GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: עדי, אני מבקש ממך, תקבע עם מרדכי, בגלל שחייבים להסדיר את הנושא הזה.
דוד אמסלם: כדי שיהיה בקרה שלו, לא אתה, שלו, אתה אין לך את הכלים.
<עדי נוי: אני לא יודע אם זה הוא, אבל זה יהיה הממונה מטעמו.
דוד אמסלם: אין בעיה, הוא או הממונה מטעמו.
<מרדכי כהן: שהסיכום לא יהיה שהמטרה לקבוע תעריפי מקסימום לאיו"ש.
דוד אמסלם: בוודאי, זה הסיכום.
דוד אמסלם: זה מה שאני רוצה.
דוד אמסלם: מה חשבת שהוא יבוא וידבר איתך ואתה מייעץ לו?
<מרדכי כהן: לא, אבל אתה אמרת בעצמך שפחות או יותר זה יהיה על פי אותו עיקרון של היישובים.
<מרדכי כהן: אבל אז המשמעות היא שאני מחר בבוקר אם אני לוקח את אותם תעריפי מקסימום, אותם מקדמים, אני אומר ליישובים באיו"ש לא לחתוך כמו שאורנה הזכירה קודם באופן משמעותי את התעריפים, זה יהיה 5%, 10% ממה שהם גובים היום, זאת המשמעות.
דוד אמסלם: בוא נסכם שני דברים.
דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של דבר כמו שאמרתי, צריך לעשות איזושהי ראיה של כל המערכת במדינת ישראל היישובים בנושא הביטחון – כשמדובר כרגע בביטחון של התושבים באותו יישוב.
דוד אמסלם: פעם שנייה, כמו שדיברנו לגבי שאר היישובים שהם לא קשורים כרגע אם זה מעבר לקו הירוק, או מחוץ לקו הירוק, שבסופו של עניין אתם עושים לכל אחד את התמחור שלו, ואתם צריכים לתת לו את התעריף המקסימלי ובדלתא לשפות אותו מבחינת מדינת ישראל – שיהיה תקציב.
<יהודה זימרת: אנחנו לא יכולים להתחייב על השיפוי שלו.
דוד אמסלם: אמרתי זה הוועדה המקצועית.
<אורנה הוזמן בכור: בשביל הפרוטוקול, אנחנו רוצים לתת דוגמה לתעריפים.
<מרדכי כהן: עשינו איזושהי הרצה שתבינו סדרי גודל.
<מרדכי כהן: דוגמה – אפרתה – 1,813, תעריף ל-100 מטר אם אנחנו מחילים את הכללים שלנו 214.
<מרדכי כהן: תעשו חישוב מה המשמעות.
<עדי נוי: הוא לא אומר שזה יהיה אותם כללים.
<מרדכי כהן: אני לא יודע להיכנס לעולם שלך.
דוד אמסלם: מרדכי, כמו שאני לא אמרתי לך שבמועצות האזוריות תעשה את זה as is כמו בעיר, אמרתי אבל קח את זה בחשבון.
<מרדכי כהן: אמרתי שם שיקולים אזרחיים.
<מרדכי כהן: פה זה לא הכלים שאני יודע לעבוד בהם.
דוד אמסלם: לכן אני מסביר.
דוד אמסלם: מדובר פה על שמירה אזרחית לא צבאית.
<נתן בביוף: שמירת פח"ע.
תמר זנדברג: אבל הצבא - - - את היישובים האלה, מה קורה לכם?
תמר זנדברג: חבר'ה, מדינת ישראל שמה שם התנחלויות ושמה צבא לשמור עליהם, עכשיו אתם מדברים על שמירה אזרחית?
תמר זנדברג: מה זה - - -
דוד אמסלם: תמר זנדברג, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.
דוד אמסלם: למה את נכנסת לשם?
דוד אמסלם: אני רוצה לפתור איזושהי בעיה מקומית.
תמר זנדברג: איזו בעיה אתה רוצה לפתור?
דוד אמסלם: למה עכשיו את נכנסת עם מדינת ישראל?
דוד אמסלם: אני רוצה לפתור את הבעיה של התעריף.
דוד אמסלם: אני לא בא כרגע לפתור את הנושא שמדינת ישראל שמה שם - - -
תמר זנדברג: אבל - - - אבל אומר לך באופן ברור נציג של משרד הפנים, מדינת ישראל שלחה פה את צה"ל לבצע משימה, מה אתה רוצה?
דוד אמסלם: אבל אני לא צריך את העזרה שלך בעניין, אני יודע בדיוק מה קורה שם.
תמר זנדברג: אגב, זה לא כל כך משנה אם אתה צריך או לא צריך.
תמר זנדברג: אני חברת ועדה, ואני שומעת מה קורה פה, ואני נדהמת.
תמר זנדברג: מתקיים פה דיון, זה אולי דיון לקבינט, זה אולי דיון לממשלה, זה לא דיון לתעריפים אזרחיים, עם כל הכבוד.
דוד אמסלם: אז את תבקשי את רשות הדיבור ואני אתן לך, אני אמצא לנכון לתת לך אותו.
דוד אמסלם: אני מבקש כרגע, תשבו עם המינהל האזרחי.
דוד אמסלם: אני רוצה בסופו של דבר שתהיה מערכת אחת אזרחית הגיונית.
<מרדכי כהן: דודי, ביקשתי שלא תסכם עד - - -
דוד אמסלם: יכול להיות שהיא תהיה בפרמטרים שונים, אבל חייבים להיות פרמטרים אזרחיים.
דוד אמסלם: זה לא יכול להיות מנותק ממה שקורה בתוך הקו הירוק, זה לא הגיוני.
<יהודה זימרת: בישראל הם לא עוסקים במה שנקרא ביטחון, פח"ע.
<יהודה זימרת: הם עוסקים בפח"ע הרך, הציבורי, ולכן התעריפים פה - - -
דוד אמסלם: אם אתה תשב אתו, בסופו של דבר אנחנו נבודד את המרכיב האזרחי מול המרכיב הפח"עי, ואז יכול להיות שנשב עם הצבא, ואז נגיד לו, אדוני, אתה תיקח על עצמך את המרכיב הפח"עי, למה האזרחים צריכים לממן את זה?
<יהודה זימרת: זה כבר סוגיה - - -
דוד אמסלם: לכן אני אומר, רבותיי, בוא ניכנס לתחום.
דוד אמסלם: אני בא מהזווית האזרחית, שוב פעם.
דוד אמסלם: אזרח במדינת ישראל לא מעניין אותו האם הוא גר במעלה אדומים או בפיסגת זאב במרחק של איזה שתי קילומטר, זה לא מעניין אותו, הוא לא בסרט הזה.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שמשרד הפנים, כמו שהוא נותן הנחיות לרשויות בכל מיני נושאים, למה שם הוא משלם ארנונה יותר, יכול להיות שעולה שם יותר.
<מרדכי כהן: כן, אבל זה רק בתנאים שמנטרלים - - -
דוד אמסלם: להביא לשם מים זה עולה יותר.
דוד אמסלם: גם כשעשו במשק המים איזשהו מחיר מים אז עשו תעריף אחיד, אז אני לא רואה פה תעריף אחיד, אבל בוודאי אתם לא מהאו"ם.
דוד אמסלם: אתה לא אומר, תשמע אדוני זה לא אני, זה הוא, עזוב אותי – יש שם אזרחים.
<מרדכי כהן: אתם גם לא אומר תנטרלו את הפח"ע, זה לא העולם שלנו, זה עולם ביטחון, זה צבא, דברו במושגים כמו שאתם מדברים לרשויות.
<מרדכי כהן: הם כוללים מרכיבים שאני לא יודע לעשות אותם.
דוד אמסלם: אתם רוצים שאני אעשה את הדיון הזה, אני אזמן גם אתכם, גם את הצבא.
<מרדכי כהן: כן, אני ממש מבקש.
דוד אמסלם: אני עכשיו מרגיש שאני כאילו איזה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
דוד אמסלם: אין בעיה, אני אזמן דיון מקצועי שיכלול – שיבוא הצבא, יבוא נציג המינהל האזרחי שעוסק בנושא.
<מרדכי כהן: ויבוא אדון אוצר שלא פה.
דוד אמסלם: יבוא כאן סגן ממונה על האוצר באגף תקציבים.
דוד אמסלם: אנחנו נזמין את השלטון המקומי.
<חיים ביבס: הוועדה גם צריכה להביא הצעת חוק לגני ילדים שגם המדינה תממן את זה.
דוד אמסלם: את השלטון המקומי, וכמובן את היועץ המשפטי, את משרד המשפטים.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון בנושא, דיון מקצועי שבא להסדיר את כל נושא אגרת השמירה הן בתוך הקו הירוק והן מחוץ לקו הירוק.
דוד אמסלם: גם הצבא, אני לא מבין בזה כל כך.
<טל גורקי: לא, אבל אז הם שולחים את הבן-אדם הלא נכון, אז צריך לעשות עוד ישיבה.
דוד אמסלם: תשלחו את הבן-אדם הנכון.
<תומר רוזנר: ההצעה כפי שהיא מונחת בפניכם עם תיקוני הוועדה כוללת מספר סעיפים.
<תומר רוזנר: הסעיף הראשון מערכת הוראת השעה בשנתיים עם שינוי שאומר שהתקנות לגבי התעריפים לכשישתנו בעתיד הצטרכו אישור של ועדת הפנים של הכנסת.
<תומר רוזנר: הסעיף השני מדבר על הוראת השעה שמדברת על חוקי העזר החורגים, וכפי שנאמר כאן, ניתן לרשויות זמן של חצי שנה לתקן את חוקי העזר.
<תומר רוזנר: אם הם יעמדו בזמן הזה, הם יוכלו לגבות עד סוף השנה הבאה 2016 את התעריף לפי חוק העזר.
<תומר רוזנר: יש כאן הוראה שמתייחסת לניהול הכספים בחשבון בנק נפרד, כפי שנאמר, ואת ההוראה שמתייחסת לתחולה על מועצות מקומיות.
<גלעד קרן: חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' ...), התשע"ו–2015 תיקון סעיף 1 1.
<גלעד קרן: בחוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011‏ (להלן – הוראת השעה), בסעיף 1 –, ברישה, במקום "י"ט בטבת התשע"ו (31 בדצמבר 2015)" יבוא "י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017)".
<גלעד קרן: (1) ברישה, במקום "י"ט בטבת התשע"ו (31 בדצמבר 2015)" יבוא "י"ג בטבת התשע"ח (31 בדצמבר 2017)"; (2) בפסקה (1), הסייפה החל במילים "בסעיף 249" תסומן "(א)", בסופה יבוא "באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת" ואחריה יבוא: "(ב) אחרי סעיף 251ג יבוא: ייעוד וניהול כספי היטל או אגרת שמירה 251ד.
<גלעד קרן: (א) עירייה תנהל את הכספים שהתקבלו מהיטל או אגרה שנקבעו בחוק עזר כאמור בסעיף 249(33) בחשבון בנק נפרד, המיועד אך ורק למטרה זו.
<גלעד קרן: (ב) העירייה רשאית להשתמש בסכומים שנגבו כהיטל או אגרת שמירה כאמור אך ורק למימון שירותי שמירה, אבטחה וסדר ציבורי בתחומה, בנושאים שנקבעו כאמור בסעיף 249(33).
<גלעד קרן: (ג) הכספים כאמור בסעיף קטן (א) ינוהלו בידי גזבר העירייה באופן שיאפשר מעקב אחר התקבולים מכל מקור וההוצאות שהוצאו למטרות השונות; הגזבר יגיש למועצה, אחת לשנה, דין וחשבון על התקבולים וההוצאות כאמור ועל הנושאים שלמימונם הוצאו.
<גלעד קרן: (ד) הוראות סעיף זה יחולו גם על כספי היטל או אגרת שמירה שנקבעו בחוק עזר שהיה בתוקף ערב תחילתו חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' ....), התשע"ו–2015.
<גלעד קרן: ". (3) בפסקה (2), בסופה יבוא "ואחרי "251ב," יבוא "251ד"".
<גלעד קרן: בסעיף 2 להוראת השעה, במקום "י"ט בטבת התשע"ו (31 בדצמבר 2015)" יבוא ב' בטבת התשע"ו ז (31 ביוני בדצמבר 2016)" ובסופו יבוא "ובלבד שעד יום כ"ד בסיון התשע"ו (30 ביוני 2016) אישרה מועצת הרשות המקומית חוק עזר המאפשר גבית אגרה או היטל כאמור בסכום שאינו עולה על הסכום שקבע שר הפנים כאמור וראש הרשות הביא אותו לידיעת השר לפי סעיף 258 לפקודת העיריות או סעיף 22 לפקודת המועצות המקומיות, לפי העניין.
דוד אמסלם: למה צריך להביא את זה כל פעם לוועדת הפנים וצריך לאשר?
<תומר רוזנר: זה לא כל פעם.
<תומר רוזנר: ביקש יושב ראש הוועדה, לכשייקבעו תעריפי המקסימום או ישונו, יהיה פיקוח.
דוד אמסלם: זה היה כבר.
<תומר רוזנר: אתה ביקשת את זה.
דוד אמסלם: שר הפנים ביקש, תשאיר את זה לשר הפנים.
<תומר רוזנר: רבותיי, אני אסביר.
<תומר רוזנר: אני אזרח, ואני בא מהזווית האזרחית.
<תומר רוזנר: לכן חשוב לי הסיפור של התעריפים, אני בא מזווית האזרחים.
<תומר רוזנר: בגדול, היות ויש את הרגולציה של שר הפנים, רציתי את זה, אבל בסדר, אני מקבל את זה.
<תומר רוזנר: מה שתחליט.
<חיים ביבס: צריך גם דבר נוסף להכניס, הנושא של חוק העזר עד ה-30 ביוני בהנחה שכל מי שהגיש עדיין יוכל עד סוף שנה - - -
<תומר רוזנר: זה מה שמופיע.
<יהודה זימרת: בלי אישור השר, רק הגשה לשר.
<קריאה: זה לא מה שהוקרא.
<חיים ביבס: לא מתווכחים עם תומר.
<גלעד קרן: בתיקון של סעיף 2 להוראת השעה, אם תראו את סעיף 2, בסופו יבוא - - -
<דנה חפץ טוכלר: אנחנו מבקשים, כבודו, להוסיף שאחרי סעיף 2 להוראת השעה, יבוא סעיף 2א שאומר שאם אישרה רשות חוק עזר עד ה-30 ליוני 2016, נוכל להמשיך לפי התעריפים הקודמים.
<גלעד קרן: זה כתוב.
<מירה סלומון: ההערה שהייתה לנו בעניין איחוד הגזברים ברשויות המקומיות, אנחנו מבקשים בסעיף 1 להצעת החוק – "בייעוד כספי היטל או אגרת שמירה, לא בחשבון בנק נפרד, אלא כפי שכתוב בחוזר מנכ"ל 3/2013 "בקרן ייעודית מוגבלת" לשנות את המלים בעניין.
<מרדכי כהן: אין בעיה עם זה.
<תומר רוזנר: לנו יש בעיה עם זה.
<תומר רוזנר: קרן ייעודית איננה מאפשרת בפיקוח ומעקב בעתיד אחר ניהול הכספים.
<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שכמו שבכספי חינוך וכמו שבכספים אחרים, הדברים צריכים להתנהל בצורה נפרדת במשק סגור, כמו שיושב ראש הוועדה ביקש.
<תומר רוזנר: אנחנו חושבים שזה יהיה אותו הסדר שקיים לגבי כספי חינוך, אותו הסדר שקיים לגבי כספי מילוי תפקיד.
<חיים ביבס: אתה אומר בדיוק הפוך.
<חיים ביבס: אם היא אומרת קרן ייעודית, המשמעות ששם יש פיקוח, אם לא, אז אין.
<חיים ביבס: מה שאתה אומר שיישאר בלי פיקוח, אני בעד- - -
<מרדכי כהן: חיים, מה שתומר אומר זה הרבה יותר מוקפד עם פיקוח.
<מרדכי כהן: אני אומר, אין בעיה כי גם בזה אפשר, אפשר יותר להחמיר.
<תומר רוזנר: אנחנו חושבים - - - הפיקוח צריך להיות מוקפד - - -
דוד אמסלם: בגדול, אני חושב שבאמת הסוגיה הזאת היא סוגיה בעייתית כשלעצמה, ואם כבר גובים בוודאי ובוודאי זה צריך להיות מוקפד מאוד שלא קונים בזה וופלים ולא פיצוחים.
דוד אמסלם: לכן אני כרגע הולך עם תומר, אני לא מתווכח איתו יותר מדיי, לכן אני מתקדם בנושא.
<חיים ביבס: סליחה, אני הולך עם היושב ראש, הכול בסדר.
דוד אמסלם: אני גם רואה את זה נושא מהותי.
<תומר רוזנר: אנחנו רוצים להצביע על ההסתייגויות של חברת הכנסת זנדברג, היא הציעה שתי הסתייגויות.
<תומר רוזנר: הסתייגות אחת הייתה להאריך את זה רק לשנה אחת.
דוד אמסלם: ההסתייגות של חברת הכנסת זנדברג לא נתקבלה.
דוד אמסלם: ההסתייגות נדחתה.
<תומר רוזנר: ההסתייגות השנייה הייתה בהמשך הארכת הוראת השעה בדיון מוקדם.
דוד אמסלם: מי בעד כל החוק?
דוד אמסלם: החוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו-2015
דוד אמסלם: החוק עבר.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא:
דוד אמסלם: הסדרת סוגיות להסעות תלמידים ברשויות המקומיות לבתי הספר, כולל החינוך המיוחד - ישיבת מעקב.
דוד אמסלם: עשינו דיון ראשוני לפני כשלושה חודשים, עשינו דיון ביניים לפני כחודש וחצי, ועכשיו, בדיון השלישי, אני רוצה לסגור את הנושא עצמו.
דוד אמסלם: אני רוצה להיכנס לפרוטוקולים, כדי להיכנס לדיון עצמו.
דוד אמסלם: בדיון הראשון ביקשנו – אני הולך לסיכום משרד החינוך, זה היה ב-7 בספטמבר – שמשרד החינוך יכין ויגיש לוועדת הפנים והגנת הסביבה תוך שלושה חודשים תקנות אשר יגובשו יחד עם משרד הרווחה ויקבעו: מי הם התלמידים הזכאים להסעות, ומדוע; מי זכאי גם להסעה למועדונים לאחר הלימודים; מפרט רחב לגבי נושא ההסעות – הרכב להסעות, נתיבי התנועה, תקן, שהייה בהסעה, האם ההסעות יאספו גם את המלווים, מי אחראי לקלוט את הילד, כמה מפקחים יוקצו לנושא ההסעות, מי אחראי למימון והקמת מוקד לפניות הורים.
דוד אמסלם: גם ביקשנו ממשרד האוצר להביא את הניצול התקציבי לגבי הנושא של הכרטיסיות של הילדים וקיבלנו דוח הסעות.
דוד אמסלם: האמת היא ששלחו לנו דוח הסעות לא רלוונטי.
דוד אמסלם: ביקשתי לדעת מה הסעיף התקציבי לכרטיסיות ילדים.
דוד אמסלם: לכרטיסיות.
<נועה היימן: אין סעיף תקציבי לכרטיסיות.
<נועה היימן: קודם כול, לא משרד האוצר הוא זה שמתקצב, אלא משרד החינוך הוא זה שמתקצב.
<נועה היימן: האופן שבו משרד האוצר מתקצב לא מופרד בין כרטיסיות להסעות.
<נועה היימן: כי לא כך בנויה שיטת התקצוב.
דוד אמסלם: שאלתי למה.
דוד אמסלם: הרי בניתי כמה תקציבים בחיי.
דוד אמסלם: אני גם כלכלן במקצועי כבר הרבה מאוד שנים וגם עבדתי באגף תקציבים בביטוח הלאומי, אז אני שואל למה אתם לא עושים את הזום הזה, גם מבחינת השליטה שלכם.
<נועה היימן: קריטריון ההסעות מגדיר פר ילד, כאשר בשכבות הגיל של היסודי אנחנו מתקצבים – אני מדברת כרגע על החינוך היסודי בלבד – עד כיתה ג' טווח של 2 ק"מ ולאחר מכן 3 ק"מ.
<נועה היימן: בתקצוב נקבע תעריף לכל רשות מקומית - - -
דוד אמסלם: זה הבנתי.
דוד אמסלם: נועה, תעני על השאלה שלי, "למה".
דוד אמסלם: ככל שאתה עושה הפרדה בתת-סעיפים, כך יש לך שליטה יותר חזקה על התקציב עצמו.
<נועה היימן: קודם כול אין לנו שום כוונה כאגף התקציבים להגביר את השליטה על משרד החינוך, אלא להפך.
<נועה היימן: כי אנחנו חושבים שנכון שמשרד החינוך ינהל את ענייניו.
<נועה היימן: המטרה שלנו היא מסוימת.
<נועה היימן: היא לא - - -
דוד אמסלם: איפה שאתם רוצים, דרך אגב - - -
<נועה היימן: אוהבים להחזיק את החבל נגדנו בשני הקצוות.
<נועה היימן: אומרים לנו: אתם יותר מדי שולטים או לא יותר מדי שולטים.
דוד אמסלם: אולי אני אתן לכם הצעה קצת יותר משודרגת, תנו למשרד החינוך מספר אחד, הם יגמרו את העניין, או יותר פשוט, תעשו חוברת קטנה של התקציב.
דוד אמסלם: למה אתם עושים כל-כך הרבה ספרים?
דוד אמסלם: תנו להם סעיף אחד, תקציב משרד החינוך, כמה מאות מיליארדים, ותגמרו את העניין.
<נועה היימן: יש תקציב אחד והוא תקציב להסעות.
דוד אמסלם: אני מציע לכם וגם מבקש מכם בנושאים מהסוג הזה שתעשו תת-סעיפים, כדי שתבדקו מה הניצול בכלל.
דוד אמסלם: לאן הכספים הולכים ומה הניצול.
דוד אמסלם: כספים של כרטיסיות לא ילכו להסעות אחרות שלא רלוונטיות לעניין וכו'.
<ירון לוי: או לגיזום.
דוד אמסלם: זה הסיפור התקציבי, ככל שאתה נכנס לרזולוציה יותר גבוהה ואתה עושה תת-סעיפים, יש לך יותר בקרה, שליטה, ולא רק השליטה, אלא אתה מבין שבמהות זה גם מתבצע, ואם זה לא מתבצע, אתה גם יודע איפה.
דוד אמסלם: אם את רואה שהניצול התקציבי של הסעיף הזה 90%, יכול להיות שזה עושה לאוצר טוב – הרווחנו 10%.
<נועה היימן: סעיף ההסעות לא מסיים שום שנה בתת-ביצוע.
<נועה היימן: להפך, כל שנה הביצוע יותר גבוה מהתקציב שהיה בתחילת השנה.
<נועה היימן: כלומר, תקציב על שינוייו יותר גבוה מהתקציב המקורי.
<נועה היימן: העברנו אתמול לוועדה רשימה מפורטת, לפי רשויות מקומיות, של ביצוע תקציב ההסעות.
<נועה היימן: זו הרזולוציה הכי נמוכה שבה אנחנו עובדים.
דוד אמסלם: רק אתמול הגשתם את זה, למרות שהדיון היה לפני שלושה חודשים.
דוד אמסלם: לא מגישים דוח כזה יום לפני הדיון.
דוד אמסלם: זה זלזול, זה פשוט זלזול.
דוד אמסלם: בלי קשר לזה, ראיתי את הדוח, לא התכוונתי לדוח הזה, התכוונתי לנושא של הכרטיסיות, ואם אתם לא יודעים לעשות לי את זה, תעשו לי עבודה על גבי הכרטיסיות עצמן.
<נועה היימן: יכול מאוד להיות שמשרד החינוך יודע.
דוד אמסלם: אל תפרסמו את זה בתקציב, תיכנסו פנימה.
דוד אמסלם: אני מבקש לדעת בכל הסעיף של ההסעות כמה מיליוני שקלים יש בכרטיסיות.
דוד אמסלם: זה מבחינתי תת-סעיף, רק בסיכומים הגעתי לאוצר, אבל זה לא המהות כאן בדיון.
דוד אמסלם: קודם כול, אני רוצה להודות למוטי אדרי, אבא שמלווה אותנו בכל הדיונים.
דוד אמסלם: מוטי, באמת תודה רבה לך על זה שאתה בא לכאן ומקדיש מזמנך על מנת ללוות את הנושא החשוב הזה.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור עכשיו למשרד החינוך, בגלל שזה לב העניין.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לדעת מבחינת כל התקנות וכל הנהלים מה עשיתם.
<שמעון אבני: ישבנו וגיבשנו טיוטת תקנות, שבה מופיעים לדעתי כל הסעיפים כמו שקראת בתחילת הישיבה.
<שמעון אבני: את טיוטת התקנות הזאת הפצנו לארגוני ההורים, נקיים אתם פגישה ב-14 בינואר, אם אני זוכר נכון, ולאחר מכן נקיים פגישה גם עם השלטון המקומי, כי הם השותף הטבעי שלנו בנושא הזה.
<שמעון אבני: קיימנו פגישה אחת עם השלטון המקומי, ואנחנו אמורים ב-21 בינואר לשבת לסכם את זה מול השלטון המקומי, כי יש פה גם עלויות וגם התארגנות - - -
דוד אמסלם: שמעון, בישיבה הקודמת שאלתי כמה זמן אתה צריך.
דוד אמסלם: אמרתי לך שלא תגיד לי עוד פעם שאתה צריך – אתה זוכר, עשיתי דיון ביניים ואמרתי, כדי שלא נגיע לסוף ותגיד לי שאתה צריך – לעשות עוד דיון.
דוד אמסלם: זה בדיוק מה שביקשתי.
דוד אמסלם: עכשיו אתה מגיע, אחרי ארבעה חודשים, כשעשיתי דיון ביניים, ואתה מספר לי שקבעתם לעוד שבועיים.
דוד אמסלם: למה לא קבעתם לפני שבועיים?
<שמעון אבני: יש טיוטת תקנות מוכנה.
<שמעון אבני: זה מה - - -
דוד אמסלם: לא ביקשתי את התהליך.
דוד אמסלם: ביקשתי לבוא לכאן ולהציג לנו אחרי.
דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אקרא לך את הפרוטוקול שוב?
<שמעון אבני: זה לוקח את הזמן שלו.
דוד אמסלם: שאלתי אז כמה זמן אתה צריך.
דוד אמסלם: אתה זוכר?
<שמעון אבני: אנחנו עובדים על זה, יש צוות שמלווה את זה, חונך את זה, מתעסק עם זה.
<רויטל לן כהן: מה אתם צריכים לעבוד על זה?
<רויטל לן כהן: נתנו לכם טיוטה מצוינת.
דוד אמסלם: גברתי, גברתי - - -
<שמעון אבני: מצוינת היא שלך, לא שלנו.
דוד אמסלם: רויטל, לא מתפרצים פה.
דוד אמסלם: בישיבה הקודמת שאלתי אותך עם הזמן מספיק.
דוד אמסלם: אמרת לי שכן.
דוד אמסלם: אמרתי לך: אתה רוצה עוד חודש, עוד שבועיים?
דוד אמסלם: אמרת לי "לא".
<שמעון אבני: זה לוקח יותר זמן.
דוד אמסלם: הזמן שלנו הוא יקר.
דוד אמסלם: יש לי עוד 200 נושאים שאני צריך לטפל בהם, אז אתה בא ואומר בלשון שלך, לפי מה שאני מבין: תשמע, דודי, לא הספקנו, אנחנו צריכים עוד זמן.
דוד אמסלם: היית צריך להגיד לי מרגע שקבעתי את התאריך, אז אולי הייתי דוחה את זה בעוד שבועיים, אבל לא הייתי מביא את כל האנשים האלה, חלקם אנשים פרטיים, ויש לי עוד נושאים לדיון אצלי שאני לא מקדם, בגלל שהנושא הזה חשוב לי, ועכשיו אתה אומר לי: שמע, דודי, קבעתי בעוד שבועיים עם המשרד הזה ועם המשרד ההוא.
דוד אמסלם: כמה זמן אתה צריך - - -
<שמעון אבני: הנושא - - -
דוד אמסלם: עזוב, עזוב, שמעון.
דוד אמסלם: שורה אחרונה – כמה זמן אתה צריך?
<שמעון אבני: אני באמת לא יודע להגיד.
<שמעון אבני: אני יושב עם ארגוני ההורים, אני מניח שיהיו להם הערות.
<שמעון אבני: אני יושב עם השלטון המקומי, אני מניח שיהיו להם הערות.
<שמעון אבני: צריך לעשות תיקונים.
<שמעון אבני: רוצים טיוטה רצינית או שנוציא טיוטה - - -
דוד אמסלם: שמעון, תענה לי כמה זמן אתה צריך.
<שמעון אבני: ארבעה חודשים.
דוד אמסלם: תקשיבו, רבותי - - -
<שמעון אבני: צריך לזכור שצריך להציג את התקנות האלה, אם אני זוכר נכון, לוועדת הכלכלה.
<ירון לוי: אמרת את זה בפעם שעברה.
<רויטל לן כהן: אני יכולה לתת לך תאריך סיום לימודים של הבן שלי בי"ב.
דוד אמסלם: גברת, זו הפעם השנייה שאני אומר לך לא להתפרץ.
דוד אמסלם: בפעם השלישית אני מוציא אותך.
<קריאה: היא לא גברת, רויטל קוראים לה.
דוד אמסלם: רויטל.
דוד אמסלם: שמעון, קודם כול, התקנות לא קשורות לוועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: ביקשתי אותן לפה, הם יבואו לפה.
דוד אמסלם: דבר שני, אני מודיע לך שאני נותן לכם ארכה לעוד חודש.
דוד אמסלם: תומר, חודש זה מספיק לנו?
דוד אמסלם: אם אתה אומר לי שלא, אני מתקין את התקנות, לא אתה.
דוד אמסלם: אני אעשה את העבודה שלכם.
דוד אמסלם: אני אשב עם הארגונים, אני אקח את התקנה שלהם ואגיש אותה כחקיקה של הוועדה.
דוד אמסלם: הודעתי את זה גם בפעם הקודמת שזו בושה וחרפה שכנסת ישראל צריכה להתנהל כאילו אנחנו הפקידים בתוך הממשלה.
דוד אמסלם: אם פקיד לא יודע לעשות את עבודתו, שיגיד לנו, אני גם אמליץ מה צריך לעשות אתו.
דוד אמסלם: אני מנהל דיון פה ארבעה-חמישה חודשים ובסוף אני מגיע לאותה תוצאה שהתחלתי בה לפני חמישה חודשים.
דוד אמסלם: זה לא מתקבל על הדעת.
דוד אמסלם: לכן, רבותי, אני נועל את הדיון עכשיו.
דוד אמסלם: אני קובע דיון חדש בעוד חודש.
דוד אמסלם: אם אתה לא תהיה מוכן בדיון הזה, אני כבר פוטר אותך מהעניין, אנחנו נגיש את התקנות.
דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מיכל רוזן, הכנה לקריאה ראשונה, והנושא השני זה אותו נושא.
דוד אמסלם: אני אקרא את זה שוב, כי אלה הנהלים פה.
דוד אמסלם: זו הצעה אחרת, אבל אותה הצעה.
דוד אמסלם: הצעת חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים (תיקון – סמכות בית המשפט לאסור שימוש ברכב ששימש לנסיעה בחוף), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי, גם זו בהכנה לקריאה ראשונה.
דוד אמסלם: היות שאלה שתי הצעות זהות, הייתי מבקש לאחד אותן.
דוד אמסלם: מי בעד העניין?
דוד אמסלם: אנחנו מאחדים את ההצעות.
דוד אמסלם: בעד איחוד הצעות החוק – פה אחד
דוד אמסלם: אני מעביר את רשות הדיבור קודם כול ליועץ המשפטי של הוועדה.
<גלעד קרן: אני מציע שקודם כול המציעים יציגו את ההצעה.
דוד אמסלם: קודם כול אתה תגיד כמה מילים, אחרי זה נעביר למציעים ואחרי זה ניכנס לדיון.
<גלעד קרן: חוק איסור נהיגה ברכב בחוף הים קובע איסור על נהיגה בחוף הים, למעט כלי רכב מסוימים במקרים מסוימים, כמובן כוחות ביטחון, הצלה וכו'.
<גלעד קרן: לפני מספר שנים נעשה תיקון בחוק שהרחיב את סמכויות המפקחים, סמכויות השוטרים, בנוגע לעבירה על הוראות החוק, החמיר את הענישה.
<גלעד קרן: היום החוק מאפשר לבית המשפט, אם הרשיע אדם בעבירה על נסיעה בחוף הים, לשלול את רישיונו לתקופה של עד 120 ימים.
<גלעד קרן: כמו כן החוק מאפשר לקצין משטרה, בנסיבות מסוימות שקבועות בחוק, גם לשלול את רישיון הנהיגה לתקופה של עד 30 ימים.
<גלעד קרן: זה המצב היום.
<גלעד קרן: לפי ההצעה שהגישו שני המציעים, למעשה שני היוזמים, תורחב סמכות בית המשפט לאסור שימוש ברכב עצמו לתקופה של עד 120 ימים אחרי הרשעה.
<גלעד קרן: אנחנו מציעים, כפי שתראו בנוסח המונח בפניכם, בתיאום עם משרדי הממשלה, להרחיב את הסמכות גם לקצין משטרה.
<גלעד קרן: במקרה של נסיבות מיוחדות, של עבירה כשיש סכנה לפגיעה בביטחון הציבור ובגופו של אדם או לפגיעה חמורה בערכי טבע שנמצאים בחוף, גם קצין המשטרה יוכל לאסור על שימוש ברכב ולקחת את רישיון הרכב לתקופה של עד 30 ימים, בהתאם לסמכות שיש לו היום.
דוד אמסלם: דרך אגב, נסיבות מיוחדות – האם הן מוגדרות קצת יותר ספציפית?
<גלעד קרן: הנסיבות שהיה יסוד סביר להניח שאדם נהג ברכב באופן שיש בו כדי לסכן חיי אדם או לגרום פגיעה ניכרת בסביבה.
<גלעד קרן: זה לא כל נסיעה, אלא רק אם יש סכנה לחיי אדם או פגיעה ניכרת בסביבה.
<גלעד קרן: בנסיבות אנחנו מוסיפים, לגבי סמכות קצין המשטרה, בדומה למה שקיים היום בפקודת התעבורה, שקצין המשטרה צריך שיהיה לו יסוד להניח שיוגש כתב אישום באותו מקרה.
<גלעד קרן: זאת אומרת, שמדובר במקרה חמור מספיק שהולך להיות כתב אישום, ולכן הוא יכול לשלול את רישיון הרכב.
דוד אמסלם: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.
מיכל רוזין: תודה, בוקר טוב.
מיכל רוזין: בקיץ האחרון נדרסה אישה בעודה שוכבת להשתזף בחוף הים.
מיכל רוזין: עברייני החוף הנוהגים בחופים מצפצפים על החוק, גם כשפוסלים את רישיונם הם ממשיכים לנהוג ולנסוע בחופי הים.
מיכל רוזין: הענישה הקיימת לא הרחיקה אותם, לא מההגה ולא מחופי הים.
מיכל רוזין: יש בישראל כ-200 ק"מ של חופים, 80% מהם חשופים במישרין או בעקיפין לנזקים של רכבי שטח, אופנועים, טרקטורונים, שגם פוגעים בטבע, ובוודאי מסכנים את השוהים בחוף.
מיכל רוזין: אחרי מה שקרה בקיץ, הגשתי שאילתה לשר לביטחון פנים וביקשתי ממנו להחמיר את הענישה, והוא התחייב לתמוך בחקיקה שנביא לכנסת.
מיכל רוזין: אני שמחה שהוא עמד בהבטחה שלו.
מיכל רוזין: אני רוצה להודות כמובן לחבר הכנסת מיקי לוי על קידום הצעת החוק ועל ההזדמנות להצטרף להצעה שלו.
מיכל רוזין: אומרים: הכן רכבך לחורף, אז נכין את עצמנו לקיץ – אנחנו חייבים לגמור את החקיקה הזאת לפני שהקיץ מגיע, מכיוון שכבר בחודשי האביב אנחנו מתחילים לראות את התופעה הזאת, זאת תופעה קשה.
מיכל רוזין: כל מי שנמצא בחוף הים, ודאי בשמורות טבע, בכל מיני דיונות, אנחנו רואים את ההשתוללות, קשה מאוד לטייל לפעמים, קשה מאוד כמובן לשהות בחופי הים מכיוון שזו סכנת נפשות, ואני שמחה שאנחנו מקדמים את הנושא.
דוד אמסלם: תודה רבה, חברת הכנסת רוזין.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי לוי.
מיקי לוי: תודה רבה, אדוני, בוקר טוב, תודה רבה לחברתי, חברת הכנסת רוזין.
מיקי לוי: החוק הזה מחויב המציאות.
מיקי לוי: ההשתוללות, הן של ג'יפים, אופנועים, רכבי שטח, טרקטורונים, בחופי מדינת ישראל, מסכנת חיי אדם, כבר אמרה חברת הכנסת רוזין.
מיקי לוי: זאת ועוד, ערכי טבע הולכים ונעלמים, נדרסים בצמיג גס בחופי מדינת ישראל.
מיקי לוי: אני מברך את הממשלה על בקשת ההרחבה שלה על חילוט הרכב, כי כבר ראינו בעבר שגם כאשר נשללו רישיונות הנהיגה המשיכו אותם נהגים לנהוג וקשה מאוד לאכוף את זה.
מיקי לוי: הם המשיכו לנהוג בחופי ישראל, למרות שרישיונם נשלל.
דוד אמסלם: רציתי להבין את העניין.
דוד אמסלם: האם יש סמכות לקצין המשטרה לשלול את הרישיון?
דוד אמסלם: האם הוא יכול לשלול לאלתר?
דוד אמסלם: אז איך הבן-אדם ממשיך לנהוג?
מיקי לוי: הוא ממשיך לנהוג.
מיקי לוי: זאת בעיה.
דוד אמסלם: בסך הכול חבר הכנסת מיקי לוי גם היה ניצב במשטרה כידוע, אז למה לא עוצרים עכשיו על זה שהוא נוהג ללא רישיון?
מיקי לוי: אם הוא ייתפס ויבדקו במחשב - - -
דוד אמסלם: לידו.
דוד אמסלם: נניח עכשיו בן-אדם - - -
מיקי לוי: לקח לו את הרישיון, ואז הוא המשיך לנסוע.
מיקי לוי: הבעיה היא באכיפה.
מיקי לוי: ברגע שנחלט את הג'יפ, את הטרקטורון, את האופנוע, נאחסן אותם – אגב, הדבר הזה נהוג בהולנד וזה הוריד את הרף של ההשתוללות ותאונות הדרכים למינימום – נאחסן אותם והבעלים ישלם עבור האחסנה, אין לי בכלל ספק שזה יירד בעשרות מונים.
מיקי לוי: אני מברך את הממשלה על כך וגם אותך על הקידום של הנושא.
מיקי לוי: אם נצליח לפני חודשי הקיץ, לפני עונת הרחצה, לסיים את זה, זה יהיה הישג אדיר.
מיקי לוי: תודה רבה ובהצלחה לכולנו.
דוד אמסלם: הראל משה, אתה מייצג את נהגי הג'יפים?
<משה הראל: אני לא מייצג את כולם, אבל אני מייצג חלק ניכר מאוד מהג'יפאים.
דוד אמסלם: קח חמש דקות לדבר.
<משה הראל: בוקר טוב, חברים, שמעתי את הדברים של חבר הכנסת מיקי לוי, אני מרגיש פה כמו עבריין.
<משה הראל: שמעתי פה דברים שנאמרו בהכללה.
<משה הראל: יש קבוצה גדולה מאוד של ג'יפאים רכובים על רכבים של ארבע על ארבע, שבהחלט הם בעצמם נלחמים באותה תופעה של עבריינות בחופים, כנגד אותם אופנועי שטח וכו' וכו'.
<משה הראל: אני לא רואה מדוע לא לאפשר לאותם ג'יפאים תחת הכותרת של "תרבות פנאי", חברים.
<משה הראל: תרבות פנאי, כן.
<משה הראל: אנחנו כג'יפאים מתבקשים על-ידי משטרת ישראל לתת עזרה בחילוצים.
<משה הראל: או-טו-טו שלג בירושלים, אתם תראו מסות אדירות של ג'יפים, ארבע על ארבע, שמגיעים ונותנים יד ועוזרים לכל דורש.
<משה הראל: אנחנו מתנגדים כמובן לכל אותו הרס של אותם חופים.
<משה הראל: מצד שני, גם אנחנו רוצים להשתמש באותם חופים לצורך שלנו.
<משה הראל: תאפשרו גם לנו, תנו לנו רשימה של חופים - - -
דוד אמסלם: מה הצורך שלכם בחוף?