GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שאול גולדשטיין: זאת אומרת שכאן עשו דבר שמתפשט לכל ההרים האלה ולך אנחנו חייבים להתנגד.
יואב בן צור: החברה להגנת הטבע.
<יעל אלישר: אני מבקשת לתת לאברהם שקד לדבר ראשון ואני אשלים בשני משפטים.
<יעל אלישר: יש פה גם את נועה, ממבשרת - - -
יואב בן צור: לא, אין לנו את כל הזמן, עם כל הכבוד.
<יעל אלישר: זה יהיה קצר.
יואב בן צור: אם שקד יהיה קצר, כולם יהיו קצרים.
<אברהם שקד: אני אשתדל להיות קצר.
<אברהם שקד: אני לא אדבר כאיש טבע.
<אברהם שקד: נאמרו פה המון דברים על הנושא של טבע.
<אברהם שקד: אני אדבר ואני רק רוצה לציין שכשמראים לכם את הקו הכחול, ועמליה, שאישית אני מאד מחבב אותה, אבל מראה לך ומספרת שהתכנית הזאת, בקו הכחול שהוצג לקבינט הדיור, היא ברובה שטח ירוק.
<אברהם שקד: אני אומר לכם – מי צריך את זה?
<אברהם שקד: יושב פה שאול, לא צריך שום סידור סטטוטורי.
<אברהם שקד: השטח הזה - אמרו לכם – הוא מיועד להיות ירוק, מחכה להיות מוכרז לגן לאומי וזה מה שצריך לעשות איתו מהר.
<אברהם שקד: עכשיו, אני כן רוצה להתייחס דווקא לעובדות שקשורות לנושא האורבאני, לעניין של ירושלים ובכלל ערים וכל מהלכי התכנון, שאני לא יכול לתאר אותם אחרת, בתור אחד שנוכח בהם – העלובים, הלא מקצועיים, השרלטנים - שמתנהלים בותמ"ל.
<אברהם שקד: הסיפור של תמ"א 1 הוא ממש לא רלבנטי לסיפורנו כרגע.
<אברהם שקד: הותמ"ל הוא הבעיה.
<אברהם שקד: עכשיו, אומרים כאן כל מיני דברים.
<אברהם שקד: אם אתם רוצים, אתם הרי לא ועדת תכנון, אומרים כאן כל מיני דברים לשכנע אתכם בנושאים תכנוניים, אבל אם אתם באמת רוצים לעשות או לנסות לעשות סדר במתרחש, הנה לכם כמה נקודות.
<אברהם שקד: את הותמ"ל הקימו ככה.
<אברהם שקד: בצ'יק.
<אברהם שקד: הליכים מהירים, טיק טק, סידרו והנה הוא עובד כמו שהוא עובד.
<אברהם שקד: את דעתי כבר אמרתי עליו.
<אברהם שקד: את מה שלא מקימים עד - - -
יואב בן צור: זה היה בממשלה הקודמת, שם הכל הלך מהר.
<אברהם שקד: אוקיי.
<אברהם שקד: עכשיו, מה שחסר - - -
דב חנין: הכל הלך מהר, חוץ מהדברים הטובים.
<אברהם שקד: מה שחסר זה אותו מערך של התחדשות עירונית, שנגרר ונסחב.
<אברהם שקד: מערכת מקבילה שצריכה לטפל את זה.
<אברהם שקד: אני את זה צריך לקדם מהר.
<אברהם שקד: אני, כאיש שיושב, לא רק איש שעוסק בטבע, אלא שיושב בוועדה המחוזית, אזכור את זה יותר מפעם ועוסק ומודע לצרות של ירושלים ולריפוט האורבאני שלה והצורך לחדש אותה.
<אברהם שקד: אני אומר נכון, צריך איזון, צריך למצוא את האיזון, ועליו דיבר כאן נציג משרד השיכון, אבל הדרך שבה – ושלמה התייחס לזה – שבה מתייחס האיזון לכאורה הזה, הוא בעצם כמו אקדח תלוי לרקה.
<אברהם שקד: Take it or live it.
<אברהם שקד: ו-If you live it, זאת אומרת או שאתם עושים את זה כמו שאנחנו אומרים לכם, או שאנחנו הולכים לותמ"ל.
<אברהם שקד: ככה זה מתרחש.
<אברהם שקד: את זה חייבים להפסיק.
<אברהם שקד: עכשיו, עוד דבר אחרון, אחרון והוא חשוב, והוא שוב קשור לדבר שאתם יכולים להתערב בו ולעשות בו מהלך פרלמנטארי ראוי.
<אברהם שקד: אני מתייחס לתכנית אחת.
<אברהם שקד: הוזכרו כאן הצורך בהתחדשות עירונית בירושלים.
<אברהם שקד: הוזכרה כאן שכונה, שתושבי ירושלים מכירים אותה היטב וגם אני למדתי להכיר אותה ואת חרפתה, זו השכונה המטה ליפול – אולסוונגר.
<אברהם שקד: באולסוונגר שחררו בזמנו, בעקבות הליך משפטי, שח של 24 דונם שהוא היה חלק מתכנית של עין כרם ורצו להקים בו וילות והמינהל הקהילתי הלך ועתר ובסופו של דבר המינהל ביטל את המכרז.
<אברהם שקד: אני יושב בשבוע שעבר עם מתכננת המחוז, שמראה לי את התכנית החדשה המתקדמת לאולסוונגר.
<אברהם שקד: השטח הזה כלול בה.
<אברהם שקד: המינהל, מהשטח הזה – זה שטח של המדינה לא בנוי - שהדבר היחיד שראוי לעשות בו זה להשתמש בו כעתודה כדי לצמצם את מראה הבנייה באזור שהוא מאד מאד רגיש נופית.
<אברהם שקד: זאת אומרת, לאפשר שם בנייה שתתמוך בהתחדשות העירונית של השכונה הזאת.
<אברהם שקד: והיא אומרת לי תראה, מה שהמינהל הודיע לנו, זה שמכל השטח הזה של 24 דונם – הם יתנו 4 דונם, כי יש להם חוות דעת משפטית בעניין הזה.
<אברהם שקד: שני שטחים זעירים, שכל תרומתם לתכנית הזאת, היא לפתור איזה שהן בעיות תחבורה.
<אברהם שקד: מה שצריך להיות בהתחדשות עירונית – ואני אומר את זה שוב ושוב ושוב בישיבות, בכל מיני פורומים – זה שהמדינה צריכה להכניס את היד לכיס וההכנסה של היד לכיס היא לקחת שטח כזה, שהוא צמוד דופן באבואה, לשכונה שמיועדת להתחדשות עירונית ולתת אותו לא כשותף לתכנית איחוד וחלוקה כדי להכניס כסף לאוצר - שהיום שולט בכל התכנון – אלא כדי לאפשר תכנית אנושית, ראויה, סבירה – גם מבחינת המראה, גם מבחינה הצפיפות, ולא כמו אחדות מתכניות ההתחדשות העירונית, שלצערי מקודמות בירושלים והן לא אנושיות, לא רק במראה אלא גם במה שהן עושות לתושבי השכונה הקיימים ולעיר כולה.
<אברהם שקד: תודה רבה.
יואב בן צור: כן, בבקשה, ממש בדקה.
<יעל אלישר: אני מרכזת את הברית לחיזוק ירושלים ושמירה על ההרים סביב לה, שכוללת למעלה מ-14 ארגונים ורשויות.
<יעל אלישר: שמי יעל אלישר.
<יעל אלישר: כפי שנאמר כאן, התנגדות חסרת תקדים למעלה, מאד דומה להתנגדות לתכנית ספדי, אבל הפעם מובלת על ידי הרשויות.
<יעל אלישר: אני חושבת שגם העניין הזה הוא חסר תקדים.
<יעל אלישר: כבוד יושב הראש, אני חושבת שזה שהאנשים פה חוזרים על הדברים, אבל כל כך הרבה גורמים חוזרים על אותם דברים ואני מניחה שהדבר משפיע ובסופו של דבר הדבר יחלחל.
<יעל אלישר: מה שחשוב לי להדגיש, תרצה פינקל יושבת פה.
<יעל אלישר: אורי בר שישת ותרצה פינקל עשו דו"ח עתודות קרקע.
<יעל אלישר: אנחנו מגישים לכם אותו, הדברים נעשו.
יואב בן צור: תיכף נשמע אותו.
<יעל אלישר: בנוסף, יש כאן תכנית לפארק.
<יעל אלישר: אנחנו לא מדברים על חלומות באספמיא.
<יעל אלישר: הקרן לשיקום מחצבות כבר ממש הסכימה לתקצב את הפארק הייחודי שאנחנו נקים ביחד בהר חרת.
<יעל אלישר: ולכן חשוב להבין, אנחנו לא מדברים פה על הזיות.
<יעל אלישר: אנחנו מדברים על תכנית מתאר מחוזית, שתוכננה ופורסמה לאישור ובעצם מתפקדת משנת 2013.
<יעל אלישר: זה לא לפני 20 שנה.
<יעל אלישר: ישבו מתכננים וחשבו איפה לבנות ואיפה לשמר במחוז ירושלים ואנחנו כארגוני סביבה, מאז שנפלה תכנית ספדי, מגישים הרבה פחות התנגדויות.
<יעל אלישר: אני קוראת לכם לקרוא לממסד התכנוני להפסיק את המהלך שמקודם פה היום, כדי שכולנו נוכל לחזור ולעבוד ביחד.
<יעל אלישר: כרגע יש מלחמת גוג וגוג וכך אי אפשר לעבוד.
יואב בן צור: מנחם זלוצקי, בבקשה.
יואב בן צור: תפקיד.
<מנחם זלוצקי: שמי מנחם זלוצקי ואני יושב ראש מועצת גנים לאומיים ושמורות טבע, שהיא מועצה ציבורית, שמורכבת גם מנציגי ארגוני הטבע וגם מנציגי הפיתוח.
<מנחם זלוצקי: המועצה, כמי שאחראית על שגרת השטחים הפתוחים, כולל המוגנים, יש לה עמדה ברורה וחד משמעית לצורך לשמור על המרחב הזה של הר חרת, שהוא חלק ממרחב רחב יותר, כפי שהוסבר כאן.
<מנחם זלוצקי: כל בינוי בהר הזה, שהוא רכס מוארך, למעשה ששולט גם על הפארקים המטרופולינים, ייראה למרחוק.
<מנחם זלוצקי: אני רק רוצה לבוא ולומר גם לעמליה, שהציגה כאן בצורה נחרצת שהבינוי בתכנית אמור להיות רק בדופן המחצבה, שלפני תקופה קצרה הייתה בדיון במועצה תכנית של קק"ל, שנקראת יער סטף, אבל זו תכנית רחבה שכללה בתוכה גם הרחבה של הר חרת, אבל לא כללה את שטח המחצבה, אלא רק את שולי המחצבה.
<מנחם זלוצקי: למרות זאת, נציג רמ"י במועצה התנגד נחרצות לקידום התכנית ודרש שהיא תכלול, או לשנות את גבולותיה כך שהיא תכלול גם שטחים בשולי המחצבה, כדי שניתן יהיה לממש את תכנית הפיתוח.
<מנחם זלוצקי: אז העובדה הזאת צריכה להיות ידועה כאן, ואני לא רוצה לחזור על כל הטיעונים שנאמרו כאן.
יואב בן צור: תרצה פינקל, מגמה ירוקה.
<תרצה פינקל: אוקיי, אני כתבתי דו"ח עתודות קרקע למגורים בירושלים, יחד עם אורי בר שישת.
<תרצה פינקל: הדו"ח מבוסס על נתונים שאורי אסף, שכוללים את כל התכניות לבנייה של מגורים, שקיימות היום בירושלים.
<תרצה פינקל: לכל תכנית נעשתה הערכה.
<תרצה פינקל: קודם כל נבדק כמה יחידות דיור היא כוללת.
<תרצה פינקל: נעשתה הערכה של הסבירות שהיא תתממש בפועל ונעשתה הערכה של מתי היא תתממש בפועל, כשטווח השנים שבדקנו היה מהיום, בעצם משנת 2015, עד שנת 2040.
<תרצה פינקל: הדו"ח הזה מחולק לשלושה חלקים.
<תרצה פינקל: יש לו חלק אחד שפורסם כבר, שמדבר על העתודות, המאגר, מה יש בו לפי שכונות, לפי יוזמה ציבורית או פרטית ועוד כל מיני עובדות.
<תרצה פינקל: החלק השני מדבר על דו"ח שנעשה כבר בשנת 2006, שהמטרה שלו הייתה להעריך את אותם דברים והוא בודק מה קרה בפועל ב-10 השנים האחרונות, כדי לבדוק האם באמת הערכות האלה יש בהן טעם; והחלק השלישי מדבר על מה המאפיינים של העתודות האלה.
<תרצה פינקל: זה בהתייחס לשלושה חלקים, לשלושה מאפיינים עיקריים, הבנייה לגובה - - -
יואב בן צור: גברתי מתכננת עכשיו להציג לנו את כל הדו"ח הקיים?
<תרצה פינקל: לא.
יואב בן צור: אז תתכנסי בדקה הקרובה לסיים, בבקשה.
<תרצה פינקל: בסדר גמור.
<תרצה פינקל: הסיבה שאני מתעסקת בעובדות ועל מה הדו"ח הזה מתבסס, היא שיש פה המון המון דיון על כמה יש לבנות בעיר ויש המון המון נתונים שונים, והמטרה של הדו"ח היא לספק איזה שהוא מאגר מידע, כדי שאפשר יהיה לקבל על בסיסו החלטות.
<תרצה פינקל: הדו"ח מראה באופן חד משמעי שהתכניות שקיימות היום לבנייה בירושלים כוללות 117,000 יחידות דיור עד שנת 2040.
<תרצה פינקל: מתוכן, בהנחת מימוש הכי הכי מינימאלית אפשרית, אפשר יהיה לממש כ-70,000 יחידות דיור עד שנת 2040.
<תרצה פינקל: היחידות האלה חלקן, רובן הגדול הן בתכניות קיימות, חלקן במתחמים שסומנו בתכנית המתאר לפיתוח, שעוד אין עליהן תכניות אבל הן בהכנה; וחלקן בציפוף עירוני, שחלקו הוא בהערכה של תמ"א 38 וחלקו הוא בהערכה של תכניות אב שכונתיות.
תמר זנדברג: כמה מהן בהתחדשות עירונית?
<תרצה פינקל: השאלה למה מתייחסים להתחדשות עירונית.
תמר זנדברג: מה שנקרא בהתייחסות המצמצמת.
תמר זנדברג: מבחינתנו התחדשות עירונית.
תמר זנדברג: ההתייחסות המצמצמת של המדינה.
<תרצה פינקל: אנחנו התייחסנו להתחדשות עירונית כפינוי בינוי, לתמ"א 38.
תמר זנדברג: וכמה מהן?
<תרצה פינקל: הפינוי בינוי כולל בערך 26,000 יחידות דיור כיום, קצת יותר.
<תרצה פינקל: ההנחה שלנו כעורכי הדו"ח, היא שהמספר הזה ילך ויגדל, כי היום התהליך הזה של פינוי בינוי נמצא מאד בהתחלה.
<תרצה פינקל: הרבה אנשים חוששים להיכנס אליו, התכניות עוד קשה להן להתבצע, אבל התחדשות עירונית בתמ"א 38 יש הערכה למעל 6,000 יחידות דיור.
<תרצה פינקל: הייתה פה איזו שהיא התייחסות להתחדשות עירונית כאל משהו שהוא לא התחדשות עירונית, כאל רק מתחמים פתוחים.
<תרצה פינקל: זה לא נכון.
<תרצה פינקל: הרבה מהתכניות הן תכניות של תוספת יחידות דיור, של הרחבת יחידות דיור.
יואב בן צור: צרויה יערי.
תמר זנדברג: זאת הייתה אמירה חשובה.
תמר זנדברג: כשאנחנו מדברים על היצע לבנייה - - -
יואב בן צור: כן, כן, כן.
תמר זנדברג: זה לא רק או שנבנה על השטחים הפתוחים או התחדשות עירונית.
יואב בן צור: או שלא יהיה.
תמר זנדברג: יש שטחים לבינוי בתוך העיר, שהם בנייה חדשה - - -
יואב בן צור: כולם בתוך ירושלים.
יואב בן צור: אמר את זה מהנדס העיר.
<שלמה אשכול: יש גם תב"עות.
<תרצה פינקל: אני אציין רק עוד משהו לגבי הקצב, רק שנייה אחת קצרה.
<תרצה פינקל: לגבי הקצב, בגלל שנאמר פה שצריך לתת מענה ליחידות דיור במהרה, בגלל הביקוש.
<תרצה פינקל: בנייה של שכונות חדשות תיקח הרבה זמן.
<תרצה פינקל: היום הדו"ח מראה שיש 10,000 יחידות דיור כבר עכשיו בבנייה ואכלוס ועוד 20,000 יחידות דיור בתכניות מאושרות.
יואב בן צור: צרויה יערי, בבקשה.
יואב בן צור: ממש בקצרה.
<צרויה יערי: היי, אוקיי, שלום לכולם.
<צרויה יערי: אני צרויה יערי, אני סטודנטית למדעי כדור הארץ וביולוגיה באוניברסיטה הערבית בגבעת רם.
<צרויה יערי: אני נולדתי וגדלתי בנגב המערבי, ככה שמבחינת תחושות נוסטלגיות חזקות אין לי כלפי הרי ירושלים.
<צרויה יערי: אני לא נמצאת פה בגלל זה.
יואב בן צור: זה יבוא עם הזמן.
<צרויה יערי: אני נמצאת פה ובכלל לוקחת חלק במאבק, אני אגב ממגמה ירוקה, ולוקחת חלק במאבק בגלל שאני חוששת, כי אנחנו נמצאים פה עכשיו ודיברנו עכשיו הרבה על הותמ"ל, הוועדה הזאת, המנגנון של הותמ"ל הוא מנגנון בעל פוטנציאל הרס אדיר.
<צרויה יערי: אני לא ארחיב יותר מדי כי כבר הרבה דיברו - - -
יואב בן צור: לא, לא להגזים, הוא גם בונה מדי פעם.
<צרויה יערי: פוטנציאל הרס.
<צרויה יערי: מה שכן, יש לנו פה את דו"ח הותמ"ל, שיצא בקיץ, בתום שנה של פעילות, ואפשר לראות שם כל מיני תכניות שהוגשו על ידי הותמ"ל, שהן עם בעיות מאד מאד גדולות מבחינת ציונים, מבחינת ניצול קרקע, כלומר חוסר ניצול קרקעות.
<צרויה יערי: תכניות שאושרו בותמ"ל.
<צרויה יערי: אז את זה חשוב לי להגיד.
<צרויה יערי: אני בחורה בת 24.
<צרויה יערי: אני מסתכלת קדימה על השנים הרבות שעוד יש לי לחיות כאן ואני ממש מנסה לחשוב מה הייתי רוצה ש - - -
יואב בן צור: תוחלת החיים עולה.
תמר זנדברג: כן, כן, בעזרת השם.
<צרויה יערי: ואני מנסה לחשוב וצריך לזכור שאתם, מי שנמצא כאן עכשיו, חברי הוועדה, משאירים לנו את המקום הזה לשנים הבאות וצריך לזכור את זה.
<צרויה יערי: אני לא רוצה - - -
יואב בן צור: אני מסיימת.
יואב בן צור: נועם סטרבצ'ינסקי.
<נועם סטרבצ'ינסקי: שלום לכולם.
<נועם סטרבצ'ינסקי: אני נועם סטרבצ'ינסקי, בן 17 ממבשרת ציון.
<נועם סטרבצ'ינסקי: רוב מה שרציתי להגיד בעצם כבר אמרו, אבל בחג הסוכות האחרון הייתי בעוד טיול בהר חרת, עם כמה חברים שגם הם יושבים פה מאחור, וזו הפעם הראשונה באמת ששמעתי על התכניות בנייה בהר.
<נועם סטרבצ'ינסקי: במילים אחרות, להרוס את ההר הזה.
<נועם סטרבצ'ינסקי: ההר הזה באמת הוא מקום מדהים.
<נועם סטרבצ'ינסקי: מי שעוד לא היה, אני מאד ממליץ.
<נועם סטרבצ'ינסקי: מקום אדיר שמשמש בית טבעי למאות בעלי חיים ולמאות זנים של צמחים.
<נועם סטרבצ'ינסקי: אנחנו, בני הנוער באזור, אוהבים מאד את ההר הזה, אם זה ללכת להיות בנוף, לטייל.
<נועם סטרבצ'ינסקי: אני אישית גם מרכז קהילה צעיר בצופים ואותי חינכו וגם אני מחנך לשמור על הסביבה, לאהוב את הסביבה.
<נועם סטרבצ'ינסקי: ואיך אני יכול לחנך את הבאים, כאילו, הבאים בתור, את דור העתיד, לשמור על הסביבה, כשבעצם - - -
יואב בן צור: יש לך עוד כמה שנים לעשות את זה.
<נועם סטרבצ'ינסקי: כשבעצם מתחת לאף בונים לנו והורסים את הטבע שלידנו.
<נועם סטרבצ'ינסקי: וסליחה, כי לא בקטע, אבל זה לא הכרחי.
<נועם סטרבצ'ינסקי: הרי כמו שאמרו פה לפני, רציתי להגיד את זה, אבל ויתרתי מפאת זמן, אמרו לפני שבירושלים יש עוד הרבה מקום.
<נועם סטרבצ'ינסקי: יורם, ראש המועצה באמת הציג שבמבשרת בונים בעוד מקומות.
<נועם סטרבצ'ינסקי: זה לא הכרחי.
<נועם סטרבצ'ינסקי: זה לא שאנשים מחכים ברחובות שיבנו שם בהר חרת, בשביל להיכנס לבתים האלה.
יואב בן צור: תודה, נועם, תודה.
יואב בן צור: מיצית.
יואב בן צור: רבותי, לסיכום.
יואב בן צור: קודם כל תודה רבה לכל מי שהגיע לפה ודיבר בלהט רב באמת על החשיבות של הטבע.
יואב בן צור: תודה רבה לחברי הכנסת שהגישו את ההצעה לסדר, יישר כוח.
יואב בן צור: מה שאנחנו נעשה, מפה תצא קריאה גם לקבינט הדיור.
יואב בן צור: אנחנו נפעל גם, תמר, אפילו שאת לא בקואליציה, אנחנו נצרף אותך מדי פעם לצורך הדברים האלה.
יואב בן צור: אנחנו רואים חשיבות רבה בשמירה על הטבע, בשמירה על הנוף הטופוגרפי היפה שנמצא באותו אזור.
יואב בן צור: אני לא אסתיר שאני גם לעתים קרובות מגיע לאזור ומטייל שם עם בני משפחתי, הנכדים וכו', ואני חושב שיש חשיבות רבה.
יואב בן צור: אנחנו נפנה בקריאה לקבינט הדיור ונעשה את מה שצריך לעשות, גם באמצעות הקואליציה.
יואב בן צור: לנסות, לראות, שימצאו איזה שהן חלופות בצורה כזאת שבעזרת השם שום דבר לא ייפגע וכל הגופים כולם, כל הארגונים מכל הסוגים, יסכימו בעצם לתכנית הזאת, ואם לא, אז מה שלא הולך בכוח ילך ביותר כוח.
יואב בן צור: אז נלך באמת למאבק.
יואב בן צור: אני מפה, מוועדת הפנים אומר שאני חושב שיש חשיבות רבה מאד לשמירה על המקומות הללו ואנחנו מקווים שנגיע לאיזו שהיא הבנה.
יואב בן צור: אתם יודעים, תמיד כשאני מסתובב ברחבי הארץ ואני רואה הרבה שטחים שהם כלום, שהם סתם שטח, לא שמורת טבע ולא כלום והם שטחים ריקים, ואני אומר רגע, סליחה, תראו כמה בניינים עוד אפשר לבנות פה.
יואב בן צור: אז נכון שלפעמים להקים עיר חדשה זו עלות גדולה ונכון שכשאתה נצמד לאיזו שהיא עיר עם תשתיות לאז זה יותר קל, אבל בסדר.
יואב בן צור: בסך הכל אנחנו צריכים עם כל הרצון שלנו לבנות, אנחנו צריכים גם לא לשכוח להשאיר לנו באמת את המרחב הטבעי והיפה והחורש והעצים ושמורות הטבע, להשאיר לנו שיהיה לנו אחר כך לאן ללכת לטייל.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת סוגיית תשלום מיסים עירוניים עבור תחנות מוניות ומפרצי חנייה של מוניות ברשויות המקומיות.
דוד אמסלם: על מנת להיכנס לדיון אני מבקש ממרכז המחקר והמידע של הכנסת להציג לנו את הרקע ואז נשמע את החבר'ה מן המוניות, את משרד האוצר ונחתוך את העניין.
<רינת בניטה: אני ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<רינת בניטה: נתבקשנו להכין מסמך בנושא הזה.
<רינת בניטה: פנינו אל משרד הפנים ואל מרכז השלטון המקומי כדי לקבל מידע לגבי כלל הרשויות.
<רינת בניטה: מצאנו שהיום אין גוף שמרכז את המידע המבוקש, לא לגבי סך הגבייה עבור סעיף תחנות המוניות ולא לגבי חקיקה עירונית ייעודית שמטרתה גביית אגרה בגין מקום חנייה של מוניות.
<רינת בניטה: בהינתן העובדה הזו פנינו אל 14 הערים הגדולות.
<רינת בניטה: הממצאים מראים שבעצם כל 14 הערים שפנינו אליהן גובות ארנונה עבור שטח תחנת המוניות עצמה, לרוב על-פי אחד משני סעיפי גבייה עיקריים.
<רינת בניטה: מרבית העיריות שפנינו אליהן גובות על-פי סיווג של משרדים או עסקים ושתי רשויות מקומיות גובות על-פי סיווג ייחודי של תחנת מוניות.
<רינת בניטה: התעריף למטר הוא על-פי צו הארנונה והשונוּת בגביית התעריפים למטר היא תוצאה של שונוּת בצו הארנונה בין העיריות, ואנחנו יודעים שזה קיים.
<רינת בניטה: בנוסף, חלק מן העיריות גובות גם תשלומים נוספים עבור מפרצי החנייה של המוניות באחד משלושה הסדרים עיקריים שאנחנו מצאנו.
<רינת בניטה: חלק מן העיריות גובות ארנונה, עירייה אחת גובה דמי שימוש, וב-5 עיריות מבין ה-14 נגבית אגרה שנתית.
<רינת בניטה: ההבדלים שמצאנו ומוצגים בטבלה הם הבדלים ניכרים בין העיריות שמסרו לנו את המידע.
<רינת בניטה: אני רוצה להדגיש ש-5 עיריות לא מסרו לנו מידע האם הן גובות בכלל ארנונה או דמי שימוש שהם לא ארנונה אז אין לנו את המידע הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה וולונטרי?
דוד אמסלם: מה עושים כאשר הם לא מגישים מידע לכנסת?
<רינת בניטה: על-פי חוק הכנסת, סעיף 64 קובע שכל גוף מבוקר במדינת ישראל מחויב למסור את המידע בלא דיחוי, בדומה לסמכויות מבקר המדינה.
דוד אמסלם: אני מבקש מכם שתוציאו מכתב לראשי העיריות וליועצים המשפטיים של אותן עיריות.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לקבל תשובה למה הם לא ענו, לפני שאנחנו מגישים את זה ליועץ המשפטי לממשלה כדי שהוא יטפל בעניין.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין למה כשאתם פונים לא עונים לכם.
דוד אמסלם: תיידעי אותי בעניין.
<רינת בניטה: נבקש את המידע הזה בשנית.
דוד אמסלם: תוציאי להם מכתב, שאתם מבקשים לדעת על-פי החוק.
דוד אמסלם: כרגע לא מעניינת אותי האינפורמציה.
דוד אמסלם: מעניין אותי למה הם לא ענו.
דוד אמסלם: זו חוצפה.
<רינת בניטה: מבין העיריות שענו, אנחנו רואים פה שונוּת גדולה בתעריפי הגבייה בגין אותו חוק עזר עירוני שחוקק בכל אחת מן העיריות, למעט אשדוד שלא גובה על-פי אגרה שנתית אלא גובה דמי שימוש בגובה משתנה על-פי כל מיני הסכמים שיש לה מול תחנות המוניות בעיר.
<רינת בניטה: אנחנו רואים שב-4 עיריות – תל-אביב, חיפה, נתניה וחולון – תעריף הגבייה נע בין כמה עשרות שקלים לכמה מאות שקלים, עד 547 שקלים, ובירושלים יש שלושה אזורי גבייה, כשהנמוך בהם עומד על 2,364 שקלים בשנה, ובאזור א', האזור שהתעריף בו הגבוה ביותר, התעריף בשנת 2014 עמד על 10,802 שקלים בשנה.
דוד אמסלם: למקום חנייה בחוץ.
<רינת בניטה: כן.
<רינת בניטה: אלה הנתונים שמסרו לנו.
דוד אמסלם: בואו נשמע את החבר'ה מהמוניות.
<יהודה בר אור: אני יושב-ראש ארגון הגג של המוניות בישראל.
<יהודה בר אור: אני נמצא בענף המוניות הרבה מאוד שנים, אני בענף כבר יותר מ-33 שנה, מהן במשך 15 שנים אני יושב-ראש איגוד המוניות ומשתף פעולה עם חברי פריד אברהם מזה שנים רבות.
<יהודה בר אור: מה שנאמר פה, יש פה חלק נכון וחלק לא נכון שלא תואם למציאות.
דוד אמסלם: תגיד שחלק לא מדויק, לא לא-נכון.
<יהודה בר אור: לא נכון למציאות.
<יהודה בר אור: נלך לפי מה שאתה אומר, לא מדויק.
<יהודה בר אור: ניקח לדוגמה את תל-אביב, העיר הגדולה ביותר.
<יהודה בר אור: מזה עשרים ומשהו שנים אנחנו לא משלמים ארנונה לעירייה משום שאין לנו שטח אדמה מן העירייה.
<יהודה בר אור: בעבר היו לנו הקצאות של בוטקה וכל מיני מבנים שיכולנו לשבת בהם.
<יהודה בר אור: לפני עשרים שנים זה בוטל, ירדו לנו כל המבנים.
<יהודה בר אור: היום כל אחד משכיר את הנכס שלו באופן פרטי ומשלם את כל המיסים לעירייה על-פי הנכס עצמו, בהתאם למה שהעירייה מבקשת ממנו, ללא שום התערבות מצד אף אחד.
<יהודה בר אור: לגבי מקומות החנייה, מאז קום המדינה ועד לפני 5 שנים עיריית תל-אביב הייתה העירייה המסודרת ביותר, שגבתה מאתנו במשך כל השנים את אגרות החנייה.
<יהודה בר אור: אף פעם לא קרה שפספסנו איזו שנה, תמיד שילמנו את מלוא המחיר, שמאז ומתמיד היה הגבוה ביותר.
<יהודה בר אור: בירושלים קרוב לחמישים שנים לא שילמו אגרות.
<יהודה בר אור: לפני כ-5 שנים עלו על הנושא הזה שהם לא משלמים ואז הטילו עליהם קנסות ונטל כבד יותר והגדירו להם את החניות.
דוד אמסלם: כלומר, עד לפני 5 שנים בעיריית ירושלים לא גבו עבור החנייה ברחוב.
<יהודה בר אור: יש לנו בחוץ את העמודים שאנחנו חונים לפניהם.
<יהודה בר אור: אם לדוגמה יש לי 100 מוניות ויש לי רק 8 מקומות חנייה, 100 מוניות צריכות להתפרש על פני 8 מקומות החנייה.
<יהודה בר אור: זה לא שיש לי 80 מקומות חנייה.
<יהודה בר אור: יש לי 8 מקומות חנייה.
<יהודה בר אור: גם אם יהיו לי 1,000 מוניות הן צריכות לעמוד באותם מקומות.
<יהודה בר אור: כמובן שכל תחנה ותחנה בפני עצמה שילמה על פי מספר המוניות והחברים שעובדים בה.
<יהודה בר אור: אנחנו שילמנו הכי הרבה אגרות, יותר מחצי מיליון שקל על קרוב ל-1,000 נהגי מוניות.
דוד אמסלם: על איזה מקום אתה מדבר?
<יהודה בר אור: אני מדבר על תל-אביב.
דוד אמסלם: אתה עובד בתל-אביב?
<יהודה בר אור: אני בתל-אביב.
דוד אמסלם: כשאתה אומר "אנחנו" אתה מתכוון לתל-אביב?
<יהודה בר אור: אני מתל-אביב.
<יהודה בר אור: אני במקרה נולדתי בתל-אביב.
<אשר בן שושן: למען הסדר הטוב, הוא מדבר בשם המוניות, לא בשם עיריית תל-אביב.
דוד אמסלם: ברור, לרגע לא חשבתי אחרת.
<יהודה בר אור: דיברתי קודם כול על תל-אביב.
<יהודה בר אור: בחיפה משלמים לפי 480 שקל, ובחולון משלמים לפי 400 שקל.
<יהודה בר אור: גם בראשון לציון, שאני מכיר את הנתונים שלה, משלמים לפי 480 שקל ומשהו.
<יהודה בר אור: יש עיריות שהגיעו להסכמות עם תחנות המוניות ומשלבים להם הכול ביחד בהסכמה, למשל באשקלון, באשדוד ויש עוד כמה עיריות כאלה, למשל בנתניה ובעוד כמה מקומות, שהגיעו להסכמה עם תחנות המוניות שנמצאות בקרבן מה המחיר שיהיה.
<יהודה בר אור: אני חושב שמה שאנחנו משלמים ומה ששילמנו משקף מאוד, לאור זה שאנחנו לא יכולים להעמיד שום מונית נוספת במקום מסוים.
<יהודה בר אור: הדגשתי את זה מאוד, שברגע שאנחנו נמצאים עם 100 מוניות ועם 8 מקומות חנייה אתה מתאר לעצמך שהרבה מוניות מסתובבות ללא חנייה ומקבלות דוחות, אבל זה כנראה תוצאה של ההתנהלות מאז קום המדינה, כך חולק העניין ולכן לא נכנסנו לעומק העניין והשארנו את זה כפי שקיים במציאות.
<יהודה בר אור: אבל למעשה בפועל אם כבודו ישקול את זה היטב, היום יש המון מוניות שנמצאות בתוך הרשת וכאשר הן רוצות לחנות, לא מקצים להן חנייה נוספת כי החנייה קבועה, יש 8 מקומות או 10 מקומות או 3 מקומות בהתאם לכל תחנה ולעמודים שיש בכל מקום ומקום.
<יהודה בר אור: לכן לפי הבנתנו המחיר שאנחנו משלמים היום בערים הגדולות, בירושלים, תל-אביב, חיפה ובאר-שבע, שם משלמים גם כ-480 שקל, אנחנו חושבים שהמצב הזה שלנו היום, במיוחד במצב הקשה שאנחנו נמצאים בו, אנחנו חושבים שהנטל הזה עלינו הוא די והותר ואין כוח למוניות, שעובדות מצאת החמה ועד צאת הנשמה, לשאת אפילו שקל אחד נוסף.
<יהודה בר אור: אני מבקש לדאוג לכך ואם אפשר אפילו להקל עלינו.
<פריד אברהם: אני יושב-ראש ארגון מוניות השירות ומנכ"ל ארגון הגג.
<פריד אברהם: אנחנו עובדים כ-10 שנים ביחד, מקיפים את כל הארץ.
<פריד אברהם: חברי יהודה בר אור הדגיש מעומק לבו את העול הכבד הקיים על ענף המוניות.
<פריד אברהם: אני בא להוסיף עוד יותר, אולי הוא לא ביטא את הקושי במלואו.
<פריד אברהם: אני רוצה להוסיף מעומק לבי עכשיו ולדבר על העול הכבד הקיים על ענף המוניות בכלל, על כל המשתמע מכך.
<פריד אברהם: בענף המוניות יוצא נהג מונית לתת שירותים.
<פריד אברהם: אתם לא עושים לו טובה, סליחה על הביטוי.
<פריד אברהם: אם לא היו מוניות היה צריך לייצר אותן כדי שהנוסע ייסע על-ידי נהג המונית.
<פריד אברהם: עכשיו מטילים עליו כל מיני תשלומים.
<פריד אברהם: הוא משלם אגרה, הוא משלם למדינה כבר את האגרה.
דוד אמסלם: כמה אגרה הוא משלם?
דוד אמסלם: כאשר אדם קונה מונית, מה המסלול שהוא עובר?
<פריד אברהם: 245,000 ש"ח הוא משלם עבור הזכות להסיע נוסע, באמת.
<פריד אברהם: תרשה לי, אם אני כבר מדבר כך.
דוד אמסלם: אני מרשה לך הכול.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין, מה התשלומים שמושתים על נהג המונית, מעבר לזה שהוא קונה את האוטו?
<פריד אברהם: הכשרה, רכב מתאים.
דוד אמסלם: תגיד לי בשקלים.
<פריד אברהם: עשרות אלפי שקלים.
דוד אמסלם: כמה עולה המספר?
<פריד אברהם: המספר עולה 245,000 ש"ח.
<פריד אברהם: משלמים את הכסף למדינה.
<פריד אברהם: זה מתחיל בזה.
<פריד אברהם: אחר-כך הוא צריך לקנות רכב מתאים, שהמחיר נע בין 80-90 אלף לאוטו קטן ועד 280 אלף ש"ח לאוטו גדול, ואפילו יותר.
דוד אמסלם: עכשיו יש לו כבר את המונית עם הכובע.
<פריד אברהם: הכובע זה הזכות הציבורית על מנת שהוא יסיע נוסעים.
<פריד אברהם: הוא צריך מונה, כי זה מחיר מפוקח על-ידי משרד התחבורה.
דוד אמסלם: כמה הוא משקיע באביזרים באוטו?
<פריד אברהם: באביזרים באוטו בערך 10,000 שקל.
<פריד אברהם: ביטוח, על כל המשתמע; אמורטיזציה, על כל המשתמע; סולר שהוא 35% מסל התשומות.
<פריד אברהם: אנחנו משלמים בלו על סולר שבעבר לא היינו משלמים אותו.
<פריד אברהם: זאת אומרת, מוסיפים עוד מיסים; ומיסים כמובן.
דוד אמסלם: אני מבין שהוא משלם גם לתחנה.
<פריד אברהם: תחנה זה תחזוקה.
דוד אמסלם: אני בא מהזווית של הנהג, אני רוצה להבין.
דוד אמסלם: אני רוצה לדעת, אם מחר אני קונה מונית מה הסיפור.
דוד אמסלם: ואז הוא משלם דמי חבר לתחנה.
דוד אמסלם: התחנה לוקחת את העלויות הבאות: את השכירות של המבנה, את מפעיל התחנה.
<פריד אברהם: סדרנים, קשר וארנונה.
דוד אמסלם: וגם את האגרה הזאת.
<יהודה בר אור: ברור.
דוד אמסלם: יש עוד אגרה שאני לא יודע עליה פרט לזאת?
<יהודה בר אור: כן.
<יהודה בר אור: יש קצין בטיחות שכל תחנה חייבת להחזיק, שזה בין 1,000-2,000 שקל בחודש.
<פריד אברהם: יש המון מטלות על נהג המונית.
<פריד אברהם: אני מודיע לך, אפילו משרד האוצר קבע מסל התשומות, ממאה אחוז, כמה היום הנהג מרוויח?
<יהודה בר אור: 30 אחוז מההוצאה זה לדלק, על-פי נתוני משרד התחבורה, 17 אחוז מע"מ, בלאי והוצאות.
<יהודה בר אור: בכול אנחנו מגיעים ל-70%.
<יהודה בר אור: זאת אומרת, נשאר לנהג המונית ב-12 שעות עבודה 30% בלבד, שזה בערך 25 שקל לשעה, גם אם הוא גובה 800 שקל.
<פריד אברהם: אני שואל אותך שאלה סופית בעניין הזה.
<פריד אברהם: אנחנו נאבקים- - -
דוד אמסלם: אתה יודע שבדרך כלל אני שואל פה את השאלות.
<פריד אברהם: ברור לי.
<פריד אברהם: אני מכבד אותך כיושב-ראש, אני שמח שאתה מוביל את זה כפי שצריך.
<פריד אברהם: באמת יש על כתפינו עול כבד, על 22,000 נהגים שאין להם זמן להתעניין אפילו מה קורה.
דוד אמסלם: כמה זמן אתם משלמים את האגרה הזאת?
<יהודה בר אור: מאז קום המדינה.
<פריד אברהם: אתה קונה אגרה לצמיתות.
דוד אמסלם: אני שואל על האגרה לעירייה.
<פריד אברהם: משלמים מאז קום המדינה בכל שנה מחדש.
<פריד אברהם: הנה, אני יושב פה, קיבלתי אס-אם-אס על כך שקבעו את האגרה בתל-אביב: 517 שקלים.
<פריד אברהם: משלמים כל הזמן.
<פריד אברהם: יש כל מיני עיריות.
<פריד אברהם: לדוגמה, בעיר בספר, נהריה, קרוב לגבול, משלמים 613 שקלים אגרה.
<פריד אברהם: לפעמים זה לא סביר ממש.
<פריד אברהם: למה לא תורידו את האגרות בכלל?
<פריד אברהם: סתם אני אומר את זה.
דוד אמסלם: למה אתה אומר "סתם"?
דוד אמסלם: זה דבר שזכותכם לדרוש.