GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעל כהן-פארן: אין עוררין על הצורך בהדברה, אבל פשוט צריך בפרק ההגדרות סייג להגדרת אמצעי המניעה והטיפול, שתמנע גרימת סבל מיותר לחיה, למשל – משהו שנגרם בשימוש במלכודות דבק.
יעל כהן-פארן: אז להוסיף בסעיף 2 בסוף ההגדרה של "אמצעי טיפול" את הנוסח הבא: "ובלבד שלא תגרום סבל מיותר לבעל החיים".
<אורי שלום: המלכודות זה אמצעים שביקשת שהם יותקנו בתקנות.
<אורי שלום: בתקנות, באמצעים, התייחסו לעניין הזה גם, כי זה אמצעים, זה לא חומרים כימיים.
<רן סלבצקי: אמצעי טיפול הוא לא חלק מעיסוק בהדברה, אלא אם כן השר יקבע בתקנות סוגים מסוימים של אמצעי טיפול שייחשבו לעיסוק בהדברה וזה מוסדר בסעיף 3(ב3) לחוק, ובדרך הסמכות הזו של השר, השר, כשהוא יקבע את התקנות, מן הסתם יתייחס גם לאמצעים שיש להם פגיעה בצער בעלי חיים, פגיעה שלא לצורך, ואנחנו לא רואים מקום לתקן את ההגדרה.
<רן סלבצקי: זה רק ירחיב את אי הבהירות באשר ל - - -
<לירון מינקה: אמצעי טיפול זה רלבנטי גם לגבי החובה לשמש באמצעי טיפול שהשר לא קבע.
<לירון מינקה: שם רלבנטי אמצעי טיפול.
<תומר רוזנר: אומרת חברת הכנסת, ואני לא חושב שצריך לשלול על הסף את הערתה, שאותם אמצעי טיפול שייקבעו, יהיו כאלה שלא גורמים סבל מיותר.
<תומר רוזנר: זה נשמע לי מאד סביר.
<דני יגר: מדובר לגבי מזיקים?
<דני יגר: או בכלל, הגדרה?
יעל כהן-פארן: הגדרה כללית, הגדרה כללית.
יעל כהן-פארן: ברור שזה רלבנטי יותר לבעלי חיים כמו מכרסמים - - -
<דני יגר: אני רוצה להדגיש בבקשה שהנושא של מלכודות דבק, אצלנו זה אמצעי בסיסי כנגד מכרסמים.
<דני יגר: הדבר הזה פעם עלה על הפרק וירד מהפרק, וזה עדיין אמצעי לגיטימי לפעולות הדברה.
יעל כהן-פארן: אז אולי זה אמצעי לגיטימי, בעיניך, בעיני זה אמצעי שגורם לסבל מיותר לבעלי החיים.
<דני יגר: למי, לחולדות?
יעל כהן-פארן: לחולדות, יש גם גורי חתולים שנתקלים במקרה במלכודות דבק שהוצבו עבור חולדות ולא עבורם.
<דני יגר: חולדות מעבירות מחלות, כידוע.
<קריאה: ומה אנחנו עושים בגני ילדים?
יעל כהן-פארן: הנושא השני הוא וידוא קיומן של פעולות מניעה.
יעל כהן-פארן: כמובן שפעולות מניעה הוגדרו בחוק, ומצוין שיש לתת עדיפות לפעולות מניעה על פעולות הדברה ועל מיצוי פעולות המניעה טרם ביצוע ההדברה, אבל החוק לא דורש, אלא לבחון אם ניתן, בנסיבות העניין, לעשות שימוש באמצעי מניעה.
יעל כהן-פארן: הרבה פעמים מופעל לחץ מצד הלקוחות לדלג על שלב המניעה.
יעל כהן-פארן: אני מציעה לתקן את החוק כך שהוא יחייב את המדביר לפעול ראשית למיצוי פעולות המניעה, ולהוסיף פירוט שהשר צריך לקבוע בתקנות נהלים לביצוע ודיווח על פעולת מניעה שיבטיחו שהמדביר יבחן את מרב החלופות, בטרם ביצוע ההדברה.
יעל כהן-פארן: הנוסח של ההסתייגות זה בסעיף 12.
<תומר רוזנר: למעשה, ההצעה שלך התקבלה כבר בדיון שהיה קודם בנוסח שהוקרא כאן.
<תומר רוזנר: נאמר שעל המדביר חובה לא רק לבחון את אפשרות קיומה של מניעה אלא הוא חייב לבצע אותה, אם זה אפשרי.
יעל כהן-פארן: אבל השאלה היא אם יש חובה ונהלים של דיווח.
<תומר רוזנר: יש חובה של התקנת תקנות.
<תומר רוזנר: הוועדה החליטה שיהיו תקנות גם בנושא הזה.
יעל כהן-פארן: שיכללו נהלים לדיווח על פעולת מניעה?
<תומר רוזנר: יש חובת תיעוד של כל הפעולות.
<תומר רוזנר: לכן אני חושב שההסתייגות הזו - - -
יעל כהן-פארן: אוקיי, אז אני חוזרת בי מההסתייגות.
יעל כהן-פארן: הסתייגות שלישית – לעניין ידוע ציבור בדבר ההדברה.
יעל כהן-פארן: הרבה פעמים, כמובן, מעגלי ההשפעה הם רחבים, והציבור אינו ער לסכנות אליהן הוא חשוף, וההסתייגות שלי היא לגבי שילוט של האזור, שכל עובר אורח יוכל לדעת מה בוצע באזור, באילו חומרים השתמשו, השפעותיהם וזמן ההשפעה.
יעל כהן-פארן: נוסח ההסתייגות נכנס לסעיף 13 - חובות הגבלות ותנאים נוספים אחרים על המדביר.
יעל כהן-פארן: להוסיף ל-13 סעיף קטן, 13(א2), את הסיפה: "לרבות הצבת שלט באזור המושפע מן הריסוס עליו יצוין שם התכשיר ושם חומר ההדברה בו נעשה שימוש, מגבלות, ככל שתהיינה, בנוגע לכניסה או לשימוש בשטח, משך הזמן שההגבלות האלה חלות ופרטי יצירת הקשר של המדביר והמפעיל".
<נטע דרורי: לדעתנו התוספת הזו לא נדרשת כי היא נכללת בעצם בנוסח של סעיף 13(א2) במסגרת החובה ליידע את הציבור, וזה, כמובן, לפי המקרה, סוג ההדברה, איפה היא מתבצעת, מה השילוט שיהיה, ופה בעצם זה הסדר של סוג של חובה שיכול להיות תלוי בנסיבות ובמקום ובאופי של ביצוע ההדברה.
<נטע דרורי: יש מצבים שבהם השילוט הוא הדרך, ויש מצבים אחרים שזו לא הדרך היחידה.
יעל כהן-פארן: האם לפי הגדרת החוק היום, ב-13(א2) יש חובת הצבת שלט במצב שבו זה נדרש?
יעל כהן-פארן: איפה זה מופיע?
<רן סלבצקי: כן.
<רן סלבצקי: כתוב שייקבע בתקנות החובה ליידע את הציבור העלול להיות מושפע מביצוע ההדברה.
יעל כהן-פארן: האמירה היא כללית, ולדעתי היא צריכה להיות יותר ספציפית.
יעל כהן-פארן: זה הכל.
<אלון זסק: צריכים, באמת, לקחת בחשבון שיכול להיות שיהיה מקרה כזה, יכול להיות שזה יהיה גן ילדים, או משהו כזה, ולכן אנחנו לא רוצים להגיד כמו במקומות אחרים, שאמרנו – שלט בגודל כזה וכזה, כי עוד פעם – זה מאד משתנה, מאד פרטני.
<אלון זסק: יש חובה כזו, ואנחנו לא רוצים לפרט - - -
יעל כהן-פארן: איפה החובה הזו?
יעל כהן-פארן: החובה היא למסור מידע, ליידע את הציבור.
יעל כהן-פארן: זה מאוד מאוד כללי.
יעל כהן-פארן: איפה אתה קובע - - -
<לירון מינקה: הסמכות ב-13(א2) נתונה לשר לקבוע תקנות שמפרטות את החובה הכללית הזו של ליידע את הציבור, במועד שייקבע בתקנות ובפרטים שייקבעו בתקנות, והוא חייב לעשות תקנות כאלה.
<לירון מינקה: זאת אומרת, בתקנות האלה אפשר יהיה שיהיה שלט, אם יראו צורך, שבמקרים מסוימים יש חובה של הצבת שלט.
<לירון מינקה: החובה להתקין תקנות היא חובה בנושא כללי, ואחר כך, את הפירוט של הנושא הכללי - - -
<תומר רוזנר: מה שהמשרד מנסה להגיד הוא שלא תמיד מתאים שיהיה שלט.
<תומר רוזנר: יש מקרים שמתאים שלט ויש מקרים שצריך יותר משלט.
יעל כהן-פארן: אני מבינה, אבל בעיניי, מדובר פה בהדברה, ברוב המקרים מדובר בריסוס, בחומר שמשפיע על הציבור ואני לא כל כך מסכימה להשאיר את זה לשיקול דעת.
<רן סלבצקי: לא בהכרח.
<רן סלבצקי: אפשר לשים ג'ל, למרוח אותו בדירת המגורים, שאין לו שום השפעה על הציבור מחוץ לדירת המגורים, ואין טעם לשים שלט בבניין.
יעל כהן-פארן: אז שיהיה שלט, שאין שום השפעה.
יעל כהן-פארן: אם הג'ל הזה גורם לאלרגיה למישהו - - -
דוד אמסלם: שמענו את ההסתייגות, נעשה עליה הצבעה.
דוד אמסלם: בבקשה תמשיכי.
יעל כהן-פארן: הסתייגות אחרונה – לגבי הוראות המעבר לעניין סיוע בביצוע ההדברה.
יעל כהן-פארן: אני מתייחסת לתקופת המעבר לגבי המשך העבודה של עובדי ההדברה, כהגדרתם בתקנות הדברת מזיקים – שהיא תהיה חמש שנים, עבור עבודה של גמלאים, של אנשים שקרובים ליציאה לגמלאות, שיהיה להם קושי בעמידה בדרישות של הכשרה נוספת ועמידה בבחינות, ונוסח ההסתייגות: "על אף האמור בסעיף 3 ו-6, "עובד הדברה" כהגדרתו בתקנות הדברת מזיקים רשאי לסייע למדביר בביצוע ההדברה, ומדביר רשאי להסתייע בעוד הדברה כאמור, גם אם לא מתקיימים בו התנאים בסעיף עד תום שנתיים מיום התחילה, ואם מלאו לעובד 60 שנים ביום התחילה - עד תום 5 שנים מתחילתו".
יעל כהן-פארן: וכו' לגבי עובד ההדברה בתקופה האמורה הכוללת.
<תומר רוזנר: אנחנו רק הסברנו שמבחינת חוק יסוד: חופש העיסוק וחוק כבוד האדם וחירותו יש פה אפליה על רקע גילנות, זו מילה חדשה שהאקדמיה קבעה אתמול.
<תומר רוזנר: מדובר בחשש לאפליה על רקע גילנות.
<תומר רוזנר: אם זה נכון להתיר משך תקופה מסוימת של חמש שנים לעובדי ההדברה להמשיך בעבודתם, אז לא משנה מה גילם.
<תומר רוזנר: גילם יכול להיות 60, ויכול להיות 58.
<תומר רוזנר: אין בעיה כזו.
<תומר רוזנר: כמובן שההסתייגות תירשם.
בצלאל סמוטריץ': אני חולק עליך בעניין.
בצלאל סמוטריץ': גם אני, בכל זאת, עם שני תארים במשפטים.
בצלאל סמוטריץ': זאת אבחנה רלבנטית לחלוטין.
בצלאל סמוטריץ': במשך שנים השוק התנהל כמו שהתנהל, אנחנו מתקנים אותו.
בצלאל סמוטריץ': כמו שיש היגיון לתת הוראת מעבר של שנתיים או שלוש, כמו שהיושב ראש רוצה להוסיף, אין שום בעיה לומר שאדם שעבר את גיל 60 וממילא צריך לתת לו עוד כמה שנים - - -הרי ממילא עד גיל 63 לא יקרה אתו שום דבר, כי יש פה שלוש שנים של הארכה - זו אבחנה סופר רלבנטית.
בצלאל סמוטריץ': עוד פעם – הרי השוק התנהל ככה 60 שנה.
בצלאל סמוטריץ': הוא יכול היה להתנהל ככה - - -
אבי (אברהם) גבאי: ייכנס לזה דרך חריגים.
בצלאל סמוטריץ': לא איכפת לי איפה זה יהיה - - - טוען שאין דבר כזה.
בצלאל סמוטריץ': הוא טוען שחוקתית - - - אני, עם כל הכבוד, חושב שזה לא נכון.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעביר את זה בכל מקרה.
בצלאל סמוטריץ': לא נראה לי שזה הסעיף שייתקע כאן בבג"ץ.
בצלאל סמוטריץ': אתם תציעו מה המסגרת שאתם רוצים, אבל זה צריך להיות ברור.
בצלאל סמוטריץ': שעובד שעבר את גיל 60 – תנו לו לצאת לפנסיה בכבוד.
<נטע דרורי: בהנחה שהוועדה תחליט כן לאמץ את ההסתייגות, שלדעתנו זה צריך להיכלל בסעיף של ההיתר המיוחד, בסעיף של 52ג', יחד עם עובדי רשויות מקומיות, עובדים שהם מעל גיל 60 ועבדו מעל 10 שנים.
דוד אמסלם: אין בעיה, נביא את זה ברמת החריגים, אבל חשוב גם לבנות פרמטר של ניסיון מעשי.
דוד אמסלם: זאת אומרת - - -
<קריאות: 10 שנים.
יעל כהן-פארן: את ההסתייגות של (ב) ו-(ג) אני מורידה.
<רן סלבצקי: לגבי גיל 60 אמרנו שככל שהוועדה תחליט, אנחנו חושבים שזה צריך להיות באותו הסדר שנקבע לגבי עובדי רשויות מקומיות, של ההיתר החריג שהרשם ייתן אותו – בדיוק אותם תנאים ואותו נוסח שיש ב- 52(ג).
בצלאל סמוטריץ': אני אשמח אם החברים בצד השני של השולחן יגיעו לאותן הבנות שהגענו אליהן.
בצלאל סמוטריץ': ואז - - - מתייתרות.
בצלאל סמוטריץ': חלקן חופפות - - -
אבי (אברהם) גבאי: באיזה נושא?
בצלאל סמוטריץ': דיברנו על הקורס המזורז – מי שמשמשים היום כבר כעובדי הדברה במשך 3 שנים, צריך להבין מה זה הקורס המזורז הזה, ושהוא באמת קורס מזורז.
בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שמי שכבר עובד - - - עכשיו לא מבקשים ממנו - - - כדי להמשיך לעבוד.
בצלאל סמוטריץ': דיברנו על זה שמדביר באיוד יוכל להסתייע במדביר בסיסי שנמצא אתו פיזית.
אבי (אברהם) גבאי: לא הסכמנו על זה.
בצלאל סמוטריץ': לא צריך ששניהם יהיו מדבירים באיוד, כל עוד שניהם פיזית יחד.
אבי (אברהם) גבאי: לא זוכר שהסכמנו, אבל אם הם הסכימו, אני אתם.
בצלאל סמוטריץ': נקודה שלישית היתה – מעל גיל 60, ונקודה רביעית, שגם דיברנו עליה עכשיו, וגם הבאנו פה נוסח: "מדביר מוסמך...", זו הרמה היותר גבוהה.
<רן סלבצקי: בחוק זה נקרא "מדביר מבנים ושטחים פתוחים".
בצלאל סמוטריץ': אני קורא לזה – "מדביר ברמה היותר גבוהה" - "...
בצלאל סמוטריץ': יוכל להסתייע בעובדים שהם מדבירים בסיסיים, עברו את ההכשרה למדבירים בסיסיים, גם ללא נוכחות פיזית כל הזמן, ובתנאי שהוא נוכח לפחות שעתיים.
בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, הוא בא בתחילת העבודה ובסוף - - -
בצלאל סמוטריץ': - - - את הרציונל.
בצלאל סמוטריץ': כל השוק עובד ככה.
בצלאל סמוטריץ': לקבלן בניין יש את הסיווג, הוא נושא באחריות.
בצלאל סמוטריץ': הוא בא בבוקר לאתר, מקבל את הפועלים, נותן להם את העבודה, מדבר אתם - -
אבי (אברהם) גבאי: אבל אנחנו לא רוצים שזה יהיה - - -
בצלאל סמוטריץ': - - אבל אז המשמעות של זה שאתם משנים את כל מבנה ההעסקה שלהם.
בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו חושבים שלא.
בצלאל סמוטריץ': אם הכנסת חושבת, נראה לי שגם יהיה לי רוב אם נצביע על זה, אנחנו חושבים שלא.
<קריאה: זה גרוע.
בצלאל סמוטריץ': זה לא גרוע.
בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא גרוע.
בצלאל סמוטריץ': עוד פעם – כל העובדים האלה הם עובדי הדברה.
בצלאל סמוטריץ': הם לא עובדים, הם מדבירים בסיסיים.
בצלאל סמוטריץ': הם עברו את ההכשרה של ה-214 שעות.
בצלאל סמוטריץ': אותו מדביר מוסמך מגיע בבוקר, נותן את התוכנית, מגדיר את החומרים, את המינונים, את הכל – עושה את כל חלוקת העבודה.
בצלאל סמוטריץ': ואז הוא עובר – או לאתר הבא, או הולך לקנות חומר או להנהלת חשבונות - - -
בצלאל סמוטריץ': אני כרגע עבדתי על ההסכמות.
בצלאל סמוטריץ': אם הם לא מסכימים אני אגיש זאת כהסתייגות.
<קריאה: זה הסתייגות, אנחנו לא מסכימים לזה.
בצלאל סמוטריץ': אז אני מעביר את זה כהסתייגות.
בצלאל סמוטריץ': אם לא תסכימו, יכול להיות שלא תהיה לי ברירה, אני אצטרך ללכת על הנוסח של עובד הדברה, זה יותר גרוע לכם, כי אני לא מכיר נוסח אחר.
אבי (אברהם) גבאי: אתה יודע, יש דברים שאנחנו מוכנים להסכים, ויש דברים שהם בלב החוק.
בצלאל סמוטריץ': אני לא חושב שאי אפשר לפרק ביום אחד את כל מבנה ההעסקה - - -
אבי (אברהם) גבאי: לא ביום אחד, שלוש שנים.
בצלאל סמוטריץ': המבנה הזה גם לא בנוי - - -גם לא בתוך שלוש שנים.
בצלאל סמוטריץ': אי אפשר בצורה דרסטית לשנות את כל המבנה.
בצלאל סמוטריץ': נכון להיום כל השוק עובד כך.
בצלאל סמוטריץ': קבלן בנין – הוא יש לו את הסיווג, הוא נושא באחריות, לפי החוק הוא הכל.
בצלאל סמוטריץ': הוא בא בבוקר לאתר, קולט את הפועלים, מחלק להם עבודה, עובר אתם על התכניות, ואז הוא יכול ללכת – או לאתר הבא שלו, או לקנות חומרי בנין, או להנהלת חשבונות.
דוד אמסלם: זה אותו הדבר?
דוד אמסלם: אני אתן דוגמה אחרת.
בצלאל סמוטריץ': הסכמנו כבר שכל אותם מדבירים, כולם, כל מי שייגע בחומר מסוכן, עבר את ההכשרה של מדביר בסיסי.
בצלאל סמוטריץ': על זה הוסכם כבר.
בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא ייגע בזה בלי זה.
בצלאל סמוטריץ': ה-214 שעות, או כמה שהסילבוס כולל – זו ההכשרה ה - - -.
בצלאל סמוטריץ': אני טוען שאותו אדם, אם יש מישהו מעליו מי שלוקח את האחריות, מי שבונה את תכנית ההדברה, בונה את התוכנית, קולט אותו לעבודה בבוקר, מגיע אתו לאתר, אומר לו – אתה מרסס פה, עם החומר הזה, אתה שם את המלכודת הזו עם החומר הזה, אתה שם את הפיתיון, וכו' - הוא לא חייב להיות נוכח אתו 24 שעות.
בצלאל סמוטריץ': אחרת, אין דבר כזה יותר - - -
דוד אמסלם: וזה שעושה את זה, הוא עצמו לא עבר הכשרה?
בצלאל סמוטריץ': עבר הכשרה בסיסית.
דוד אמסלם: ואתה מוכן שמדביר כזה ידביר בגן של הילדים שלך?
בצלאל סמוטריץ': אם היה איתו בבוקר, בא איתו בבוקר מדביר מוסמך.
בצלאל סמוטריץ': אם המדביר המוסמך בא איתו בבוקר - - -
דוד אמסלם: רגע, כמה זמן הוא יישב אתו בבוקר?
בצלאל סמוטריץ': שעתיים.
דוד אמסלם: שעתיים.
בצלאל סמוטריץ': זה לא יהיה בגן.
בצלאל סמוטריץ': זה רק בעבודה שלוקחת יותר משעתיים.
דוד אמסלם: כמה זמן יישב אתו על התוכנית, ילמד אותו?
<קריאה: מה זה שעתיים?
<קריאה: גם איך תדע שהוא נמצא שם שעתיים?
<קריאה: אנשים יתחילו להכין כרטיסים?
דוד אמסלם: מה שאתה אומר לי – יש פה איזה משהו שאתה - - - תראה, אני אסביר.
דוד אמסלם: בסופו של דבר המשרד לאיכות הסביבה יזם את החוק כדי להגן על האזרחים, לא על המדבירים.
בצלאל סמוטריץ': המשרד מעלה את המחירים עכשיו ב-200% - - - דודי, זה כמו להגיד שכל פועלי הבניין עכשיו צריכים להיות מהנדסים.
דוד אמסלם: אם, באמת, פועלי הבניין היו אחראיים על כל חיזוקי הקונסטרוקציה והיו אחראיים על חישובי הכמויות, אתה צודק.
דוד אמסלם: זה לא דומה בכלל.
דוד אמסלם: עכשיו, בא המשרד, בגלל שהוא ראה שהנושא הזה הוא בעייתי, ברמת הבטיחות, והוא לא בא מזווית המחיר, היו כמה עשרות בזמן האחרון, אני חושב שעשה נכון השר שקידם את זה.
בצלאל סמוטריץ': אני אתו.
דוד אמסלם: אנחנו, עכשיו, לפי תפיסה שלי, והמדרג שהם בנו – זה נראה לי נכון.
דוד אמסלם: יש מדביר על ויש מדביר בסיסי.
דוד אמסלם: אתה בא ואומר – נעשה עוד מדרג, עוד דבר, שניקח את המדביר הבסיסי - - - קודם כל, מותר לו לעבוד תמיד תחת מדביר העל.
דוד אמסלם: אתה אומר – הוא ידביר גם כשהאדם לא נמצא.
דוד אמסלם: אז לרוב, אין בעיה.
דוד אמסלם: רוב ההדברות הן בבתים, וכו'.
דוד אמסלם: אם זה מתקן שהוא מעבר לבית – גני ילדים, מטבחים, בסיסי צה"ל - זה כמו שאתה אומר לי – מי שיש לו רישיון ב' תאפשר לו לנסוע על משאית אם אותו אחד יישב לידו בשעה במשאית, ואחרי זה, בשעתיים אחרי זה, הוא ינהג לבד.
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה יותר דומה, עם כל הכבוד, לקבלן בניין, או למהנדס, או לחשמלאי, אגב, שיש לו תעודה של הנדסאי חשמל, שלמד פחות, והוא חותם על ה - - -
דוד אמסלם: אז אני אסביר לך למה זה לא דומה.
דוד אמסלם: בסוף, בסוף, אותו אחד שבא – נניח החשמלאי, שמעסיק חשמלאי והוא בעצם הבן אדם שאמור לחתום, הוא עובר על הנקודות הקריטיות, לפני שהוא - - -אחרי שהוא פיזר את הרעל הוא לא יודע מה הוא עשה.
דוד אמסלם: פה, לפני שהוא מרים את השאלטר, אז הוא בודק את הנקודות הקריטיות וחותם.
בצלאל סמוטריץ': אני טוען שגם בגישה שלהם אתם לא פותרים את הבעיה.
בצלאל סמוטריץ': הרי נניח שאני בא לבית חולים, ואני מדביר מוסמך.
בצלאל סמוטריץ': הבאתי אתי פועלים.
בצלאל סמוטריץ': אני נוכח אתם פיזית, נכון.
בצלאל סמוטריץ': אני שותה קפה בקפיטריה של בית החולים והעובדים שלי נמצאים ב-16 קומות - - -
<תומר רוזנר: אז לא קיימת את החוק.
בצלאל סמוטריץ': בטח שקיימתי את החוק.
בצלאל סמוטריץ': מה, אני צריך פיזית, לראות בעיניים?
רחל עזריה: אז זו פרצה.
רחל עזריה: זה פשוט מייתר את החוק.
דוד אמסלם: אני לא הבנתי, בצלאל, מה המוטיבציה שלך לקחת את זה לשם.
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה הדבר הנכון, כך עובד השוק.
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה - - -
דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין את הרציונל.
דוד אמסלם: יש מדביר בסיסי, שעכשיו אנחנו הגדרנו אותו.
דוד אמסלם: אנחנו הבנו שיש בעיה בנושא הדברה.
דוד אמסלם: אמרנו – בואו נכשיר את האנשים, בסדר?
דוד אמסלם: לקחנו מדביר בסיסי, אמרנו לו – תקשיב, אתה תעשה הדברה רק בבתים.
דוד אמסלם: הגדרנו לו בחוק מה הוא יכול לעשות.
דוד אמסלם: משרדים ובתים.
דוד אמסלם: אתה רוצה לעשות הדברה מעל?
דוד אמסלם: אתה לא יכול.
דוד אמסלם: זה שיעשה מדביר – העל, זה שיש לו את ההכשרה.
<נטע דרורי: סעיף 6 מאפשר את זה.
דוד אמסלם: זה, נניח, בנין גדול, והוא יגיד – אתה תתחיל מפה, ואני אתחיל מפה, ואני לידך.
דוד אמסלם: אני אומר, בגדול, זה הרציונל - - -
אבי (אברהם) גבאי: אתה חי במדינת ישראל, נו, ברצינות.
אבי (אברהם) גבאי: שעתיים בבוקר, שהם אומרים לך, אתה חושב שהאם באמת - - -
דוד אמסלם: אחרי זה אם תרצה, נדבר על זה.
בצלאל סמוטריץ': אז אני את ההסתייגות הזו אוסיף.
דוד אמסלם: נצביע גם על ההסתייגות הזו.
דוד אמסלם: יש עוד הסתייגויות?
בצלאל סמוטריץ': אז על הדברה באיוד הסכמנו.
<לירון מינקה: ההסכמה היא שלא צריך שני מדבירים באיוד - - -
<קריאה: אחד מהם, לפחות, יהיה באיוד.
<תומר רוזנר: אז אם הוא נמצא אתו פיזית – זה התקבל.
בצלאל סמוטריץ': שהשר יגיד לפרוטוקול, שהסכמנו.
בצלאל סמוטריץ': במסגרת התקנות האלה יהיה קורס מזורז לעובדי הדברה ש- - -למעלה משלוש שנים היום - - -
בצלאל סמוטריץ': בסעיף 6(ב)(2), לעניין נוכחות – כאשר פעולת ההדברה נמשכת יותר משעתיים, המדביר המסתייע נוכח במשך שעתיים לפחות, בראשית העבודה ובסיומה.
דוד אמסלם: עוד הסתייגויות?
בצלאל סמוטריץ': זה במקום ההסתייגויות שהגשתי בכתב.
דוד אמסלם: עוד מישהו?
דוד אמסלם: כבוד השר, אתה רוצה לומר משהו לפני שאנעל את הדיון?
אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה לומר לך תודה רבה.
בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?
בצלאל סמוטריץ': אני חוזר בי.
בצלאל סמוטריץ': תשאיר את כל ההסתייגויות שלי.
אבי (אברהם) גבאי: בשביל מה אתה עושה את זה?
<רן סלבצקי: זה גם סותר את ההסכמות, בחלקן.
דוד אמסלם: כבוד השר, תן כמה משפטי סיכום.
אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה להודות לך, ולצוות שלך, ולתומר, אני רואה שהוא מכיר את הדברים ממש לפרטי פרטים.
אבי (אברהם) גבאי: זה כבוד גדול.
אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שעשינו פה בסופו של דבר חקיקה שטובה לכולם – היא קודם כל משפרת את הבטיחות של הציבור, שזה הנושא הראשון.
אבי (אברהם) גבאי: הנושא השני – היא מייצרת תחרות, ואני חושב שהיא טובה גם למדבירים, היא מעלה את מה שאצל עורכי הדין קוראים "יוקרת המקצוע", והיא משביחה את המקצוע הזה, ובסופו של יום היא תייצר לנו ענף יותר נכון, הגיוני, צרכנית נכון יותר – והכי חשוב זה הבטיחות.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רוצים שבנושאים כל כך מסוכנים יעסקו אנשים שהוכשרו, והוכשרו כמו שצריך.
אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שגם היתה פה הגמישות, ובגלל זה גם צורם לי שאתה משאיר את ההסתייגויות, כי היתה פה בסוף הגמישות לייצר תקופת מעבר הגיונית ולפתור את הבעיות הנכונות שעלו פה בוועדה, של גיל, של ניסיון, וכו', כך שאני חושב שעשינו פה משהו מאוזן ומאד נכון.
אבי (אברהם) גבאי: תודה לכם.
בצלאל סמוטריץ': צריך להיות ברור, שמגיע להם את הקרדיט, לשר ולצוות - - -
אבי (אברהם) גבאי: לא לשר, זה לא חקיקה שלי.
אבי (אברהם) גבאי: זה לפני.
יעל כהן-פארן: ואם נצליח בזכות החוק הזה לכפות על הצבא קצת איכות סביבה, אז זה גם טוב.
דוד אמסלם: אני מודה לכולם, נקבע ישיבה נוספת רק להצבעות.
רחל עזריה: אני פותחת את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא מיזמי תעסוקה בפריפריה במסגרת היום המיוחד של אתגרי המחר בתעסוקה, שמובילה חברת הכנסת עליזה לביא שנמצאת פה איתי.
רחל עזריה: אנחנו מאד מצפים ליום הזה.
רחל עזריה: נראה לי שהולך להיות יום מאד מעניין.
רחל עזריה: בעבר אנשים רכשו מקצוע ובעצם עבדו בו כל חייהם.
רחל עזריה: באופן שבו עולם התעסוקה מתנהג היום, אנחנו צריכים לרכוש הרבה מאד מקצועות לאורך החיים ולהחליף מקומות עבודה ומקצועות, ואם זה היה ברור שזה מן נכס שיש לכולם, כולם בעצם יכולים להתפרנס באיזה שהוא אופן, היום הפרנסה נהייתה השאיפה.
רחל עזריה: זאת אומרת בעצם כל המדינות מקוות שתהיה פרנסה לכולם, שזה שינוי מאד משמעותי שהתחולל.
רחל עזריה: הדבר השני במסגרת אותו שינוי, זה שאנחנו רואים שהאופן שבו המדינה מתוכננת, זה שיש מקומות שבהם יש הרבה מאד תעסוקה, שזה בעיקר אזורי המרכז, אבל שם הדיור מאד יקר.
רחל עזריה: ולעומת זאת בפריפריה הדיור יותר זול, למרות ששום דבר כבר לא זול בדיור בישראל, הדיור יותר זול, אבל אתגרי התעסוקה הם הרבה יותר משמעותיים.
רחל עזריה: ובעצם יוצא שאולי אחד האתגרים הכי גדולים שיש למדינה היום, קודם כל לייצר תעסוקה לכמה שיותר אנשים, כי אם אין לאנשים תעסוקה אז זה באמת הכי גרוע, אי אפשר לפרנס משפחה; ובמקביל גם לראות איך אנחנו מפזרים את מוקדי התעסוקה ברחבי הארץ.
רחל עזריה: לכן נורא שמחתי על הדיון הזה היום כשעליזה ביקשה ממני להוביל אותו.
רחל עזריה: זה באמת נושא שאני חושבת שכולם מבינים שחייבים להתמודד איתו.
רחל עזריה: הייתי שבוע שעבר בסיור עם השר משה כחלון, ראש המפלגה שלי, באופקים וברור שהאתגר הגדול זה תעסוקה.
רחל עזריה: אני הייתי סגנית ראש עיריית ירושלים.
רחל עזריה: ברור שהאתגר הגדול זה תעסוקה.
רחל עזריה: זאת אומרת כמעט כל מקום שמגיעים אליו, מלבד ממש אזור המרכז, זה ברור שהאתגר הגדול הוא תעסוקה.
רחל עזריה: לכן כשעליזה אמרה שהולכים להיות פה כל מיני מיזמים ורעיונות וכיוונים, מאד מאד נשמח לשמוע כדי לראות אולי נוכל להוציא מהדיון הפורה הזה עוד משהו שנוכל להתקדם איתו הלאה.
רחל עזריה: אני אתן לעליזה לומר כמה מילים.
עליזה לביא: תודה, חברת הכנסת רחל עזריה על הנכונות המיידית להוביל את הדיון ולפתוח את היום המיוחד שלנו בנושא תעסוקה; וגם בהזדמנות הזאת לברך אותך על החוק פורץ הדרך שעוד מעט יגיע לאישור, שמדבר בסופו של יום על אנשים עובדים.
עליזה לביא: על עוד ימי חופשה לאנשים עובדים ומי לא רוצה את זה?
עליזה לביא: זה לא עניין של פריפריה, מרכז, שמאל, ימין.
עליזה לביא: אני חושבת שזה חוק חשוב ותודה לך מכולנו.
עליזה לביא: הנושא של תעסוקה במדינת ישראל מדשדש, למעשה הולך אחורה.
עליזה לביא: אנחנו נמצאים בתקופה שהעולם משתנה.
עליזה לביא: רק לפני שבועיים בסקר תעסוקה שהוצג בכנס בדאבוס, מדברים על שעון מצלצל שחייב להעיר את כולנו.
עליזה לביא: הרבה מאד משרות הולכות ונעלמות.
עליזה לביא: מספר המשרות החדשות שיכנסו בעקבות השינויים הטכנולוגיים יהיו הרבה פחות מהמשרות שילכו וייעלמו.
עליזה לביא: מקצועות ילכו לאיבוד, ירדו לטמיון, אבל במדינת ישראל כאילו שום דבר לא קורה.
עליזה לביא: ממשיכים ללמד את אותם מקצועות.
עליזה לביא: האקדמיה לא משתנה.
עליזה לביא: למעשה, כל הנושא הזה של הקניית מיומנויות והתאמה לעולם משתנה, נמצא רק בדפי התיאוריה.
עליזה לביא: במחקר אולי אנחנו טובים.
עליזה לביא: גם המועצה הלאומית לכלכלה – שאני מזמינה את כולכם להשתתף בו בכנס, בפעם הראשונה ידבר כאן פרופסור אבי שמחון, שנבחר לעמוד בראשה – הוציאה ניירות ומוציאה ניירות, אבל אין הטעמה ואין חלחול לשטח.
עליזה לביא: להיפך, אני חושבת שבדיון כאן נשמע על כמה וכמה תכניות טובות ומעניינות, שהיו כאן לאורך השנים שמשום מה הולכות ומתאיידות.
עליזה לביא: יש הרבה מאד תכניות שכן מתממשות בעולם.
עליזה לביא: מספיק שנזכיר את התכנית של הנשיא אובמה, שהבין כבר לפני כמה שנים את המצוקה ההולכת וגדלה ונתן הרבה מאד תקציבים גם למחקר, אבל גם להטעמה.
עליזה לביא: כל הנושא הזה של קהילה מלווה, המקום הזה של לפתח את הקולג'ים החברתיים.
עליזה לביא: באוסטרליה יש רשות לאומית לנושא הזה של התאמה לעולם עבודה משתנה.
עליזה לביא: למעשה זאת אחריות של מדינה לבוא ולראות איך אנחנו מקדמים את המחר.
עליזה לביא: איך אנחנו עושים את האדפטציות הנכונות ומביאים לכך שבאמת תהיה פה עבודה לכולנו.
עליזה לביא: דריכה במקום, המשמעות שלה היא אבטלה, המשמעות שלה חוסר התאמה לעולם משתנה.
עליזה לביא: שוב, זאת אחריות של מדינה לבוא ולדאוג ובשל כך באמת יזמנו את היום הזה ומנעד הנושאים והחתכים ובאנו לשמוע, להקשיב ולראות איך אנחנו מיישמים את זה בפועל.
עליזה לביא: אני רוצה להודות לכם, חברי, שהצטרפתם לדיון החשוב הזה בפתחו של יום, אחרי לילה ארוך במליאה.
עליזה לביא: אז בוקר טוב ותודה לך שוב.
רחל עזריה: אני באמת מברכת את חברי הכנסת שהצטרפו אלינו.
רחל עזריה: יש פה כמה מיזמים שיוצגו בפנינו: פארק תעסוקה מרחבי בשפרעם.
רחל עזריה: מי המציגים?
<ירון קמחי: שלום.
<ירון קמחי: שמי ירון קמחי ואני עוסק כבר 25 שנה בערך בנושא של הקמה של אזורי תעשייה, תעשייה בכלל, התאחדות התעשיינים, הרבה שנים בתעשיית ההון סיכון, 6 שנים ראש המועצה המקומית התעשייתית בתפן ובשנים האחרונות מתמקד בהקמה של אזורי תעשייה, כרגע בשפרעם ובבית"ר עילית.
<ירון קמחי: אני רוצה להציג פה את הפרויקט של שפרעם, שבראייתי שפרעם זה סוג של יהלום לא מלוטש, ותסלחו לי, אני לא חושב שזו הגזמה.
<ירון קמחי: הרבה אנשים שעוברים ליד שפרעם לא יודעים שהיא קיימת בכלל, אבל אנחנו מובילים פרויקט ששותפים אליו משרד הכלכלה, משרד ראש הממשלה, הרשות לפיתוח המגזר הערבי, קרן פורטלנד טראסט ורשות מקרקעי ישראל, כשהכוונה היא לנצל את הפוטנציאל של שפרעם להקים פארק תעשייה מרחבי, גדול ומוביל במגזר הערבי, בשותפות גם עם המגזר היהודי.
<ירון קמחי: שפרעם נמצאת במיקום מאד טוב בכניסה לגליל, קרובה לחיפה, לנצרת, לקריות, לאזור כרמיאל וצפונה יותר.
<ירון קמחי: היתרון המשמעותי הוא שיש בשפרעם עתודות קרקע גדולות יחסית לפיתוח תעשייה, סדר גודל של כמעט 800 דונם נטו לפיתוח תעשייתי, ומה שיותר חשוב אולי, שקרוב למחצית מהשטח הוא בבעלות המדינה, שזה אומר שיותר קל יהיה לפתח אותו יחסית לשטחים פרטיים, שהם בדרך כלל ביישובים הערביים ויש לא מעט בעיות לפתח אותם.
<ירון קמחי: בשפרעם יש אוכלוסייה מגוונת, סדר גודל של 60% מוסלמים, 25% נוצרים, 15% דרוזים והשילוב הזה יוצר יציבות והרבה יותר רוגע ונוחות לעבוד בעיר.
<ירון קמחי: שיעורי ההשכלה גבוהים מאד יחסית בקרב נשים.
<ירון קמחי: אנחנו היום בשלבי סיום של תכנית מתאר כוללנית לעיר ביזמה של משרד הפנים.
<ירון קמחי: במסגרת ההיערכות לפיתוח העיר אנחנו הקמנו חברה כלכלית בשפרעם, היא עכשיו נמצאת בתהליכים של הכנסת מנכ"ל.
<ירון קמחי: יש מתחם של קרוב ל-2,000 דונם שנמצא בתהליכים של ותמ"ל, שהוא כולל גם את אזור התעשייה וגם שכונת מגורים של 1,600 יחידות דיור.
<ירון קמחי: אנחנו בשיתוף פעולה עם ביר אל מכסור ומקווים להשתלב בתכנית הממשלתית לפיתוח הצפון.
<ירון קמחי: אלה השטחים פחות או יותר שאנחנו נמצאים במזרח העיר, מתוכננים לפיתוח כלכלי ותעשייתי והחזון הוא - - -
עליזה לביא: מה זאת אומרת מקווים להשתתף?
עליזה לביא: למה בעצם זה בספק?
עליזה לביא: מה צריך כדי להשתתף?
<ירון קמחי: צריך פשוט שהממשלה תכניס אותנו לתכנית במסגרת התקציבית.
עליזה לביא: ומה הקריטריונים?
עליזה לביא: אנחנו בדיאלוגים גם עם משרד רש הממשלה וגם עם משרד הכלכלה ואני מקווה שזה ייכנס באמת לתכנית, כי צריך כספים די גדולים לפיתוח עצמו.
עליזה לביא: הכוונה היא להקים פארק שמתמחה בתחומי החיים, אנרגיה ומים.
עליזה לביא: אנחנו עובדים יחד עם מוסד נאמן בטכניון לגבש את הייעוד הספציפי ולנסות למפות איזה סוגים של תעשייה ננסה למשוך לאזור הזה.
עליזה לביא: יש בשפרעם כבר התחלה של חברות סטרטאפ בתחום הזה, במסגרת גוף שנקרא אגודת הגליל.