GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה הראל: אני אסביר.
<משה הראל: ניקח לדוגמה את חוף נווה ים.
<משה הראל: חוף נווה ים הוא חוף פתוח, הוא אפילו לא מוכרז כשמורת טבע.
<משה הראל: אנחנו מבקשים לאפשר לנו, לדוגמה בחוף נווה ים, להגיע לשם בבקרים, להיכנס עם הג'יפ, להוריד ציוד ולצאת החוצה 100 מטר, כפי שהחוק מאפשר.
<משה הראל: זה מה שאנחנו מבקשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מניח שאם החוק מאפשר, אף אחד לא יפגע בכם בעניין הזה.
דוד אמסלם: אם אתה שומר על החוק, אין בעיה.
<משה הראל: נכון, אדוני היושב-ראש, מצד שני, כשאני נכנס עם הג'יפ אני צריך להתחיל לשכנע את השוטר או את אותו קצין מדוע נכנסתי רק לשלוש דקות על מנת לפרוק את הציוד ולצאת החוצה מתוך העניין הזה.
מיכל רוזין: האם מותר או אסור.
<שאול גולדשטיין: זו עבירה על החוק.
<שאול גולדשטיין: זה לא חוקי.
<גלעד קרן: החוק ממעט דרכים שהוסדרו על-פי חיקוק, ובכלל זה כשרשות מקומית פרסמה הודעה כי הוא מיועד להורדת כלי שיט לים.
<גלעד קרן: זאת אומרת, המקומות האלה מוחרגים ומותר להגיע עם הרכב, כדי להוריד כלי שיט במקומות שמותר.
<גלעד קרן: לא בכל מקום מותר.
מיקי לוי: כשיש דרך.
יעל כהן-פארן: וגם בהם, בדרך כלל הם שוהים הרבה מעבר לשלוש דקות להורדת כלי שיט.
<משה הראל: אני לא מדבר על כלי שיט, אני מדבר על עריכת קמפינג.
<משה הראל: אני מבקש אפשרות לאפשר לאותם כלים להגיע, להוריד ולצאת חזרה החוצה.
דוד אמסלם: משה, אני לא בא להסדיר כרגע את הורדת הצידנית בחוף הים, אם יש לך אישור או אין לך אישור.
דוד אמסלם: אני לא בא להסדיר את הסיפור של הש"ג.
דוד אמסלם: פה עלתה שאלה והצעת החוק באה להתייחס לנושא הרבה יותר רחב או שונה, וזה כל הנהיגה הפרועה בחופים עצמם, ברצועת החוף, ששם היא מסכנת את האנשים.
דוד אמסלם: אני מניח שעל זה אין לך מחלוקת.
<משה הראל: נכון.
דוד אמסלם: לגבי צידנית, בוא דבר אתי, יכול להיות שנעשה חוק לגבי הצידנית.
<משה הראל: אני אשמח מאוד.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מדברים על הסיפור של הנהיגה הפרועה.
דוד אמסלם: הבנתי, גם מהפתיח של הדברים שלך, שאתה מסכים אתו, לכן לא כל-כך הבנתי מה הבעיה.
דוד אמסלם: כמו שציינו שני חברי הכנסת שהגישו את הצעות החוק, זה מסכן בעיקר את המתרחצים.
<משה הראל: הבנתי.
דוד אמסלם: לירן.
<לירן בן הרוש: אנחנו באותו עניין.
דוד אמסלם: שאול, אתה רוצה להראות לנו מצגת קצרה, הבנתי.
<שאול גולדשטיין: שלום לכולם, קודם כול תיקון קטן.
<שאול גולדשטיין: זה לא רק 200 ק"מ בחופי הים התיכון, מדובר גם על הכנרת ומפרץ אילת, מדובר גם על ים המלח, רק שהוא בורח מאתנו יותר מהר מאשר הג'יפים, כך שאנחנו לא משיגים אותו.
מיכל רוזין: ויש בולענים.
<שאול גולדשטיין: ויש בולענים שבולעים את העבריינים...
<שאול גולדשטיין: אנחנו לא עושים הכללות, חס וחלילה.
<שאול גולדשטיין: באמת יש הרבה ג'יפאים שהם בסדר גמור.
<שאול גולדשטיין: אנחנו מדברים על העבריינים.
<שאול גולדשטיין: ביקשתי מאון ולנסי, ממונה אכיפה אצלנו במחוז מרכז, להציג את המצגת, כי הוא מתמודד יום-יום שעה-שעה, מול העבריינות הזאת, שהיא עבריינות קשה מאוד, היא לא משהו פשוט – אנשים מורידים מספרים מהרכבים שלהם, אנשים מפעילים אלימות, מדובר בקללות ואלימות פיזית.
<שאול גולדשטיין: היה חשוב לי שאון בעצמו יתאר את זה.
<און ולנסי: אני אראה במצגת מקרה לדוגמה בין אשדוד לנחל חדרה שמייצג את מה שהולך, ולמה הנושא הזה מושך כל-כך הרבה אש.
דוד אמסלם: אתם צילמתם בעיקר, אני מבין, בשמורות.
דוד אמסלם: אתה לא מצלם בחוף הים.
<און ולנסי: גם וגם.
<שאול גולדשטיין: אנחנו מוסמכים לחוק הזה על-ידי משרד הפנים, ולמעשה אנחנו אחראים על כל החופים של המדינה בכל מה שציינתי קודם בחוק הספציפי הזה.
<און ולנסי: היה תיקון ב-2010 ולפני שלוש שנים קיבלנו ארבעה תקנים לטפל בזה, כשארבעה התקנים האלה הם מעזה ועד ראש הנקרה.
<און ולנסי: אנחנו כיום היחידים שמטפלים בזה, כמובן בסיוע משטרת ישראל, ויש הרבה סיוע, אבל ביומיום אנחנו היחידים שמטפלים בזה.
<און ולנסי: קיבלנו את ההסמכה ממשרד הפנים.
<און ולנסי: 200 ק"מ פלוס – נכון זה חוף, אבל רוב החופים הפתוחים סגורים לנו.
<און ולנסי: יש ערים, יש שטחי אש, יש אזור סגור של זיקים היום וכדומה, והשטחים הפתוחים שמשפחה יכולה לבוא ולהתרענן הם קטנים.
דוד אמסלם: זה 19 ק"מ?
<און ולנסי: עוד מעט אני אראה.
<און ולנסי: יש פה קצת נתונים.
<און ולנסי: 75 ק"מ במרחב שרון – אני מזכיר שזה מנחל חדרה עד אשדוד – אכיפה ב-43 ק"מ משטח המרחב, 13 ק"מ מוכרזים שזה שמורות טבע וגנים לאומיים.
<און ולנסי: האלימות שאנחנו נתקלים בה – יש פה חלק מהתמונות.
<און ולנסי: הבחורצ'יק משמאל רץ עם סלע אחרי הפקח.
<און ולנסי: לא רואים את זה פה – האלימות היא יומיומית, זה לא מקרה יוצא דופן.
<און ולנסי: יש אזורים כמו חוף זיקים, שעובדים עם יס"מ, עם ימ"ר תנועה וכדומה, בגלל רמת האלימות, בחוף חדרה אותו דבר, בפלמחים זה מבצעים שהמשטרה מתייחסת אליהם כבריונות.
<און ולנסי: הסתרת לוחיות זיהוי זה דבר קבוע.
<און ולנסי: מסתירים את לוחיות הזיהוי.
<און ולנסי: אתם רואים, כל לוחיות הזיהוי מוסתרות עם בדים, עם חולצות וכדומה, וכשאתה בא להוריד את המספר בשביל לזהות, זה כמעט תמיד נגמר באלימות פיזית.
<און ולנסי: זה הטרנד החדש, אנחנו רואים את זה יותר ויותר, פשוט מדביקים איזולירבנד על המספרים, ואז משנים את המספר.
<און ולנסי: יותר גרוע מזה שאתה לא תופס אותו, פתאום אתה, כאזרח תמים, מקבל קנס הביתה, כי הוא זיהה את הלוחית שלך.
<און ולנסי: אם מישהו חושב שזה יוצא דופן, לצערי הרב זה הופך לנורמה.
<און ולנסי: רואים את זה כשובבות, בכלל לא כזיוף לוחית.
<און ולנסי: אנחנו מגישים תלונות במשטרה, לא בסמכותנו לטפל בהם.
<און ולנסי: אנחנו כן לוקחים אותם במקום ברירת משפט לבית משפט, לכתב אישום, בגלל ההתנהלות הזאת.
<און ולנסי: טרקטורים אופנועים ורייזרים – אומנם המשטרה עושה פה הרבה מאמצים למגר את זה, אבל אחוז גדול נוסע ללא מספרים או מספרים מזויפים.
<און ולנסי: לתפוס אותם – זה מסכן את הציבור לרדוף אחריהם, לפעמים זה לא שווה את זה.
<און ולנסי: עובדים פה הרבה עם מסוק ומטוסים.
מיכל רוזין: האם אתם מזהים בני נוער שנוסעים בכלים האלה?
<און ולנסי: הרבה בני נוער.
<שאול גולדשטיין: גם, אבל לא רק.
<שאול גולדשטיין: התופעה הזאת היא בכל השמורות והגנים, כולל ציידים, כולל אנשים שמשתוללים בשטח בכל המדינה עם הכלים האלה.
<שאול גולדשטיין: זה פשוט כלי נורא.
<שאול גולדשטיין: בדקתי מול היבואן, הריכוז של הכלים האלה בישראל הוא גבוה בעולם.
מיכל רוזין: כמו כל דבר טכנולוגי.
<שאול גולדשטיין: הם בטוחים שכל ישראל חקלאים.
<און ולנסי: השנה הביאו עוד ארבעה דגמים חדשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, על כמה כלי רכב כאלה אנחנו מדברים?
<און ולנסי: הקנסות שאנחנו נותנים להם?
דוד אמסלם: כמה ג'יפאים כאלה יש פחות או יותר?
<און ולנסי: רשומים במשרד התחבורה במדינת ישראל?
דוד אמסלם: הרי לא כל ג'יפאי או כל אחד שיש לו טרקטורון נוסע על חוף הים.
דוד אמסלם: כמה מסתובבים שם?
<און ולנסי: על חוף הים, רק במקום הזה, נרשמים 600 דוחות, 550 דוחות בשנה, והכמות שמסתובבת על החופים היא בטח פי חמישה.
<שאול גולדשטיין: בכל החופים כולם אנחנו מגישים כ-2,000 דוחות בשנה.
דוד אמסלם: מכמה כלי רכב, פלוס מינוס, נגזרים 2,000 דוחות?
<און ולנסי: 2,000 כלי רכב בשנה - - -
דוד אמסלם: כל אחד מהם מקבל דוח במהלך השנה?
<און ולנסי: לא, 2,000 כלי רכב מקבלים דוחות, אנחנו מאמינים שכמות של פי חמישה מסתובבת על החופים ואנחנו לא תופסים אותה.
דוד אמסלם: כ-10,000 כלי רכב כאלה?
<און ולנסי: כן.
<און ולנסי: יש ארבעה פקחים, צריך להבין.
<און ולנסי: זה כלום מבחינת כמות הפקחים.
<און ולנסי: זה ממש עבריינות.
<און ולנסי: זאת הגברת שנדרסה בחדרה, ושם לשמחתי עיריית חדרה חסמה את החוף עם גדרW ובולדרים ברוב המקומות.
<און ולנסי: אחת הבעיות זה עבריינים חוזרים.
<און ולנסי: יש כאלה שאתה בא ונותן להם קנס של 500 שקל או 1,000 שקל.
<און ולנסי: 1,000 שקל זה בחוף רחצה מוכרז.
<און ולנסי: יש כאלה שבחוף רחצה, בין המתרחצים, חונים מתחת לסוכה להגנה משמש.
<און ולנסי: לא אכפת להם מהקנס.
<און ולנסי: הם אומרים: הרכב שלי שווה 400 - - -
<גלעד קרן: אתה מגיש נגדו כתב אישום אחרי שאתה רואה שלא אכפת לו מהקנס?
<און ולנסי: אני אומר עוד פעם: תן לי את הקנס - - -
<גלעד קרן: אני שואל אם אתה מגיש כתב אישום פלילי.
<און ולנסי: משלושה ומעלה אנחנו מגישים כתב אישום.
<גלעד קרן: למה?
<גלעד קרן: אם אדם חזר פעם שנייה, אמר "לא אכפת לי מהקנס", למה אתה לא מגיש נגדו כתב אישום?
<און ולנסי: אנחנו כרגע מגישים משלושה, יכול להיות שנוריד לשניים.
<שאול גולדשטיין: כל הגשת כתב אישום זה השקעת זמן מטורפת גם של הלשכה המשפטית שלנו וגם של הפקחים.
<שאול גולדשטיין: אתה גורר אותו לבית משפט חמש פעמים, הוא מגיע לבית משפט, השופט דוחה את הדיון בבוקר הדיון, דוחה לעוד שלושה חודשים.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנעשה את הדיון עכשיו על בתי המשפט, שאול?
דוד אמסלם: נכון שארבעה פקחים זה בדיחה.
דוד אמסלם: לא רציתי להתייחס לזה בהתחלה.
דוד אמסלם: שאל גלעד, והשאלה מעניינת, בא אדם, נכנס לחוף, אתה נותן לו דוח, אתה אומר לו: צא החוצה, הוא לא יוצא, אתה לא נותן לו עוד דוח?
<און ולנסי: נותנים לו אחרי שעה עוד דוח.
<און ולנסי: יש שני סוגים.
<און ולנסי: האחד ממש בריונות של אנשים עם כסף.
<און ולנסי: הוא אומר: אתה יכול לתת לי עד 10,000 שקל, אני אפילו לא סופר את זה.
<און ולנסי: השני זה אלה שעושים אירועים.
<און ולנסי: הוא יורד, עושה אירוע עם הרכב, אז צריך לפרוק את הצידנית, הצלונים והכיסאות.
<און ולנסי: זה שווה לו.
<און ולנסי: הוא עושה אירוע בתשלום.
מיקי לוי: האם הבקשה של ההרחבה תפתור?
<און ולנסי: התשובה השנייה היא על בית משפט – אני קופץ על הנתונים – הקנסות לפעמים כל-כך נמוכים בבית משפט, שאני מעדיף לתת לו עוד פעמיים - - -
יעל כהן-פארן: מה זה המספרים שהיו קודם, של פקחים?
<און ולנסי: המספרים הם שלנו, שעות פעילות.
<און ולנסי: אנחנו מנסים לעשות ניתוח לפי חודשים ולפי שעות, איפה יש הכי הרבה עבריינות, בגלל כוח-האדם המצומצם שלנו, למיקוד היכן לעשות את הפעילות.
<און ולנסי: יש רצף מאכיפה עד בית משפט, ובכל הרצף הזה יש כשלים קטנים, וחיזוק של החוק והחמרה שלו תפתור אולי חלק מהסוגיות.
דוד אמסלם: כמה כתבי אישום הגשתם?
<און ולנסי: כ-60-70 כתבי אישום יש בשנה, אבל זה כולל את אלה שמבקשים להישפט.
<און ולנסי: הם מקבלים קנס מינהלי, אם הם נשפטים זה פלילי.
דוד אמסלם: קיבלתם ארבעה פקחים, אני מבין, ממשרד הפנים.
<שאול גולדשטיין: ממשרד האוצר.
דוד אמסלם: לגבי התביעה קיבלתם תובע אחד או שזה לא?
<שאול גולדשטיין: היה הסדר עם האוצר, הוא נותן לנו את ההכנסות של הקנסות האלה לצורך מימון התביעה.
<שאול גולדשטיין: זה הסדר פייר.
<שאול גולדשטיין: זה בסדר גמור.
דוד אמסלם: יש מצב שאתם מכניסים ולא רוצים להוציא ובגלל זה אתם לא מגישים כתבי אישום?
<שאול גולדשטיין: לא.
<שאול גולדשטיין: אין דבר כזה.
דוד אמסלם: כמה אתם מכניסים?
דוד אמסלם: מה ההכנסות בכסף?
מיקי לוי: הכסף צבוע?
מיקי לוי: זה הכנסה מותנית בהוצאה.
<שאול גולדשטיין: הכסף הולך רק לנושא הזה.
<שאול גולדשטיין: אם יש לנו כ-2,000 דוחות והקנסות זה בין 500 ל-1,000 שקל זה בין 1-2 מיליון שקל, כאשר מהכסף הזה אנחנו שמים הרבה פעמים בולדרים לאורך החופים, כדי למנוע את העבירה עצמה.
<שאול גולדשטיין: דרך אגב, אם רוצים לעשות את זה בכל החופים בישראל, צריך לתקצב את הבולדרים האלה, את ההגנה, לא משנה אם זה בולדר או מעקה W.
<שאול גולדשטיין: חשוב מאוד להגיד שאת שרשרת האכיפה אנחנו רואים כמתחילה בהסברה, אכיפה, פקח/משטרה, ואנחנו בשיתוף פעולה מלא עם המשטרה, ומכאן זה לבתי משפט וענישה.
<שאול גולדשטיין: כמו ששאלת קודם, אם אתה שואל אותי, אין טעם לפקח לעבוד קשה אם בסוף בית המשפט נותן לו קנס מגוחך.
דוד אמסלם: שאול, תודה רבה.
דוד אמסלם: לא ענית לי על התשובה, אבל בואו נתקדם.
דוד אמסלם: משטרת ישראל, האם יש לכם משהו לומר בעניין?
<ג'ורג' קיוורקיאן: כן, בבקשה.
<ג'ורג' קיוורקיאן: אני מהייעוץ המשפטי.
<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מברכים על ההצעות האלה ותומכים בהן, יש רק שתי הבהרות קטנות.
<ג'ורג' קיוורקיאן: בעניין שיקול הדעת בהגשת כתב אישום וניהול הליכי התביעה זה יישאר כמו עכשיו, כמו שהסבירו החברים שלנו מרשות הטבע והגנים, בידי התובעים של גופי האכיפה האחרים ולא בידי המשטרה.
<גלעד קרן: מה זאת אומרת?
<גלעד קרן: למשטרה אין שיקול דעת להגיש כתב אישום?
<גלעד קרן: לא הבנתי את הרעיון.
<ג'ורג' קיוורקיאן: בעניין הזה.
דוד אמסלם: אתה תובע משטרתי?
<ג'ורג' קיוורקיאן: אני עובד בייעוץ המשפטי, הייתי תובע משטרתי.
דוד אמסלם: למשטרה יש שיקול דעת להגיש תביעות בהרבה נושאים.
דוד אמסלם: למה בנושא הזה לא?
מיקי לוי: הוא היה תובע משטרתי במחוז ירושלים, לא סתם.
<ג'ורג' קיוורקיאן: הוא הבוס שלי לשעבר.
דוד אמסלם: זה נמצא רק באיכות הסביבה?
<ג'ורג' קיוורקיאן: כמו שהסבירו עכשיו, בהגשת כתבי אישום בעבירות שונות יש ניואנסים, יש התמחויות.
<ג'ורג' קיוורקיאן: כמו שאמרו החברים שלנו פה, מגישים למשל כתב אישום מהפעם השלישית.
<ג'ורג' קיוורקיאן: צריך לקבוע נהלים ספציפיים של גוף שעוסק בזה ביומיום.
דוד אמסלם: הבנתי, ג'ורג', אבל יש הרבה סמכויות מקבילות.
דוד אמסלם: לפקח עירוני יש סמכות לתת דוח וגם לשוטר וכו' וכו'.
דוד אמסלם: בדרך כלל פה יש לנו ויכוח עם האנשים שלוקחים להם סמכויות, לך רוצים לתת ואתה לא רוצה.
<ג'ורג' קיוורקיאן: לא, לא, לא.
<ג'ורג' קיוורקיאן: אמרנו שהסמכות להשבית את הרכב זה אצלנו, אצל קצין משטרה.
<ג'ורג' קיוורקיאן: אני מדבר על משהו אחר, על ניהול ההליך.
<ג'ורג' קיוורקיאן: שוטר ופקח לפי החוק היום יכולים לתת דוח.
<ג'ורג' קיוורקיאן: מה שעושה השוטר, הוא כותב את הדוח, אנחנו שולחים את זה לגוף התביעה המתאים.
<ג'ורג' קיוורקיאן: יש הרבה גופי תביעה, לא רק המשטרה תובעת במדינת ישראל.
<גלעד קרן: אתה לא יכול להגיד שאין לו סמכות.
<גלעד קרן: הסמכות קיימת.
<ג'ורג' קיוורקיאן: היא קיימת.
<ג'ורג' קיוורקיאן: אמרתי ששיקול הדעת נשאר בידי גופי התביעה הנוכחיים, זאת התמחות.
דוד אמסלם: תתקדם, בגלל שיש הרבה התמחויות להרבה נושאים.
דוד אמסלם: אני מניח, כמו שאמרתי, שבחניית נכה יש התמחות לפקח העירוני, אבל - - -
<ג'ורג' קיוורקיאן: זה נכון.
<ג'ורג' קיוורקיאן: המשטרה לא מגישה כתבי אישום.
דוד אמסלם: אני מספר לך שאתם גם נותנים דוחות שם, וזה בסדר.
<ג'ורג' קיוורקיאן: דוחות נותנים, אבל ניהול הליך בבית משפט לא מתקיים.
דוד אמסלם: גם את ההליך בבית משפט אתם מובילים בנושאים האלה.
<ג'ורג' קיוורקיאן: לא שידוע לי.
דוד אמסלם: בוא נתקדם, זה לא חשוב.
<ג'ורג' קיוורקיאן: הבהרה שנייה היא שיש משמעויות פרקטיות מההצעות האלה, צריך להסדיר אותן עם שאר הגופים שעוסקים בזה, כמו למשל אחסון, עלויות.
מיקי לוי: אתם תסגרו עם העיריות את כל נושא האחסנה.
מיקי לוי: זה השוט הכי קשה.
מיקי לוי: איך הוא אמר?
מיקי לוי: 400,000 שקל הג'יפ עולה, חודש ימים הוא יעמוד, אני רוצה לראות את הבעלים אחר כך.
<ג'ורג' קיוורקיאן: נכון, אז אנחנו צריכים להסדיר את הנושאים האלה.
דוד אמסלם: אין בעיה, אתם תסדירו את זה, ג'ורג, בטח לא כאן.
דוד אמסלם: אחרי שנחוקק את החוק, תשבו ביניכם ותבדקו איך אתם מיישמים אותו.
דוד אמסלם: בבקשה, נעבור להקראה.
<לירן בן הרוש: שאלה.
דוד אמסלם: נתנו לך את זכות הדיבור.
<לירן בן הרוש: יש לי הערות.
<רני עמיר: המשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: אתה רוצה לומר משהו?
דוד אמסלם: תגיד אתה משפט אחד.
<לירן בן הרוש: האם אתם נותנים היום דוחות למי שמוריד ציוד קמפינג לחוף?
<שאול גולדשטיין: כן.
<שאול גולדשטיין: החוק אומר שאסור לו להיכנס, אלא אם כן הוא מוריד כלי שיט באזורים שמסומנים לשם כך, כל שאר החציה של קו ה-100 מטר, למעט אם יש כביש, אסורה.
דוד אמסלם: דרך אגב, למה אתה מתפלא?
דוד אמסלם: אני מגיע לחוף הים, אין לי ג'יפ, אני שם את האוטו בחניה וסוחב הכול.
<און ולנסי: הגברת שנדרסה – זה מה שהוא אמר במשטרה, שהוא הוריד את הדברים בחוף.
דוד אמסלם: לא הבנתי למה אתה מרים גבה בעניין?
<לירן בן הרוש: זו הסיבה שקניתי רכב שטח, כדי להשתמש בו.
דוד אמסלם: טוב שלא קנית מטוס ורצית גם אותו להנחית שם ולהגיד "קניתי".
<לירן בן הרוש: אני לא מוריד אותו על אנשים.
דוד אמסלם: זו מהות החוק.
<לירן בן הרוש: זה חוק דרקוני.
יעל כהן-פארן: גם הנהיגה שלכם על החוף היא דרקונית.
<לירן בן הרוש: לא שלכם.
<לירן בן הרוש: אני לא נהגתי על החוף.
דוד אמסלם: קבלו.
<פיני קבלו: עברנו עם הנציגות שלנו את כל מנהלי החוף ואנחנו מאוד-מאוד תומכים בהצעת החוק.
<פיני קבלו: אנחנו מבקשים להגביר את נושא האכיפה בחקיקה.
<פיני קבלו: זה גם יאפשר לפקחים יותר אפשרויות להגשת אותם דוחות, או אפילו עם השיטור המשותף, עם המשטרה, יאפשר קצת יותר, כי לא אחת יש שם מקרים של אלימות ולפעמים גם הפקח לא עומד בזה, לכן צריך לראות איך מגבירים את כוחו של המפקח.
דוד אמסלם: תודה, פיני.
<רני עמיר: אני מנהל היחידה הארצית להגנת הסביבה הימית במשרד להגנת הסביבה.
<רני עמיר: גם אנחנו מבצעים אכיפה על איסור נהיגה בחופים, אבל זה במסגרת חוק שנקרא "חוק שמירת הסביבה החופית", או מה שנוהגים לקרוא לו "חוק החופים".
<רני עמיר: החוק הזה דורש מאתנו לאכוף כל מה שקשור לפגיעה בסביבה החופית, בין השאר הוא אוסר על נהיגת כלי רכב חופים.
דוד אמסלם: כמה פקחים יש לכם?
<רני עמיר: בסך הכול בכל הארץ 17 פקחים, כולל אילת.
דוד אמסלם: רק על הנהיגה או על הכול?
<רני עמיר: כל תחומי הגנת הסביבה, כולל נהיגה, כולל פגיעה.
דוד אמסלם: יש לך סמכות גם לתת להם על הנהיגה, אתה אומר.
<רני עמיר: אצלנו בחוק שמירת הסביבה החופית, כשאנחנו רואים תופעות כמו שהקרינו פה קודם על המסך, הדרך היחידה שלנו היום היא לפתוח בחקירה פלילית נגד אותו מפגע, ג'יפאי, טרקטורון, טרקטור, ולמצות אתו את הדין דרך בית משפט.
<רני עמיר: קודם כול, אנחנו תומכים מאוד בשינוי המבוקש, אנחנו חושבים שצריך להחיל אותו גם על חוק שמירת הסביבה החופית.
<רני עמיר: זאת אומרת, במסגרת הפעילות שלנו בחוק שמירת הסביבה החופית אנחנו מבקשים שלבית המשפט תהיה סמכות לעצור את הרכב.
<רני עמיר: אנחנו נתקלים בהמון עבירות, תיכף אני אתן דוגמה - - -
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על נהיגה בחופי הים.
דוד אמסלם: מה זה במסגרת השמירה החופית?
דוד אמסלם: למה אתה מתכוון?
<רני עמיר: אני אתן לך דוגמה ואז זה יובן.
דוד אמסלם: נניח עולה צב עכשיו, בא ג'יפ ורוצה לעלות עליו?
<רני עמיר: לא, זה דווקא הנושא של החברים מהרשות שיושבים כאן.
דוד אמסלם: אז בוא תספר לנו מה הכוונה.
<רני עמיר: למשל גזלן, גזלן עם רכב עולה על החוף, שם את האוטו שלו במרחק של 40 מטר מקו המים ותופס חזקה על החוף.
<רני עמיר: הוא פוגע בין השאר גם בסביבה החופית - - -
דוד אמסלם: זה לא נכנס להגדרה של רכב מסוכן וכו'?
<און ולנסי: תקן אותי אם אני טועה.
<און ולנסי: הם לא נותנים קנסות בתחום שלנו, הם נותנים רק על החוק שלהם, על יעדים או על תכליות אחרים לגמרי משלנו.
<רני עמיר: החוק שלנו הוא חוק רחב.
<רני עמיר: הוא לא רק אוסר נהיגה פר סה, הוא אוסר גם נהיגה.
<רני עמיר: אנחנו מבקשים להחיל את הסמכות הזאת של בית משפט גם במסגרת חוק שמירת הסביבה החופית.
<רני עמיר: זה מרחיב מאוד את הסמכויות, במיוחד נגד אותם עבריינים שהם עבריינים חוזרים.
דוד אמסלם: אני לא מבין את המשמעות, לכן נשתלב בקטע המצומצם יותר.
דוד אמסלם: בבקשה, הדוברת האחרונה.
<סיגלית ברקאי: אני ממשרד התחבורה.
<סיגלית ברקאי: רק להתייחס באופן כללי למה שהוא אמר.
<סיגלית ברקאי: כבר שמענו את ההצעה של הגנת הסביבה והיתה התנגדות מטעם המשרד שלנו לזה.
<סיגלית ברקאי: כי הערכים שיש, כמו שאמרת על הצב שהולך, זה ערכים שיש בחוק שמירת הסביבה החופית, ערכי הגנת הסביבה בעיקר ובלבד.
<סיגלית ברקאי: כשזה בא לפסילת שימוש ברכב, זו סנקציה מאוד-מאוד מהותית והיא משליכה - - -
דוד אמסלם: לא הבנתי את הרעיון.
דוד אמסלם: היום גם קראתי בעיתון שאתם רוצים לפתוח את הנהיגה בנת"צים לאופנועים.
<סיגלית ברקאי: זה אני לא יודעת.
דוד אמסלם: אם פה עולה הצעת חוק שבאה להסדיר את הנושא הזה - -
<סיגלית ברקאי: להצעת החוק אנחנו מסכימים.
דוד אמסלם: - - שבאה ואומרת, ואני מניח שיש בה היגיון, שכל כלי הרכב האלה מסכנים את המתרחצים, הרי זה בא בעיקר מזווית המתרחצים - - -
<סיגלית ברקאי: אין לנו התנגדות להצעת החוק.
<סיגלית ברקאי: חוק שמירת הסביבה החופית מדבר על ערך אחר.
דוד אמסלם: אז למה התנגדתם?
<סיגלית ברקאי: לחוק שמירת הסביבה החופית.
דוד אמסלם: מה שהם הציעו?
דוד אמסלם: שמעת אותי.
דוד אמסלם: בואו נתחיל להקריא.
<גלעד קרן: הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – איסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2016
דוד אמסלם: המשרד לאיכות הסביבה, אנחנו נביא את זה להצבעה עכשיו.
דוד אמסלם: לגבי ההערה שלך, אם תרצה להרחיב את זה, כולל ההתנגדות, תבוא אלינו אחרי זה.
דוד אמסלם: מקסימום בקריאה השנייה והשלישית נשמע את זה שוב.
דוד אמסלם: דבר אתנו, תסביר לנו את המשמעויות של העניין.
<גלעד קרן: בהקשר הזה עוד משהו אחד.
<גלעד קרן: אמר פה רני עמיר שהאפשרות היחידה שלכם היא לפתוח בהליך פלילי של הגשת כתב אישום.
<גלעד קרן: האמירה הזאת קצת בעייתית בעיני, כי החוק כבר לפני חמש שנים נתן לכם סמכות לקבוע בצו עבירות קנס על חוק שמירת הסביבה החופית בחוק גנים לאומיים, ועד היום, חמש שנים, המשרד לא השתמש בסמכות הזאת לקבוע את העבירות האלה כעבירות קנס שיאפשרו לכם אכיפה יותר מהירה ויותר פרקטית.
<גלעד קרן: לכן לבוא ולהגיד: אין לנו שום אפשרות אחרת, בואו נרחיב את הסמכויות, כשאתם לא משתמשים בסמכויות שהחוק כבר העניק לכם, זה נראה לי קצת בעייתי.
<ליאורה עופרי: זה לא רלוונטי להצעה הזאת שמדברת על סמכות של בית משפט לעניין - - -
<גלעד קרן: אי-אפשר להגיד "אין לנו סמכות אחרת", כשאתם לא מנצלים מה שיש לכם.
<ליאורה עופרי: - - - זה שני דברים שונים שהולכים במקביל אחד עם השני.
דוד אמסלם: גברתי, לא קיבלת זכות דיבור.
<ליאורה עופרי: סליחה.
יעל כהן-פארן: החוק מדבר על הוספת התרעה מאוד משמעותית, וזה כמובן מצוין וחיובי.
יעל כהן-פארן: השאלה אם אפשר להוסיף לחוק – לא הייתי בין המחוקקים, אני מציעה את זה פה – הגברת ההתרעה גם על ידי הגברת האכיפה, ופה אני יכולה להציע שני דברים: האחד, אם יכולים להיות בחוק אמירה, סעיף, כמה פקחים צריכים להיות.
יעל כהן-פארן: הרי עם ארבעה פקחים הם בקושי מכסים את ישראל.
יעל כהן-פארן: שאלה שנייה, פה אני מבינה שעוד פעם צריך הסכמת ממשלה וכו'.
דוד אמסלם: כוח-האדם פה זה לא הנושא של הדיון.
דוד אמסלם: זה לא בחוק.
יעל כהן-פארן: יש פה עניין של הגברת האכיפה.
דוד אמסלם: את צודקת.
דוד אמסלם: כשהוא אמר ארבעה אנשים, הייתי מתבייש להגיד "ארבעה", הייתי אומר "קצת".
<און ולנסי: אמרתי את זה כמה פעמים.
יעל כהן-פארן: שאלה נוספת היא האם אפשר לייצר מצב שאנשים מצלמים ג'יפים שנוסעים על החוף, מעבירים ומקבלים התרעות.
דוד אמסלם: כמו שיש נאמני ניקיון?
<און ולנסי: ניסינו את זה, הבעיה שאם הולכים להישפט, צריכים להעיד בבית משפט, ורוב האנשים מסרבים להעיד בבית משפט.
יעל כהן-פארן: תאמין לי, אני מכירה הרבה אנשים שיהיו שמחים להעיד.
יעל כהן-פארן: זה לא קורה?
<און ולנסי: בעבירות הרבה יותר קשות של תקיפת פקחים ותקיפת שוטרים, הרוב הכמעט המוחלט של האנשים לא מוכנים לבוא ולהעיד בבית המשפט.
דוד אמסלם: רני, בבקשה, שני משפטים ואני מביא את זה להצבעה.
<רני עמיר: שלוש התייחסויות קצרות מאוד.
<רני עמיר: האחת, אנחנו למשל משרתים את רשות הטבע והגנים, כי אנחנו באמת עושים בדיוק מה שהיא הציעה, נותנים צילומים ודוחות וגם מעידים בבתי משפט, אם צריך.
<רני עמיר: השנייה, להערתו של היועץ המשפטי, אתה צודק לגמרי ועובדים על תקנות, אלא שזה לא סותר.
<רני עמיר: אנחנו מבקשים לתת את הסמכות לבית משפט - - -
דוד אמסלם: כמה שנים אתם עובדים על תקנות?
<רני עמיר: הרבה.
דוד אמסלם: אני אספר לך?
דוד אמסלם: חמש שנים.
דוד אמסלם: תוריד את ההערה הזאת.
דוד אמסלם: בבקשה, בוא תתקדם.
<רני עמיר: התייחסות אחרונה, מהותית – חוק שמירת הסביבה החופית זה לא חוק להגנת הצבים שהולכים על החוף, זה חוק רחב מאוד שהטייטל שלו זה "הגנת הסביבה החופית לטובת הציבור".
<רני עמיר: אם אנחנו מצליחים להוריד עבריין חוזר בצו של בית משפט, אנחנו משרתים את הציבור במובן הרחב ביותר.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה להביא את הצעת החוק הזאת להצבעה.
דוד אמסלם: חברים, מי בעד?
דוד אמסלם: החוק אושר לקראת הקריאה הראשונה.
בצלאל סמוטריץ': אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים להבוקר, 10.11.2015.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו פותחים בהצעות לדיון מהיר של חברי הכנסת, מיכל רוזין, אורן חזן, יואל חסון ואחמד טיבי.
בצלאל סמוטריץ': הנושא: פעילות אנשי ארגון להב"ה בירושלים נגד תושבי העיר.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו נפתח כמובן בחברי הכנסת המציעים, חברת הכנסת רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: לצערי הרב אני חייבת להתחיל בדברים קשים כלפי הוועדה.
מיכל רוזין: לוועדה לקח למעלה מחודש לקבוע את הדיון המהיר הזה שהיא מחויבת לקבוע אותו תוך עשרה ימים.
מיכל רוזין: ויותר מכך, אני חושבת שעצם העובדה שמגיע לכאן מר גופשטיין היא בעיה חמורה מאוד.
מיכל רוזין: אני פניתי ליועץ המשפטי של הכנסת - - -
בצלאל סמוטריץ': את רוצה לדון על ארגון להב"ה בלי לתת להם לדבר?
מיכל רוזין: העובדה שהפרקליטות והמשטרה לא נמצאים פה כדי לתת תשובות, שזו מטרת הדיון - - -
בצלאל סמוטריץ': מיכל, הם פה.
מיכל רוזין: אני לא רואה אותם מסביב לשולחן ואני אומרת לך שנאמר לי חד משמעית, זה בדיוק כמו, להבדיל, שבדיון על אלנבי 40 יושיבו את החשודים באונס מול הנפגעות.
מיכל רוזין: עם כל הכבוד, לא ייתכן.
מיכל רוזין: אנחנו רצינו בכנסת - - -
בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא נקיים דיון, מיכל, בלי ש - - -
מיכל רוזין: לקיים דיון, להבין מדוע מסתובבים בני נוער קטינים, בני 13, 14, 15, בהנהגתו של מר גופשטיין, נוער קצה, נוער בסיכון שהרווחה צריכים לראות אותם בעיריית ירושלים ולא מתייחסים אליהם, שלוקחים אותם ומובילים אותם ברחובות העיר לתקוף ערבים, לצוד אותם ברחובות בשיטות שונות, מלווים בעורך דין, עורך דין הוא קורא לעצמו, שנותן להם הוראות להוריד חולצות כשהם תוקפים פיזית.
מיכל רוזין: כל הדברים האלה נרשמים, ידועים, יש עדויות, זה קורה כל יום חמישי בעיר.
מיכל רוזין: תקיפה של נהגי מוניות ערבים.
מיכל רוזין: באמת אי אפשר לצחוק מהעניין הזה, אני מבינה שזה מבדח אותך - - -
בצלאל סמוטריץ': לא, אני רק שואל אם את רוצה את כל זה לנהל בלי שאפשר לתת להם להגיב.
בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא מבדח אותי.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא ננהל דיון - - -
מיכל רוזין: כן, כי הטענה שלי לא אליו, אני לא בית משפט ואני לא רוצה לקבל את הטענות שלו להגנתו.
מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע מהפרקליטות ומהמשטרה ומעיריית ירושלים כיצד הם שומרים על הסדר והביטחון של תושבי העיר וזה לא קורה.
מיכל רוזין: לא צריך להושיב את החשוד מול המשטרה והפרקליטות.
מיכל רוזין: וכמו שאתה רואה, אין פה את המשטרה והפרקליטות ובוודאי שהם לא ייתנו פה תשובות ואתה עושה פה שימוע ואתה עושה פה בית משפט וזה לא לעניין.
בצלאל סמוטריץ': לא, אני ממש לא עושה.
בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, אנחנו לא עושים בית משפט.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו שוחחנו אתמול באמצעות עורך הדין איל ינון, היועץ המשפטי של הכנסת, עם הפרקליטות ועם המשטרה והם אמורים להיות פה - - -
<נדים עבוד: אדוני היושב ראש, אני נדים ממחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.
<נדים עבוד: משנודע לפרקליטות ולנו שהחשוד בתיק יהיה בדיון הוחלט על ידי הדרגים הבכירים שהם לא יכולים להיות פה, כי התביעה והחשוד לא יכולים להתעמת - - -
מיכל רוזין: לכן הדיון הזה מתייתר, לצערי הרב, אחרי שחודש ימים אנחנו מחכים לשמוע מהפרקליטות ומהמשטרה מה הם עושים, כשהתיק נפתח בינואר השנה.
מיכל רוזין: ינואר, אנחנו בנובמבר.
בצלאל סמוטריץ': מיכל, תני לנהל את הדיון, רק שנייה.
בצלאל סמוטריץ': נדים, אני מתנצל.
בצלאל סמוטריץ': זה לא היה הסיכום שאני סיכמתי אתמול עם משרד המשפטים.
בצלאל סמוטריץ': ברור שאתם לא יכולים ולא אמורים לפרט על פרטי החקירה ובעניין הזה, זה לא קשור בכלל לשאלה האם החשוד נמצא פה או לא חשוד, אני רוצה לקוות שגם על חשודים שלא כאן אתה לא תשב כאן מול הטלוויזיה ותספר מה קורה בחדר החקירות.
בצלאל סמוטריץ': אני יודע שאתם מדליפים הרבה, אבל לפחות אל תעשו את זה כאן גלוי לפני כולם.
<נדים עבוד: אני מוחה על הטענה של אדוני היושב ראש.
בצלאל סמוטריץ': , אז אני רק אומר - - -
<נדים עבוד: אדוני היושב ראש, זה - - -
בצלאל סמוטריץ': הנוכחות של מר גופשטיין פה לא מעלה ולא מורידה.
בצלאל סמוטריץ': אתם ביקשתם - - -
מיכל רוזין: האם היית מסכים שחשוד באונס יישב בדיון עם נפגעות תקיפה מינית?
בצלאל סמוטריץ': מה את רוצה, את רוצה שהוא יגיד - - -
מיכל רוזין: אני שואלת אותך.