכם כאנשים מקצועיים.
דוד אמסלם: גם הם יבינו שאתם רציניים.
דוד אמסלם: שאם זרקתם מספר, זה לא בגלל שזרקתם קוביות וככה יצא, או איזה מישהו פעם, לפני 30 שנה החליט על זה וככה אנחנו משייטים.
דוד אמסלם: גם להם התשובה שלך, גם אם הם לא יאהבו אותה, הם יבינו שעשית עבודה.
דוד אמסלם: וזה חשוב לדעתי גם ברמה פסיכולוגית מולם.
דוד אמסלם: שבן אדם שמולי הוא לא שרלטן, אלא באמת עבד, עשה.
דוד אמסלם: לא מסכים איתי, אבל למד את הנושא.
דוד אמסלם: עכשיו בואי נתקדם.
דוד אמסלם: למה כל שנה?
<יהודית כרמי: החוברת לא מוגשת כל שנה.
<יהודית כרמי: החוברת, שזה הסיפור הגדול מבחינת החקלאי, מבחינת המחוז, מבחינת העבודה שלנו, מוגשת פעם בשנתיים.
<יהודית כרמי: אנחנו מקוויים שיכול להיות שנצליח פעם בשלוש.
דוד אמסלם: מה יש בחוברת?
<יהודית כרמי: החקלאי ממלא באיזה שטחים הוא מגדל, מה הוא מגדל, כמה הוא מגדל, דו"חות כספיים, דו"חות מים אם צריך, כל מיני אישורים שונים שהוא הגיש למס הכנסה וזה בשביל לוודא את גידוליו.
דוד אמסלם: למה זה לא מספיק פעם בחמש שנים?
<יהודית כרמי: כי כמה דברים.
<יהודית כרמי: יכול להיות שלא צריך פעם בשנה, אני צריכה לבחון את זה, אני לא יודעת לשלוף עכשיו תשובה.
<יהודית כרמי: אבל החקלאות היא משתנה.
<יהודית כרמי: יכול להיות שבאמת פעם בשנה זה - - -
דוד אמסלם: כפוף למה שכבר הערתי לשושנה.
<יהודית כרמי: אבל פעם בשנה זה לא החוברת.
<יהודית כרמי: פעם בשנה זה האגרות שהוא משלם.
דוד אמסלם: לא, לא, קודם כל בואי נישאר על החוברת.
<יהודית כרמי: חוברת זה פעם בשנתיים, פעם בשלוש.
דוד אמסלם: זאת אומרת אני מניח שפעם הוא היה מגיש פעם בשנה.
<שושנה שטראוס: לא, לא, תמיד שנתיים.
דוד אמסלם: זאת אומרת אנחנו כבר מבינים לבד שהחקלאי יכול להגיש פעם בשלוש שנים, ואם יש לו איזה שהוא שינוי - - -
<יהודית כרמי: אני לא יודעת פעם בשלוש.
<יהודית כרמי: אני יודעת פעם בשנתיים, אבל אני אתן לך דוגמא.
<יהודית כרמי: למשל עכשיו אני צריכה להחליט אם אני הולכת לצאת במפקד חדש לשנת 2017 או לא ואני עושה סבב עם המחוזות ועם חלק מהחקלאים.
<יהודית כרמי: יש הרבה חקלאים שגדלו בשטחים והם רוצים את התוספת.
<יהודית כרמי: חקלאים שקטנו או הפסיקו, אני לא יודעת על כולם.
<יהודית כרמי: בשביל לתת לאלה שגדלו, אני צריכה לשנות את מודל הקיצוץ.
<יהודית כרמי: לשנות את מודל הקיצוץ זה עוד הפעם להפחית לחקלאים אחרים.
<יהודית כרמי: אז מפקד שנערך פעם בשנתיים, פעם בשלוש, זה הגיוני, זה בסדר.
<יהודית כרמי: יש שינויים.
<יהודית כרמי: אני לא מכירה הרבה חקלאים שנשארו באותם גידולים עם אותם דונמים לאורך השנים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אחזור חזרה ברשותך, יהודית, לגבי הרציונל ששאלתי את שושנה.
דוד אמסלם: הרי את אומרת תראה, אני צריכה לדעת מה תכנית העבודה של אותו חקלאי כדי לווסת בין החקלאים.
דוד אמסלם: בואי נניח שחקלאי מסוים גידל איזה שהוא גידול שהוא עתיר כוח אדם ומחר הוא משנה את הגידול.
דוד אמסלם: נניח, לטובת ההמחשה, ביקש 10 עובדים והיום הוא שינה את הגידול והוא צריך היום 3 עובדים.
דוד אמסלם: מה לדעתך הוא עושה עם השבעה?
דוד אמסלם: מה, הם שוטפים לו את הבית?
<יהודית כרמי: קודם כל הוא צריך להודיע לנו תוך 10 ימים, זה בראש ובראשונה.
דוד אמסלם: הם עושים פן לאשתו?
<יהודית כרמי: מה הוא עושה איתם?
דוד אמסלם: האם באותו רגע, ברציונאל, הוא לא - - -
<יהודית כרמי: הוא מנייד אותם.
דוד אמסלם: אז רק שנייה.
דוד אמסלם: אז אם אתם תפתחו ערוץ כזה, אני אומר תראי, בסוף לאן אני רוצה למשוך?
דוד אמסלם: בסוף יש פה חקלאים טובים שהם אנשים הגונים.
דוד אמסלם: הם לא סוחרים בעובדים וגם אתם רוצים לספק את הרצון שלהם.
דוד אמסלם: אני מניח שזה דווקא מסתדר.
דוד אמסלם: אין פה אנשים טובים, אנשים רעים.
דוד אמסלם: יש פה לדעתי איזה שהוא חלם בשיטה ובחוסר האמון.
דוד אמסלם: לדעתי, אם תגידו לחקלאי אתה יודע מה, תגיש לנו תכנית לחמש שנים.
דוד אמסלם: אתה יודע מה, שלוש שנים ואחרי שלוש שנים אל תכין לנו עוד פעם את התכנית.
דוד אמסלם: תכתוב.
דוד אמסלם: אם היה שינוי, אז תודיע לנו על תכנית חדשה.
דוד אמסלם: אין שינוי, תכתוב אין שינוי.
<יהודית כרמי: אז זה מה שעכשיו אנחנו עושים לקראת - - -
דוד אמסלם: קיבלת 10 עובדים?
דוד אמסלם: קח.
דוד אמסלם: אם אתה לא צריך אותם – תודיע לנו.
דוד אמסלם: עכשיו, אין לו עניין להעביר אותם להוא.
דוד אמסלם: הוא עובד באופן שקוף, אין לו עניין בעניין.
דוד אמסלם: אני חושב שכולנו נהנה.
דוד אמסלם: אתם תבינו שיש לכם איש שהוא ישר, הגון.
דוד אמסלם: אתם נותנים לו שירות.
<יהודית כרמי: אני פספסתי את ההתחלה.
<יהודית כרמי: הייתה כאן תלונה מצד החקלאים על כמות ה - - -, דובי?
<יהודית כרמי: יכול להיות שאני פספסתי.
<דב אמיתי: אם אפשר להכניס זווית או מימד נוסף, שנבין כולנו את הפרופורציות.
<דב אמיתי: לנו ברור, כמו שלך ברור, שכמות של 25,000 לא מספקת את ענף החקלאות.
<דב אמיתי: אנחנו איתך במשרד החקלאות, כגורם המקצועי שיודע שהיום צריך להעסיק פה 42,000 עובדים.
<דב אמיתי: איפה הבעיה?
<דב אמיתי: הבעיה בהחלט באותו מס מעסיקים - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, אני לא מבין, דובי.
דוד אמסלם: זה 40,000, הכוונה היא - - -
<דב אמיתי: זרים.
דוד אמסלם: הפלסטינאים הם לא זרים?
<דב אמיתי: הם לא בחשבון.
דוד אמסלם: חוץ מהפלסטינאים?
<דב אמיתי: חוץ מהפלסטינאים, כי את הפלסטינאים, רק שלשום שמענו את מפקד האוגדה, שהחליט לעצור את כל העבודה לאור המקרה האחרון.
<דב אמיתי: אני לא יכול לבנות חקלאות, אתה מסכים איתי, אני מבין.
<דב אמיתי: אני לא יכול לבנות חקלאות על מזדמנים.
<דב אמיתי: פלסטינאים כבודם במקומם, צריך לדאוג להעסיק אותם, אנחנו מכירים את הכל, אבל אני צריך את הגרעין, שזה 42,000 עובדים זרים.
דוד אמסלם: שכל יום באים לעבודה.
<דב אמיתי: כל יום מתייצבים בבוקר עד הערב.
<דב אמיתי: אנחנו יודעים לבוא ולומר היום שעל כל עובד זר אנחנו מעסיקים במעגל שני, שלישי ורביעי – 3.75 עובדים ישראלים.
<דב אמיתי: כולם מרוויחים.
<דב אמיתי: מה קרה שאנחנו לא מנצלים לשיטתה של הגברת שושנה?
<דב אמיתי: זה פשוט העלויות שלנו.
<דב אמיתי: מס מעסיקים.
דוד אמסלם: עוד מעט נגיע לזה.
<דב אמיתי: אני רק רוצה שנבין כולנו.
<דב אמיתי: ומה קורה?
<דב אמיתי: כשיש לנו מחסור בעובדים, אנחנו פתאום נאלצים להתעסק בייבוא.
<דב אמיתי: עגבניות, ביצים.
<דב אמיתי: רק שנבין.
דוד אמסלם: שושנה ויהודית, אם דובי אומר שהם צריכים 42,000 עובדים, חוץ מהפלסטינאים, אז למה אנחנו נותנים להם 25,000?
<יהודית כרמי: 42,000 – אני צריכה לבדוק את המספר הזה, כי אמרתי שזה מתייחס גם לעונתיות עובדים.
<יהודית כרמי: אמרתי שאנחנו צריכים לבדוק.
<יהודית כרמי: אני צריכה לעשות לזה עוד בדיקה.
דוד אמסלם: טוב, אז בואו נסכם את הנקודה הזאת גם בסיכום שלי, שאני אבקש ממשרד החקלאות קודם כל לעשות עבודת מטה מול גופים שמייצגים את החקלאים, לגבי מספר העובדים הדרושים לענף.
דוד אמסלם: עכשיו, בואו נעבור לדיווחים.
דוד אמסלם: אתם תעשו גם עבודת מטה כמו שאמרתי לגבי הנושא של החוברת.
דוד אמסלם: כמה זמן בעצם, כמה לדעתם.
דוד אמסלם: לדעתי ככל שאתם תפתחו יותר אמון מול החקלאי וגם פחות במגבלות.
דוד אמסלם: ככל שיהיה פחות מה שנקרא חוסר, אז יהיה פחות אינסנטיב לסחור, ואז יהיה אמון הרבה יותר מלא.
דוד אמסלם: אז גם את זה אני הייתי מבקש בסוף.
דוד אמסלם: אני כבר מסכם עכשיו, מכיוון שלאה לא כאן לרשום, אז אני מבקש גם שבעצם אתם תעשו עבודת מטה והמלצות לגבי החוברת - כמה שנים הם צריכים להגיש את החוברת ואת הדיווחים.
<יהודית כרמי: אני רק רוצה לציין שבעצם החוברת זה הדטא בייס שלנו להבין מה קורה בארץ מבחינת החקלאות, מבחינת דונמים וכמויות.
<יהודית כרמי: אז יש חשיבות לעשות את זה כל כמה שנים.
<יהודית כרמי: זה לא משהו ש - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, למה זה חשוב לכם?
דוד אמסלם: הרי יש לכם תכנון.
דוד אמסלם: יש תכנון חקלאי במדינת ישראל?
דוד אמסלם: אני שואל את משרד החקלאות.
<יהודית כרמי: אני לא יודעת לענות לך על זה.
דוד אמסלם: אז למה זה חשוב לכם לדעת?
דוד אמסלם: סתם?
<יהודית כרמי: הרבה סיבות.
<יהודית כרמי: קודם כל זה שאני בלחיצת כפתור יכולה להגיד לך מי מגדל לימון ואיפה מגדל לימון וכמה מגדל, ואם יש איזו שהיא בעיה בענף, איך אני יוצרת קשר.
דוד אמסלם: קשר עם מי?
<יהודית כרמי: ואם רוצים לפתח גידול או סוג מסוים?
<יהודית כרמי: הרי אתה רוצה לדעת אינפורמציה כמה דונמים יש בעגבניות וכמה לימונים.
דוד אמסלם: כן, אבל מה אתם עושים עם האינפורמציה הזאת?
<יהודית כרמי: אני חושבת שעם הדטא בייס הזה כל כך הרבה גורמים במשרד נעזרים ובודקים.
דוד אמסלם: בסדר, אני בטוח שאתם אולי מבינים, אבל אני שאלתי שאלה.
דוד אמסלם: אני מקבל אינפורמציה, ודרך אגב היא לא קשורה לדיון, זה לידע האישי שלי.
דוד אמסלם: אני בדרך כלל אוסף אינפורמציה כדי שתהיה לי אופציית תגובה לאינפורמציה, אחרת לא עשיתי איתה כלום.
דוד אמסלם: סתם אני אוסף עוד דפים, עוד אינפורמציה.
דוד אמסלם: אז אני יודע שבמדינת ישראל מגדלים השנה 20,000 טונות לימונים.
דוד אמסלם: אני יודע, אבל צריך 40,000.
דוד אמסלם: מה אני עושה?
דוד אמסלם: אני עושה משהו במשרד החקלאות?
דוד אמסלם: אם אני יודע ובזה נגמר העניין, אז אם אני יודע או לא יודע לא קרה כלום הלכה למעשה.
דוד אמסלם: לכן אני שואל למה אתם צריכים לדעת את זה?
<יהודית כרמי: אני לא יודעת לענות לך לגבי התכנון, מה מתבצע, כי זה באמת לא במסגרת תפקידי.
<יהודית כרמי: אני באמת אשמח לבדוק את זה.
דוד אמסלם: רק שנייה, יש פה שאלה.
<גלעד קרן: יש לי שאלה לשושנה לגבי התוקף של ההיתרים.
<גלעד קרן: היועץ המשפטי של הוועדה.
<יהודית כרמי: אני רק רוצה לענות על האגרות.
<יהודית כרמי: אני רוצה להגיד לגבי האגרות, שאנחנו נשמח בכל דבר שיהיה אפשר להקל על החקלאים, בכמה שפחות עלויות מבחינתם.
דוד אמסלם: אתם המלצתם את זה למישהו, או רק בדיון עכשיו אתם אומרים את זה?
<יהודית כרמי: אני חושבת שאנחנו המלצנו מזמן גם מבחינת עלויות העסקה וגם מס מעסיקים ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם המשרדים הממשלתיים.
דוד אמסלם: אתם המלצתם בעל פה או בכתב?
<יהודית כרמי: אבל אגרת בקשה ואגרה שנתית, בכל מקרה הדף הזה, דובי, את הדף הזה ראיתי רק לפני כמה ימים פעם ראשונה, אבל בהחלט זה משהו שאנחנו ממליצים.
<יהודית כרמי: כל דבר שאפשר להקל על החקלאים.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת, יהודית?
דוד אמסלם: את 8 שנים בתחום הזה ואת לא יודעת שהם משלמים מיסים?
<יהודית כרמי: בוודאי שכן, אבל את הדף הזה, שיש את הבקשות של אגרת בקשה, אגרה שנתית - - -
<גלעד קרן: אגרת בקשה ואגרה שנתית קבועות בחוק.
<גלעד קרן: השאלה בהקשר הזה לשושנה, אגרת בקשה מוגשת כל פעם שרוצים לחדש את ההיתר, ואתם אומרים שבחקלאות מחדשים את ההיתר כל שנה.
<גלעד קרן: השאלה אם גם בענפים אחרים, בסיעוד, בבניין, גם ההיתר ניתן לשנה, או שיש הבדלים?
<שושנה שטראוס: בכל הענפים ההיתר ניתן לשנה חוץ מסיעוד.
<שושנה שטראוס: בדיוק האריכו את זה אני חושבת.
<שושנה שטראוס: פעם זה היה שנתיים או שלוש, הגיעו לארבע שנים.
<גלעד קרן: זה אפשרי.
<גלעד קרן: זה לא גזירה משמיים.
דוד אמסלם: קודם כל הכל אפשרי.
דוד אמסלם: ברוך השם הכל אפשרי.
<שושנה שטראוס: לא, אבל בחקלאות, בגלל העונתיות השינויים, בדרך כלל זה לשנה.
<שושנה שטראוס: אבל אנחנו שוב, כמו שאמרתי, נשמח שתהיה אפילו שיטה שתייתר את ההיתרים האלה.
<שושנה שטראוס: תייתר את כל ההקצאות הפרטניות.
<אברהם דניאל: העיקר להרוג אותנו, נו.
דוד אמסלם: דרך אגב, מי הגיש את החוק?
<גלעד קרן: הסכומים קבועים.
<גלעד קרן: השנים זה משתנה.
<גלעד קרן: חוק עובדים זרים מבחינת ההיתרים זה תחום של משרד הפנים.
<גלעד קרן: מבחינת ה - - -
דוד אמסלם: משרד הפנים הגיש?
דוד אמסלם: אתם הגשתם את זה?
<שושנה שטראוס: אני יכולה לומר כי יותר מדי שנים בסיפור הזה, שהאגרות השנתיות והאגרות בקשה נקבעו בחוקי הסדרים.
<שושנה שטראוס: גם בשנת 2009 הם - - -
דוד אמסלם: בחוק ההסדרים?
<שושנה שטראוס: הם הופחתו.
<שושנה שטראוס: בחקלאות היה פיחות גדול של האגרות.
דוד אמסלם: זה בחוק ההסדרים?
<שושנה שטראוס: זה משרד האוצר בחוק ההסדרים.
דוד אמסלם: האוצר פה?
<קריאה: אמור להיות, אבל אני לא רואה שהם פה.
<קריאה: הם רשומים שהם מגיעים, אבל הם לא הגיעו.
דוד אמסלם: חבל שעכשיו אני רק יודע על זה, בגלל שהייתי נועל את הישיבה.
דוד אמסלם: הייתי מבקש שתוציאי מכתב למשרד האוצר, לאמיר לוי, שאני רואה בחומרה את העניין הזה.
דוד אמסלם: עד שהוא לא נותן לנו הסברים למה הנציג שלו לא הגיע, אני לא מקדם שום דבר שקשור לאוצר.
דוד אמסלם: אוקיי, בואו נחזור, יהודית.
דוד אמסלם: אתם בעצם יש לכם איזו שהיא המלצה לגבי הנושא הזה של האגרות?
<יהודית כרמי: כל מה שאפשר להקל אני אשמח.
דוד אמסלם: זה מילה למעלה.
<יהודית כרמי: אני רוצה לציין שבדיוק עכשיו אני מדברת על זה עם שושנה.
<יהודית כרמי: אם יהיה אפשר - - -
דוד אמסלם: זו פעם ראשונה שאתן מדברות אצלנו, או שדיברתן גם בעבר?
<יהודית כרמי: אנחנו מדברות שנים.
<יהודית כרמי: לא, אני מנסה לחשוב אם יש איזו שהיא אפשרות כאן להקל.
<יהודית כרמי: כשחקלאי מקבל המלצה של 10 עובדים זרים למשל, אז הרי הוא ניגש באמת למת"ש פעם אחת, ואם אפשר בפעם האחת הזאת לגבות ממנו איזה שהוא סכום מסוים, אולי לא פר כמות, פר בקשה.
<יהודית כרמי: לחשוב על איזה שהוא מנגנון אחר.
<יהודית כרמי: כל מה שיכול להקל עליהם, אנחנו נתמודד.
<יהודית כרמי: אני לא יודעת מה יהיה הסכום.
<יהודית כרמי: אני לא יודעת מה נכון.
<יהודית כרמי: זה משהו שאני צריכה עוד - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לעשות הפרדה, ברשותך.
דוד אמסלם: אני מדבר כאן גם אלינו.
דוד אמסלם: אני עושה את ההפרדה בין האגרות לבין התהליך.
<יהודית כרמי: התהליך של פעם בשנה?
דוד אמסלם: כל התהליך, כן.
דוד אמסלם: תהליך העבודה.
<דב אמיתי: לגבי האגרות - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא, שנייה.
דוד אמסלם: בגלל שלפעמים עבירה גוררת עבירה, אז אני רוצה קודם כל לטייב את התהליך.
דוד אמסלם: אם בסופו של דבר יסתבר לכם, מה שאני מציע גם בסיכום, אני אציע לכם את הכיוון, שהחקלאים לא יצטרכו כל שנה לרוץ אחרי הניירת הזאת, אז עזבו את האגרה.
דוד אמסלם: עזבו שכל שנה הם ישלמו.
דוד אמסלם: אני עוד לא מדבר על התשלומים, אבל לפחות שהבחור לא יצטרך כל שנה לקום, למלא את הטפסים, לרוץ, להביא אותם.
<יהודית כרמי: הוא לא רץ כל שנה.
<יהודית כרמי: הוא לא.
<יהודית כרמי: הוא פעם בשנתיים-שלוש.
<דב אמיתי: הוא צריך לחדש היתר כל שנה.
<יהודית כרמי: לא, לא, לא.
<דב אמיתי: לא, את ההיתר לעובד הוא צריך לחדש כל שנה.
<יהודית כרמי: ההיתר זה משהו שאפשר באינטרנט, אבל אני חושבת שזה גם לטובת החקלאים פה, כי אם יהיה להם היתר שהוא קבוע וחקלאי יגדל וירצה תוספת, ההיתר הזה שהוא מחודש כל שנה, יש פה גם משהו לטובת חקלאים שמשנים את הגידולים.
<יהודית כרמי: זה לא משהו שהוא לרעתם.
<יהודית כרמי: אפשר לחשוב על שינוי מנגנון יותר יעיל.
<יהודית כרמי: אפשר לחשוב אם אפשר לעשות את זה בלחיצת כפתור באינטרנט, כי זה יקל.
<יהודית כרמי: זה בהחלט.
דוד אמסלם: יהודית, אני אומר כזה דבר.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, אנחנו מדברים על שיטה שתלטשו אותה איתם.
דוד אמסלם: אני לא רוצה כרגע לעשות עבודת מטה, אבל בגדול, יש מצב שהוא קבוע לחמש שנים ויש מצב שהוא משתנה.
דוד אמסלם: אם חקלאי מגדל כמו שאמרנו, יש לו גידולים עם חממות קבועות, הוא לא כל שנה הולך, סוגר חממות, פותח חממות, בגלל שיש לזה גם השקעה של הרבה מיליונים מעבר לעובדים.
דוד אמסלם: אז אני מניח שהוא יכול לתת לך צפי מה קורה פחות או יותר, אלא אם כן קרתה קטסטרופה, לחמש השנים הקרובות.
דוד אמסלם: ויש חקלאים שבאמת יש להם את התנודתיות כל הזמן.
דוד אמסלם: אז אני מניח שאתם לא צריכים, אתם יכולים לגזור את זה.
דוד אמסלם: אם אתה קבוע, תבוא פעם בחמש שנים.
דוד אמסלם: אם אתה משתנה כל שנתיים, תבוא פעם בשנתיים.
דוד אמסלם: אתה משתנה כל שלושה חודשים?
דוד אמסלם: תבוא כל שלושה חודשים.
דוד אמסלם: אתם מתאימים את סוג העבודה שליטה.
דוד אמסלם: זאת אומרת לשיטת העבודה שלכם, לא הפוך.
דוד אמסלם: לא מאלצים אותם לעשות איזה משהו שלפעמים זה מיותר.
דוד אמסלם: אז לכן בסיכום אני אתייחס לזה.
דוד אמסלם: טוב, אני הבנתי.
<יהודית כרמי: אני רק רוצה להבין.
<יהודית כרמי: בעצם מה שאתה מציע - אני רק רוצה לראות שהבנתי את זה נכון – שלדוגמא דובי, הוא מקבל מכסה של 10 עובדים לחמש שנים, ואם הוא נשאר באותם גידולים, באותם דברים, חמש שנים הוא לא צריך למלא כלום.
<יהודית כרמי: לא לשלם אגרות, לא להיכנס לאינטרנט.
<יהודית כרמי: כלום.
דוד אמסלם: עזבי אגרות.
דוד אמסלם: אגרות אני עוד לא שם.
דוד אמסלם: כסף זה משהו אחר.
דוד אמסלם: במדינת ישראל אתה משלם כסף בלי קשר לשירות שאתה מקבל.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר.
<יהודית כרמי: כי היום זה אחת לשנתיים-שלוש.
דוד אמסלם: אז לכן אני הסברתי, את לא מתעסקת בכסף.
דוד אמסלם: את מתעסקת בשיטה.
<יהודית כרמי: אוקיי, אז במקום שכל שנתיים-שלוש ימלאו חוברת, ימלאו פעם בחמש שנים.
דוד אמסלם: תלוי מי.
דוד אמסלם: אמרתי, תלוי איזה ענף.
דוד אמסלם: תלוי מה.
דוד אמסלם: תעשו עבודת מטה איתם, שזה יהיה בשיתוף פעולה, ואתם תראו שפתאום התובנות בשני הצדדים תתבהרנה, ואז לפחות, כשמייצרים איזה שהוא נוהל עבודה, אז הוא מקובל.
דוד אמסלם: אז אנשים מרגישים טוב, למה נעשתה עבודת מטה.
דוד אמסלם: שמענו, התאמנו.
דוד אמסלם: את יודעת, פעם עשיתי מילואים באזור עזה והיה שם איזה מגדל ששמנו עליו חיילים.
דוד אמסלם: אז שאלתי פעם למה צריך פה את המגדל?
דוד אמסלם: אמרו באמת למה?
דוד אמסלם: לא צריך, אבל היה פה איזה אלוף משנה לפני 20 שנה, החליט.
דוד אמסלם: אז עכשיו צריך להביא את הרמטכ"ל כדי להוציא אותו.
דוד אמסלם: זאת אומרת יש נטייה במדינה להמשיך תהליכים שהם כבר לא רלבנטיים מזמן, אבל ממשיכים, למה אף אחד לא יכול.
דוד אמסלם: אומר, מה, אני עכשיו אעצור את זה?
דוד אמסלם: ישאלו אותי למה.
דוד אמסלם: אז אני אומר, פעם בכל אירוע שהוא פרטי, אתה מרים את האנד-ברקס, שואל האם הפעולה חשובה או מיותרת.
<יהודית כרמי: אני רוצה להוסיף שאנחנו יצאנו בהודעה לחקלאים אם הם רואים איזו שהיא דרך לשנות את שיטת ההקצאה, אז שיבואו אלינו ברעיונות.
<יהודית כרמי: הייתה על זה עבודה.
דוד אמסלם: אני מבקש מכם.
דוד אמסלם: בסיכום אני אבקש מכם, ואם לא יהיה לכם איפה להתכנס, אני מוכן גם להעמיד לכם את החדר הזה לשרותכם, כולל השתייה.
<יהודית כרמי: רשמתי לי גם את הנקודות.
דוד אמסלם: טוב, בואו נשמע את החקלאים.
דוד אמסלם: אני אעבור, לאט לאט.
דוד אמסלם: נעשה סבב ואני מבקש רק דבר אחד, ברשותכם.
דוד אמסלם: לא לחדד.
דוד אמסלם: מי שאמר משהו, שהשני לא יגיד אני רוצה לחדד את הדברים של החבר שלי.
דוד אמסלם: לא לחזור, רק לחדש.
דוד אמסלם: אז בואו נתחיל בסבב.
דוד אמסלם: אני אעבור אחד אחד.
דוד אמסלם: אני רק מבקש להגיד את השם לפרוטוקול, הוא חייב את השם ואת המקצוע, אם זה חקלאי.
<אנה מלר: אנה מלר ממושב נעמה בבקעת הירדן.
<אנה מלר: מגדלת תבלינים.
דוד אמסלם: אני לא אשאל איזה.
<אנה מלר: בזיל.
<אנה מלר: רק רציתי להעיר שני דברים.
<אנה מלר: אם אנחנו עושים חוברת לפי משקים, למבחן המשק, למה את האגרה אנחנו צריכים לשלם לפי כמות התאילנדים?
<אנה מלר: זה לא הגיוני.
<אנה מלר: כי תחשוב, אני למשליש לי 14 ויזות ובוחנים בחוברת – ואת אגרת הבקשה והאגרה השנתית הם בוחנים לפי משקים ונותנים הקצאה לפי משקים, ואני משלמת אגרות לפי העובדים.
<אנה מלר: אתה מבין את חוסר ההיגיון?
דוד אמסלם: לא, אני לא מבין את מה שאת אומרת.
<אנה מלר: אני אסביר.
<אנה מלר: הם בוחנים אותנו לפי משק.
דוד אמסלם: מה זאת אומרת לפי משק?
<אנה מלר: כאילו לוקחים את המשק שלי, כמה דונמים, איזה גידול, מה הפדיון, מה מס הכנסה, כל הדו"חות מס והכל, פר משק.
<אנה מלר: ואז את ה-1,200 שקלים אני לא משלמת פעם אחת.
דוד אמסלם: אני לא מבין את מה שאת אומרת.
דוד אמסלם: תביני, את מבינה את זה, אני לא, אז אני שואל.
דוד אמסלם: הם בחנו לפי משק, מה הכוונה?
דוד אמסלם: הם פתחו את הצורך שלך במשק שלך.
דוד אמסלם: את אמרת להם יש לי שני דונם בזיליקום, דונם נענע, בשביל זה הם אומרים לך את צריכה 8 תאילנדים.
<אנה מלר: נכון.
<אנה מלר: אז את האגרות אני משלמת לפי תאילנדים.
<אנה מלר: למה?
דוד אמסלם: אז לפי מה רצית?
<אנה מלר: לפי משק.
דוד אמסלם: מה משק?
<אנה מלר: לפי המשק, שבוחנים יחידה אחת.
<אנה מלר: למה אני צריכה לשלם 14?
דוד אמסלם: זאת אומרת את אומרת כל המשק הוא אחד.
דוד אמסלם: אז לכל המשק לחייב רק תאילנדי אחד הכוונה?
<אנה מלר: לא תאילנדי, האגרה.
דוד אמסלם: אה, הבקשה?
דוד אמסלם: אנחנו התייחסנו לזה כבר.
<אנה מלר: מה זה אגרה?
<אנה מלר: אגרה זה שירות.
<אנה מלר: השרות ניתן למשק לא לתאילנדי.
דוד אמסלם: אנחנו כבר התייחסנו לזה בהתחלה, כשאמרתי למה צריך.
דוד אמסלם: אפילו אני אגיד לך יותר מזה, את ממלאת את זה בדף אחד.
דוד אמסלם: במקום אחד את כותבת 6.
<שושנה שטראוס: זה כאילו לתת הנחה לחקלאים היותר גדולים לעומת החקלאים הקטנים, שכולם ישלמו אותו דבר.
דוד אמסלם: לא, לא, אני הבנתי אותה.
<אנה מלר: זהו, זו הטענה שלי.
דוד אמסלם: הרי לכאורה יש לנו פה שלושה מרכיבים.
דוד אמסלם: יש לנו אגרת בקשה, יש לנו אגרה שנתית ויש אגרת רישוי.
דוד אמסלם: האגרה השנתית, אגרת הרישוי, הבנו.
דוד אמסלם: אגרת הבקשה, אתה מגיש אותה בגין הבקשה.
<גלעד קרן: ה-1,200 שקלים שהיא אומרת זה אגרה שנתית, זה לא אגרת בקשה.
דוד אמסלם: לא, היא דיברה על אגרת בקשה.
<אנה מלר: גם על האגרה השנתית, עוד מילה אחת.
<אנה מלר: גם פה, כמו שאתה אמרת, הדברים השתנו.
<אנה מלר: פעם היינו הולכים למשרד הפנים, עומדים בתור, הייתה פקידה שמסתכלת על כל דרכון, מדביקה ברקוד בכל דרכון.
<אנה מלר: היום אין את הפעולה הזאת.
<אנה מלר: אפשר להפיק את הברקוד באינטרנט בשנייה.
<אנה מלר: למה צריך לשלם על זה כסף?
דוד אמסלם: את משלמת מס הכנסה?
<אנה מלר: כן.
דוד אמסלם: זה סוג של מס.
<אנה מלר: משפט אחרון, אז היום הגיע מצב כזה, הם אומרים שירדו הבקשות של העובדים.
<אנה מלר: אתה יודע למה ירדו?
<אנה מלר: לא בגלל שאנחנו לא רוצים לעשות ולא צריכים עובדים.
<אנה מלר: הם לא מסוגלים לשלם את העלויות של כל עובד.
<אנה מלר: לא מסוגלים, עם כל הסיפורים האלה מסביב.
דוד אמסלם: תודה, אנה.
<קריאה: חוץ מזה פגעת לגבי הבזיליקום.
<קריאה: אני מגדל.
דוד אמסלם: כן, אני יודע.
<פלג אוריון: שלום אדוני יושב הראש, קוראים לי פלג אוריון, אני יושב ראש אגף המשק של תנועת המושבים.
<פלג אוריון: קודם כל אני אהבתי את מה שאתה אמרת לגבי מציאות ותיאורה.
<פלג אוריון: כי אנחנו ככה יושבים בחדר - - -
דוד אמסלם: זה הדבר היחיד שאהבת במה שאמרתי?
<פלג אוריון: חדר יפה, המנורות פה דולקות, יש פה סודה, הכל בסדר, אבל המצב הוא מאד מאד קשה וחקלאים סוגרים, שטחים ננטשים.
<פלג אוריון: אני הייתי בסיור וזה דבר נורא לראות שטחים חקלאיים שהיו מעובדים, השקיעו בהם הון, אנשים נתנו את החיים שלהם.
<פלג אוריון: בסופו של דבר הם עוזבים אותם לפעמים עם הפרי.
<פלג אוריון: ככה, כמו שזה.
<פלג אוריון: בשנה שעברה זה היה פשוט מופיע אימים.
<פלג אוריון: וכשאנחנו פה מדברים על האגרות, זה לא רק אגרות.
<פלג אוריון: זה כל האגרות, זה ההיטלים, זה ההוצאות של הבריאות, זה נקודות הזיכוי שגם איתן יש לנו בעיה.
<פלג אוריון: מגורים.
<פלג אוריון: זה אין ספור של עלויות שפשוט ניחתות על החקלאי, הוא לא מסוגל להתמודד איתן ובסופו של דבר, כמו שנציגת משרד החקלאות אמרה כאן, יהודית, לא מצליחים למצות.
<פלג אוריון: אנחנו חושבים שלא מצליחים למצות ואין לחץ על מספר העובדים הזרים, כי פשוט אנשים סוגרים את המשקים והדרישה יורדת.
<פלג אוריון: אני רוצה לספר לך שנכון לעכשיו תנועת המושבים והתאחדות חקלאי ישראל מצויה במשא ומתן עם המדינה, עם משרד האוצר ועם משרד החקלאות, ואנחנו מדברים על חקלאות ל-15 שנה הבאות.