GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רוזין: אתה צריך לשמור על זכותי לדבר בשקט לציבור שלי וגם לחברי הכנסת, שאולי אני אצליח לשכנע אותם.
יואב בן צור: סמוטריץ, נחליף אותך בסלומינסקי, תצאו החוצה עד שהיא תגמור לדבר.
עבדאללה אבו מערוף: שייצאו עד אחרי ההצבעה.
יואב בן צור: עשרה קבין של שיחה ירדו לעולם, תשעה נטלו סמוטריץ וביטן, והשאר כל העולם כולו, די.
יואב בן צור: טיפה כבוד חבר הכנסת ביטן.
יואב בן צור: חבר הכנסת ביטן.
זוהיר בהלול: את האמת, זה לא מצחיק, יש פה אנשים.
זאב בנימין בגין: תקרא אותם לסדר.
יעל גרמן: אתה ממש מזלזל בו.
דוד ביטן: הוא מדבר אתי, לא אני.
דוד ביטן: הנה, אני שותק.
מיכל רוזין: אני שוב מתחילה.
מיכל רוזין: בצלאל, אני אשמח שתקשיב לי, לפעמים אני מצליחה לשכנע אותך.
מיכל רוזין: לצערי הרב, אנחנו מתמודדים עם תופעה שמתמודדים איתה בכל העולם.
מיכל רוזין: באירופה היום כ-60,000 פליטים מגיעים לחופי המדינות והן מתמודדות עם תופעה מאוד קשה, שדרך אגב נחסכת מאתנו, אפילו שמדובר פעמים רבות בשכנים שלנו פה קרוב.
מיכל רוזין: התופעה הזאת נחסכת מאתנו, אבל מגיעה למדינות האזור, וכמובן למדינות אירופה בסופו של דבר.
מיכל רוזין: אנחנו מוצאים פתרונות לא הולמים, לא נכונים לפתור את הסוגיות האלה.
מיכל רוזין: אין ספק שמדובר פה בסוגיה בעייתית.
מיכל רוזין: אפשר לצעוק לנו עד מחר, כמו שדוד ביטן אמר לנו במליאה, והוא טעה טעות גדולה, שאנחנו רוצים לאזרח אותם.
מיכל רוזין: זו ממש לא כוונתנו, מעולם לא אמרנו את זה.
מיכל רוזין: תמיד אמרנו שמהרגע שהם יוכלו לחזור בבטחה לארצותיהם, לשם הם צריכים לחזור.
מיכל רוזין: השאלה היחידה היא כיצד אנחנו מתמודדים עם המצב, כאשר הם נמצאים כאן.
מיכל רוזין: אמרנו בנוסף שאין שום יתרון לכלוא אנשים בכלא, לכלוא אנשים בכלא חולות, מכיוון שגם אם תכלא ותכפיל עכשיו פי שלוש ופי ארבע את כמות השוהים, בסופו של דבר עשרות אלפים עדיין נמצאים במרכזי הערים ובעיקר בדרום תל אביב, ולכן הגיע הזמן למצוא פתרונות.
מיכל רוזין: בצלאל, הבאנו פתרונות, אני אשמח שתקשיב לי.
מיכל רוזין: היושב ראש, אתה חייב להגן עלי.
מיכל רוזין: באמת, יש גבול, זאת באמת כבר לא בדיחה.
מיכל רוזין: אני הבאתי הצעות מהתאחדות בוני הארץ, מהתאחדות החקלאים שרצו לקחת 6,000 ו-8,000 עובדים, מה שהיה מוציא אותם ממרכזי הערים.
מיכל רוזין: לצערי הרב, הדברים האלה לא נשמעים.
מיכל רוזין: בג"צ שוב ושוב אומר למדינה: תקשיבו טוב, תתייחסו למהות של הדברים של בג"צ, לא לטכני, לא לזה שהוא אמר שמבחינתו המקסימום שאפשר לכלוא אנשים זה עד שנה, אנשים שעל לא עוול בכפם, לא מדובר לא באנסים ולא ברוצחים, ולכן אני אומרת תתייחסו לתוכן של מה שבג"צ אומר.
מיכל רוזין: בג"צ אומר: תמצאו אלטרנטיבות, תמצאו פתרונות חלופיים, מה שלא מוצאים היום.
מיכל רוזין: אני חייבת להעלות צעקה נוספת, שלא נשמעת פה בכנסת בגלל שסגרו את הוועדה.
יואב בן צור: חצי דקה.
מיכל רוזין: המצב בחולות הוא בלתי נסבל.
מיכל רוזין: אני מקבלת עדויות יום יום.
מיכל רוזין: אני העליתי את הדברים לפני יומיים בפני השר לביטחון פנים והוא הבטיח לבדוק.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים על קור, על צפיפות, על רעב, ואנחנו מדברים על זה שאין מספיק אוכל.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים על זה שבכניסה מונעים מהם הכנסת שמיכות ומעילים.
מיכל רוזין: אנחנו מדברים על זה שאין מספיק חימום.
מיכל רוזין: אני מדברת אתכם על מקום שנמצא באמצע המדבר, ובמיוחד במקום שאין ממנו נגישות.
מיכל רוזין: אז לכאורה זה מתקן פתוח ואפשר לצאת שלוש פעמים ביום, אבל אתה בדיוק יכול לעשות סיבוב עם הגמל במדבר ולחזור.
מיכל רוזין: ולכן אני מבקשת שאנחנו נגלה הומניות.
מיכל רוזין: אנחנו היינו עם שהגיע לכאן כפליטים.
מיכל רוזין: הסבים והסבתות שלנו נזרקו מהמדינה שלהם, הגיעו לגבולות והחזירו אותם חזרה לידי הצורר הנאצי.
מיכל רוזין: אני מבקשת שאנחנו נהיה הומניים, שנמצא דרכים חלופיות כדי לפתור קודם כל את הבעיה, את התופעה כולה, את הקושי הרב בדרום תל אביב, ובוודאי גם נתייחס בצורה הומנית לאותם מבקשי מקלט, מהגרי עבודה, מסתננים – הסמנטיקה היא לא חשובה, חשוב איך אנחנו מתייחסים לתופעה, והאם אנחנו רואים אותם כבני אדם.
יואב בן צור: אנחנו עוברים להצבעה, מי בעד הרביזיה?
יעל גרמן: אני מבקשת לדבר.
יואב בן צור: יעל לא הגישה רביזיה.
יעל גרמן: בוודאי שאני הגשתי, אני זאת שהגשתי.
מיכל רוזין: בוודאי שכן, לכן שאלתי איך מתחלק הזמן.
יואב בן צור: שתי דקות, בבקשה.
יעל גרמן: אנחנו ישבנו כאן אתמול וישבו כאן תושבי דרום תל אביב, שמשום מה חושבים שהחוק הזה יעזור להם, אבל אנחנו יודעים כאן, שהחוק הזה לא יעזור להם בכלום.
יעל גרמן: מה יסייע לדרום תל אביב ולמצב המאוד מאוד קשה של התושבים בכלל, ובפרט מפני שיש שם באמת ריכוז גדול מאוד של פליטים – מה יסייע להם בכך ש-1,000, 2,000 או אפילו 3,000 אנשים יישבו 12 חודש על לא עוול בכפם, בלי שהם עשו כלום, לא גנבו, לא אנסו, שום דבר הם לא עשו.
מכלוף מיקי זוהר: רק הסתננו, זה הכול.
יעל גרמן: שום דבר הם לא עשו.
מיכל רוזין: בסדר, ועדיין.
עבדאללה אבו מערוף: אבל הם כבר הגיעו.
יעל גרמן: ועוד יותר מזה, הממשלה אפילו לא ניסתה לברר, האם הם באמת מבקשי עבודה, שיכולים לחזור בחזרה לארצותיהם.
מכלוף מיקי זוהר: ניתן להם גם זכות בחירה.
מכלוף מיקי זוהר: ..
מיכל רוזין: נו באמת, איזה פופוליזם זול, תתמודדו עם הטענות.
יעל גרמן: הם לא עשו אפילו את המינימום וזה בדיקת פליטות, לבוא ולראיין ולראות.
יעל גרמן: יכול להיות שיש כאלה שבאמת יכולים לחזור לארצותיהם.
יעל גרמן: כולנו, אני בוודאי, בעד זה שמיד יעלו אותם למטוס ויחזירו אותם למקום מגוריהם.
יעל גרמן: אנחנו לא צריכים כאן לתת להם לא מחסה, לא לינה ולא כלום, אבל אם הם פליטים ועדיין מדינת ישאל חתומה על אמנת הפליטים, וכמו שאמרה גם חברתי מיכל רוזין, אנחנו היינו פליטים, מדוע שאנחנו לא נתייחס אליהם כאל פליטים ותוך כדי ההתייחסות הזו גם נפתור את הבעיה של תושבי דרום תל אביב?
יעל גרמן: מפני שאם יהיה להם מקום עבודה מסודר, הם לא יתרכזו במקום שבו הכי קל לגור, כי שם הכי זול, הם יהיו ברחבי מדינת ישראל.
יואב בן צור: תודה גברתי.
יעל גרמן: אני רוצה לסיים בציטוט של השופטת נאור, שבאה ואמרה: הייתי רוצה שמדינתי שלי תנהג בחמלה כלפי הפליטים.
יואב בן צור: מי נגד הרביזיה?
יואב בן צור: הצבעה בעד הרביזיה – 5 נגד – 7 הרביזיה לא התקבלה.
יואב בן צור: שבעה נגד, חמישה בעד, הרביזיה לא התקבלה.
יואב בן צור: הישיבה נעולה, תודה רבה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת פרסום טפסים מקוונים), התשע"ה-2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וחברת הכנסת רחל עזריה וחברת הכנסת מירב בן ארי, הכנה לקריאה ראשונה.
דוד אמסלם: בבקשה, רועי.
רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש.
רועי פולקמן: אעשה את הדברים מאוד בקצרה, כיוון שהייתה כאן הכנה.
רועי פולקמן: ואני מאוד מאוד רוצה להודות גם לצוות הוועדה על העזרה המאוד מאוד גדולה שהם נתנו לנו בתהליך של הכנת החוק.
רועי פולקמן: האמת, שיצא איזה טיימינג מעניין, כי ביום ראשון הייתה החלטת ממשלה בנושא פקסים, בהמשך לאותה פינה בתוכנית "יהיה בסדר" שנקראת "what the fax", שבה בעצם שואלים למה ב-2016 עוד צריך לשלוח פקסים למשרדי ממשלה.
<איתי חוטר: צריך להיזהר.
<איתי חוטר: ב"לך תצטיין", אתה יודע שהיה על זה פסק-דין, אותו משקל "what the fax".
רועי פולקמן: כמו שאשאל את השאלה הזאת.
רועי פולקמן: אבל כמו שמשרדי הממשלה צריכים לעשות קפיצת מדרגה, אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש, שבשנת 2016 לא הגיוני שברשויות מקומיות – כי הבעיה שהמדינה מקבלת לא מעט החלטות ממשלה.
רועי פולקמן: ולמה אנחנו מגיעים לחקיקה?
רועי פולקמן: כיוון שבסוף, ואני מאוד זהיר, אגיד את זה, דודי, אדוני היושב-ראש, אתה מכיר אותי לא מעט שנים, אני מכיר את הרגישות של השלטון המקומי, ואני לא חובב חקיקת יתר על השלטון המקומי.
רועי פולקמן: אבל יש נושאים שאתה רוצה מה שנקרא to nudge, לדחוף את המערכת להשתנות, ואם לא נחוקק זה לא יקרה.
רועי פולקמן: ברשויות מקומיות כבר מ-2005 התקבלה החלטה על-ידי ראש הממשלה נתניהו להעמיד תשתית של ממשל זמין לטובת השלטון המקומי.
רועי פולקמן: וישבתי לא מעט עם מינהל המחשוב, ולימים גם עם אותו גוף חדש שנקרא "ישראל דיגיטלית", שהוא שותף מרכזי בהצעת החוק הזאת, וראינו שלמרות שהתחילו בפיילוט, מאז 2005 ועד היום רק 40 רשויות מקומיות עם כ-500 טפסים נמצאים היום, אבל רוב השלטון המקומי לא שם.
רועי פולקמן: ואגיד משהו על העניין זה.
רועי פולקמן: ראיתי את זה על אמי שגרה בדיור מוגן בתל-אביב, ואולי יש לה את הזמן לעמוד בתור שעות.
רועי פולקמן: אבל כיוון שבתל-אביב, אני יכול לשבת עם אמי ולהראות לה איך ממלאים טופס באינטרנט, בתל-אביב זה באמת למלא את הטופס, זה לא רק לשלוח אותו במייל, אבל גם במובן המידתי שעליו הלכנו כאן בהצעת החוק, שבו אני לא אומר שכל הטפסים צריכים להיות אלקטרוניים, כי כאן כנראה יש עדיין פער שאני מצפה שהמדינה תעזור להשלים אותו, אבל יש פה פער.
רועי פולקמן: אבל המינימום הזה שבו הגדרנו רק טפסים חובה – לא כל טופס שכל רשות ממציאה – שאפשר, ואנחנו מבינים את הסייג הזה, רק טפסים שהם חובה, ויש פה רשימה של אותם טפסים.
רועי פולקמן: וגם אז, רק להוריד את הטופס, ולפחות לאפשר, אם לא הגשה אלקטרונית, אז שליחתו במייל.
רועי פולקמן: כלומר, לא צריך לבוא היום פיזית, אפשר שתהיה תיבת דואר ייעודית לעניין הזה.
רועי פולקמן: אבל לא סביר בעיני שבשנת 2016 תבוא רשות מקומית ותטען: אין לי מחשב עם אימייל.
רועי פולקמן: אלה לא עלויות, תיכף אשמח אם אדוני היושב-ראש ייתן ל"ישראל דיגיטלית" להציג את התוכנית שלה לעזור, אבל ישבנו גם עם גורמים בשוק הפרטי, שתיארו איזה כלים הם היום מעמידים, ברובם חינמיים, לרשות השלטון המקומי.
רועי פולקמן: אם היום רשות מקומית רוצה להנגיש טפסים פשוטים, אפשר לקבל כמעט את הכול חינמי.
<איתי חוטר: תעדכן אותי – ממי?
רועי פולקמן: מגופים מסחריים: "מייקרוסופט", "גוגל" ואחרים.
רועי פולקמן: ישבנו איתם לפני הצעת החוק, וכמובן "ישראל דיגיטלית" תעזור בהנגשה של אותם גופים, אבל גופים שלמים שאמרו: כל רשות מקומית שתבוא אלינו ותרצה שנעשה לה התאמה לטופס, נעזור ונעשה את זה חינם אין כסף.
רועי פולקמן: וכל מה שנדרש כאן, חלק מהטפסים קיימים כבר על-ידי רשויות חזקות שכבר הכינו את הטפסים האלה, אפשר לקחת אותם.
רועי פולקמן: חלק יוכנו בעתיד על-ידי מינהל המחשוב.
רועי פולקמן: ולהגיע למצב שבו יש טופס, שהמינימום – המינימום – אני לא מדבר על הגשה, כמו שירושלים לקח לה כמה שנים, דודי מכיר את זה, והיום לדעתי כבר אפשר להגיש בקשה להיתר בנייה דרך האינטרנט, כולל לשלוח את ה"גרמושקה".
רועי פולקמן: אז זה אכן מערכות יקרות יותר, לקח לעיריית ירושלים כמה שנים טובות לעשות את זה.
רועי פולקמן: ואני לא מצפה מכל עירייה חלשה במדינת ישראל לעשות את זה.
רועי פולקמן: אבל להוריד טופס, שהיום ברוב המקרים אפשר לקחת אותו cut and paste מעיריות אחרות, להנגיש אותו באתר האינטרנט העירוני, לעשות לו download ולשלוח אותו מלא, ועוד פעם, עם הסייגים: לא סודיות, לא צנעת הפרט, כל הדברים בסייגים המתבקשים, אין שום סיבה בעולם שלא נגדיר שרשויות מקומיות בישראל בתוך שנתיים-שלוש, בגדול, כל הטפסים האלה שנגדיר אותם, אפשר יהיה להוריד אותם מהאינטרנט ולשלוח אותם לעירייה ולא לעמוד בתור.
רועי פולקמן: זו עזרה אדירה לקשישים, זו עזרה אדירה לאנשים עם מוגבלויות, וזה מינימום של שירות.
רועי פולקמן: אני מניח שזה גם ידחוף את המערכת, עם הזמן, גם לעשות את ההגשה האלקטרונית ממש.
רועי פולקמן: זאת אומרת, שבאמת אתה ממלא טופס אלקטרוני.
רועי פולקמן: כאן אני מבין, אני יודע שלשם "ישראל דיגיטלית" מובילה באופן כללי את מערכות השירות הציבורי.
רועי פולקמן: זה יותר גדול, אני מבין שלא מחר בבוקר השלטון המקומי יכול לעמוד בזה, אבל תהיה כאן עזרה באדמיניסטרציה של זה מהמדינה.
רועי פולקמן: בשורה התחתונה, מאום-אלפחם ועד רהט, וכלה כמובן בחריש או בשוהם או ברעננה, אין כאן שום חסם.
רועי פולקמן: ואני מסתובב הרבה בארץ, שוחחתי עם הרבה ראשי רשויות על החוק הזה, אין כאן חסם, אין פה עלויות.
<תומר רוזנר: שגם יהיה אפשר לפנות באופן יזום לרשויות באופן דיגיטלי.
רועי פולקמן: כן, נכון, שתהיה פנייה יזומה לרשות באופן דיגיטלי.
רועי פולקמן: הדבר הבסיסי הזה שבו אתה דורש מאדם שאפשר יהיה לפנות לרשות באימייל בגבולות הסביר, ולא לעמוד בתור על כל דבר ועניין, נראה לי בסיסי, וב-2016 הגיע הזמן שנעשה את זה.
רועי פולקמן: ולכן אני באמת חושב שהחוק הזה הוא מאוד עדין, הוא לא דרמטי, הוא לא דרקוני.
רועי פולקמן: ומאוד אשמח שנצא אתו לדרך כמה שיותר מהר.
רועי פולקמן: כן, אולי "ישראל דיגיטלית" אם תרצה, יוכלו.
דוד אמסלם: אנחנו פה משהו כמעט כמו משפחה עכשיו, יש פה דיון מצומצם.
<נעה בן-אריה: לא, נמתין בסבלנות, זה בסדר.
<נעה בן-אריה: הכול מתואם גם עם חבר הכנסת, נוכל לחכות אחרי שכולם ידברו.
דוד אמסלם: בוא נשמע את "ישראל דיגיטלית", ואחרי זה נשמע אתכם ונקריא את החוק.
דולב: נעים מאוד, אשר דולב, אני מנהל אגף כלכלה ויישום במטה "ישראל דיגיטלית", המשרד לשוויון חברתי.
דולב: אנחנו כמובן מאוד מזדהים עם כל מה שחבר הכנסת פולקמן אמר לגבי הקידום של הנושאים האלה במגזר הציבורי בכלל, ברשויות המקומיות בפרט.
דולב: יש פה באמת שתי רמות של דיון.
דולב: רמה אחת זה מה המינימום הנדרש.
דולב: וכדי לקבוע מינימום נדרש נורמטיבי, אז באמת חקיקה היא הכלי המתאים, ובאמת הוכנסו פה, אני חושב, כל הסייגים, גם אנחנו היינו שותפים לזה, שנדרשים, כדי שזה באמת יגדיר נכון ולא יטיל עול על השלטון המקומי.
דולב: ולכן הצעת החוק הזאת, עמדתנו היא כמובן שהיא טובה וראויה.
דולב: לגבי הרמה שמעבר למינימום הנדרש, אנחנו כרגע במגעים עם משרד הפנים, מינהל השלטון המקומי, לגבי סוגיות שונות של פלטפורמות דיגיטליות רוחביות שאפשר להציע לרשויות המקומיות בישראל, החל מפלטפורמה של אתרי אינטרנט, פלטפורמה של טפסים.
דולב: ברגע שאתה הופך את זה לטופס שהוא מקוון, זאת אומרת אלקטרוני, כפי שקראת לטופס, אז זה כבר לא טופס, זה כבר תהליך.
רועי פולקמן: זה מעבר לדף.
דולב: זה כבר דיגיטציה של התהליך, של איך הוא מטופל ואיך המשתמש מקבל אולי עדכון בסמ"ס כשזה נחתם או עבר.
דולב: יש פה דברים שהם מעבר.
דולב: ופה אנחנו מסתכלים גם על החיבור של זה לתוך מערכות מידע בכלל בשלטון המקומי, אם זה מערכות שמתעסקות עם לקוח, מה שקרוי CRM, אם זה מערכות שהן מערכות תפעוליות בסיסיות כספיות או ניהול הון אנושי.
דולב: אנחנו כרגע סוקרים את מגוון האפשרויות שאפשר להציע פה, איזשהן מערכות או פלטפורמות כאלה דיגיטליות רוחביות, כדי שכל רשות מקומית תוכל לבחור מה יותר מעניין אותה, מה יותר קרוב לליבה, מה הצרכים הכי חזקים אצלה, ולהשתמש במה שנציע, אם זה על-ידי אפשרות לקבל הנחה לגודל ברגע שעושים איזושהי רכישה מרוכזת של פלטפורמה כזאת, אם זה איזושהי סטנדרטיזציה של הדברים.
דולב: וזאת תוכנית עבודה שאנחנו עובדים עליה.
רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אם אני רק יכול לשאול את אשר: אתה מדבר על השלב הבא.
רועי פולקמן: והטענה שכאן גם אם נדחוף את המערכת העלויות יהיו זולות יותר.
רועי פולקמן: אבל גם המינימום שהגדרנו, האם להערכתם צפויות בו עלויות?
רועי פולקמן: במינימום, לא בשלב שאתם - - -
דולב: להערכתנו לא, מכיוון שהטפסים האלה, בסוף הם טפסים שקיימים היום על נייר.
דולב: וכדי להעלות אותם ולשים אותם באתר אינטרנט צריך סטודנט עם סורק, שיבוא וישים את זה באתר, ויפורסם הלינק, וכל מי שרוצה ילחץ עליו ויקבל את הטופס הזה.
דוד אמסלם: אתה מדבר על הטפסים הבסיסיים.
רועי פולקמן: כן, זה המינימום.
<תומר רוזנר: זה מה שהחוק מציע.
רועי פולקמן: וזה ידחוף את הרשויות לעשות את העניין.
דוד אמסלם: תגיד לי, סליחה על הבורות שלי, לאיזה משרד אתם – אתם עובדים עם השרה גמליאל?
דולב: כן, שוויון חברתי.
דוד אמסלם: אתם מובילים את זה גם בממשלה?
דולב: בדיוק חזרתי עכשיו מדיון עם מנהל ממשל זמין, שנמצא תחת רשות התקשוב שחבר הכנסת פולקמן הזכיר קודם.
דולב: אנחנו מעורבים גם במהלך שהיה עכשיו של ביטוח לאומי שהיה בכותרות.
דוד אמסלם: מה היה?
דוד אמסלם: אני לא בקיא.
דוד אמסלם: אני לא שומע רדיו.
רועי פולקמן: ביטול הפקסים.
רועי פולקמן: זאת אומרת, ביטול החובה לשלוח חומרים בפקסים.
רועי פולקמן: רק אחת האנומליות שקרו בהרכבת הממשלה, דודי, זה שאת "ישראל דיגיטלית" העבירו למשרד לשוויון חברתי ואת מטה המחשוב השאירו במשרד ראש הממשלה.
רועי פולקמן: אז יש קצת לעיתים איזשהו קושי בתיאום.
דוד אמסלם: יש סיבה לשים שר שיתאם.
רועי פולקמן: אז בשביל זה אנחנו כאן לעיתים מביאים הצעות חוק.
רועי פולקמן: אבל רוב מה שהם עושים זה גם עבור משרדי הממשלה, אנחנו פה קצת לדחוף את זה לשלטון המקומי.
דולב: אני יכול לתאר את אסטרטגיית הפעולה שלנו.
דולב: בגדול המשרדים שאנחנו עובדים מולם הם משרדים שהוגדרו לנו בהחלטת הממשלה.
דולב: זה התחיל בעצם מחינוך, רווחה, בריאות, משרדים שיש בהם ממשק מאוד מאוד אינטנסיבי עם האזרח.
דולב: וממשיך גם למשרד הכלכלה, למשרד הפנים, לביטוח לאומי, למשרד המשפטים.
דולב: ואנחנו לאט לאט צוברים נפח פעילות – האמת שזה מהר מהר, בטח במונחים ממשלתיים.
דולב: בכל משרד כזה אנחנו עושים תהליך שיש בו ארבעה שלבים.
דולב: שלב ראשון בעצם מסכמים עם המנכ"ל על ועדת היגוי בראשותו, שמובילה את כל הטרנספורמציה הדיגיטלית של השירותים.
דולב: בשלב השני מכניסים גורם מטעמנו, שנקרא מוביל דיגיטלי, למשרד, שהוא כפוף למנכ"ל או למשנה למנכ"ל, ותפקידו לסייע לכל הסמנכ"לים וראשי האגפים השונים במשרד להגדיר את הצרכים שלהם ואת האופן שבו הם נותנים שירות, ולראות איך אפשר להשתמש בכלים דיגיטליים באינטרנט ובאמצעים אחרים, כדי לשפר את השירות הזה ולהנגיש אותו.
דולב: הרבה הרבה יותר רחב מעולם הטפסים והאתרים, אבל ה-eGov מה שנקרא זה אחד התחומים שאנחנו עוסקים בו.
דולב: בשלב השלישי אנחנו לוקחים חברת ייעוץ אסטרטגי, שבעצם מייצרת ביחד עם הנהלת המשרד והמוביל הדיגיטלי תוכנית לאסטרטגיה דיגיטלית למשרד, החל מרמת המטרות ועד ה-bottom-up של הפרויקטים.
דולב: מתוך התוכנית האסטרטגית נגזרת בעצם תוכנית עבודה שמכילה את רשימת הפרויקטים הדיגיטליים החשובים ביותר למשרד.
דולב: אנחנו שמים מצ'ינג שלנו ושל המשרד הממשלתי, מצ'ינג תקציבי, על הביצוע של הפרויקטים האלה, ויוצאים לדרך לתוכנית שהיא בדרך כלל שלוש-שנתית.
דוד אמסלם: אשר, תקשיב, יש איזושהי הצעת חוק פרטית של סתיו שפיר בדיוק באותו נושא רק על משרדי הממשלה.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לדבר עם שרה שלך.
דוד אמסלם: זה עבר ועדת שרים אתמול אני מניח?
<תומר רוזנר: עוד לא ראינו את ההחלטות אבל כך אומרים לנו.
דוד אמסלם: ככה אמרו לנו.
דוד אמסלם: כנראה זה יעלה ביום רביעי.
דוד אמסלם: יש מצב שזה יעלה ביום רביעי?
דוד אמסלם: יכול להיות שזה יעלה ביום רביעי להצבעה?
רועי פולקמן: לדעתי ההצעה הייתה בנושא הפקסים או משהו.
דוד אמסלם: זה די זהה.
<גלעד קרן: אותו דבר כמו שלך.
<גלעד קרן: שיוכלו לקבל פניות במייל.
דוד אמסלם: אני מציע שתבדוק את זה, תבדקו גם עם השרה שלכם, באמת שאני מבקש, שלאחר שזה יעבור קריאה טרומית, אז נאחד את ההצעות, כי בסך הכול הן הצעות די זהות.
דוד אמסלם: אז מה זה משנה אם זה ברשויות?
דוד אמסלם: לא אשאל את חבר הכנסת פולקמן למה הוא הגיש את זה רק לרשויות, אין לי מושג למה.
דוד אמסלם: כנראה ששם יותר נוח, כי אין שם נושא חדש.
רועי פולקמן: לא, פשוט, כי לא רציתי להיכנס – אני חושב שעיקר עיסוקה של "ישראל דיגיטלית" והשרה היה עולם משרדי הממשלה, והלקונה הייתה ברשויות.
דולב: יש את הדיון של פקסים, לא פקסים, ויש את הדיון של טפסים.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו ברמה העקרונית, איך אני רואה את העסק.
דוד אמסלם: פקסים זה דבר שכבר עבר מן העולם, דרך אגב, אין לאף אחד כמעט פקס.
רועי פולקמן: במדפסת יש.
דוד אמסלם: שאלתי את תומר אם עדיין אתם משתמשים.
דוד אמסלם: אתה יודע, כשהיינו ילדים קטנים היינו לוקחים גביעי אשל, עושים חוט ומדברים בינינו, בין הבלוקים.
דוד אמסלם: אז חשבתי שאולי עוד אתם שם.
דוד אמסלם: אין פקסים היום.
דוד אמסלם: עכשיו כל אחד יש לו טלפון, שזה המחשב שלו, הוא מקבל למחשב.
דוד אמסלם: ואגיד לך, גם אנשים מבוגרים, אתה יודע, זה לא רק הילדים, שזה העולם שלהם, הם לא מבינים משהו אחר בכלל.
דוד אמסלם: תשאל את הבן שלי מה זה פקס, הוא צריך לפתוח מילון, לראות איך זה נראה.
דוד אמסלם: הוא לא יודע, הוא לא ראה פקס.
דוד אמסלם: לכן אנחנו צריכים להתקדם קדימה.
דוד אמסלם: אני מבחינתי מציע לכם איזושהי הצעה, אם הייתי השר שלכם הייתי מגדיר לכם את זה כתוכנית עבודה.
דוד אמסלם: היום אתה בא למשרדי ממשלה, אז הם מבקשים ממך אישורים חבל על הזמן.
דוד אמסלם: הם מבקשים ממך אישור שאתה נשוי או אלמן, הם מבקשים ממך את האישור שהבת שלך בצבא.
דוד אמסלם: הכול במערכת, הכול זה במערכת הציבורית.
דוד אמסלם: רק תקשר את המחשב ההוא עם ההוא – הכול.
דוד אמסלם: והאזרח מוצא את עצמו קם בבוקר, הולך למס הכנסה, אומר לו: לך תביא לי אישור ביטוח לאומי ולך תביא לי אישור מס בריאות ולך תביא.
דוד אמסלם: בלחיצת כפתור הוא יכול לראות את הכול.
דוד אמסלם: אני לא מבין למה אנשים - - -
<רפאל אוחיון: כי זה עולה כסף.
רועי פולקמן: כמה כסף זה עולה?
דוד אמסלם: עכשיו, האזרח, מבקשים ממנו גם לצלם וכו'.
דוד אמסלם: אני בעיני רוחי רואה באמת מערכת אחת ממשלתית מקוונת – דרך אגב, לא מסובך.
דולב: גם אנחנו.
דוד אמסלם: עכשיו, בא האזרח, הוא אומר לו: כן, אדוני, מה אתה צריך?
דוד אמסלם: לא משנה איפה.
דוד אמסלם: כי סתם אתן לך דוגמה, באמת אישית, אשתף אתכם.
דוד אמסלם: אשתי נפטרה לפני חמש שנים.
דוד אמסלם: קיבלתי קצבת שאירים.
דוד אמסלם: הבת שלי הגיעה לגיל 18, באופן אוטומטי התבטלה הקצבה.
דוד אמסלם: התגייסה לצה"ל, אני לא יודע כלום.
דוד אמסלם: פעם אחת חבר שלי אומר לי: שמע, דודי, אתה מקבל קצבת שאירים?
דוד אמסלם: אמרתי לו: לא, הבת שלי הגיעה לגיל 18.
דוד אמסלם: הוא אומר לי: אתה יודע שגם בצבא - - - אמרתי לו: לא, לא ידעתי.
דוד אמסלם: הוא אומר לי: תכתוב מכתב לביטוח הלאומי.
דוד אמסלם: אמרתי לו: ברצינות?
דוד אמסלם: הוא אומר לי: כן.
דוד אמסלם: אני כותב מכתב לביטוח הלאומי, וראה זה פלא, אמרו לי: אתה צודק.
דוד אמסלם: עכשיו, הביטוח הלאומי, ביום שהבת שלי תשתחרר מצה"ל הוא יכתוב לה מכתב: נא לשלם מס בריאות.
דוד אמסלם: באותו יום.
דוד אמסלם: עכשיו, הוא לא יודע שהבת שלי התגייסה לצה"ל?
דוד אמסלם: בוודאי הוא יודע.
דוד אמסלם: עכשיו, אם חבר שלי לא שואל אותי, אני לא כותב מכתב, והכול בסדר.
דוד אמסלם: כפיים, הכול טוב.
דוד אמסלם: אתה יודע כמה כסף מס הכנסה חייב למדינת ישראל לאזרחים?
<תומר רוזנר: עכשיו היה דוח של מבקר המדינה.
דוד אמסלם: הם יודעים כל אזרח, כמה מגיע לו.
דוד אמסלם: אבל הוא לא יכתוב לו מכתב.
דוד אמסלם: אם האזרח עצמו לא יידע – אבל אם האזרח חייב שקל, שבע מכתבים.
דוד אמסלם: הדיון הקודם שעשינו היה על החברות גבייה.
דוד אמסלם: עכשיו, הדיון הקודם.
דוד אמסלם: אגרות גבייה, ואתה יודע, ובאים, והוצאות לפועל, מה לא עושים לאזרח.
דוד אמסלם: עכשיו, אני שואל שאלה פשוטה: למה כל המערכת הזאת לא יושבת בכל מחשב ממשלתי?
דוד אמסלם: לא משנה איפה אתה בא.
דוד אמסלם: אתה בא, לוחץ על הכפתור, הוא יגיד לך, אותו פקיד, מה מגיע לך, מה לא מגיע לך.
דוד אמסלם: לא ישלח אותך לעשות, תביא לי אישורים.
דוד אמסלם: אין לך מושג כמה ביקשו ממני רק להביא את תעודת הפטירה של אשתי.
דוד אמסלם: לא תאמין, לא תאמין איזה סרט עברתי.
דוד אמסלם: אראה לכם: ככה, כאלה מסמכים, הייתי צריך לעבור ממשרד למשרד.
דוד אמסלם: וכל אחד מבקש ממני אותו דבר.
דולב: שלא לדבר על זיופים.
דוד אמסלם: אז לכן אני אומר באמת, אני נותן לכם איזה תוכנית עבודה ככה בראש: תעשו את זה, עם ישראל יברך אתכם, תאמינו לי.
דוד אמסלם: בעיקר לאנשים המבוגרים.
דוד אמסלם: הצעירים עוד יודעים להתווכח.
דוד אמסלם: המבוגר מסכן, לא יודע מה עושים ממנו.
דוד אמסלם: הוא הולך לבן שלו, אומר לו – תשמע, הוא עוזר, הכול אוטובוסים.
דוד אמסלם: אז לפעמים הבן-אדם מוצא את עצמו איזה שבועיים רק הולך בקו אחד, נוסע, חוזר.
דוד אמסלם: וגם אין לו למי התלונן.
דוד אמסלם: דרך אגב, למי הוא יתלונן?
דוד אמסלם: לפקיד שיושב מולו?
דוד אמסלם: הוא אומר לו: אחי, זה החוק, מה אתה רוצה?
דוד אמסלם: לכן באמת קחו את זה, תביאו הרבה בשורה.
דוד אמסלם: בבקשה, שלטון מקומי ואחרי זה נתחיל להקריא.
<איתי חוטר: תודה על זכות הדיבור, אדוני היושב-ראש.
<איתי חוטר: צהריים טובים.
<איתי חוטר: כמה נקודות שהעלו כאן, אבקש להתייחס לפני שניכנס להצעת החוק גופא.
<איתי חוטר: קודם כול, נתחיל בחיובי.
<איתי חוטר: אנחנו בהחלט חושבים שזה דבר נכון להצעיד את גופי השלטון - - -
דוד אמסלם: קודם כול, תציג את השם והתפקיד לפרוטוקול.
<איתי חוטר: איתי חוטר, סמנכ"ל כלכלה במרכז השלטון המקומי.
<איתי חוטר: אנחנו בהחלט חושבים שנכון וראוי להצעיד את הסקטור הציבורי קדימה.
<איתי חוטר: גם את הממשלה, גם את השלטון המקומי.
<איתי חוטר: ואנחנו בעד.
<איתי חוטר: אבל כמו הרבה תהליכים שמתרחשים, לצערנו רותמים את העגלה לפני הסוסים.
<איתי חוטר: יש כרגע במקביל כמה הצעות חוק שרלוונטיות לשלטון המקומי, תחת אותה כותרת אבל בסוגיות שונות.
<איתי חוטר: יש הצעת חוק נוספת של חבר הכנסת מיקי לוי, שעוסקת גם כן בטפסים, במה שנקרא התקשרויות או כל התקשורת של הרשויות המקומיות ושל כלל הגופים המתוקצבים זה נקרא עם ספקים, גם ייעשה באופן ממוכן.
<איתי חוטר: אף אחד לא מדבר באמת על הנושא של השתת עלויות.
<איתי חוטר: הזכירו פה מקודם, הזכיר ידידי אשר דולב תוכנית.
<איתי חוטר: אנחנו לא מכירים את התוכניות האלה, אנחנו לא רואים שיש תוכניות ממשלתיות שנועדו לסייע לרשויות, בדגש על רשויות חלשות, להגיע למקום הזה, כדי לאפשר לרשויות לעמוד בחקיקה כזאת או אחרת.
<איתי חוטר: נהפוך הוא, הממשלה נמצאת ברגרסיה בעניין הזה.
<איתי חוטר: אני יכול להגיד, וזה דברים שעולים מהשטח, שבעבר למשל הוזכר פה ממשל זמין, נהג לפתח טפסים מקוונים עבור רשויות מקומיות ללא עלות.
רועי פולקמן: רק אתה מבין שגילו, איתי, שזה לא נחוץ יותר?
<איתי חוטר: לא.
רועי פולקמן: כלומר היום הטכנולוגיה והעלות של לפתח טופס כזה כבד, היום רשות לא צריכה את זה.
<איתי חוטר: לא לא.
<איתי חוטר: אתייחס.
רועי פולקמן: היא יכולה בפלטפורמה חינמית לעשות את זה.
<תומר רוזנר: תזכיר לו שזה לא החוק הזה.
רועי פולקמן: זה נכון, וזה גם לא קשור לכאן, אנחנו לא מבקשים ממך טפסים מקוונים.
רועי פולקמן: זאת אומרת, אנחנו רק רוצים – אימייל צריך שיפתחו?
רועי פולקמן: אני מאוד רגיש למה שאתה אומר, אבל - - -
<איתי חוטר: בכוונה אמרתי שחשוב לי לפתוח בכללי ולא להתייחס להצעת החוק גופא כרגע.
דוד אמסלם: עזוב, תן לו bottom line.
<איתי חוטר: כי נאמרו פה כל מיני אמירות כלליות על סיוע שיינתן לרשויות המקומיות.
<איתי חוטר: ואנחנו אומרים: יש פה רצף של חקיקה, שאם אתה מתייחס אל כולה אתה רואה שמעבירים פה נטל לשלטון המקומי, מבלי לדבר איך השלטון המקומי - - -
רועי פולקמן: אם יש איזה נטל - - -
<איתי חוטר: ולהציג את זה כאילו מחר בבוקר הרשות המקומית תביא איזה סטודנט שיעשה את זה.
דוד אמסלם: לא לא, אגיד לך, תקשיב.
דוד אמסלם: בעיריית ירושלים היה לנו אתר של העירייה.
דוד אמסלם: אני למשל לקחתי את כל הטפסים שרציתי להפיץ לתושבים, סרקתי אותם, לקח לי חמש דקות.
דוד אמסלם: עובד שלי - - -
<גלעד קרן: היית סטודנט?
<איתי חוטר: אתה העלית אותם לאתר?
דוד אמסלם: בא אזרח, לא היה צריך לבוא לעירייה, מהבית היה מוציא את זה, מדפיס, מצלם היום, שולח לנו אפילו במייל.
דוד אמסלם: הינו מקבלים את זה, מאשרים לו, מחזירים לו.
דוד אמסלם: דרך אגב, בלי כסף.
דוד אמסלם: זה אותם מחשבים, לא עשיתי כלום, לא קניתי אפילו מחשב אחד.
דוד אמסלם: רק לקחתי איזה בחור שרק יסרוק אותם.
דוד אמסלם: זה חסך לי המון זמן.
דוד אמסלם: במקום שהאזרח יבוא, יתחיל להפריע לו, יישב לו, ישתה לו קפה.
דוד אמסלם: ענה לו, שלח לו, נגמר.
דוד אמסלם: אין אפילו הוויכוח.
<איתי חוטר: אז אני חוזר: אתה כבר מתייחס להצעת החוק הזו.
<איתי חוטר: רק חשוב לי לתאר תמונת מצב לפיה יש רצף של חקיקות בנושאים טכנולוגיים שמעוניינים להצעיד את השלטון המקומי - - -
דוד אמסלם: אבל למה ללכת לשם?
דוד אמסלם: אנחנו פה.
דוד אמסלם: אספר לך.
דוד אמסלם: אני מתכוון לעשות דיון רחב מאוד, גם דיברתי עם יושב-ראש השלטון המקומי לגבי הנושא של היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.
דוד אמסלם: דרך אגב, בעיקר בשלושה תחומים, אומר לך את האמת: חינוך, רווחה ותשתיות.
דוד אמסלם: אלה שלושת הנושאים לדעתי הכי חשובים.
<תומר רוזנר: ומענקי איזון.
דוד אמסלם: אבל בגלל שאני מאמין, באתי מהשלטון המקומי, אומר לכם את מה שאמרתי להם באוצר: אין מצב שהכנסות אצלכם והוצאות בעירייה.
דוד אמסלם: אתם חייבים לשפות אותם, להגיע לאיזשהו משהו.