GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי (אברהם) גבאי: זה דבר שמעולם לא קרה בישראל.
אבי (אברהם) גבאי: מעולם לא קיבלו החלטה תחבורתית בישראל שהסיבה לה היא זיהום אוויר.
אבי (אברהם) גבאי: סגרו את כביש ירושלים בבוקר כי יש עומס תחבורה, לא בגלל זיהום אוויר.
אבי (אברהם) גבאי: ושר התחבורה משתף פעולה וכל מי שצריך משתף פעולה.
אבי (אברהם) גבאי: באמת, אני אומר לך, דוגמה יוצאת דופן לעבודה שאנשים עובדים ביחד.
אבי (אברהם) גבאי: תקציבים.
אבי (אברהם) גבאי: מה שהיינו צריכים יש.
אבי (אברהם) גבאי: ביקש פרופ' גרוטו תקציב למחקר אפידמיולוגי, זה גם כן בתוך הדבר הזה.
אבי (אברהם) גבאי: בתוך התכנית יש מחקר עצמאי שאנחנו אמורים לעשות, בלי קשר לכל הנושא של בזן ופרופ' פורטנוב.
אבי (אברהם) גבאי: יש כסף לזה.
אבי (אברהם) גבאי: דבר שצריך לצאת קול קורא בימים הקרובים וקורה.
אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת הדברים האלה ממשיכים.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו גם מודדים את עצמנו.
אבי (אברהם) גבאי: יש מדידה.
אבי (אברהם) גבאי: מודדים מה קורה.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו שקופים, בתכנית הכנסנו סעיף שאומר שפעם ברבעון אנחנו נדווח לציבור מה קורה עם התכנית, מה עשינו, מה לא עשינו, איפה הצלחנו, איפה לא הצלחנו.
אבי (אברהם) גבאי: אמרנו שנדווח בשבוע שאחרי סוף רבעון, לא יום אחד נדווח, כמו שדוחות של כל מיני גורמים יוצאים שבע שנים אחרי שקרה משהו.
אבי (אברהם) גבאי: בשבוע שאחרי סוף הרבעון.
אבי (אברהם) גבאי: ואכן ב-5 בינואר, נגמר הרבעון הראשון ודיווחנו.
אבי (אברהם) גבאי: את זה אנחנו עושים.
אבי (אברהם) גבאי: לגבי המחקר.
אבי (אברהם) גבאי: נושא המחקר מבחינתנו הוא סופר חשוב, כי אם לא נדע אין לזה משמעות.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רוצים לדעת.
אבי (אברהם) גבאי: פרופ' פורטנוב, לצורך העניין, הוא השליח.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא תוקפים את השליח, הוא השליח, הוא אומר לנו 'רבותיי, זה המצב'.
אבי (אברהם) גבאי: עכשיו, אפשר להגיד ימינה, אפשר להגיד שמאלה, אפשר להגיד עוד לא בדקת את הכול או כן בדקת את הכול, אבל אנחנו רוצים שיהיו מחקרים כאלה, זה בסך הכול משרת אותנו.
אבי (אברהם) גבאי: אותי זה משרת.
אבי (אברהם) גבאי: כל השיח הזה, אגב, על זיהום האוויר, משרת אותי, כי מחר בבוקר כשאני בא לשר מסוים ואני אומר לו 'תקשיב, אני צריך את העזרה שלך פה', את כל השלב של ההכנה כבר עשו, לא צריך להסביר לו למה יש זיהום אוויר או אם יש או אין זיהום אוויר, עשינו את זה כבר.
אבי (אברהם) גבאי: כך שהשיח הזה משרת אותנו, מבחינתנו זה טוב שזה קורה.
אבי (אברהם) גבאי: מה לא טוב?
אבי (אברהם) גבאי: לא טוב שדברים שלא נבדקו על הסוף נאמרים ומפחידים ציבור.
אבי (אברהם) גבאי: זה לא טוב.
אבי (אברהם) גבאי: הנושא של גודל של הגולגולת של התינוק.
אבי (אברהם) גבאי: אותי זה זעזע, אני אומר לך.
אבי (אברהם) גבאי: אני מתעסק בנושא הזה כבר שמונה-תשעה חודשים.
אבי (אברהם) גבאי: אותי באופן אישי זה זעזע, כי מבחינתי זה כאילו - - - תקשיב, תינוקות, זה כאילו לגדל אנשים פגומים.
אבי (אברהם) גבאי: מה, אנחנו נגדל פה אנשים פגומים?
אבי (אברהם) גבאי: מבחינתי, אם זה נכון, צריך לסגור את כל התעשייה.
אבי (אברהם) גבאי: לסגור.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא רוצים לגדל פה דור פגום, זה א'-ב' של תפקידה של ממשלה לעשות.
אבי (אברהם) גבאי: כך שאין פה איזה משהו שאנחנו מנסים להתחבא מאחורי משהו.
אבי (אברהם) גבאי: לגבי המחקר עצמו.
אבי (אברהם) גבאי: ישבנו שר הבריאות ואני עם פרופ' פורטנוב לפני שבוע פה בכנסת.
אבי (אברהם) גבאי: שמענו את מה שהוא אמר.
אבי (אברהם) גבאי: אני, אגב, וידאתי שפרופ' פורטנוב עצמאי לחלוטין.
אבי (אברהם) גבאי: היה איזה שהוא אינסידנט לפני חודשיים-שלושה, שאמרו לו 'נפסיק לך את המימון' וכו' וכו'.
אבי (אברהם) גבאי: מי שאיים באיום הזה, באותו יום, באותו ערב, באותו יום, הודענו גם לפרופ' פורטנוב וגם לתקשורת, 'אנחנו מממנים', מדינת ישראל מספיק עשירה לממן את המחקר.
אבי (אברהם) גבאי: 'אדוני, אתה עצמאי, תעשה מה שאתה מבין, אף אחד לא יכול לאיים עליך'.
אבי (אברהם) גבאי: נכון, פרופ' פורטנוב?
יעקב ליצמן: לא רואים בפרוטוקול שאתה מהנהן.
<בוריס פורטנוב: אה, אני צריך להגיד משהו, נכון.
אבי (אברהם) גבאי: בשבוע שעבר בישיבה שאלנו את פרופ' פורטנוב, 'האם אתה עצמאי?
אבי (אברהם) גבאי: האם מישהו מפריע לך?
אבי (אברהם) גבאי: האם יש משהו שאתה עושה שלא בטוח שאתה עושה עד הסוף כי -?' אמר, 'לא, אני עושה מה שאני צריך'.
אבי (אברהם) גבאי: נכון, פרופ' ליצמן?
יעקב ליצמן: פרופ' ליצמן?
אבי (אברהם) גבאי: אתה יותר טוב מפרופסור.
אבי (אברהם) גבאי: אמרנו את זה.
<קריאה: אם אפשר היה לדעת, הבריאות של המבוגרים, על אחת כמה וכמה - - -
דוד אמסלם: לא, אדוני.
דוד אמסלם: אדוני, אני מבקש שתצא החוצה.
אבי (אברהם) גבאי: ובישיבה שישבנו בשבוע שעבר עם פרופ' פורטנוב, עלה העניין הזה שוב פעם, של עצמאות החוקרים וכו' וכו' והסוגיה של מי מממן את העניין והשר ליצמן ואני, יש לנו רגישות ציבורית.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו אומרים שאנחנו רוצים שהציבור יאמין לכל מחקר שיוצא מכאן.
אבי (אברהם) גבאי: אם הציבור לא יאמין בגלל שמי שמממן את זה הם גופים חיצוניים, שאגב, זה תהליך מקובל מאוד, לא נתחבא מאחורי שום דבר, ככה עובדות רשויות התכנון בישראל.
אבי (אברהם) גבאי: אתה רוצה ליזום שינוי תכנית, אומרים לך 'תכין תסקיר השפעה', לפני התסקיר אתה מקבל הנחיות של הגוף התכנוני שהמשרד להגנת הסביבה מכין אותם וכו' וכו'.
אבי (אברהם) גבאי: ככה זה עובד.
אבי (אברהם) גבאי: זה נכון שזה לא תקין שזה עובד ככה, גם בנושאים שיש בהם סוגיות קריטיות של בריאות הציבור, ולכן, אגב, גם בשדה בריר קיבלנו אותה החלטה.
אבי (אברהם) גבאי: גם בשדה בריר קיבלנו החלטה שאומרת שאת המחקר החדש אנחנו נעשה על ידי משרדי הבריאות והגנת הסביבה במימון של הממשלה ולא על ידי היזם.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נכין את ההנחיות ביחד ואנחנו נשתף את הציבור בהנחיות, כדי שהציבור יאמר את דעתו על שאלות המחקר וכו'.
אבי (אברהם) גבאי: כך שאני חושב שמה שלא היה בסדר הוא עכשיו בסדר גמור, לגבי המחקר, וכמו שאני אומר, אנחנו רוצים לדעת, אנחנו לא - - -
סופה לנדבר: מה היה לא בסדר במחקר?
סופה לנדבר: אתה שם בספק את המחקר?
אבי (אברהם) גבאי: אני לא שם בספק, להיפך.
אבי (אברהם) גבאי: אני אומר, סביב השאלה - - -
דוד אמסלם: סופה, את תקבלי את רשות הדיבור, תני לו לסיים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבקש, אני מחשב זמנים, כל הערה כזאת ובסוף אנחנו לא נגיע אלייך.
אבי (אברהם) גבאי: הספק היה לגבי האם זה בסדר שהחברות מממנות את המחקר.
אבי (אברהם) גבאי: חברת הכנסת לנדבר, הספק היה סביב הסוגיה של האם זה בסדר שחברות חיצוניות מממנות את המחקר, לא על מה יש במחקר עצמו.
אבי (אברהם) גבאי: שורה תחתונה, מה שחשוב לי לומר, יש כאן מחקר שאנחנו נמשיך אותו, נמשיך אותו בצורה עצמאית ונעשה מחקרים נוספים כדי לדעת מה קורה בחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: אבל בלי קשר, אומרת הממשלה, רבותיי, יש בעיית זיהום אוויר בחיפה ובעיית זיהום האוויר בחיפה גורמת לעודף תחלואה.
אבי (אברהם) גבאי: נקודה.
אבי (אברהם) גבאי: אין פה שום דבר שיש פה איזה שהיא ממשלה שמתחבאת מהדברים ויש לנו צעדים שאנחנו עושים שהם מאוד משמעותיים לגבי מה שקורה בחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: אני כן רוצה לנצל את ההזדמנות להתייחס לסוגיה שתמיד עולה פה בהקשר לתכניות להרחבת התעשייה במפרץ חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: סיסמה מארץ הסיסמאות, שאולי הייתה נכונה בעבר, אבל היא פשוט לא נכונה היום ואני אסביר גם למה.
אבי (אברהם) גבאי: אני אתייחס לשתי התכניות הגדולות.
אבי (אברהם) גבאי: הראשונה זה בתי הזיקוק.
אבי (אברהם) גבאי: בתי הזיקוק רצו להגדיל את השטח שלהם, המשרד הסכים שהם יוכלו להגדיל אותו ב-20% והמשרד אמר שמבחינתנו, וזאת הייתה ההנחיה והיא מאוד פשוטה, מבחינתנו אנחנו מסתכלים על כל המשבצת - - -
<קריאה: זה מחסנים, נכון?
אבי (אברהם) גבאי: תרשה לי.
<קריאה: לא, אני רק - - -
אבי (אברהם) גבאי: תרשה לי ואני אגיד את זה בעצמי, אנשים יבינו יותר בקלות.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מתייחסים לכל המשבצת הזאת של בזן כגוף אחד, כיחידה אחת, ואנחנו אומרים, מתוך המשבצת הזאת יש היקף פליטת זיהום אוויר איקס, לא משנה כמה יבנו שם, האיקס הזה אמור לרדת עד 2018 ב-50%, אזי חצי איקס.
אבי (אברהם) גבאי: מצדנו תבנו שם 30 קומות משרדים, מחסנים, מה שאתם רוצים, יהיה שם חצי איקס זיהום ברמת המתחם.
אבי (אברהם) גבאי: ברור שעד שלא יגיעו לנקודה הזאת אנחנו לא נוסיף שם יחידות תפעול ויחידות מחו"ל וכו'.
אבי (אברהם) גבאי: ובאמת בדיון שהיה לפני שבוע אמרו בזן 'אנחנו רוצים להוסיף מיכלים ויחידות תפעול' ואנשי המשרד אמרו במקום 'לא יקום ולא יהיה'.
אבי (אברהם) גבאי: לא יקום ולא יהיה.
אבי (אברהם) גבאי: כך שכל הכותרות האלה של הרחבת בזן, אין מאחוריהן כלום, מבחינת זיהום אוויר, להיפך, אנחנו הולכים להוריד.
אבי (אברהם) גבאי: הנושא השני זה הנושא של מיכלי הדלק בקרית חיים, אחד המקומות הכי קשים לראות אותם.
אבי (אברהם) גבאי: יש גם בקרית טבעון, אני מדבר על קרית חיים.
אבי (אברהם) גבאי: מקום שקשה לראות אותו.
אבי (אברהם) גבאי: זה מקום שאתה הולך לשם וקשה לך, אתה רואה את השיכונים של חוף דגניה, צמודים, על המיכלים.
אבי (אברהם) גבאי: צמודים.
אבי (אברהם) גבאי: אגב, אמר לי מישהו נתון שלא ידעתי, שדיירי השיכונים המקוריים זה מפוני ואדי סליב, אחרי המהומות.
אבי (אברהם) גבאי: זה בכלל, עוול על עוול.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה אנחנו מקדמים תכנית, יחד עם משרד האנרגיה ומשרדים אחרים.
אבי (אברהם) גבאי: זו תכנית שנקראת 'קרקעות הצפון'.
אבי (אברהם) גבאי: במקור דיברו על המיכלים אין סוף כמעט להקים שם ואנחנו, המשרד אמר, רבותיי, יש היום מיכלים של 800,000 טון דלק, בפועל אנחנו משתמשים בדרך כלל ב-400,000, אנחנו לא מאשרים לבנות יותר מ-400,000.
אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת אנחנו לא נאפשר להגדיל את השימוש.
אבי (אברהם) גבאי: שתיים, ברור שאם יש כאן מיכלים חדשים ולא מיכלים בני 80 ו-90 שנה, ברור שהם יותר בטוחים.
אבי (אברהם) גבאי: לא צריך גם כאן להיות פרופסור, לא צריך יותר מדי לדעת כדי להבין את זה.
אבי (אברהם) גבאי: שלוש, המיכלים האלה רחוקים מהאדם הקרוב מרחק של 800 מטר ולא 50 מטר, כמו בדגניה ובמרכז המסחרי.
אבי (אברהם) גבאי: אז אני לא מצליח להבין איך תכנית כזאת מרעה את מצבם של תושבי חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: להיפך, היא רק משפרת את מצבם של תושבי העיר חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: יש כאן באמת סביב הדבר הזה של התכניות הרבה מאוד סיסמאות.
אבי (אברהם) גבאי: גם הנמל.
אבי (אברהם) גבאי: הנמל זו החלטה שכבר הוחלטה וכבר בביצוע, אני לא יכול עכשיו לחזור אחורה ולבטל את הקמת הנמל בחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: אבל גם הנמל בעצמו, רק שתבין כמה כסף השקיעו בסקרי איכות סביבה סביב הנמל, אתה יודע כמה כסף?
אבי (אברהם) גבאי: אף בן אדם פה לא מסוגל להעריך, 35 מיליון דולר, כדי שיבדקו את כל הדברים.
אבי (אברהם) גבאי: גם כאן, בסך הכול, צריך להיות נמל שטעון וכו'.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו עוסקים גם בתחבורה.
אבי (אברהם) גבאי: כשאנחנו עוסקים בתחבורה אז מסבירים לנו 'אה, אתם מתחמקים מתעשייה'.
אבי (אברהם) גבאי: אבל אמר פרופ' פורטנוב היום, בתחילת דבריו, הוא דיבר על תחבורה.
אבי (אברהם) גבאי: אני שמעתי את זה.
אבי (אברהם) גבאי: הוא דיבר על תחבורה, הוא לא דיבר רק על תעשייה.
אבי (אברהם) גבאי: ואנחנו עוסקים בתחבורה ואנחנו תקצבנו את חיפה בכסף לקנות משאיות על גז, ואנחנו נותנים לאגד כסף לקנות 30 אוטובוסים על גז, ואנחנו הופכים את חיפה לאזור מוגבל תנועה לרכבים שמזהמים.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו עושים דברים שלא נעשו אף פעם במדינת ישראל, אף פעם, מעולם לא נעשו צעדים כאלה.
אבי (אברהם) גבאי: ואגב, מבחינתנו אנחנו שמחים על זה כי זה יאפשר לנו לעשות את זה גם במקומות אחרים.
אבי (אברהם) גבאי: את מה שאנחנו עושים בחיפה אנחנו נרצה לעשות בכיכר השבת.
אבי (אברהם) גבאי: אגב, כיכר השבת, גם כאן לא צריך תחנת ניטור כדי לדעת שהיא מזוהמת מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: לא צריך.
אבי (אברהם) גבאי: תאמינו לי, תעמדו דקה אחת, תנשמו את האוויר וגמרנו, לא צריך להבין יותר מזה.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נמשיך בתכנית שלנו לגבי חיפה, כמו שאנחנו עושים.
אבי (אברהם) גבאי: יש פה הרבה מאוד אנשים שפעילים ועוסקים בנושא הזה.
אבי (אברהם) גבאי: יש פה הרבה משובים שאנחנו מקבלים, אגב מפעילים ופעילות, שאני מכיר באופן אישי ונמשיך לעשות את זה.
דוד אמסלם: תודה לשר גבאי.
דוד אמסלם: אני אתן לסגן השר להתבטא ואחרי זה לחברי הכנסת.
דוד אמסלם: יש לנו 25 דקות, ב-11:00 יש פה דיון אחר.
דב חנין: גרוע מאוד.
דוד אמסלם: לא חשוב, תחלק לי ציונים אחר כך.
ירון מזוז: השר גבאי, שאלה.
דוד אמסלם: אני מבקש שכל אחד יסתכל על השעון, הוא מדבר שתי דקות ולא יותר.
ירון מזוז: שאלה קודם כל לשר גבאי.
דוד אמסלם: לא, אני מציע שתתחיל.
ירון מזוז: לגבי המיכלים בטבעון.
ירון מזוז: בטבעון יש גם מיכלים שיש בסגנון הישן.
ירון מזוז: מה קורה עם הדבר הזה, שהוכרז כנקודה חמה?
אבי (אברהם) גבאי: מה זאת אומרת הוכרז כנקודה חמה?
ירון מזוז: אומרים שבטבעון - - -
אבי (אברהם) גבאי: בקרית טבעון יש מיכלי דלק - - -
<קריאה: לא מפנים אותם, זה כתוב בפרוטוקול של קרקעות הצפון.
<קריאה: אני ואלה - - -
ירון מזוז: סליחה, אני שאלתי את השאלה.
דוד אמסלם: אתה, במסגרת שתי הדקות שלך - - -
ירון מזוז: לא, זה לא במסגרת שתי הדקות.
דוד אמסלם: ירון, יש שתי דקות.
דוד אמסלם: תדבר, בבקשה.
ירון מזוז: איך אני יכול שתי דקות?
ירון מזוז: בחיאת דודי, אי אפשר ככה.
דוד אמסלם: השר גבאי, אתה יכול להשיב לו בקצרה?
אבי (אברהם) גבאי: התשובה מאוד פשוטה.
אבי (אברהם) גבאי: כרגע בתכנית יש את התכנית הגדולה ואת התכנית הקטנה.
אבי (אברהם) גבאי: בתכנית הקטנה שכרגע אנחנו מקדמים לא מפנים את טבעון לחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: בתכנית הגדולה היו אמורים לרכז את הכול במפרץ חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: זה כרגע לא קורה.
אבי (אברהם) גבאי: אגב, אם נביא את טבעון לחיפה, אז יתלוננו שאנחנו מביאים דברים לחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: אז 400,000 לא יהיה 400,000, הוא יצטרך לגדול.
דוד אמסלם: סגן השר, בבקשה.
ירון מזוז: מי כאן נמצא מאיגוד ערים חיפה?
ירון מזוז: מי כבודו?
<עופר דרסלר: אני המנכ"ל.
ירון מזוז: למה אתה בורח?
ירון מזוז: שב קדימה, אתה צריך לשבת בשורה הקדמית.
דוד אמסלם: מזוז, תעבור - - -
ירון מזוז: רק שנייה, דודי, או שאני מדבר או שאני אלך.
ירון מזוז: באמת.
ירון מזוז: או שאתה מכבד אותי ונותן לי לדבר, כי זה דבר שהוא אצלי בבית.
ירון מזוז: אם לא, אני הולך, קם והולך.
דוד אמסלם: אני נותן לך לדבר.
דוד אמסלם: בבקשה, קח שתי דקות ותדבר, בבקשה.
ירון מזוז: אני אדבר בקצרה, כמו שנותנים לי פה.
ירון מזוז: אני מבין שמ-2007 כבר התחיל כל הסיפור הזה במפרץ חיפה, אני מבין שמ-2003 ראש עיריית חיפה, יונה יהב, הוא יושב ראש האיגוד, מ-2003, מה עשיתם?
ירון מזוז: לא עשיתם כלום שם.
ירון מזוז: אנשים נפטרים.
ירון מזוז: אני מכיר, אני גר בקרית ביאליק, אני כל יום מסתובב בקרית חיים, בדגניה, אתמול הייתי שם, הלכתי לבקר מישהו, הוא שותה רק מים מינרלים מהבית, הוא מפחד להתקלח, הביאו יזם לפינוי-בינוי, הוא לא רוצה לנגוע, כל האדמה נגועה בזיהום.
ירון מזוז: מה עשיתם בתקופה הזאת?
ירון מזוז: למה אתם לא שמים את המפתחות, אתה וראש העיר, שיהיה בריא, יושב ראש האיגוד, תפנו את המקום, תנו לדם חדש.
ירון מזוז: תראו מה קורה, אנשים מפוחדים, אנשים מבוהלים, בקריות, בכל האזור הזה.
ירון מזוז: אני לא מבין למה אתם לא מבינים את עצמכם.
ירון מזוז: יש דבר שקוראים לו 'נכשלתי', זה לא בושה להגיד 'נכשלתי' ולפנות את המקום.
ירון מזוז: מ-2003, 13 שנה אתם מתניעים את המפתח, לא עשיתם שום דבר.
ירון מזוז: אני אומר לכם, אני מקבל כל יום, אם אני לא בירושלים אני בקריה הולך ללוויה של בן אדם שנפטר ממחלת הסרטן.
ירון מזוז: אני חושב שיש לפרק את האיגוד הזה.
ירון מזוז: יש מספיק משרדי ממשלה.
ירון מזוז: לא ייתכן שיהיו 12-13 ראשי רשויות וראש עיר אחד שיערבב את כולם.
ירון מזוז: נמצא פה ראש עיריית קרית ביאליק שיודע על מה אני מדבר.
ירון מזוז: אנחנו, מבזן ומכל זה, זה 300-400 מטר אווירי.
ירון מזוז: אנחנו, קרית ביאליק, סופגים את כל הזיהום שיש.
ירון מזוז: ביאליק ומוצקין וים ואתא, כל האזור שם, אנחנו סופגים את זה ואנשים שם נפטרים ממחלת הסרטן, בלי סיפורים ובלי כל מה שעושים פה, ה - - - לא שאני מזלזל בפרופסורים, אבל בכל מה שהם עושים, אנחנו מכירים את זה ואכלנו את זה ושתינו את זה.
<קריאה: אז למה לא - - -
דוד אמסלם: גברתי, אני מבקש ממך לצאת החוצה .
דוד אמסלם: אתה לא צריך לענות.
יעקב ליצמן: אני מתנצל, אני חייב ללכת.
דוד אמסלם: תודה רבה לכבוד השר ליצמן שכיבד אותנו.
<קריאה: כל ראשי ה - - -
דוד אמסלם: את רוצה גם לצאת איתה?
<קריאה: כל ראשי הרשויות שותפים לפשע.
דוד אמסלם: אני מבקש לצאת.
<קריאה: אנחנו המתנגדות היחידות - - - אני ואלה נווה - - -
דוד אמסלם: אבל למה את ממשיכה?
<קריאה: אני - - - ראש רשות שלא מתנגד.
דוד אמסלם: לא הבנתי מה את עושה עכשיו.
<קריאה: ופותחים שם בית זיקוק שני.
דוד אמסלם: לא הבנתי - - -
<קריאה: השר לא עונה לי.
<אלה נווה: אנחנו רוצים להציג בפני השר מצגת בריאותית ועכשיו השר יוצא וחבל, כי זה נושא בריאות, הוא אמור להגיב על זה.
דוד אמסלם: תודה, סגן השר.
ירון מזוז: יש לי - - -
דוד אמסלם: לא, אתה תסיים, אתה מדבר כבר שלוש דקות ואין זמן.
דוד אמסלם: קח עוד 30 שניות, תסיים שני משפטים ואנחנו מתקדמים.
ירון מזוז: קודם כל בראש ובראשונה אני מבסוט שהגיע השר גבאי, שהוא לא מעורב פוליטית, שהוא שר מחוץ לממשלה, שהוא בא נטו לטפל בעניינים.
ירון מזוז: אני מקווה שהיום או מחר אני אשב איתו, אני מרגיש שהוא וכבוד הרב ליצמן באו באמת לפתור את הבעיה בחיפה ואני מקווה שיימצא לה פתרון, כי זה לא יכול לעלות על הדעת כל מה שקורה באזור מפרץ חיפה.
ירון מזוז: שם הדבר, נקרא לו סכנת חיים, חיים ומוות.
ירון מזוז: אני הייתי מגדיר את הסיפור הזה שם בחיים ומוות.
דוד אמסלם: תודה רבה לכבוד סגן השר מזוז.
דוד אמסלם: חברת הכנסת תמר זנדברג.
דוד אמסלם: יש דקה וחצי לכל אחד ואחרי זה אנחנו נסכם את הדיון, בבקשה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני הייתי שמח לשמוע את כולם עשר דקות.
<אלה נווה: יש לנו מצגת מקצועית.
דוד אמסלם: לא, אלה, לא.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא מקבל את מה שהגברת עשתה שם.
דוד אמסלם: באלימות פה לא פותרים שום דבר.
דוד אמסלם: אם אומרים לא זה לא.
תמר זנדברג: סליחה שאני צריכה לצאת לדיון שאני יזמתי.
תמר זנדברג: אני חושבת שהמצב פה, זו באמת לא פעם ראשונה וכנראה שקדנציות כבר קודם, הוועדה הזאת מתכנסת ושומעת את דעות המומחים, שככל הנראה מבחינה מדעית, מחקרית, קשה, אני לא יודעת מה הקריטריונים על מנת להוכיח קשר בין זיהום ובין תחלואה, אבל לכל תושב ותושבת חיפה, לכל חבר וחברת כנסת, לכל שר ושרה בממשלה, ידוע והדברים כאן נאמרו באופן מובהק, שהוא כבר מעל לכל ספק, יש תחלואה עודפת במספר מחלות שקשורות לזיהום במפרץ חיפה.
תמר זנדברג: זה מצב שהוא ברור, שני השרים התייחסו אליו, זה מה שעל הממשלה לתקן.
תמר זנדברג: עכשיו יש בפנינו שתי סוגיות.
תמר זנדברג: אחת, והיא אולי החשובה ביותר, היא סוגיית הרחבת בתי הזיקוק והרחבת התעשייה הפטרוכימית המזהמת במפרץ.
תמר זנדברג: יש כמה תכניות שעומדות כרגע על הפרק, החל מקרקעות הצפון דרך הרחבת בזן, דרך הנמל, דרך מיכל האמוניה, וכמה וכמה פרויקטים כרגע שלא רק שהם לא עומדים בקנה אחד עם הרעיון לצמצם את התחלואה ואת הזיהום במפרץ חיפה, הם באים להרחיב אותו.
תמר זנדברג: שמענו את דברי השר היטב, שדיבר על האיקס וחצי איקס ומה שצריך לבחון זה את כמות הזיהום הכוללת ולא את המטראז' המזהם, במרכאות.
תמר זנדברג: אני רוצה לומר למה אנחנו לא רגועים מהנושא הזה - - -
תמר זנדברג: למה מה שצריך להיות על הפרק זה צמצום התעשייה, נקודה.
תמר זנדברג: בגלל כל הסוגיה של תחנות הניטור, איזה חומרים אנחנו מנטרים, ה-best available technology, האם אנחנו משתמשים בטכנולוגיה הטובה ביותר לנטר את ה - - -
תמר זנדברג: רגע, משפט אחרון שלי.
דוד אמסלם: לא, תודה.
תמר זנדברג: אמרתי שני משפטים, הקשר לא ברור.
דוד אמסלם: יש לך נאומים.
דוד אמסלם: קחי את המשפט האחרון ונעבור.
תמר זנדברג: מכיוון שאנחנו לא יודעים שאנחנו כרגע מנטרים הכי טוב ובטכנולוגיה הטובה ביותר והתחנות הטובות ביותר, יש לנו חשש כבד מאוד, אדוני השר, שכל אותו היקף איקס וחצי איקס זיהום לא יביא - - -בסוף התעשייה תתקדם ואנחנו נרדוף אחרי הסוסים שכבר ברחו מהאורווה.
תמר זנדברג: לכן עצירה מוחלטת של התכניות זו הדרך היחידה לעצור את הזיהום.
אבי (אברהם) גבאי: אני יכול - - -
דוד אמסלם: לא צריך לענות עכשיו, כבוד השר.
מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
מיקי רוזנטל: אני עוקב אחרי הנושא הזה לדעתי יותר מכולם פה, כבר משנת 2000.
מיקי רוזנטל: סליחה על ה - - -
<קריאה: למה אתה חושב יותר מכולם?
מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיד משהו מהניסיון שלי והוא חשוב מאוד.
מיקי רוזנטל: האורות האדומים נדלקו כל פעם וכל פעם היה מי שאמר 'עזבו, זה שטויות, אין הוכחות מדעיות' וכו' וכו'.
מיקי רוזנטל: זה חל גם על התחלואה בסרטן וגם על מחלות אחרות וגם באופן כללי הם באו להרגיע כי זה רע למחירי הנדל"ן וזה רע לראשי העיר.
מיקי רוזנטל: זו הייתה המדיניות.
מיקי רוזנטל: תמיד בדיעבד הסתבר שהצדקה מדעית מגיעה שנים אחרי תחושת התושבים.
מיקי רוזנטל: כי הם חיים שם והם נושמים את הזבל הזה והם משלמים בחייהם גם בשביל הדבר הזה.
מיקי רוזנטל: לכן זה מחייב מדיניות של זהירות מונעת.
מיקי רוזנטל: המשמעות היא שאם יש עכשיו נתון שדלף וזה לא בסדר שהוא דלף, ולא בטוח שהוא נכון בכלל, זה שהאורות האדומים האלה יידלקו בכל מקום ויבדקו את זה עשר פעמים, אבל לא יגידו 'זה לא רציני', או 'ככה לא עושים מחקר'.
מיקי רוזנטל: יש אזהרה והיא צריכה לאותת בכל מקום, בכל משרד ממשלתי.
מיקי רוזנטל: אני מכבד מאוד את השר גבאי, הוא עושה הרבה מאוד דברים, הרבה מאוד דברים להורדת הזיהום במפרץ.
מיקי רוזנטל: ואני מכבד מאוד את השר ליצמן, כי הוא איש אמיץ והוא הראשון מכל שרי הבריאות שאומר 'יש בעיה ואנחנו נטפל בה'.
מיקי רוזנטל: האחרים אמרו, 'יש בעיה' ולא טיפלו בה.
מיקי רוזנטל: הנתונים החמורים האלה על תחלואת היתר ידועים לנו כבר שנים, במשרד הבריאות הם ידועים שנים, לכנסת הם ידועים שנים ולא עשו כלום חוץ מלדבר.
מיקי רוזנטל: אז עכשיו עושים, אבל לטעמי לא עושים מספיק והדבר המשמעותי ביותר הוא שצריך להתחיל להפריד את התעשייה מהתושבים.
מיקי רוזנטל: אל תכעסו על הארגונים הירוקים, הם אלה שמאותתים והם אלה שמדליקים את הנורות האדומות, הם עושים את העבודה והם עושים עבודה מאוד מאוד חשובה.
מיקי רוזנטל: לפעמים הם נודניקים, לפעמים הם מציקים, לפעמים הם צועקים, אבל הם מדברים על החיים שלהם ושלנו וראוי שנקשיב להם.
דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל גרמן.
יעל גרמן: אני אשתדל באמת לקצר.
דוד אמסלם: ממילא זה קצר, יש לך שתי דקות.
יעל גרמן: לא ראיתי שנתת שתי דקות לאחרים, אבל בסדר.
דוד אמסלם: אל תחלקי, תמיד את מחלקת את הציונים.
דוד אמסלם: נתתי לך שתי דקות, שתי דקות.
יעל גרמן: משנת 2014, סוף 2014, ברור שיש תחלואה עודפת במפרץ חיפה.
יעל גרמן: זה דבר שהוא ברור.
יעל גרמן: היום צריך לעשות חישוב מסלול מחדש.
יעל גרמן: אני פונה אל השר גבאי, שממש כמו קודמיי גם אני חושבת שהוא שר נפלא ולא נגוע בשום דבר ומקבל החלטות נפלאות, אבל, השר גבאי, אתה חייב לחשב מסלול מחדש.
יעל גרמן: אני אגיד לך למה.
יעל גרמן: מפני שמה שהיה ידוע היום לא היה ידוע כאשר התחילו את התב"ע, כאשר התחילו את כל התכניות.
יעל גרמן: צדקה חברתי תמר זנדברג, כאשר באו ואמרו שרוצים להוריד את הזיהום לקחו נתונים מסוימים מבלי לדעת שהנתונים המסוימים האלה הם מסוכנים, ולקחו 50%.
יעל גרמן: אולי צריך להוריד את זה ב-70% או ב-80%?
יעל גרמן: אולי צריך לקבל החלטות ולסגור בכלל מפעלים?
אבי (אברהם) גבאי: יכול להיות.
יעל גרמן: לא לבוא ולומר שאנחנו רוצים להקטין את הזיהום ולכן אנחנו ניתן אפשרות להרחיב כל עוד שלא יגדילו את הזיהום שאנחנו ייעדנו.
יעל גרמן: לא, בהחלט יכול להיות שחלק מהמפעלים צריכים לזוז מהמקום, מפני שהתחלואה העודפת במפרץ חיפה, אין ספק שהיא בגלל הריכוז הבלתי רגיל שישנו בתוך מקום אחד של כל כך הרבה מפעלים מזהמים.
יעל גרמן: לכן כל עוד שאתם באים ואומרים 'בואו נמשיך הלאה, בואו נראה' תשועה לא תהיה.
יעל גרמן: כרגע חייבים לעשות שלושה דברים.
יעל גרמן: האחד, לבוא ולראות האם באמת אותם נתוני פליטה שיש לך, ואתה אומר שאתה יכול לראות אותם כל הזמן, אמנם אנחנו לא מבינים בהם, אבל בוודאי אצלך יכולים להבין, האם נתוני הפליטה אינם מהווים - - -
דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, יש לך עוד שני משפטים.
יעל גרמן: ממש כפי שעשו בשנת 2011, כאשר סגרו את מפעל כימיקלים לישראל כשראו שזה עודד.
יעל גרמן: בוא תסגור מספר מפעלים ואז אולי באמת הם יידעו שיש שר שמתכוון ברצינות - - -
יעל גרמן: משפט אחרון - - -
דוד אמסלם: לא, גב' גרמן, לא.
דוד אמסלם: אני לא אאפשר לך.
יעל גרמן: סליחה, אתה נתת לכל אחד ל - - -
דוד אמסלם: אני רוצה לתת לכל אחד ולך לא, בסדר?
יעל גרמן: לכל אחד נתת משפט אחרון.
דוד אמסלם: כן, אז אמרתי לא.
יעל גרמן: אז אני אומר אותו.
דוד אמסלם: אז את לא תאמרי אותו.
יעל גרמן: להכניס לחוק את הצורך בקיום תסקיר השפעה על הבריאות.
דוד אמסלם: חוצפה.
יעל גרמן: ככה החלטת.
<קריאה: אתה לא יכול - - -
דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.
דוד אמסלם: אני מבקש לצאת החוצה.
יעל גרמן: אני אצא, אין בעיה.
דוד אמסלם: השגת את שלך, זה בסדר.
<קריאה: יעל, כל הכבוד.
יעל גרמן: מה שאני רוצה זה שיסגרו את כל המפעלים.
דוד אמסלם: אמרתי לך, עכשיו תצאי החוצה.
יעל גרמן: צריך לעשות את זה.
יעל גרמן: עשיתי את זה בהרצליה וניתן לעשות את זה בחיפה.
ירון מזוז: רגע, כשהיא הייתה שרת הבריאות למה היא לא עשתה כלום?
דוד אמסלם: מזוז.
ירון מזוז: למה לא עשית?
יעל גרמן: מה לא עשיתי?
דוד אמסלם: מזוז, דקה.
ירון מזוז: הייתה לך הזדמנות לעשות, למה לא עשית?
ירון מזוז: למה אתם הולכים ל - - -
דוד אמסלם: אני מבקש, מזוז.
ירון מזוז: היא הייתה בתפקיד בכיר, לא עשתה כלום.
דוד אמסלם: אני מבקש שתוציא גם אותו החוצה.
דוד אמסלם: תוציא אותו החוצה, בבקשה.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני מבקש, מה שעשיתם פה זה דבר שלא מכובד, לא מקובל בכנסת.
דוד אמסלם: אתם אורחים של הוועדה, יכולתי לא להכניס אתכם, יכול להיות שבפעם הבאה אני לא אאפשר לציבור הרחב להיכנס.
דוד אמסלם: יש פה דיון שגם אם הח"כים חורגים מהכללים אתם לא שותפים לעניין.
דוד אמסלם: לא מוחאים כפיים ולא לא מוחאים כפיים.
דוד אמסלם: אז אני מבקש, כרגע אתם פסיביים, תשמעו.
יעל כהן-פארן: אני אפתח בלספר שביומיים האחרונים הייתי כמעט כל יום בקריות, בקרית חיים בשבת, בקרית ביאליק אתמול, ואני רוצה לספר לכם שאנשים, שחלקם גם הגיעו לכאן, פשוט מיואשים.
יעל כהן-פארן: אני פגשתי צעירים אתמול שהיה להם מספיק חשוב להקדיש את הערב כדי לבוא להיפגש ולשמוע, ממני ומאנשים נוספים, בנושא והם פשוט אמרו, 'אנחנו הולכים לעזוב כאן'.
יעל כהן-פארן: אנשים בשנות ה-30 לחייהם, משפחות צעירות עם תינוקות, הם אומרים 'אנחנו לא נישאר כאן, המשפחה שלנו כאן, אנחנו לא נישאר כאן'.
יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה דבר שצריך להתחיל להטריד כאן את ראשי הרשויות, את השרים, חיפה תלך ותתרוקן מהאנשים שלה, חיפה והקריות, זה מה שיקרה כאן.
יעל כהן-פארן: מה שמדהים אותי, הנתונים הרי הם לא חדשים.
יעל כהן-פארן: כולנו כאן יודעים, משנים קודמות, יש לי זמן מאוד קצר, אני לא אפרט, יש מחקרים של בר חנא וקבוצות מאוד רציניות מ-2010 שמצביעות באופן מוכח על הקשר בין סרטן והתחלואה בחיפה.
יעל כהן-פארן: מה שמיוחד במחקר הזה זה הציון של הנקודות המיוחדות.
יעל כהן-פארן: שימו לב, שוב, לא נכנסו כאן לנתונים, אבל הדברים שנאמרו, כמו שאני הבנתי מהתקשורת ואני מבינה שיש בהם ממש, לפחות לפי מה שהוצג לצוות המלווה, פי 5 סרטן אצל מבוגרים באותן נקודות חמות.
יעל כהן-פארן: זה לא נתון חדש.
יעל כהן-פארן: זה הופיע גם במסמך של איתמר גרוטו בתגובה לוועדות תכנון, המספר פי 5, אולי זה היה שם 4.75, בקרית חיים.
דוד אמסלם: תתחילי להתכנס לשני משפטים.
יעל כהן-פארן: את הציבור כנראה, תמות מבוגרים, שכולנו כאן מבוגרים, לא מעניינת, רק כשזה נוגע לילדים ולתינוקות, זה מה שמזעזע.
יעל כהן-פארן: אבל מה שהכי מזעזע זה המסמוס שקרה, גם אחרי הנתונים של התינוקות וגם אחרי הנתונים של הילדים באפריל 2015, המסמוס קרה כדי לעשות דה לגיטימציה למחקר הזה.
דוד אמסלם: דב חנין, בבקשה.
דב חנין: אני לא רוצה להתייחס למחקר הזה כי אני לא מכיר את כל הנתונים, אבל אני יודע לומר לך, אדוני היושב ראש, שבוועדה הזו פעלה ועדת משנה ב-2014, על בסיס נתונים רשמיים של מדינת ישראל.