GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עבדאללה אבו מערוף: צריך שהחקלאות תהיה במצב טוב, צריך להציל אותה ולחזק אותה ועל זה אין ויכוח ואנחנו רוצים שענף החקלאות יהיה מעולה וזה חשוב מאד.
עבדאללה אבו מערוף: כאן העניין הוא שעדיין זה לא ברורים.
עבדאללה אבו מערוף: הרבה דברים לא ברורים.
עבדאללה אבו מערוף: אם זה הכסף, רק בשביל כסף, אז למה לא קבעתם 3,000 שקלים?
עבדאללה אבו מערוף: בעניין הכסף, אני חושב שזה עניין שצריך להסדיר אותו ולדבר באופן פשוט מאד.
עבדאללה אבו מערוף: זה בטח נטל גדול מאד על החקלאים.
עבדאללה אבו מערוף: אפשר לראות עד כמה אפשר לטפל באגרות האלה.
עבדאללה אבו מערוף: נשאר העניין הטכני, האדמיניסטרטיבי, הבקרה, שצריך להסדיר.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס עכשיו לפרטים.
עבדאללה אבו מערוף: שמעתי כאן הרבה דברים ואני גם לא שמעתי תשובות למה.
עבדאללה אבו מערוף: האם כדי לעשות בקרה?
עבדאללה אבו מערוף: האם כדי שהעובדים הזרים לא יתפזרו?
עבדאללה אבו מערוף: לא ילכו מחקלאי לחקלאי?
עבדאללה אבו מערוף: נאמר שהחקלאים נאמנים והם אחראים גם, אזרחים שאפשר להגדיר ילד טוב ירושלים.
עבדאללה אבו מערוף: הם לא יפזרו את העובדים הזרים סתם ככה.
עבדאללה אבו מערוף: שמעתי כאן משפט שהוא מזעזע, שמשרד החקלאות לא יודע מה ורוצים קבלנים.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שבמדינת ישראל הנאורה, הדמוקרטית, לא תרשה לחזור לשוק העבדים, לקבלנים.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שטוב שהמילים האלה נעצרו כאן.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לעצור את זה ולא לתת לזה להיות.
עבדאללה אבו מערוף: צריך לסדר את העניין כמו שצריך עם החקלאים, לא רק בעניין האגרות, גם את העניין האדמיניסטרטיבי וכל העניינים האלה, כולל עניין האגרות.
עבדאללה אבו מערוף: בעניין האגרות הגענו לדיון הזה, החשוב ביותר, ולכן אני בטוח שיהיו מסקנות בהתאם, בתיאום עם כל המשרדים, עם החקלאים.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו רוצים שאכן בחקלאות יהיה ייצור כל שנה, לא רק פעם אחת או אפילו יותר מפעם אחת.
עבדאללה אבו מערוף: וזה לא רק בגלל שהמחירים ירדו.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו גם רוצים שהחקלאים יתפרנסו טוב ושיחיו טוב, אבל גם שהמחירים יהיו בהתאם לנו, כצרכנים ואזרחים במדינה.
רוברט אילטוב: כבוד יושב הראש, אני אתייחס ממש בקצרה.
רוברט אילטוב: קודם כל תודה על הדיון, הוא דיון חשוב.
רוברט אילטוב: נטל האגרות והמיסים והחובות שמוטלים על החקלאים בעצם פוגע ביכולת שלהם לייצר יותר סחורה, שבעצם פוגע גם ביוקר המחייה של הציבור הכולל.
רוברט אילטוב: גם כשאנחנו שומעים שלא מנצלים את כל הכמויות של העובדים הזרים, כפי שאני מבין, מצד אחד, ומצד שני אנחנו שומעים את החקלאים שאין להם ידיים עובדות.
רוברט אילטוב: זה אומר שהם פשוט לא יכולים לעמוד בנטל החובות והמיסים שמוטלים עליהם וזה פוגע בהם ובייצור החקלאי.
רוברט אילטוב: לכן הדיון הוא חשוב.
רוברט אילטוב: אנחנו צריכים לבחון את כל הסוגיה הזאת של העובדים הזרים והמסים והנטל שמוטל על החקלאים, כדי לאזן את המערכת ושהחקלאים יוכלו לייצר למען השוק הישראלי וגם לשווק החוצה.
רוברט אילטוב: אנחנו משווקים לחו"ל והתוצרת שלנו היא תוצרת טובה וחשוב שנעמוד בתחרות הבינלאומית גם.
דוד אמסלם: רבותי, עוד מישהו רוצה, לפני שאני מסכם?
<אנה מלר: אפשר עוד משפט אחד?
<אנה מלר: שרק תדעו נתונים מדויקים.
<אנה מלר: עלות עובד ממוצע, עובד תאילנדי בישראל לחודש זה 9,600 שקלים, שזה 2,460 דולר, שבקניה, שאנחנו מתחרים איתם זה 100 דולר ובמרוקו זה 290 דולר.
<אנה מלר: רק שתבינו שהייצוא החקלאי הישראלי צריך להתחרות עם העלויות האלה.
<אנה מלר: וזה נובע גם מהאגרות.
דוד אמסלם: אנה, אנחנו מבינים.
<אנה מלר: זה חשוב לי.
<אמיר שניידר: אני רוצה להוסיף דבר אחד קטן, אדוני יושב הראש, שלא עלה.
<אמיר שניידר: שמי אמיר שניידר, אני היועץ המשפטי של התאחדות האיכרים והחקלאים.
<אמיר שניידר: אם אפשר לרשום בפרוטוקול שנקבל את ההסבר מהמשרדים הרלבנטיים על מה וממה מורכבת האגרה השנתית של ה-1,200 שקלים, כי עד עכשיו לא הבנו בשביל מה ומה המהות.
<אמיר שניידר: בדרך כלל על כל חקיקה או תקנה - - -
דוד אמסלם: את הסכומים אנחנו עדיין לא מבינים אותם וזה בסדר.
דוד אמסלם: גם אין פה את האוצר כדי להסביר.
דוד אמסלם: זה גם לא הנושא.
דוד אמסלם: אי אפשר להסביר למה 1,200 ולמה לא 1,500 שקלים.
דוד אמסלם: זו החלטה שרירותית, אז תתקדם.
<אמיר שניידר: אוקיי, ודבר שני, על כל הנושא של אגרת הבקשה.
<אמיר שניידר: תראה, מבחינת משרד החקלאות, וזה הסבר קצר, משרד החקלאות יכול לעשות איזה מעקב שהוא רוצה ואנחנו שמחים שיש כמה שיותר מידע על ענף החקלאות.
<אמיר שניידר: רק מה שאומרים, שלא כל שנה צריך לשלם, שהם יעשו את המעקב.
<אמיר שניידר: אם יש שינוי, אז לפי השינוי יבקשו עוד בקשה.
דוד אמסלם: קודם כל הייתי מבקש משושנה, עלו פה כמה טענות ספציפיות לגבי הסוגיות האלה שנשמעות לי אבסורד.
דוד אמסלם: אין טעם לקיים דיון על מקרה כזה או אחר, אבל הייתי מבקש לרכז, דובי, את כל הטענות של החברים ברמה האישית, להעביר אותן לשושנה או לשבת מול שושנה, כדי לבדוק אם זו באמת בעיה נקודתית ופתירה, או שזו בעיה הרבה יותר רחבה.
דוד אמסלם: אם לא יהיה מענה לזה, אז אני אכנס לרזולוציה הזאת, תבואו אלי.
דוד אמסלם: זה פשוט הציק לי, מה שהגברת אמרה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של מס המעסיקים, אני לא יודע כאן, אבל צריך להוציא איזו שהיא הנחיה.
דוד אמסלם: דובי, תרכזו את זה מול האוצר, כדי שהחברה' יבינו בעצם אם מה שאמר יצחק וקנין זה נכון.
דוד אמסלם: אני פשוט לא בקיא בזה, אבל אם באמת במסגרת חוק ההסדרים בוטל מס המעסיקים - - -
<קריאה: הוא לא בוטל.
<דב אמיתי: לא, לא.
<דב אמיתי: לא, אין עוד שום תזכיר.
<דב אמיתי: אנחנו בקשר עם האוצר.
דוד אמסלם: אז אני לא יודע על סמך מה - - -
<פלג אוריון: אני חייב להעיר, אדוני יושב הראש.
<פלג אוריון: יש מכתב מפורש של שר האוצר.
<דב אמיתי: אבל אין תזכיר.
<דב אמיתי: אין תזכיר חוק.
<פלג אוריון: זה עדיין לא עבר, אבל יש מכתב מפורש שהודיע שהחל מה-1 בינואר 2016, מס המעסיקים בוטל.
<פלג אוריון: אין לשלמו.
<פלג אוריון: אין חוק, זה לא עבר בחוק, אבל אין לשלמו.
דוד אמסלם: פלג, שר האוצר יכול לכתוב הרבה מכתבים, אבל בסוף זה חוק.
דוד אמסלם: צריך לשנות אותו.
דוד אמסלם: אז מן הסתם, כמו שאני מכיר את שר האוצר ואני מכיר אותו טוב, בדרך כלל שהוא כותב משהו, אז הוא מגבה את זה גם ב - - -
<פלג אוריון: נכון.
<פלג אוריון: אנחנו מאמינים שהוא יעשה את זה.
דוד אמסלם: אבל בגדול, אני מבקש דובי - - -
רוברט אילטוב: כשהוא רוצה להעביר את החוק, הוא מעביר את החוק.
דוד אמסלם: אני לא בקיא בעניין, אבל אם אתם צריכים את העזרה שלי גם מולו, בסדר, אבל יש פה איזה חוסר ידיעה של החקלאים, שזה דבר - - -
<דב אמיתי: אז אנחנו מבקשים את העזרה שלך מול שר האוצר.
דוד אמסלם: אוקיי, אני אדבר איתו היום, רק תזכירו לי היום במליאה, כשהוא יגיע אני אדבר איתו.
<דב אמיתי: שהמכתב יהפוך לחוק.
דוד אמסלם: אבל כאן גם תודיעו לחקלאים.
דוד אמסלם: אני לא יודע איך אתם מודיעים להם.
דוד אמסלם: האם יש לכם איזו שהיא רשת?
<דב אמיתי: יש לנו, יש.
דוד אמסלם: אז תודיעו להם, בגלל שבסך הכל חלקם באמת חושבים שזה כבר עבר, חלקם בכלל לא מודעים שזה קיים.
דוד אמסלם: אז בואו תשתפו אותם קצת באינפורמציה.
דוד אמסלם: בסך הכל זה הפרנסה וזה חלק גדול מאד.
דוד אמסלם: זה סוג מס שיקל עליהם בצורה כזאת או אחרת, אם באמת הוא ירד.
דוד אמסלם: תראו, אני רוצה לעבור עכשיו לסיכום היותר מהותי מבחינתי.
דוד אמסלם: אחד, אני מבקש ממשרד החקלאות, כמו שאמרתי קודם, ביקשתי מיהודית לעשות עבודת מטה מסודרת, שהיא לא קשורה כרגע עדיין לנושא ואם אתם רוצים תשתפו את משרד הפנים, מול החקלאים, שבעצם יתן מענה לשני דברים: אחד זה קודם כל הכמות האמיתית של עובדים הנדרשים בענף.
דוד אמסלם: אני כרגע לא אומר לכם שתאשרו אותם, אבל לפחות שיהיה מסמך מקצועי, שינתח את כל צרכי ענף החקלאות במדינת ישראל, על פי הבנתם של החקלאים.
דוד אמסלם: מבחינתי, אין מצב שבגלל שאין עובדים, נזרקת תוצרת.
דוד אמסלם: אם זה קיים זה חמור מאד.
דוד אמסלם: זה על גבול החוצפה אפילו.
דוד אמסלם: חקלאי קם בבוקר לעבד את הקרקע, משקיע את נשמתו, את מיטב כספו, אף אחד לא נותן לו סיוע כמעט ובסוף הוא לא מצליח לתרגם את התוצרת, בגלל שאין לו ידיים עובדות.
דוד אמסלם: זה דבר שהוא בלתי נסבל בכלל בהבנה.
דוד אמסלם: אני לא חשבתי שיש דבר כזה בכלל.
דוד אמסלם: אז תבדקו קודם כל אם זה נכון.
דוד אמסלם: אם זה נכון, זה חמור וזה צריך להיפסק ובמיידי.
דוד אמסלם: גם אם צריך להביא 200,000 עובדים לפה.
דוד אמסלם: אז מי שרוצה להגביל את זה למספר העובדים הישראלים, שהוא עצמו ילך ויקטוף את זה הוא.
דוד אמסלם: שלא ימליץ להם המלצה שאף אחד בכלל לא רוצה לבוא ולקיים אותה.
דוד אמסלם: המלצה שעומדת שם באוויר: לך תביא עובדים ישראלים ואף אחד לא רוצה לבוא.
דוד אמסלם: אז מי שרוצה להמליץ את ההמלצה הזאת, שהוא יביא להם גם את העובדים.
דוד אמסלם: יגיד לו תשב בבית, תרים טלפון, שלח לי פקס, אני אביא לך אותם הביתה.
דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש לעשות עבודת מטה מסודרת.
דוד אמסלם: גם לגבי הנושא של התהליך, אני בכלל לא משוכנע.
דוד אמסלם: התפקיד של החקלאים זה לעשות חקלאות, לא לייצר ניירת.
דוד אמסלם: הם לא פקידים שכל היום כותבים מכתבי פקידות.
דוד אמסלם: בוא נמלא פה, פה נמלא שם.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך לבדוק את התהליך ותבדקו בכלל האם התהליך הזה הוא מיותר – כן או לא – והאם הוא צריך להיות כל שנה-שנתיים, חמש?
דוד אמסלם: המשימה שלי בעניין הזה, והיא גם המשימה שלכם, זה לתת לחקלאים את הזמן לעסוק בחקלאות, לא בניירת.
רוברט אילטוב: להקל עליהם.
דוד אמסלם: אמרתי, מינימום ניירת.
דוד אמסלם: הם לא פקידים.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, הם חקלאים ועצמאים.
דוד אמסלם: גם אף אחד לא משפה אותם בגין העבודה הזאת.
דוד אמסלם: דרך אגב, לפעמים הם עצמם גם לא יודעים למלא את זה ואז הם צריכים להזדקק למישהו אחר שיבוא וימלא להם טפסים.
דוד אמסלם: אני מכיר כמה חקלאים שגם לא יודעים לכתוב.
דוד אמסלם: הם יודעים לעשות אחלה חקלאות, אבל טפסים, הוא רואה טופס, מקבל חררה.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, צריך להביא את זה למינימום שצריך.
דוד אמסלם: כי בסופו של דבר, אני מניח כמו שאמרתי קודם, יהודית, כולנו רואים את המכלול וכולנו רוצים שהחקלאות, בוודאי משרד החקלאות שאמון על העניין, הפקידים שלו, שהחקלאות בעצם תפרח ותתקדם ושהחקלאים ירוויחו את כספם, את מה שמגיע להם ושמה שנקרא ידאגו למטה לחמם.
דוד אמסלם: זה לגבי הנושא של הפרוצדורות.
דוד אמסלם: לגבי האגרות עצמן, שלשמן קיימתי את הדיון.
דוד אמסלם: תראו, אני חושב שזה גם עונה היום על כל מה שבעצם מדינת ישראל רוצה לעשות, מה שנקרא רפורמת הקורנפלקס.
דוד אמסלם: בסוף בסוף אני אספר לכם, שבענפים מהסוג הזה, תשומת כוח האדם היא התשומה המשפיעה הכי חזק על המחיר.
דוד אמסלם: יותר מכל תשומה אחרת.
דוד אמסלם: יותר מהמים, יותר מהכל.
דוד אמסלם: ולכן לא הגיוני, לא נתפס לי בראש.
דוד אמסלם: אני מבין אולי את העניין בתחילת הדרך, לפני 20 שנה שחשבו שיש אזרחים במדינת ישראל שקמים בבוקר רצים ישר לחקלאות בגלל השם אוהבים לעבוד בחקלאות, אבל זה לא קיים היום.
דוד אמסלם: זה היה אולי איזה שהוא צורך להביא, לעשות איזו שהיא הגנה.
דוד אמסלם: אי אפשר להגיד לחקלאים אתם יודעים מה, אל תביאו בכלל, אז אמרו בואו נעלה להם את המחיר, כמו כל דבר.
דוד אמסלם: שרצו פחות מים במדינת ישראל העלו את המחיר של המים.
דוד אמסלם: בהנחת עבודה שרצו שאנשים לכאורה ישתו פחות, אז העלו את מחיר האלכוהול.
דוד אמסלם: אז יש פה איזה שהוא רציונל.
דוד אמסלם: לא שאני מקבל אותו, אבל אני מבין את ההיגיון שבו.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, בזמנו אולי היה רציונל כזה, אבל בוודאי כולנו מבינים, אני מבין, אבל אני לא עוסק בתחום, שהוא לא קיים היום.
דוד אמסלם: אני מבין שהיום חייל משוחרר לא הולך לעבוד בחקלאות.
דוד אמסלם: אני מבין שבחור צעיר, וצריך שם היום אנשים צעירים, על עבודה פיזית אני מדבר, לא לנהל את החקלאות.
דוד אמסלם: לנהל המנהלים כולם ישראלים, אבל כדי לקטוף את הנענע ולהתכופף ועם הגב וכל היום, צריך חברה' צעירים שהם לא באים.
דוד אמסלם: היום החברה הצעירים לא רצים לחקלאות.
דוד אמסלם: היום רוב החקלאות בכלל בעולם מיוצרת באמת בעבודה אני מדבר, בעולם שלישי.
דוד אמסלם: יש לנו חקלאים כאן שהם צריכים כוח אדם, ולכן מה עשתה המדינה?
דוד אמסלם: העלתה להם מס תשומות כוח אדם, אבל זה כבר לא נכון.
דוד אמסלם: לא נכון מהסיבה האמיתית.
דוד אמסלם: אתם רוצים לגבות מסים, תגידו זה מסים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים להשית על החקלאים עוד מסים.
דוד אמסלם: אנחנו לא רוצים חקלאות.
דוד אמסלם: אבל אתה לא יכול לבוא לזה באצטלה הגיונית אחרת, כאילו שהיא לא רלבנטית.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש ממשרד האוצר, שלא יושב כאן, שאני מניח שהוא הביא את זה לחוק ההסדרים.
דוד אמסלם: מי קובע בעצם את זה, זה משרד האוצר.
דוד אמסלם: ביחד עם משרד הפנים ומשרד החקלאות, שאני מבקש שבעצם אתם תחוללו את התהליך.
דוד אמסלם: משרד הפנים, בגלל שאני חושב שאתם מחוללים את כל הסיפור הזה, של מה שנקרא העובדים הזרים במדינת ישראל, שזה בכל הענפים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על תת ענף.
דוד אמסלם: וכמו שאמרו פה החברים, ישנם ענפים אחרים שלא משלמים.
דוד אמסלם: לא כולם זהים.
דוד אמסלם: לא כולם 2,000 שקלים.
דוד אמסלם: איפה שהמדינה החליטה שהיא רוצה 300 שקלים, היא גבתה 300 שקלים.
דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש שתעשו עבודה מטה, שהיא תהיה עבודת מטה של עלויות של מה שנקרא עלויות של הטיפול, לא במונחים של מס.
דוד אמסלם: אם זה במס, אני מבקש שתגדירו את זה כמס.
דוד אמסלם: לגבי כל סוגית שרשרת החיול, מהאגרה ועד הבקשה ועד הרישיון.
דוד אמסלם: דרך אגב, הייתי מציע שלא תעשו את זה ככה, בגלל שזה גם דורש שלוש מחלקות, אצלכם.
דוד אמסלם: תעשו תשלום אחד.
דוד אמסלם: אתם תתחלקו ביניכם איך שאתם רוצים, אבל בסוף תבקשו ממנו פלג נאמבר.
דוד אמסלם: תן לנו 300 שקלים, אל תשאל למה.
<אברהם דניאל: טופס אחד.
דוד אמסלם: טופס.
<קריאה: מה, הם יצטרכו לפטר עובדים.
<אנה מלר: בדיוק.
דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו לא נבקש שיפטרו את העובדים בשלב הזה, רק כשהם יצאו לפנסיה לא ניקח חדשים.
<קריאה: יבואו לעבוד בחקלאות.
רוברט אילטוב: לא, אבל אם תוריד את האגרה, אז הם יצטרכו לפטר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, באמת, כמו שאמר דובי, מדובר על 50 מיליון.
דוד אמסלם: איך הוא יודע?
דוד אמסלם: בכפולות.
דוד אמסלם: אם יש 25,000 כפול 2,000, זה יוצא 50 מיליון.
דוד אמסלם: ה-50 מיליון האלה בוודאי מושתים בסופו של דבר בקצה על המחיר של אותה עגבנייה או אותו מלפפון.
דוד אמסלם: זה הרבה כסף.
דוד אמסלם: אני אעשה דיון נוסף בעניין.
דוד אמסלם: אני אבקש לערוך דיון עוד חודש.
דוד אמסלם: לא צריך יותר מזה.
דוד אמסלם: אלא אם כן אתם צריכים יותר.
דוד אמסלם: יהודית, את צריכה יותר?
דוד אמסלם: מספיק לך חודש שלא תבואי עוד חודש תגידי לא היה לי זמן.
דוד אמסלם: את רוצה חודשיים, נעשה עוד חודשיים?
דוד אמסלם: באמת זה פחות חשוב לי לוחות הזמנים כרגע, אם חודש או חודשיים, אבל חשוב לי יותר שכשאנחנו נעשה את הדיון הבא, אנחנו לא נעשה עוד דיון כזה ונצטרך לקבוע עוד דיון.
דוד אמסלם: חבל לי על הזמן.
דוד אמסלם: יש לי מספיק עבודה לעשות.
דוד אמסלם: חודשיים זה טוב?
<יהודית כרמי: לגבי המספר וה - - -
דוד אמסלם: כן, לגבי עבודת מטה מסודרת.
דוד אמסלם: אני מבקש עבודת מטה.
דוד אמסלם: אני רוצה להיות פה חוברת שכותבת למה בענף זה, למה בענף הזה, ככה דונמים במדינת ישראל, ככה וככה, ישבנו עם החברים, ישבנו עם האגודות, ישבנו עם הכל.
דוד אמסלם: עזבי מה יש.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים, ממליצים ביחד המלצה משותפת.
דוד אמסלם: אתם מביאים המלצה משותפת, אנחנו צריכים כך וכך עובדים.
דוד אמסלם: אני בסוף צריך את המספר האחרון.
דוד אמסלם: לא חשוב לי כרגע איך החלוקה, זה ביניכם וכמו שאמרתי, לגבי התהליך.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הזה שלכם במשרד הפנים, אני מבקש שאתם תחוללו את הישיבה.
דוד אמסלם: אתם תזמינו.
דוד אמסלם: אתם תרימו את הטלפון ואתם תזמינו אליכם את האוצר ואת משרד החקלאות ואת נציגי החקלאים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני תמיד בעמדה שתשתפו את הקליינטים.
דוד אמסלם: תמיד.
דוד אמסלם: גם אם לא תקבלו את עמדתם, אבל תשמעו אותם.
דוד אמסלם: זה לפעמים עושה קצת שכל.
<קריאה: תשמעו אותם, תעשו להיפך.
דוד אמסלם: ואתם בעצם כמו שאמרתי תמליצו לנו לגבי הנושא של האגרות, במובן זה שתתנו אלף, אגרה אחת, לא צריך שלוש אגרות באצטלות שונות.
דוד אמסלם: דבר שני, תביאו את זה כאגרה, בעצם מה העלויות של האגרה.
דוד אמסלם: מה המדינה מבקשת בגין הטיפול באותו נושא ולא כמס, כמו שאמרתי.
דוד אמסלם: ותגידו לנו מה המספר שאתם ממליצים.
דוד אמסלם: בעוד חודשיים אני אעשה דיון נוסף ואני אסביר כזה דבר, אם בסופו של דבר האגרה, אותה אגרה ספציפית או אגרות הן יהיו אגרות שלא מתקבלות על הדעת מבחינתנו, מבחינתי, מה שנקרא ומבחינת חברי, אנחנו נגיש את זה כהצעת חוק פרטית, כדי בעצם לעשות by pass להחלטות של הממשלה בעניין הזה.
דוד אמסלם: אז לכן תיקחו את העניין בשום שכל.
דוד אמסלם: זה בוודאי זה מתלבש ומתאים למדיניות הממשלתית היום במקרו, לגבי כמו שאמרו חברי הכנסת ואחרים.
דוד אמסלם: אני סתם חוזר על עצמי בעניין הזה, כי זה בוודאי ישפיע על שוק המזון במדינת ישראל באופן ישיר.
דוד אמסלם: וזה האינטרס של מדינת ישראל, לפחות לפי הבנתי דרך העיתונים, בהצהרה של הממשלה.
דוד אמסלם: ולכן זה מתיישב מבחינתי מכל הכיוונים, חוץ מזווית הכסף שהאוצר רוצה להרוויח ואני לא מקבל את זה, בטח על הבסיס הזה של ענף החקלאות.
דוד אמסלם: אז כמו שאמרתי, אנחנו נעשה דיון עוד חודשיים בעניין.
דוד אמסלם: אנחנו נצטרך לקבל מכם, אחרי שישבתם איתם, מה עמדתכם לגבי האגרות.
דוד אמסלם: האם אתם משאירים אותן כמו שהן, האם אתם מפחיתים אותן, האם אתם מאחדים אותן?
דוד אמסלם: אני מבקש לאחד אותן ולהפחית אותן באופן דרמטי, בדיוק כמו ענפים שבמדינת ישראל הבינו ששם אי אפשר להטיל יותר מדי מיסים, בסיעוד למשל.
<שושנה שטראוס: אני רק מבקשת שהבקשה הזאת לגבי האגרות תישלח גם למשרד האוצר, כי כפי שאתם יודעים הם באמת הגוף ש - - -
דוד אמסלם: כן, כן, הפרוטוקול שלנו יוצא גם למשרד האוצר ולכולכם.
רוברט אילטוב: אדוני יושב הראש, מהיכרותי עם המערכת, אחד לדעתי הם לא יספיקו לעשות את זה תוך חודשיים.
רוברט אילטוב: ושנית, אני מציע שאנחנו במקביל נתחיל להכין את הצעת החוק כדי לזרז את התהליך ולא לחכות חודשיים, כי אם אנחנו נחכה חודשיים אנחנו נגיע לפגרה, אחר כך פגרת קיץ והחוק הזה יגיע לשולחנה של הכנסת בעוד כ - - -
דוד אמסלם: אז מה ההצעה שלך?
רוברט אילטוב: אני מציע במקביל להכין את הצעת החוק, לראות איך הם מתקדמים ולשים הצעה על השולחן, כזרז.
רוברט אילטוב: לא להתקדם.
רוברט אילטוב: תוך חודשיים, במידה והדברים לא מסתדרים, אנחנו פשוט נגיש - - -
דוד אמסלם: היות ולרוברט יש יותר ניסיון ממני והוא צודק, כדי שבעצם יהיה אינסנטיב לפגישה, אז אני מבקש - - -
רוברט אילטוב: אם אני לוקח בחשבון את הפגרות ואת הזמנים, צריך לחכות 45 יום, אז החוק יגיע בעוד שנה.
דוד אמסלם: בלי קשר לפגרות, אתה צודק.
דוד אמסלם: זה כמו בריצה.
דוד אמסלם: אם אחד רץ עם עצמו, הוא מביא תוצאה אחרת.
דוד אמסלם: אם הוא מסתכל כל שנייה – ההוא רץ אחריו – אז הוא רץ יותר מהר.
דוד אמסלם: אז לכן אני מבקש, דובי, תציעו לנו איזו שהיא הצעה, תכינו לי הצעת חוק, אני אראה אותה, אני אשתף את חברי בניסוח.
דוד אמסלם: הערה מאד חשובה ונכונה, ואני אגיש אותה.
דוד אמסלם: אנחנו נגיש אותה ביחד.
דוד אמסלם: אז קח לך שבועיים להגיש לי אותה, אני אשים אותה והם ירוצו יותר מהר.
דוד אמסלם: רבותי תודה רבה לכם, תודה רבה על הסבלנות.
דוד אמסלם: שבוע טוב.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון מס' 5) (איסור שימוש ברכב שנעברה בו עבירה), התשע"ו–2016 של חבר הכנסת מיקי לוי וחברת הכנסת מיכל רוזין, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד אמסלם: היות וקיימנו את הדיון, בבקשה, אדוני היועץ המשפטי, נתחיל בהקראה ונעבור להצבעה.
<גלעד קרן: הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון מס' 5) (איסור שימוש ברכב שנעברה בו עבירה), התשע"ו–2016 הוספת סעיף 7ג בחוק איסור נהגיה ברכב בחוף הים, התשנ"ז-1997 (להלן – החוק העיקרי), אחרי סעיף 7ב יבוא: "7ג.
<גלעד קרן: סמכות בית המשפט לאסור שימוש ברכב
<גלעד קרן: הורשע אדם בעבירה לפי סעיף 7, רשאי בית המשפט, נוסף על כל עונש אחר ועל אף האמור בכל דין, להורות בצו על איסור שימוש ברכב שבו נעברה העבירה לתקופה שלא תעלה על 120 ימים.
<גלעד קרן: החליט בית המשפט על איסור שימוש ברכב כאמור, יודיע על כך לרשות הרישוי, כהגדרתה בפקודת התעבורה.
<גלעד קרן: על סעיף זה יחולו הוראות סעיפים 57ג עד 57ז לפקודת התעבורה בשינויים המחויבים".
<גלעד קרן: תיקון סעיף 8 בסעיף 8 לחוק העיקרי – בכותרת השוליים, בסופה יבוא "ואיסור שימוש ברכב".
<גלעד קרן: האמור בו החל במילים "לפסול אותו אדם" יסומן כפסקה "(1)" ואחריה יבוא: "(2) אם היה לו יסוד להניח כי יוגש כתב אישום נגד אותו אדם – למסור לו הודעת איסור שימוש ברכב שבו נעברה העבירה לתקופה של 30 ימים, וליטול את רישיון הרכב.
<גלעד קרן: לעניין זה יחולו הוראות סעיפים 57א(ב) עד (ו) ו-57ב עד 57ז לפקודת התעבורה, בשינויים המחויבים".
דוד אמסלם: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, ראשית אני בא לחזק אתכם בחקיקה.
אורי מקלב: החקיקה חשובה מאוד ובאה למנוע או להחמיר בענישה על תופעה מסכנת חיי אדם.
אורי מקלב: אבל לפעמים כשפותחים משהו, מתחיל להתברר שאולי יש דברים לא ברורים.
אורי מקלב: השאלה היא מה אנחנו מחריגים.
אורי מקלב: האם לצורך פריקה וטעינה, גם זה נחשב חלק מהאיסור?
אורי מקלב: בחוק אותו קראנו ובו נאמר שיש בו כדי לסכן חיי אדם, מה נקראת נסיעה ומה נקרא לצורך חניה?
אורי מקלב: בתוך ארצנו אנחנו חיים ואנחנו יודעים שמאה מטרים מחוף הים יש מקומות שם הרבה פחות מכך ואנחנו מתקרבים אליהם באופן מסודר.
אורי מקלב: זאת לא נסיעה על החוף.
אורי מקלב: יש מקומות שאתה רק חונה ואתה רואה שם עשרות מכוניות, אם לא אלפי מכוניות, נמצאות לאורך קווי החוף, גם חוף הים התיכון ובוודאי גם בחוף הכינרת כאשר זה חל גם כאן.
דוד אמסלם: תחולת החוק היא גם על הכינרת?
<גלעד קרן: זה חל גם על הכינרת.
דוד אמסלם: אבל בכינרת אין חופים.
מיקי לוי: כאשר מדובר במגרשי חניה מוסדרים ודרכים מוסדרות, אין שום בעיה.
מיקי לוי: זה גם נאמר פה על ידי האנשים המקצועיים.
מיקי לוי: אפשר להיכנס, פורקים ויוצאים.
אורי מקלב: נניח אתה לא נוסע אלא אתה חונה בין העצים ובמקרה כזה אף אחד לא חושב שאתה בא לסכן חיי אדם כאשר אין דרך.
אורי מקלב: אני יכול לתת לך דוגמה כאשר יש פער גבהים בין החוף בו נמצאים האנשים.
אורי מקלב: לכן השאלה היא אם נגדיר כאן, עת אנחנו באים להחמיר בענישה, באיזה מקרים מחמירים.
אורי מקלב: שיש בו כדי לסכן חיי אדם, אנחנו מדברים על נסיעה.
אורי מקלב: מה זאת נקראת נסיעה?
אורי מקלב: האם כאשר מישהו עורך מסיבה על החוף – ותאר לך שאני צריך להגן על מקרה בו עושים מסיבה – עד היכן מותר להביא את כלי הרכב?
אורי מקלב: אני לא מדבר על רכב ארבע על ארבע אלא על רכב פרטי שנמצא במקום.
אורי מקלב: אמנם בחוק הקיים החמרה בענישה וזה בסדר לגבי המקרים אליהם כולנו מתכוונים אבל היכן זה כתוב בחוק או היכן מחריגים את המקרים בהם אנחנו לא רוצים למנוע מאנשים, כפי שגם נהוג היום, שיכולים להחמיר בענישתם, עת הם מתקרבים למקומות בהם הם לא נוסעים אלא הם רק מתקרבים למקום קרוב לחוף הים כפי שעושים במשך עשרות שנים עד היום.
אורי מקלב: מאה מטרים מחוף הים, זה הרבה.
דוד אמסלם: ההגדרה היא מאה מטרים מחוף הים?
<גלעד קרן: הכלל הוא מאה מטרים אבל מתוך זה מחריגים כל דרך שהיא מוסדרת, חניון, מקום מיועד לכלי שיט.
אורי מקלב: אפילו מחריגים הפוך.
אורי מקלב: אם החוף עצמו מוסדר והוא במרחק של יותר ממאה מטרים.
<גלעד קרן: יש לפעמים מקומות במרחק של 150 מטרים, וזה יחול על כל 150 מטרים.
<גלעד קרן: הכוונה היא למקום בו נמצאים מתרחצים.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על חופים מוכרזים בלבד?
דוד אמסלם: על כל החופים.
אורי מקלב: במיוחד על חופים לא מוכרזים.
מיקי לוי: הם הורסים את כל החי והצומח.
מיקי לוי: הם הורסים את הדיונות.
מיקי לוי: הם הורסים את הביצים של הצבים.
דוד אמסלם: אני באמת מחכה לצבים האלה הרבה שנים ועוד לא ראיתי אותם.
אורי מקלב: לך לנחל אלכסנדר ושם תראה אותם.
אורי מקלב: אני אתן כדוגמה את חוף עתלית.
אורי מקלב: יש מקומות שאתה נכנס עם הרכב אבל זה הסטנדרט וזה חלק שמקובל במשך שנים.
אורי מקלב: אתה לא מגיע למקומות בהם נמצאים המתרחצים או שוהים שם והם עדיין בתוך התחום של המאה מטרים.
אורי מקלב: אני לא מכיר כל כך טוב את חוף פלמחים אבל פנו אלי גם בקשר לחוף הזה שם יש נסיעה או הגעה לחוף.
מיכל רוזין: נוסע.
אורי מקלב: יש מקומות בהם אין חניונים כמו במקרה של הכינרת.
אורי מקלב: בכינרת יש מקומות בהם אין דרך אבל יש שם עצים.
מיקי לוי: אסור.
אורי מקלב: אבל יש עצים.
אורי מקלב: זה לא אסור.
מיקי לוי: בוא נשמע את אנשי רשות הטבע ותראה כמה הורסים.
מיקי לוי: אני מתנצל.
דוד אמסלם: ההתנצלות התקבלה.
מיקי לוי: החקיקה קיימת אלא שמחמירים את הענישה.
מיקי לוי: לא משנים.
דוד אמסלם: הסייגים הם אותם סייגים שהיו בעבר
<גלעד קרן: אנחנו לא נוגעים בהם.
<שאול גולדשטיין: הסייגים אותם סייגים.
<שאול גולדשטיין: המידתיות ממשיכה להיות תמיד.
<שאול גולדשטיין: המידתיות נשארת ואנחנו לא אוכפים את החוק סתם על אנשים אלא רק כלפי אותם עבריינים, כמו שראינו בפעם שעברה, שעושים לנו דווקא כאשר מדובר בכמות אלימות בלתי רגילה.
<שאול גולדשטיין: אם הם ידעו שהולכים להחרים להם את הרכב בנוסף לכלל העונשים האחרים, אז הם יימנעו מלעשות את העבירה.
<שאול גולדשטיין: כל שאר הדברים שחבר הכנסת מקלב מדבר עליהם, מקובל.
<שאול גולדשטיין: אנחנו לא אוכפים את החוק במקומות שהם שביל.
<שאול גולדשטיין: בפלמחים למשל יש שני מקומות, פלמחים דרום שם יש שביל אחד ואסור לרדת ממנו ומי שיורד ממנו, יראה אותנו כפיקוח.
<שאול גולדשטיין: אנחנו בהתחלה נסביר ואחרי כן נגיד שתהיה לו ברירת קנס.
אורי מקלב: הסמכות היא שלכם או של המשטרה?
<שאול גולדשטיין: הסמכות הואצלה אלינו.
<שאול גולדשטיין: אנחנו היום עושים את הפיקוח הזה יחד עם המשטרה.
אורי מקלב: אתה תוכל היום לחלט רכב?
<שאול גולדשטיין: רק המשטרה.
<גלעד קרן: רק קצין משטרה.
<שאול גולדשטיין: החילוט הוא עם קצין משטרה.
<שאול גולדשטיין: האכיפה, רובה בסיוע של המשטרה.
אורי מקלב: העבירה צריכה להיות עבירה חוזרת על עצמה או שאפילו על עבירה ראשונה אתה מחלט?
<שאול גולדשטיין: תלוי בהתנהגות של הבן אדם.
אורי מקלב: מה הסמכות בחוק?
אורי מקלב: לא איך אתם נוהגים אלא מה הסמכות בחוק?
מיקי לוי: אפשר לחלט בפעם הראשונה.
<גלעד קרן: אפשר בפעם הראשונה אבל צריך לזכור שלא על כל עבירה של נהיגה בחוף הים אפשר לקחת את הרישיון, לא את רישיון הרכב ואת הרכב אלא רק במקרה שהעבירה נעשתה כפגיעה בטבע.
אורי מקלב: מה זה סיכון חיי אדם?
מיכל רוזין: אני אענה.
מיכל רוזין: אחת הסיבות שיזמנו את החקיקה הזאת, את ההחמרה בענישה, מאחר שבקיץ האחרון אישה שהשתזפה על שפת הים נדרסה בגלל אותו נהג שבאמת אולי בתמימות דרס אותה.
מיכל רוזין: כולנו מגיעים לכל מיני חופים ונורא רוצים להיכנס עם הרכב כי אנחנו עמוסים בצידניות.
מיכל רוזין: זה אחד הוויכוחים הכי קשים שיש לנו בבית אם לנסוע לים כי תמיד צריך לסחוב וברור מי סוחב.
דוד אמסלם: יש לי הצעת חוק גם בעניין הזה.
מיכל רוזין: גם את הילדים צריך לסחוב.
מיכל רוזין: בסופו של דבר כולנו רוצים בכינרת ובכל חוף להגיע כמה שיותר קרוב, להוריד את הדברים או אפילו בתמימות לצאת מיד החוצה.
מיכל רוזין: אנחנו לא מדברים על המקרים האלה.
מיכל רוזין: אם תופסים מישהו כזה והוא מיד יגיד סליחה, לא התכוונתי, רק רציתי להוריד, תאמין לי שהם לא מיד ייתנו לו את הקנס או יעשו חילוט.
מיכל רוזין: אבל אנחנו נתקלים בתופעות מאוד מאוד קשות של נסיעה עם כלי רכב, בין אם זה ארבע על ארבע, בין אם אלה רכבים רגילים ובוודאי כל הטרקטורונים והריינג'רים למיניהם על חופי הים והם מסכנים מצד אחד את הטבע ומצד שני את בני האדם.
דוד אמסלם: הייתי מציע שהסדר יהיה הפוך.
מיכל רוזין: כאשר אתה מדבר על אותה משפחה שאתה רוצה לעזור לה שתוריד את הדברים, היא שנייה אחרי כן תשכב על החוף עם הילדים שלה או תשב על החוף עם הילדים הקטנים שלה והם יתרוצצו ואז יעבור אותו רכב שגם רק רוצה להוריד ציידנית וידרוס את אחד הילדים ואז כולנו נתחרט על זה.
מיכל רוזין: אני כן רוצה להעיר שלוש הערות שאני חושבת שלאחר החקיקה הזאת זה דיון שאנחנו חייבים לדבר עליו.
מיכל רוזין: האחת היא תגבור פקחים.
מיכל רוזין: אנחנו נורא חזקים לחוקק חוקים נפלאים, ספר החוקים שלנו הוא נפלא, אבל בסוף, אם אין אכיפה – זו הבעיה הכי קשה במדינת ישראל.