GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<נעמה גת: לגבי הוצאה של סחורה מאיו"ש, המפקד הצבאי, שהוא הריבון בשטח, מפקח על העניין של הוצאת סחורה.
דוד אמסלם: הבנתי, את לא צריכה לפרט.
דוד אמסלם: הבנתי הכול, האמיני לי, גם בלי שתפרטי.
דוד אמסלם: הבנתי בגדול.
דוד אמסלם: אתם חוקקתם חוק לגבי הגזם, שאתם לא אוכפים אותו.
דוד אמסלם: עובדה שהוא מגיע.
דוד אמסלם: אם הם מביאים גזם עצמי, זה משהו אחר.
דוד אמסלם: אם מביאים גזם מירדן, זה משהו אחר.
דוד אמסלם: אם בכל העולם אוספים גזם ומביאים אליהם, זה גם משהו אחר.
דוד אמסלם: אני מבין שהגזם מגיע מישראל.
דוד אמסלם: ככה אני מבין.
דוד אמסלם: אז יש שתי אופציות, אם בכמויות כאלה – כפי שאמרתי, זה לא כמה יהלומים בכיס שמישהו נכנס ולא בודקים אותו.
דוד אמסלם: מדובר במשאיות.
דוד אמסלם: יכול להיות שמישהו לא רואה, אבל אומר לנו עכשיו בני שהוא אוכף.
דוד אמסלם: אני הבנתי ממנו שאין לו מספיק אמצעים.
דוד אמסלם: זה הבן-אדם עם האצבע בסכר שמנסה לסתום.
דוד אמסלם: היות וכרגע הנושא הוא בריאותי, שהוא פוגע באיכות הסביבה, אני מניח שאם לא היה הסיפור של איכות הסביבה, הנושא של זיהום האוויר, לא הייתי מקיים דיון.
דוד אמסלם: אני לא בא כרגע להסדיר את סוגיות הביטחון במדינת ישראל מול הרשות הפלסטינית.
דוד אמסלם: זה לא מענייני כרגע.
דוד אמסלם: אבל היות ויש פה בעיה אמיתית שצפה לכל האזור, כולל החבר'ה הערבים שגרים באזור, בגלל שהעשן הזה מתפזר בכל האזור וגורם לבעיות תחלואה, אסטמה וכו', לכן אני מקיים את הדיון מהזווית הזאת, של התושבים.
ג'מאל זחאלקה: חוץ מתעשיות המפרץ.
דוד אמסלם: גם שם קיימנו דיון וגם שם קיבלנו החלטות.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שאני בא מהזווית של האוויר שהתושבים נושמים.
דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותי בדיון כרגע.
דוד אמסלם: ואני מנסה לפתור את העניין הזה באמצעים פרימיטיביים – לעצור את החורים, ולא לפתור את כל הבעיה ולהסביר גם למה הפלסטינים אין להם עבודה ולמה החקלאים אין להם עבודה.
דוד אמסלם: אחד מוכר לשני וכולם מתפרנסים, רק התושבים שבאזור הזה נושמים את האוויר.
דוד אמסלם: אני בא מהזווית של התושבים וזה מה שמעניין אותי לסיכום הדיון הזה, כדי שמחר בבוקר לא יהיה שם עשן שיפריע לתושבים.
<יצחק מאיר: אני מנכ"ל איגוד ערים לאיכות הסביבה, שומרון.
<יצחק מאיר: אני נלחם בסיפור של המפחמות מעל ארבעים שנה, עשיתי עכשיו את החשבון.
<יצחק מאיר: בהתחלה עוד כרשות הטבע והגנים וב-25 השנים האחרונות כאיגוד ערים.
<יצחק מאיר: בעבר, בשנות השמונים, הם השתמשו בעיקר בגזם מהיערות, יער ריחן ואחרים.
<יצחק מאיר: משנות התשעים, כמו שנאמר פה, ואני לא חוזר, מהפרדסים.
<יצחק מאיר: החברים הטובים שלי מהמנהל האזרחי מכוונים למנוע את המפחמות על-ידי אכיפה במעברים.
<יצחק מאיר: כמו שדיברתם, מכאן לשם ואת הפחם מאיו"ש לישראל.
<בני אלבז: אני מזכיר לך גם שהרסתי את כל המפחמות בשטחי C.
<בני אלבז: אישית.
<יצחק מאיר: נכון.
<יצחק מאיר: הטענה שלי היא שכדי להשלים את הפעולה חייבים לפגוע גם במקור הזיהום, וזה על-פי הסכמי אוסלו.
<יצחק מאיר: זאת אומרת, אם אנחנו מכירים את המפחמות באזורי B, ואנחנו מכירים אותן.
<יצחק מאיר: אם הייתי יכול הייתי מביא לכם לפה חלק מהפחמים שאני מכיר.
<יצחק מאיר: הם פשוט לא חיים.
<יצחק מאיר: גיל התמותה של האנשים שעוסקים במפחמות הוא בסביבות 45-40.
<יצחק מאיר: הוותיקים לא קיימים כבר כי מתים מזה.
<יצחק מאיר: הדרך היחידה להפסיק את המפחמות לגמרי היא פעולה משולבת של אכיפה והעברת חומר, וחיסול המפחמות, פשוטו כמשמעו, על-ידי צו אלוף לטובת התושבים הגרים באזור עם פתרון שהמנהל האזרחי יוביל.
<יצחק מאיר: אוניברסיטת אריאל עסקה בזה ומדובר במספר מתקנים.
<יצחק מאיר: לקבוע תאריך יעד וכל משפחה שעוסקת במפחמות תוכל לקבל מתקן שיוצב במקום מסוים שייקבע באזור התעשייה של ג'נין.
<יצחק מאיר: החל מתאריך מסוים אין יותר מפחמות.
<יצחק מאיר: רק אכיפה במעברים – אני מכיר את זה, וזה לא יעצור את העסק.
דוד אמסלם: מי מהצבא פה?
דוד אמסלם: מי אחראי על ההסכם עם הפלסטינים?
דוד אמסלם: אתה יכול לתת לי תשובה האם אפשר לעשות את מה שנאמר?
<נעמה גת: הסכם הביניים חילק את הסמכויות, כמו שאנחנו יודעים, בין שטחי A ו-B, שטחי הרשות הפלסטינית, לשטחי C.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על A ו-B, נכון?
דוד אמסלם: מה הסמכות של הצבא לפעול שם?
<יצחק מאיר: A ו-B על-פי סעיף 12, סעיף איכות הסביבה בהסכמי אוסלו יש דרך לפתור את זה.
<נעמה גת: סעיף 12 לנספח לעניינים אזרחיים, כמו שציין פה איצ'ה, העביר את הסמכות בתחומים שנוגעים להגנת הסביבה בשטחי A ו-B לרשות הפלסטינית.
<נעמה גת: זאת אומרת שהסמכות לבצע אכיפה והאחריות על מפגעים סביבתיים באזורים האלה, היא של הרשות הפלסטינית.
דוד אמסלם: ואם הם לא עושים?
<נעמה גת: אם הם לא עושים, יש פה שאלה של פרשנות ההסכם והיישום של ההסכם.
דוד אמסלם: אני כרגע לא לומד גמרא.
דוד אמסלם: אם עושים, מה עושים?
<נעמה גת: מה היכולת שלנו?
דוד אמסלם: בשורה התחתונה מה עושים?
דוד אמסלם: דרך אגב, זאת פעם ראשונה שאתם נתקלים בדבר כזה?
דוד אמסלם: אז מה עושים?
<נעמה גת: יש צורך לקבל החלטה שיש לה השלכות מדיניות ומשמעויות.
דוד אמסלם: אתם מכירים את הנושא הזה?
דוד אמסלם: דנתם בנושא הזה?
<נעמה גת: ודאי.
דוד אמסלם: ומה החלטתם?
<נעמה גת: זאת לא החלטה שלנו, זאת החלטה של דרג מדיני.
<נעמה גת: אנחנו הנחנו את התשתית המשפטית הנדרשת בפני מקבלי ההחלטות.
דוד אמסלם: אני יכול לקבל את התשתית המשפטית?
<נעמה גת: באופן פרטי?
דוד אמסלם: כיושב-ראש הוועדה אני מבקש לקבל אותה.
דוד אמסלם: לא באופן פרטי.
דוד אמסלם: אני לא דן פה באופן פרטי.
<נעמה גת: אליך באופן ספציפי?
<נעמה גת: כי לפרט במסגרת הזאת - - -
דוד אמסלם: אליי, אליי.
דוד אמסלם: אני רוצה לקבל, ברשותך, את התשתית המשפטית.
דוד אמסלם: את מה שהנחתם בפני האנשים כדי להבין איפה אנחנו עומדים.
<נעמה גת: אני צריכה להתייעץ עם המפקדים שלי כדי לראות מה רמת הרגישות שלה ואם זה אפשרי.
<מרב אורבך: אני מהמשרד לשיתוף פעולה אזורי.
<מרב אורבך: מתאם הפעולות בשטחים יש לו סמכות ליצור קשר.
דוד אמסלם: איך נכנס המשרד לשיתוף פעולה אזורי לתמונה?
דוד אמסלם: אני פשוט לא מכיר אז בואי ותחכימי אותי.
<מרב אורבך: בגלל שהמשרד שלנו מקדם פרויקטים עם הרשות הפלסטינית.
<מרב אורבך: כלכליים בדרך כלל.
<מרב אורבך: אבל לא כל הסמכויות בידיים שלנו.
<מרב אורבך: זאת אומרת שאת הקשר בין הרשות צריך לעשות מתאם פעולות הממשלה בשטחים.
<מרב אורבך: הוא יכול, אם הוא רוצה, ליצור קשר עם עמיתו בצד השני ובפורום כזה המשרד שלנו יכול להצטרף ולשתף פעולה.
<מרב אורבך: לפעמים יש הידברות ויוצאים פתרונות יצירתיים.
דוד אמסלם: בבקשה, בני, בקצרה כי הבנתי את העניין.
דוד אמסלם: אני רוצה לתת גם לחבר הכנסת זחאלקה שתיים-שלוש דקות ולסכם.
<בני אלבז: השר להגנת הסביבה הקצה כמיליון שקל לפיתוח מפחמה.
<בני אלבז: אני מוביל מפחמה ניסיונית ללא זיהום, שעברה את כל מערכות המשרד להגנת הסביבה, את טובי החוקרים שלו.
<בני אלבז: הפרויקט הזה מבוצע בשיתוף פעולה מלא של פלסטינים וישראלים.
<בני אלבז: זהו פרויקט שאני מוביל אותו והוא בשלבי סיום.
<בני אלבז: אנחנו מאמינים שבחודש יוני הפרויקט הזה יסתיים ונציג מפחמה ניסיונית מסוג ניוטון, שאני אציג אותה לכולם.
<בני אלבז: היא תפתור את זיהום האוויר במפחמות ותתן גם קיבולת.
<קריאה: בינתיים עושים ניסויים באנשים.
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה, שתיים-שלוש דקות ואני רוצה לסכם.
ג'מאל זחאלקה: תודה, כבוד היושב-ראש, כמובן, אני לא רוצה שבריאותו של אף אדם, לא יהודי, לא ערבי, שחי באזור יעבד ולא שחי באזור ואדי ערה או באף מקום תיפגע.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שגם ברשות הפלסטינית רוצים ועובדים בהרבה עניינים של סביבה.
ג'מאל זחאלקה: אין להם האמצעים המספיקים, אבל גם בשיתוף פעולה עם האיחוד האירופי בעניינים האלה.
ג'מאל זחאלקה: הבעיה שלי היא שבאים לכאן עם הצעות פתרון כוחניות.
ג'מאל זחאלקה: אפשר לפתור את הבעיה, גם לשמור על פרנסתן של משפחות שחיו מזה ולא יודעות לעשות שום דבר אחר בחיים שלהן.
ג'מאל זחאלקה: הן עבדו ככה כל החיים שלהן ואתה לא יכול להשאיר אותן ללא פרנסה.
ג'מאל זחאלקה: וגם לשמור על איכות הסביבה.
ג'מאל זחאלקה: צריך למצוא את הדרך הזאת.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגישה צריכה להיות גישה עניינית.
ג'מאל זחאלקה: גישה של לחשוב גם על האדם וגם על הסביבה וככה אפשר למצוא פתרונות שימזערו נזק לאוויר וימשיכו לתת פרנסה.
ג'מאל זחאלקה: אני יודע שבארץ, באזור נווה שאנן בחיפה, זיהום האוויר היה עולה על כל המקומות שדובר עליהם כאן ובכל זאת לא היתה הצעה לסגור את התעשייה, את מפעלי התעשייה באזור המפרץ אלא למצוא פתרונות שימזערו את הנזק הסביבתי.
ג'מאל זחאלקה: לכן אני מציע לכבוד היושב-ראש לקבל החלטות של הוועדה ברוח זו – למצוא את אותם פתרונות גם לאנשים וגם לסביבה.
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.
דוד אמסלם: זה הכרחי?
דוד אמסלם: חצי דקה, בבקשה.
<אילן שדה: קודם כל, לא יהיה מחסור שיהרסו באזור C.
דוד אמסלם: אל תתייחס לזה, למה זה חשוב?
<אילן שדה: אני אגיד למה.
<אילן שדה: באזור C מביאים פחמים ממצרים, אורזים אותם ומעבירים אותם לישראל.
<אילן שדה: זה באותו מחיר.
<אילן שדה: זה דבר אחד.
<אילן שדה: דבר שני, נדמה לי שהישיבה הזאת הוכיחה לנו שאין סדר בדבר הזה ושיש רק דבר אחד – לעצור.
דוד אמסלם: תשאיר לי את הסיכום.
דוד אמסלם: אתה רוצה לסכם?
דוד אמסלם: מאיר, בבקשה.
<מאיר דויטש: אני מתנועת רגבים.
<מאיר דויטש: לפני שנתיים הודיע המנהל שהוא יפעיל את צו 1252 להעברת טובין.
ג'מאל זחאלקה: תנועת רגבים?
ג'מאל זחאלקה: מה התפקיד שלכם?
דוד אמסלם: לא חשוב, זחאלקה.
דוד אמסלם: אני פה מנהל את הדיון.
ג'מאל זחאלקה: זו עמותה ימנית קיצונית, שתכליתה לפגוע בערבים באשר הם ערבים.
ג'מאל זחאלקה: זו תנועה גזענית.
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה.
ג'מאל זחאלקה: זו גזענות.
ג'מאל זחאלקה: בבקשה, אדון גזען, תדבר.
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה, אני נתתי לך לדבר בנימוס, לא נתתי לאף אחד להפריע.
ג'מאל זחאלקה: זה לא עניין של נימוס.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני נותן לכולם לדבר.
ג'מאל זחאלקה: פה צריך לדבר עם הגזענות ועם הגזענים בנימוס?
ג'מאל זחאלקה: למה, הם מנומסים?
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה, אצלי כולם מנומסים.
דוד אמסלם: לכן אני נתתי לך לדבר.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני נותן לכולם לדבר, כולל עמותות שהן שמאל קיצוניות גם.
<מאיר דויטש: הודיעו לפני שנתיים שיפעילו את צו 1252 למניעת העברת טובין כאשר העונש למי שעובר על הצו הוא חמש שנות מאסר.
<מאיר דויטש: פנינו למנהל וביקשנו לדעת כמה כתבי אישום הוגשו.
דוד אמסלם: יש כזה צו?
<מאיר דויטש: יש צו.
<מאיר דויטש: אמרו שזה בניגוד לחוק לעבור על הצו הזה.
<מאיר דויטש: העונש של מי שעובר על הצו הוא חמש שנות מאסר.
<מאיר דויטש: אמרו שעצרו פה 250 משאיות בשנים האחרות ושאלנו כמה כתבי אישום הוגשו.
<מאיר דויטש: התשובה שקיבלנו היא אפס.
דוד אמסלם: בבקשה, גברתי, רצית גם דקה.
דוד אמסלם: אחרי זה משרד החקלאות שלוש דקות ואני מסכם.
<אלינה סוזאן: אני מאיגוד ערים לאיכות הסביבה שרון-כרמל.
<אלינה סוזאן: רוב התלונות מגיעות מהאזור שלנו.
<אלינה סוזאן: יש לנו 18 רשויות שאנחנו מפקחים עליהן.
<אלינה סוזאן: שאלת שאלה לגבי איכות האוויר ויש תשובה מעניינת.
<אלינה סוזאן: עכשיו היתה ועידת האקלים עם הרבה מחיאות כפיים, שמטרתה להפחית את צריכת הפחם.
<אלינה סוזאן: באזור שלנו יש את תחנת הכוח הגדולה ביותר של הפחם.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לדבר אתך על זה.
<אלינה סוזאן: לא, אני אסביר לך את הפרופורציות.
<אלינה סוזאן: הולכים להשקיע - - -
ג'מאל זחאלקה: יש יותר זיהום מרידינג בחדרה.
דוד אמסלם: תן לי, תן לי.
<אלינה סוזאן: אני מקבלת את התלונות של התושבים.
דוד אמסלם: שנייה, גברתי.
דוד אמסלם: את רוצה לדבר אתי על המפחמות?
<אלינה סוזאן: על המפחמות בלבד.
דוד אמסלם: אז דברי על המפחמות.
<אלינה סוזאן: אני לוקחת את תמונת זיהום האוויר שאני מקבלת מתחנות הכוח לעומת המפחמות.
ג'מאל זחאלקה: היא רוצה לשים את זה בפרופורציה.
ג'מאל זחאלקה: למה אתה משתיק אותה?
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה, אני מנהל את הישיבה פה.
ג'מאל זחאלקה: לא, זה מעניין מאד מה שהיא אומרת.
ג'מאל זחאלקה: הדברים הכי מעניינים שנאמרו היום.
דוד אמסלם: חבר הכנסת זחאלקה, אם זה מעניין אותך, תזמין אותה לחדר שלך לקפה ושתראה לך את כל הנתונים.
דוד אמסלם: ואני מבקש ממך, אל תפריע לי יותר.
ג'מאל זחאלקה: אני לא מפריע לך.
ג'מאל זחאלקה: אני מדבר עניינית.
דוד אמסלם: אתה מפריע.
דוד אמסלם: לא, לא, גם כשאתה מדבר עניינית, אתה מפריע.
<אלינה סוזאן: תמונת זיהום האוויר שונה לגמרי.
<אלינה סוזאן: זה אומר שעוצמת הריח – ודיברת על ריח בתחילת דבריך – שמגיעה לתושבים וגורמת לגירוי מערכות הנשימה, שבעקבותיה הם לא יכולים לפתוח את הבתים ולתלות כביסה בחוץ, גדולה לאין שיעור.
<אלינה סוזאן: אני 15 שנה מנהלת את מערך הניטור.
<אלינה סוזאן: לנושאים אחרים יש לנו אכיפה ורגולציה.
דוד אמסלם: אני לא הצלחתי להבין מה את אומרת, אבל בואו נתקדם.
<אלינה סוזאן: המפחמות.
<אלינה סוזאן: דיברתי על המפחמות.
דוד אמסלם: את מדברת אתי על המפחמות?
דוד אמסלם: אז דברי אתי על המפחמות.
דוד אמסלם: מה הקשר עכשיו לאיזושהי תחנת כוח שגם מזהמת?
<קריאה: זה הרבה יותר גבוה.
דוד אמסלם: זה שיש עוד גורמים מזהמים במדינת ישראל – אני יודע.
דוד אמסלם: הדיון הוא על המפחמות.
דוד אמסלם: אם הדיון היה עכשיו על תחנות כוח אחרות, זה תחנות כוח.
דוד אמסלם: עשינו דיון על מפרץ חיפה – מפרץ חיפה.
דוד אמסלם: אבל אני לא מקיים דיון בגלל שיש במקומות אחרים עוד מקום שמזהם.
<אלינה סוזאן: לא, לא, לא.
<אלינה סוזאן: זאת לא הייתה המטרה.
<אלינה סוזאן: אני מתנצלת אם לא הובנתי נכונה.
<אלינה סוזאן: 15 שנה אני במערך הניטור, מנהלת אותו ובודקת את איכות האוויר.
<אלינה סוזאן: במפחמות טיפלתי בחמש השנים האחרונות.
<אלינה סוזאן: עוצמת התלונות שאני מקבלת בחמש השנים האחרונות רק מהמפחמות ובשטח הנרחב שאליו זה מתפרס – אני אישית יצאתי לבצע את אותן מדידות ריח בלילות – גדולה לאין שיעור לעומת כל התקופה הזאת, שאני 15 שנה במערך הניטור הזה.
דוד אמסלם: כלומר, את מרגישה שיש החמרה בחמש השנים האחרונות?
<אלינה סוזאן: אנחנו חשבנו שתהיה הקלה בעקבות הבג"ץ.
דוד אמסלם: אז תגידי לי משפט – יש החמרה בחמש השנים האחרונות?
<אלינה סוזאן: לגמרי.
<אלינה סוזאן: זה משהו חדש שצץ ואנחנו לא יודעים איך לאכוף אותו.
דוד אמסלם: משרד החקלאות, קח לך חמש דקות ואני רוצה לסכם בעוד שלוש דקות.
<צביקה כהן: קיבלנו שבע דקות קודם.
דוד אמסלם: ירדנו בגלל שהשעון זז.
דוד אמסלם: מה אני אעשה?
דוד אמסלם: בבקשה, חמש דקות.
<צביקה כהן: חברים, לפני שלושה חודשים דיברתי עם חגי ובזכותו הסכמתי לקבל את הוועדה שמונתה בראשותי.
<צביקה כהן: אני חושב שלאור מה ששמענו פה גם בנושא האכיפה וגם בנושא החקיקה, הרי אם זה היה קל, מזמן היו עושים את זה.
דוד אמסלם: אגב, אני רוצה לחדש לך – הרבה דברים קלים לא עושים במדינת ישראל.
<צביקה כהן: בסדר.
<צביקה כהן: אני גם חי פה במדינה.
<צביקה כהן: אם היה קל לעשות חקיקה ואכיפה, היו עושים את זה.
<צביקה כהן: הוא אמר שעצרו 290.
<צביקה כהן: אני חושב שהפתרון חייב להיות פתרון מתוכלל.
<צביקה כהן: חייב להיות פתרון של שוק.
<צביקה כהן: הוא חייב להיות פתרון שייקח את הכול בחשבון.
<צביקה כהן: ואם לחקלאי אין פתרון קצה היום לגדם, לא לגזם – מדובר פה על הגדמים כי זה מה שהולך לפחמים – אם לחקלאים אין פתרון קצה לגדם היום, גם אם אני עושה חקיקה, הוא יעבור בכביש 5 או בכביש 8.
<צביקה כהן: הוועדה בראשותי תוך שבועיים תיתן הצעה, שאני מקווה שישתמשו בה.
<צביקה כהן: היא תיתן הצעה שתכלול את כל האלמנטים ביחד.
<צביקה כהן: אני אזכיר שניים וחצי מהם, אם תרשה לי.
<צביקה כהן: האחד, למצוא פתרון קצה ויש פתרון קצה.
<צביקה כהן: יש היום מפעלים שיודעים לקחת את הגדם הזה בכסף.
<צביקה כהן: בכסף, לא בלירות, ולהפוך אותו לכסף.
<צביקה כהן: הם מייצאים את זה אפילו.
<צביקה כהן: אם תרצה, ימשיך אלון לדבר על זה.
<צביקה כהן: יש גם פתרון קצה שחברת החשמל יכולה לשרוף את זה.
<צביקה כהן: היא חייבת גם לשרוף קצת ביו-מסה שהוא לא פחם.
<צביקה כהן: אם יהיה פתרון קצה בר-קיימא, אני חושב שליד פתרון הקצה – דודי, אתה כועס.
דוד אמסלם: לא כועס.
דוד אמסלם: על פתרון הקצה אני יכול לעשות על זה לבד דיון שלוש שעות.
<צביקה כהן: לא, אני חושב שלא.
<צביקה כהן: אני אומר לך שבכמה לירות, אם אנחנו יודעים להוציא "קול קורא" למפעל כזה – מפעל כזה קיים בישראל, רק אין לו קיבולת.
דוד אמסלם: צביקה, אני אשאל שאלה.
דוד אמסלם: למה לא עשית את זה?
דוד אמסלם: דרך אגב, אין רשות פלסטינית, אין מפחמות.
דוד אמסלם: למה אתה לא עושה את זה?
דוד אמסלם: מה אתה עושה, למשל, עם כל הסיפור בלולים, ברפתות?
דוד אמסלם: הרי יש עוד מזהמים.
דוד אמסלם: אז מה, עכשיו אנחנו הולכים לדבר על זה?
דוד אמסלם: אני רוצה שתתמקד במפחמות.
<צביקה כהן: אני שם.
<צביקה כהן: אני רוצה לגרום לחקלאים לא להעביר את זה לשם.
דוד אמסלם: אז מה מונע ממך לעשות את זה?
<צביקה כהן: רק לאחרונה יש פתרון קצה אחד לחקלאי של מפעל בכרמיאל.
דוד אמסלם: ברוך השם.
<צביקה כהן: שיודע לאכול.
<צביקה כהן: זה רק אתמול קם.
<צביקה כהן: המפעל בן חודשיים.
<צביקה כהן: חברת החשמל – אני ממתין לתשובות ממנה כבר חודשיים, שהם יכולים לשרוף את הגדמים האלה.
<צביקה כהן: ואם לא יהיה פתרון קצה, לא נעבור.
<צביקה כהן: ולאחר פתרון הקצה יש את הסיפור של החקיקה.
<צביקה כהן: אפשר בחקיקה להגיד לחקלאי מחר בבוקר: אתה לא שם את זה שם, אלא שם.
<צביקה כהן: אני נותן לך פתרון.
דוד אמסלם: רק שנייה, מי אמור להוביל את החקיקה?
דוד אמסלם: משרד החקלאות?
דוד אמסלם: דרך אגב, זה כתוב בסיכום מלפני שנתיים.
<צביקה כהן: אז אני חוזר ואומר, אני חי את זה חודשיים וחצי.
דוד אמסלם: אבל למה לא חוקקתם את זה לפני שנתיים?
<צביקה כהן: אין לי תשובות.
<צביקה כהן: אין תשובות להכול.
<צביקה כהן: אני אגיד לך למה, דודי, כי אם אין פתרון קצה, חקיקה לא תעזור.
<צביקה כהן: אני שוב אומר.
<צביקה כהן: אני מחר בבוקר אשים פקח וחצי שיגיד שאסור לכרות עצי הדר.
<צביקה כהן: אני חושב שאחרי פתרון הקצה, במקביל, צריך את הדברים שאני מפרט פה.
<צביקה כהן: גם את הסיפור של אריאל.
<צביקה כהן: כן, אפשר לתת למפחמות שם את הפתרון הזה באריאל.
<צביקה כהן: הוא לא מסובך מדי.
<צביקה כהן: הוא גם זול.
<צביקה כהן: אלון יגיד כמה מילים, אם לא אכפת לך, על פתרון הקצה.
דוד אמסלם: דרך אגב, ביחידת הפיצו"ח של משרד החקלאות הם גם בודקים את הדברים האלה, או שהם לא קשורים לעניין?
<צביקה כהן: אמרתי שכרגע אין חקיקה.
דוד אמסלם: אין חקיקה בעניין.
<צביקה כהן: הם עובדים עד הקו.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה לסכם.
דוד אמסלם: נורית, בבקשה.
דוד אמסלם: דרך אגב, הייתי מבקש מחברי הכנסת שיבואו בזמן כדי לקיים את הדיון לא בסוף.
דוד אמסלם: אבל לא חשוב.
נורית קורן: מצטערת, באתי מהנשיאות.
דוד אמסלם: אז אמרתי, אין בעיה.
נורית קורן: הנושא הזה מאד מאד חשוב.
נורית קורן: לפני ארבע שנים הייתי גם מנהלת הלשכה של גלעד ארדן ואני מכירה את כל האנשים שעובדים פה במשרד.
נורית קורן: אני הייתי מצפה שהנושא הזה ייפתר כי אני יודעת שגלעד פעל, עשה כל מיני מנגנונים.
<צביקה כהן: בשיא הוא עזב.
נורית קורן: אני לא יודעת בדיוק מה נעשה, אבל המשרד היה אמור כבר לסגור את כל המפחמות האלה, לגמור עם כל הסיפור הזה ושלאנשים יהיה אוויר נקי לנשום.
נורית קורן: די, מספיק עם זה.
נורית קורן: אנחנו צריכים שהמדינה קודם כל תעשה ותדאג לזיהום האוויר.
נורית קורן: אנחנו לא צריכים להוסיף עוד.
דוד אמסלם: רבותי, בעוד שתי דקות הדיון נסגר אז אני רוצה לסכם אותו.
דוד אמסלם: משרד החקלאות, יש מה שנקרא "סור מרע" ויש "עשה טוב".
דוד אמסלם: אני מסכים בגדול גם עם מה שאמרו זחאלקה וכולם.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אם כל המשתמשים יהיו מרוצים, זה הדבר הכי טוב.
דוד אמסלם: בוודאי שצריך להסדיר את הנושא גם מול החקלאים וצריך להסדיר גם את נושא הפרנסה.
דוד אמסלם: לדעתי, זה בסדר וצריך לעשות את זה.
דוד אמסלם: כרגע זה לא קשור רק לזיהום האוויר.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא אומר שאתה נועל את כל הסיפור ורק אחרי זה אתה מוציא את זה לפועל.
דוד אמסלם: יש הרבה דברים שלא קשורים לאירוע.
דוד אמסלם: קודם כל, אתה צריך להסיר את המפגע.
דוד אמסלם: המפגע לא קשור לכלום גם אם אין פתרון.
דוד אמסלם: זיהום אוויר זה זיהום אוויר וצריך להפסיק אותו קודם כל.
דוד אמסלם: דרך אגב, ולא רק שם.
דוד אמסלם: אני מסכים אתכם.
דוד אמסלם: בגלל זה גם דנו על מפרץ חיפה ועשינו שם דיון מאד עמוק, כולל הסיפור של האמוניה וכו'.
דוד אמסלם: זה חלק מהדיונים האלה.
דוד אמסלם: היכן שיש תושבים צריך לשמור עליהם, וזה לא משנה מי הם וגם לא משנה מי הם המזהמים, אם אלה יהודים או ערבים.
דוד אמסלם: לרוב, לרוב זה מספר משפחות – עשרים, שלושים, חמישים או כמה בעלי מפעלים שמתפרנסים מזה.
דוד אמסלם: אבל בסופו של דבר, מאות אלפי תושבים נפגעים מזה.
דוד אמסלם: גם בפרופורציות של מי שנהנה ומי שנפגע, לפעמים כמעט אין פרופורציה בעניין.
דוד אמסלם: לכן, בסופו של דבר, אני חושב שקודם כל צריך לטפל בנושא של הסרת המפגע.
דוד אמסלם: אני רואה את אבן הראשה כמשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: זה התפקיד שלו.
דוד אמסלם: קודם כל אני בא מזווית האוויר.
דוד אמסלם: כמו שאתה דואג לזה שהאוויר יהיה במפרץ חיפה נקי, אתה צריך לדאוג לזה גם שם.
דוד אמסלם: אני לא הייתי נרדם בלילה במקומך, אם זה היה קורה שם.
דוד אמסלם: בוודאי שיש עוד גורמים.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון בוועדה על נושא התקנות של האזבסט מול הצבא.
דוד אמסלם: אתה זוכר.
דוד אמסלם: מדובר על בסיסי צה"ל, אבל גם אתם יש לכם מה לומר.
דוד אמסלם: אתם אומרים להם מה לעשות.
דוד אמסלם: זה התפקיד שלכם.
דוד אמסלם: כמו שאמר סמוטריץ, האוויר לא עוצר פה.
דוד אמסלם: הוא בא מפה לשם ומשם לפה.
דוד אמסלם: לכן, אני רואה את זה כתפקיד מאד מאד מרכזי שלכם בנושא.
דוד אמסלם: אלון, אני מבקש ממך, קח את הנושא באופן אישי.
דוד אמסלם: אני אעשה עוד דיון בנושא ואני אגיד לך לאן אני חותר.
דוד אמסלם: אני חושב שאתה צריך להכריח אותם, את משרד החקלאות, להוביל חקיקה בנושא.
דוד אמסלם: הדיון הזה היה כבר לפני שנתיים, שנה.
דוד אמסלם: לפעמים אני קורא דברים ואני המום.
דוד אמסלם: הסתיים הדיון, נגמר האירוע וכאילו הכול הסתדר.
דוד אמסלם: זה תמיד מזכיר לי את הסיפור, שכאשר הילדים שלי היו קטנים, בלילה הם היו הופכים את כל החדר, את כל המשחקים והולכים לישון.
דוד אמסלם: בבוקר הם היו קמים – אני ואשתי, זכרונה לברכה, היינו מסדרים את החדר.
דוד אמסלם: יום אחד בא לי הרעיון ואמרתי לה: רוזי, נראה לי שהם חושבים שעצם פעולת השינה מסדרת את החדר.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שאנשים חושבים שעצם פעולת הדיון מסדרת את המצב.
דוד אמסלם: מישהו צריך לקחת את הדיון הזה ולעשות אתו משהו.
דוד אמסלם: אפשר לדבר פה, אבל אתם הרי מסכימים שצריכה להיות חקיקה, משרד החקלאות.
דוד אמסלם: אני לא יודע שם פרטי ושם משפחה, אתה עכשיו יושב מולי.
דוד אמסלם: אלון, אני רואה אותך.
דוד אמסלם: אתה צריך לדחוף אותם לנושא החקיקה.
דוד אמסלם: יש את נושא המעברים – בלי פקחים בקצה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שיש פה משהו הוליסטי שצריך להיתפר, שהוא יושב אצלך כאבן הראשה.
דוד אמסלם: אתה אחראי על הנושא.
דוד אמסלם: זה מה שנקרא – תקימו ועדה בין-משרדית שתדון בזה.
דוד אמסלם: אתם, משרד החקלאות.
<קריאה: יש ועדה מכוח החלטת ממשלה.
<קריאה: היא מסיימת לעבוד.
דוד אמסלם: אז בוא תתניע אותה.
דוד אמסלם: מי יושב-ראש הוועדה?
דוד אמסלם: אין בעיה, צביקה.
דוד אמסלם: אני מבקש, אני אעשה דיון בעזרת השם, לא בעוד שבועיים.
דוד אמסלם: אני אתן לך חודשיים.
דוד אמסלם: גם אתן לך לנסוע לנופש אחרי הוועדה.
דוד אמסלם: תהיה מבסוט.
דוד אמסלם: סע לחופשה, תחזור.
דוד אמסלם: בעוד חודשיים אני אעשה דיון.
דוד אמסלם: באמת, היתה לכם שנה.
דוד אמסלם: בינתיים יש שם תינוקות שנולדים ואנשים מבוגרים שנושמים את האוויר הזה.
דוד אמסלם: ואני לא רואה את זה כקטע של יהודים, ערבים, נוצרים או צ'רקסים.
דוד אמסלם: מדובר בבני-אדם שחיים באזור והעשן הזה מתפזר על רדיוס מאד מאד גדול, שפוגע באנשים ופוגע בבריאותם.
דוד אמסלם: אני אומר לכם, זה עושה אנשים חולים.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש, בעוד חודשיים אני אעשה דיון בנושא ואני מבקש במסגרת הדיון הזה, שאני רואה את המשרד לאיכות הסביבה – אלון, אני רואה אותך כאחראי על הסיפור.
דוד אמסלם: אני מבקש לייצר לנו פתרונות אופרטיביים במובן זה שלא יהיה עשן.
דוד אמסלם: לא משנה איך תעשו, מה תעשו.
דוד אמסלם: תפצו את הפלסטינים, תשלמו להם, תפרנסו אותם, תנו להם תקציב, תנו להם צ'ק כל חודש, משכורת, מה שאתם רוצים.
דוד אמסלם: תנו לחקלאים כל מה שאתם רוצים.
דוד אמסלם: תורידו את כל העצים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: לא משנה מה סוג הפתרון שתמציאו, אבל אני מבקש לקבל פתרון אופרטיבי, לא ההוא אשם או ההוא אשם.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, אלון, פתרון אופרטיבי איך אתה אומר לי: דודי, מבעוד חודש או מלפני שבועיים כבר אין עשן.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בכל הנושא של האופניים החשמליים.
דוד אמסלם: אני גם שמח ומברך על כך ששר התחבורה הגיע לכבד אותנו, ישראל כץ, בישיבה הזאת, עם צוות המשרד שלו.
דוד אמסלם: באמת תודה רבה, ישראל.
דוד אמסלם: רק לפני שאנחנו מתפקסים הייתי רוצה לומר שני דברים.
דוד אמסלם: האחד, אחת הפניות שהגיעה אלינו זה בנושא של צופים במסגרת הפינה "מחוקקים" של ערוץ הכנסת.
דוד אמסלם: הם מתעניינים מאוד בכל סוגיית האופניים החשמליים ולכן אני גם הבטחתי להם שאני אדבר על זה בתחילת הדיון.
דוד אמסלם: כמו כן מחר מצוין בכנסת יום הבטיחות בדרכים, אנחנו הקדמנו אותו להיום, בגלל שחשבנו שהנושא הוא חשוב.
דוד אמסלם: בישיבה הקודמת אנחנו דנו על כל הנושא הזה של האופניים החשמליים ובסופו של עניין הוועדה ביקשה מהשר וכמובן מהצוות של המשרד שלו לגבש חבילת מדיניות שלמה שתכלול את סוגיית הרכב, הרוכב והתשתיות ותשתית האכיפה.
דוד אמסלם: אז היות שאנחנו מכירים את הנושא, אני מעביר אליך, כבוד השר, את רשות הדיבור, כמובן אחרי זה למנכ"ל של המשרד ושאר הגורמים הרלוונטיים.
דוד אמסלם: בבקשה, כבוד השר.
ישראל כץ: אני משתתף לראשונה בישיבת הוועדה בראשותך, ועדה חשובה שעוסקת במגוון תחומים וביניהם גם נושאים כמו האופניים החשמליים והייתי אומר בכלל כלי תחבורה אלטרנטיביים של הדור החדש.
ישראל כץ: מעבר לכלי הרכב, למכוניות ולאוטובוסים, הרכבות, המוניות, כל הדברים שהורגלנו בהם יש היום פלח מאוד משמעותי שהולך וגובר של שימוש בכלי רכב, או באמצעי תנועה, אלטרנטיביים.
ישראל כץ: אני נדרשתי לנושא כבר לפני שנים ואכן הנחיתי והבאנו להתקנת תקנות.
ישראל כץ: בהתחלה הן היו זמניות.
ישראל כץ: אני זוכר שחבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר אברהם פורז, כשהוא כבר לא היה בחיים הפוליטיים, הוא כל פעם פנה ושאל מה קורה, אמרתי לו 'אני מבטיח לך שברגע שיותקנו התקנות אתה תעודכן' וזכרתי את זה והנחיתי לעדכן אותו באותו יום, שזה היה יום מאוד משמעותי.
ישראל כץ: לאחר מכן בתהליכים עצמם הייתה תפוגה לתקנה הזאת ובינתיים העבודה מול מכון התקנים, שהיא תמיד מתמשכת, התעכבה התקנת התקנות החדשה.
ישראל כץ: אבל הגענו בסופו של דבר לכך שוועדת הכלכלה של הכנסת אישרה, אחרי דיונים ושינויים והכנסת ההיבטים הציבוריים על ידי חברי הכנסת עצמם, את התקנות.
ישראל כץ: זה היה?
<עוזי יצחקי: זה אושר ביולי 2014, נכנס לתוקף בספטמבר 2014.
ישראל כץ: זה אושר.
ישראל כץ: היה שם את כל הדיונים לגבי הגיל, אם זה מ-14 או מ-16, היו שם דיונים על קסדות וכל ההיבטים האחרים.
ישראל כץ: למה אני אומר?
ישראל כץ: כי בדיון הקודם, ועקבתי אחרי התמלול של הדיון שקיימת, ומחוץ למסגרת הדיון יש רעיונות חדשים, דעות חדשות, אולי נעלה את הגיל, אולי נחייב אותם לעשות ביטוח, אולי נחייב אותם בתהליך רישוי, אז אולי בואו נחייב אותם כבר לרכוש אופנוע או קטנוע וזהו.
ישראל כץ: חלק מהייחודיות של אמצעי התחבורה האלה הוא בכך שהם מאפשרים לעוד פלח של הציבור, גם בוגרים, כי זה רכב גם אלטרנטיבי, אבל גם לשכבות גיל מסוימות להשתלב.
ישראל כץ: אבל כמובן צריך לעשות את זה בצורה שתהיה בטוחה ובטיחותית לרוכבים ולא פחות מזה, בגלל האופי של הכלים האלה, להולכי הרגל.
ישראל כץ: אני יודע שיש, בייחוד בערים הגדולות, תופעות, בייחוד באזור המרכז, הצפיפות והחיכוך, כמובן הלא חיובי, הולכים וגוברים.
ישראל כץ: ואכן, גם בהמשך לדיון, אני חושב שברובד שלי כשר בהחלט יש מקום ללקחים רגולטורים, אבל לא בשליפה ובחופזה.
ישראל כץ: כלומר אוקיי, הותקנו תקנות, עכשיו בואו נראה לאור משך זמן הפעילות האם צריך לשקול מחדש דברים כאלה ואחרים, נחזור איתם לכנסת וכו'.
ישראל כץ: אנחנו לא אטומים.
ישראל כץ: דבר שני, שהוא חשוב ביותר, לסלול כמה שיותר שבילים מיוחדים לתנועה, במקרה הזה האופניים החשמליים, זה נכון גם לגבי הכלים.