GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: הרי בסופו של עניין, כל התעריפים היו צריכים להיסגר עד 2015, קרי, היום היינו צריכים להיות מיושרים, אבל זה לא קרה.
דוד אמסלם: עכשיו זה לא חשוב למה זה לא קרה, אמרנו, אנחנו נדחה את זה עד סוף 2016, זאת אומרת, התחולה תהיה 2017, אבל עד סוף 2016, בעצם יאפשרו לרשויות עדיין לגבות את התעריפים הישנים - למה?
דוד אמסלם: משרד הפנים רצה חצי שנה, והיות ואני חשבתי וגם זה אחרי שהתייעצתי עם חיים ששנת תקציב היא שנתית, אין מה לעשות, אי אפשר לנהל חצי שנה.
דוד אמסלם: אמרתי, חבר'ה, בואו נלך על שנה, ואז אלוקים גדול, בשנה הבאה זה יהיה משהו אחר.
דוד אמסלם: אבל היות וכבר שנתיים היינו צריכים לעשות את זה, והרשויות לא עשו את זה כי לא חוקקו חוקי עזר עירוניים, אז אמרנו - בואו ניתן להם חצי שנה לגמור את העניין.
דוד אמסלם: במידה ויסיימו את חוק העזר תוך חצי שנה הם ימשיכו לגבות את התעריף הגבוה עד סוף השנה, בגלל שהתקציב הוא שנתי כמו שאמרתי, בשנה הבאה תעשו את ההתאמה בהתאם.
דוד אמסלם: ומי שלא יסדיר את זה תוך חצי שנה, אז בעצם נפסיק לו את זה תוך חצי שנה.
דוד אמסלם: לגבי הגובה של האגרה, אני לא שם, זה לא הדיון.
דוד אמסלם: הדיון הוא מקצועי מול משרד הפנים, אני לא יודע אם צריך לגבות שני שקלים, שקל, או ארבעה - אני לא שם.
דוד אמסלם: יושבים משרד הפנים, יש להם אנשי מקצוע שאמורים על התחום.
דוד אמסלם: אני בסופו של דבר צריך לקבל פלאג נאמבר - זה המספר.
דוד אמסלם: ישנם שני נושאים עקרוניים שמבחינתי הם חשובים, ועל זה אני רוצה למקד את העניין.
דוד אמסלם: דרך אגב, משה, אני מקבל את מה שאתה אומר, דיברנו על הנושא של ההנחה.
דוד אמסלם: ההנחות בארנונה, אני חושב, זה יהיה נכון גם בחוק באגרת שמירה, ובמסגרת המחיר שנקבע לאותה רשות, צריך לקחת בחשבון את הסוגיה של ההנחות.
דוד אמסלם: הרי בסוף אם כולם יקבלו הנחות - נאפשר להם לגבות איקס שקלים, לא חשוב, אבל אם 98% כולם בהנחה ולא משלמים, אז מה נעשה עם זה?
דוד אמסלם: לכן בסופו של דבר היות וזה משק סגור, במשק הזה צריכים להיות שקלים שמתאימים לשירות, ככה זה נגזר – כמה עולה השירות, לפי זה אתה מעמיס את זה על התושב, לא הפוך.
דוד אמסלם: אתה לא מעמיס על התושב איזה מספר, ואתה אחרי זה מתאים את העסק.
דוד אמסלם: לכן אני מסכים עם מה שאתה אומר, וגם דיברנו על זה משרד הפנים שגם סוגיית ההנחות תהיה גם בנושא הזה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הטכני של המשק הסגור, חייב להיות משק סגור בכל מקרה, בגלל שאני חושב שאם אתה גובה משהו, אז בוודאי אתה לא הולך לקנות בזה וופלים.
דוד אמסלם: אבל השאלה הטכנית – האם צריך להיות חשבון בנק כזה, אחר, באמת, לא נכנס לזה, תסגרו את זה מול משרד הפנים, אני מניח שהם לא רוצים להתעלל בכם סתם – תשבו איתם ותסגרו את העניין.
דוד אמסלם: מבחינתי, יש שני נושאים חשובים שהם אותו נושא, וזה לב העניין שבו אתם תצטרכו לתת את הדעת משרד הפנים.
דוד אמסלם: תראו, מבחינת התושב, תושב במדינת ישראל צריך לקבל שירות שנקרא ביטחון.
דוד אמסלם: ברגע שאתה גובה, אתה מחליט.
דוד אמסלם: דיברנו על הסוגיה לגבי צה"ל והמשטרה, אבל זה לא יעלה על הדעת שאם מישהו גר דווקא במועצה אזורית, דווקא ליד הגבול ששם יש לו את הכי פריצות, אז בגלל שמועצה אזורית פרוסה על שטח גיאוגרפי עצום, פתאום הבחור מוצא משלם מאות שקלים.
דוד אמסלם: אומרים לי, שמע, דודי, זה מה שעולה, אז מה?
דוד אמסלם: אמרתי לעצמי יכול להיות שנלך לצפון, נלך ליישובים בגבול, ונגיד, רבותיי, בואו אתם תממנו גם את כל הביטחון שלכם, אתם צריכים חיל אוויר, אולי תקנו חיל אוויר.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני, יש פה איזה קורלציה הפוכה.
דוד אמסלם: מי שגר בפריפריה הוא הכי צריך את הביטחון, והחיים שלו הכי קשים שם, בדיוק הפוך.
דוד אמסלם: בתל אביב כמעט אין ביטחון, סכומים קטנים הם גובים שם.
דוד אמסלם: בנתניה – 10 שקלים, בתל אביב – 20 שקלים, לא משנה.
דוד אמסלם: מועצה אזורית – 200 שקלים – למה?
דוד אמסלם: התעריפים הזויים.
דוד אמסלם: ברור שזה משק סגור, אז כמה זה עולה?
דוד אמסלם: המועצות האזוריות פרוסות על שטח עצום.
דוד אמסלם: לא יעלה על הדעת שזה המתווה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אנחנו לוקחים משק סגור, ואומרים לאותה ראש מועצה, אדוני, תעשה חישוב כמה עולה לך, ולזה תעמיס פר התושבים שלך.
דוד אמסלם: בדרך כלל כמו שאמרתי, השטח הוא גדול, מספר התושבים הוא קטן, ממילא התוצאה פר תושב היא עצומה.
דוד אמסלם: לכן פה אתם צריכים לתת את הדעת על התעריף הזה שהוא באמת חשוב לי.
<אורנה הוזמן בכור: בעניין של התעריפים.
<אורנה הוזמן בכור: 2,000 שקל היה בעבר, זה הקפיץ אותי שאתה אמרת.
<אורנה הוזמן בכור: אנחנו נמצאים בעולם שמה שהיה 2,000 שקל, הופך ל-660 שקל.
דוד אמסלם: עכשיו איך אמורים לסגור את הפער?
פיני בדש: גם אצלי זה יורד ל- - -
דוד אמסלם: פיני, בבקשה, איך אמורים לסגור את הפער?
דוד אמסלם: עזוב את הערים, אני עברתי על התעריפים, בגדול זה בסדר - בעיקר במועצות האזוריות, ביישובים הקטנים.
<שביט מס: אנחנו מועצה - - -
דוד אמסלם: רבותיי, אמרתי צודק.
דוד אמסלם: אני בא לרעיון.
דוד אמסלם: אני טוען שכאן הפער צריך להיות סגור על ידכם.
דוד אמסלם: כמו שיש לכם מענק לרשויות בנושא תקציב רגיל, כאן בנושא ביטחון אתם צריכים להסדיר את סוגיית הביטחון מולם.
דוד אמסלם: זאת אומרת, מהרגע שקבענו תאריך הוא המקסימלי מבחינת התושב, אי אפשר להגיד לו תשמע, תתאים עכשיו את הביטחון לסכום הזה, זה לא יעבוד.
דוד אמסלם: אני אתן לכם דוגמה.
דוד אמסלם: אני קיימתי פה דיון לפני חודשיים וחצי - את מועצה אזורית מרחבים, וגם בנגב, לא זוכר.
דוד אמסלם: הזמנו פה את מפקד המחוז, כמעט כל יישוב שם, אתם לא תאמינו, לפי המשטרה הם נתנו לי את הסטטיסטיקות, כמעט כולם נפרצו שם, כל בית, זה לא יאומן.
דוד אמסלם: נניח עכשיו אני ראש המועצה, מה אני עושה?
דוד אמסלם: הרי אני רואה את התושבים שלי במצוקה עצומה, הרי זה ברור שאני הולך לטפל בהם.
דוד אמסלם: מצידי שיירד בחינוך, אני חייב, זה דבר מאוד בסיסי.
דוד אמסלם: תשמע, זה לא הגיוני שזה המצב.
דוד אמסלם: מדינת ישראל היא לא מבצעת את מה שהיא צריכה לבצע באמצעות זרועות אחרות, וזה פתאום נופל על ראש הרשות.
דוד אמסלם: תמיד אני אומר, אזרח רגיל הוא לא יודע איפה שר הביטחון יושב, הוא גם לא יודע איפה השר לביטחון פנים, הוא לא בא ודופק לו בדלת.
דוד אמסלם: כל בעיה שקורה, הוא לוקח את האוטו, במקרה הטוב הולך רגל, הולך לראש העיר, דופק לו בדלת, אומר לו אחי, זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: מתחיל לצרוח אם זה בעיה קשה, ראש העיר מוצא את עצמו בסוגיה - - -
פיני בדש: כל פריצה מתנפלים עליי.
דוד אמסלם: לכן, לדעתי, במקרה שאתם צריכים להציע לרשויות - בערים אין בעיה, הקטע הוא יותר במועצות האזוריות הקטנות מאוד, ששם לדעתי היקף הבעיה הוא מאוד קטן תקציבית יחסית לערים.
<מרדכי כהן: באותן רשויות קטנות פריפריאליות, מכיוון שאנחנו פעלנו להסדרת התעריפים במבחן התוצאה הקלנו על התושבים - הפחתנו את התעריפים, נוצר עכשיו מצב שלרשויות הקטנות יש דלתא ביחס למה שהן גובות, הצורך שלהם זה מהדלתא.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, אתה הרי מגדיר ביטחון.
<שימי אליאל: אצלי - - -
<מרדכי כהן: אני הבנתי.
<מרדכי כהן: אני אומר עכשיו מה הפתרון.
<מרדכי כהן: אין מנוס, בדיוק במצבים האלה שהרשויות המקומיות לקחו על עצמן את הנטל, ופתרו את הבעיה, ונוצרה אותה דלתא שצריך פתרון, על פי קריטריונים וכו', שהשלמה תהיה לתקציב תוספתי ייעודי מהאוצר למשרד הפנים, כי מה המשמעות עכשיו, מה ניקח ממענק - - -
<טל גורקי: לא, אנחנו לא מבקשים מכם, אנחנו צריכים לגבות מכם.
פיני בדש: לא נגבה יותר ממה שגובים היום.
פיני בדש: עשיתי מכרז בין החברות לביטחון, והקצבתי 65 שקלים לחודש התחברות.
פיני בדש: בבאר שבע במקומות אחרים משלמים 180, 200, אם אני סוגר את המוקד, יתחילו לשלם כל תושב במקום 65 - - -
דוד אמסלם: מה קידמתי אותי עכשיו בדיון בהערה שלך?
דוד אמסלם: אני מבין, אני מנסה ללכת למקום אחר.
<מרדכי כהן: לכן, צריכה להיות דרישה חד משמעית מהאוצר לאותה תוספת.
<טל גורקי: מה המחשבה?
<טל גורקי: המחשבה היא לתת - - -
דוד אמסלם: אתם סיימתם לדבר בשלב הזה.
דוד אמסלם: אני אומר דבר כזה, מרדכי.
דוד אמסלם: בוא נעשה דיון מקצועי גם עם האוצר.
דוד אמסלם: אתה מבין את הבעייתיות, ראית מה קורה.
דוד אמסלם: מצד אחד ראש הרשות רוצה את הביטחון.
דוד אמסלם: הוא, אין לו ברירה, מעלה את התעריף, הוא רוצה ביטחון מהצד השני, התושבים זה קשה להם, אז אנחנו רוצים להוריד לכאורה.
דוד אמסלם: עכשיו באיזשהו מקום צריך להתאזן גם בתעריף וגם ברמת הביטחון.
דוד אמסלם: אני חושב שהמדינה צריכה לגשר על הדלתא הזאת.
דוד אמסלם: אם אנחנו גובים 600 שקל, וזה עולה לו, נניח, הוא חושב שזה 1,500, ומביאים מומחה ביטחון שקובע 1,200, בפער מישהו צריך לשפות אותו, זה מה שאני מדבר.
דוד אמסלם: אז בוא נעשה דיון מקצועי, זה לא בפורום הזה.
דוד אמסלם: פעם אחת, אני מבקש ממך, תקיים את הדיון הזה, תזמין אותי גם, אני אבוא בגלל שיש לי מה לומר בעניין הזה.
<חן פיליפוביץ: אני מבקש שני דברים.
<חן פיליפוביץ: קודם כל שתתבצע בחינה מעמיקה, מקצועית על צרכים של מועצות איפה שהן נמצאות, לא לפי האשכול שלהן, ולא לפי מעמד הסוציו-אקונומי של תושבים.
<מרדכי כהן: יש מקדם קו תפר.
פיני בדש: מה שאני עובר יותר גרוע ממאה קווי תפר.
פיני בדש: אני לא הפרעתי לך.
פיני בדש: אני מבקש שלא יקרה כמו בשלג, שנמדדתי במטר שלג על האשכול 9 שלי, אין שום רלבנטיות.
פיני בדש: ושלא יקרה מצב שבמענק האיזון אני לא בנוסחה, מי בא אליי בסוף?
פיני בדש: דודי, אתה יודע בדיוק, כמה שאמרת, תושבים באים אליי, לא מעניין אותם אשכול 9, הם אפילו לא יודעים מה זה.
פיני בדש: לכן אני מבקש שהבדיקה תהיה מקצועית בעניין הזה.
פיני בדש: גם אם אני - - - יש לי יותר גנבים.
דוד אמסלם: הנושא השני שאני רוצה לשמוע.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון גם לגבי הסיפור של יהודה ושומרון.
דוד אמסלם: אני הבנתי ששם בעצם אלוף הפיקוד הוא בעצם הסמכות החוקית כדי להנחות את האנשים ולתת להם גם את התעריפים.
דוד אמסלם: בתוך מדינת ישראל יש לנו את משרד הפנים.
דוד אמסלם: מדובר בסוגיה אזרחית שהיא לא קשורה עכשיו - אזרח במדינת ישראל כשהוא גר במקום מסוים, והוא בא בצד האזרחי, אז לא מעניין אותו איפה הוא גר.
דוד אמסלם: הוא מקבל חינוך באותו מקום, הוא אמור לקבל סופר באותו מקום, בריאות באותו מקום, ביטחון - זה לא מעניין אותו.
דוד אמסלם: הוא משלם מס הכנסה בכל מקום פחות או יותר אותו דבר, עזוב אם יש לו הנחות כאלה ואחרות.
דוד אמסלם: אז אני הייתי מצפה שגם מעבר לקו הירוק, מה נקרא, ישנם הנחיות של דרג מקצועי של משרד הפנים.
דוד אמסלם: אני לא קובע לו את התעריפים.
דוד אמסלם: אני מדבר על משרד הפנים.
דוד אמסלם: משרד הפנים, הוא קובע את התעריפים כפוף לזה שיש לו ייעוץ מקצועי לגבי הנושא של האבטחה.
דוד אמסלם: הרי הוא לא זורק קוביות, יצא לו 8 אומר 8.
<יגאל להב: אני ראש המועצה של קרני שומרון, משרד הפנים לא שותף.
דוד אמסלם: על זה אני מדבר.
דוד אמסלם: כשאני נחשפתי לתעריפים שם, כולל אצל עבדך הנאמן.
דוד אמסלם: אני גר במעלה אדומים, קיבלתי תעריף, כמעט נפלתי מהרגליים - גבוה ביותר.
<יגאל להב: שני מאבטחים בשער, סיור.
דוד אמסלם: אני מבקש את ההתייחסות שלכם קודם כל, מה בעצם קשרי הגומלין שלכם עם משרד הפנים.
דוד אמסלם: חשוב לי לדעת על בסיס מה אתם קובעים את התעריפים.
תמר זנדברג: אתה מתכוון דרך ההיטל שמירה הזה לספח את יהודה ושומרון, את הגדה המערבית - - -
<יגאל להב: אני אשמח.
תמר זנדברג: שנים אנחנו רוצים לקיים את הדיון הזה, זה כמו עם הוראת שעה, או, או, תחליטו.
<עדי נוי: רמ"ד פנים יועמ"ש איו"ש.
<עדי נוי: באיו"ש, בשנת 1971 נחקק צו, צו של האלוף, שלמעשה הוזכר פה חוק חובת שמירה, השם הוא קצת שונה, חוק הרשויות המקומיות, הסדרת השמירה.
<עדי נוי: זה חוק שבשנת 1961, כבר אז הכנסת קבעה שעל תושבי היישובים בישראל להשתתף בעלות או בחובת שמירה.
<תומר רוזנר: רק בחובת שמירה לא בעלות.
<עדי נוי: הצו באיו"ש שנחקק 10 שנים יותר מאוחר, למעשה, לקח את החוק בישראל ובאמת החיל אותו גם באיו"ש, הטיל חובת שמירה על תושבים באיו"ש.
<עדי נוי: יחד עם זאת, הוא הוסיף עוד סעיף שלא קיים בישראל, סעיף 2א רבתי, הסעיף הזה קבע כבר אז, או יותר נכון טיפה אחר כך הוא תוקן, שהאלוף, מפקד הפיקוד מוסמך לאשר לרשות מקומית לגבות כסף, או להעסיק שומרים בשכר חלף אותה חובת שמירה.
<עדי נוי: זאת אומרת, באזור יהודה ושומרון, למעשה, ניתן אישור אם הרשות המקומית מבקשת, למשל, במעלה אדומים בשנת 1996, הרשות המקומית, מועצת מעלה אדומים ביקשה מהאלוף לאפשר לה להעסיק שומרים בשכר חלף אותה חובת שמירה של התושבים, ולמעשה האישור הזה ניתן.
דוד אמסלם: אני שואל לגבי התעריפים.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכל מדינת ישראל זה ככה, גם בכל עיר ועיר שפה הם עושים את זה על אותו בסיס.
דוד אמסלם: עכשיו בוא נעבור לתעריף.
<עדי נוי: בכוח הצו, מי שקובע את הסדרי הביטחון, זה אותו מח"ט גזרתי, הוא מגיע לכל יישוב, הוא מודד אותו, זה לא רק המח"ט, יש גם עבודה שנעשית בפיקוד, שבודקת מה הצרכים של היישוב, מה הגודל של היישוב.
דוד אמסלם: איזה צרכים אתם בודקים?
<עדי נוי: האיום המודיעיני על היישוב.
דוד אמסלם: אתם בודקים את הנושא, בעצם הנושא של הביטחון מול גניבות או דברים אזרחיים, או דברים שהם בעצם פח"ע.
<עדי נוי: אני לא יודע.
<עדי נוי: אני מניח שהמחט כשהוא מגיע, הוא הממונה מטעם הצו, אני מניח שהוא בודק הכול.
<עדי נוי: עוד פעם, אני לא יודע להגיד לך באופן ודאי, כי אני לא יושב בתוך - - -
דוד אמסלם: אני אסביר, חשוב לי.
תמר זנדברג: רגע, אז עכשיו התושבים משלמים את העבודה של צה"ל, אני רק רוצה להבין.
תמר זנדברג: לא מספיק צה"ל מחזיק במשך כמעט 50 שנה את הגדה המערבית, עכשיו אזרחי מדינת ישראל משלמים את זה – אני שואלת.
דוד אמסלם: לא, אל תשאלי עכשיו, אין לך זכות דיבור.
דוד אמסלם: אני נתתי לך לדבר, אני רוצה ללכת לכיוון הזה.
תמר זנדברג: לא ידעתי שהאזרחים אצלנו משלמים - - -
דוד אמסלם: זה לא שם.
תמר זנדברג: אתה אמרת יש - - - הולך לביטחון - - -
דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה להתקדם איתו.
דוד אמסלם: עכשיו, בעצם, איך אתה קובע את התעריף?
דוד אמסלם: הרי אתה מאשר את התעריף באופן אישי?
<עדי נוי: אני ממש לא מאשר.
<עדי נוי: אנחנו לא מאשרים את התעריפים.
דוד אמסלם: מי עובר על התעריף?
<עדי נוי: מבחינת הצו, אנחנו לא עוברים על התעריף.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כל ראש עיר - - -
<עדי נוי: רציתי להסביר, רק קטעתם אותי.
<עדי נוי: קודם כל המסקנה שהגעתם אליה, אני לא חושב שאפילו משתמעת בעקיפין ממה שאני אמרתי.
<עדי נוי: על כל פנים, המח"ט קובע תכנית שמירה, כלומר, אומר איפה צריך לעמוד שומר, וכמה זמן הוא צריך להיות.
<עדי נוי: התכנית שמירה הזאת מאושרת יחד עם קב"ט היישוב.
<עדי נוי: ברגע שיש אישור, אנחנו לא מתעסקים בגבייה, אנחנו לא מתעסקים איפה זה יהיה.
<עדי נוי: יש הגדרה מה צריך כדי שיהיה ביטחון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, אתם מגדירים את הצרכים, ואחרי זה העירייה מתרגמת את זה לשקלים?
דוד אמסלם: נניח, לדוגמה, שהצרכים שלך יהיו פר תושב 20 אלף שקל, לא מעניין אותך?
<עדי נוי: יש דיפרנציאציה בין יישובים.
<עדי נוי: אני יודע שברמת הפיקוד לפחות יש ממש טבלאות ממש מסודרות - איזה יישוב יותר מאוים, ממש מכל מיני רמות.
<עדי נוי: אכן, כמו בישראל, קיימת דיפרנציאציה בין יישובים.
<עדי נוי: יישוב שהוא יותר מאוים נדרש ליותר מרכיבי ביטחון.
דוד אמסלם: דרך אגב, איפה אתם בצבא בנושא הזה?
דוד אמסלם: יש קצת חיילים בצבא, או שרק היישוב.
<עדי נוי: גם הצבא משקיע הרבה יותר משאבים ביישובים שהם יותר מאוימים.
<עדי נוי: מי שבאמת מעונין, מוזמן לקרוא פסק דין שניתן בשנה שעברה 1726/13, מאוד מפורט של בג"צ.
<עדי נוי: בעניין הזה הגישה אותו, לדעתי, עיריית מעלה אדומים, או מועצת מעלה אדומים שעתרה נגד כל ההסדר הזה שאושר בבית המשפט העליון, למעשה, מה שקורה זה שהצבא נותן חליפה של ביטחון מאוד מפורטת, למשל, במעלה אדומים יש בסיסים ליד, הכול מתוך ההודעה שהמדינה הגישה לבג"צ.
<עדי נוי: יש את מחנה מג"ב שנמצא מדרום מערב ליישוב.
<עדי נוי: יש שתי מחנות שנמצאים משני הצדדים.
<עדי נוי: חשוב להגיד, יש כמה שומרים שממומנים בשכר על ידי משרד הביטחון.
<עדי נוי: יש כל מיני מרכיבי ביטחון, חלק ממרכיבי הביטחון גם מותאמים על היישוב מכוח אותו צו, שאגב, הוא העתק של חוק חובת השמירה בישראל.
דוד אמסלם: אגיד לך מה מפריע לי בעניין.
דוד אמסלם: אני, את הפתיח שמעת מה אני חושב על הנושא, אני גם יעשה עליו דיון, בגלל שאני מתחבר עם מה שאמרה חברת הכנסת זנדברג, ועוד חברים אחרים, כולל השלטון המקומי.
דוד אמסלם: אני לא בא מהזווית של האחריות.
דוד אמסלם: אני משוכנע מי צריך לטפל בנושא הביטחון במדינת ישראל.
דוד אמסלם: כמו שפתחתי בעניין, יש מספיק כסף לעניין גם, וזה התושבים במדינת ישראל משלמים.
<מלי פולישוק בלוך: אז למה הם משלמים - - -
דוד אמסלם: יש פה איזה אבולוציה שבגלל צורך מסוים נכנסנו לאיזה מצב שראשי ערים לקחו אחריות – דיברתי על זה, עזוב, אני לא בא לשם.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת שהיא עקרונית, ומבחינתי היא חשובה בתשובה שלך.
דוד אמסלם: במדינת ישראל יש יישובים פה ופה.
דוד אמסלם: יישוב זה יישוב, מי שגר ביישוב זה לא מעניין אותו עכשיו מה קורה, כמה עולה ולא עולה.
דוד אמסלם: הוא בא, רוצה ביטחון במחיר סביר.
דוד אמסלם: מי הגורם שמטפל בתעריפים?
דוד אמסלם: משרד הפנים הוא בודק שני דברים – הוא בכובע שלו, כשהוא בא מול הרשות, והוא מאשר לה את התעריף, הוא בודק את הצורך.
דוד אמסלם: דבר שני, הוא בודק כמה זה עולה בסוף.
דוד אמסלם: נניח שהיה איזשהו עיר שאתה היית מגדיר לו את הצורך, כפי שאמרתי קודם.
דוד אמסלם: היית אומר, תשמע, אתה באמת מאוים פה.
דוד אמסלם: אתה צריך 100 שומרים ביום.
דוד אמסלם: יכול להיות גם שני טנקים גם להשכיר, וכל זה עולה לתושבים 20 אלף שקל לחודש.
דוד אמסלם: אני בטוח שאם הייתי מציג לך את המצב, היית אומר, תשמע, לא סביר, אני בכוונה מקצין.
דוד אמסלם: לכן יש קשר – אתה צריך לבדוק שני דברים – הצורך, ודבר שני כמה הוא עולה.
דוד אמסלם: דרך אגב, בביטחון זה שאלה של מחיר.
דוד אמסלם: גם מדינת ישראל ומערכת הביטחון מחליטה לצה"ל – תנו לי ביטחון ב-60 מיליארד.
דוד אמסלם: היא יכולה מחר להגיד לצה"ל תנו לי ביטחון ב-50 מיליון.
דוד אמסלם: לכן אתה מגדיר את הכסף ואתה מבקש את הביטחון פר הכסף.
דוד אמסלם: גם לצה"ל כאשר מקצצים לצה"ל הרבה פעמים בתקציב, פתאום יורדות עמדות שמירה שאתמול היו, היום לא.
דוד אמסלם: אני מכיר את זה גם מהמילואים - פתאום גם ימי המילואים יורדים, אבל כשזה בחינם תביא שתיים, זה נכון.
דוד אמסלם: אבל כשאתה משלם, אז פתאום גם אתם עושים את החשבונות.
דוד אמסלם: אני בא מהזווית של האזרח.
דוד אמסלם: תושב רגיל קם בבוקר, משלם מס הכנסה, ביטוח לאומי, מס בריאות, לקחו לו 60% מהמשכורת במקרה הטוב.
דוד אמסלם: נשאר לו 40% כדי לפרנס את משפחתו, ואז מעמיסים לו עוד מס שמירה, בסדר.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, כרגע זה צורך.
דוד אמסלם: אבל אתה לא מעניין אותך בכובע שלך כשאתה חותם לאותו ראש מועצה או לאותו ראש עיר ביהודה ושומרון, אתה לא מסתכל על התעריף עצמו כמה הוא עולה בסוף לתושב גם?
דוד אמסלם: דרך אגב, גם להם יש מענקי ביטחון שאתם נותנים להם, ובצדק.
דוד אמסלם: עובדה, אתה נכנס אליו, אתה אומר לו, תשמע, אתה צריך אוטובוסים ממוגנים אני אעזור לך, אני לא מדבר בהיבט של החינוך.
דוד אמסלם: אתה לא משאיר אותו לבד, ואתה אומר לו, תשמע אתה לא מעניין אותי, תעשה מה שאתה רוצה.
דוד אמסלם: בוודאי, אתה נכנס אליו, בודק את הצרכים שלו, ואומר לו, תשמע אני אסייע לך, אבל אתה לא משאיר אותו לבד, אין עניין להשאיר אותו לבד.
דוד אמסלם: הרי זה לא יישוב של אבא שלו.
דוד אמסלם: הוא אמור לנהל את התושבים פר המציאות ופר הבעיות שיש שם בכל מקום ומקום.
דוד אמסלם: אני כרגע לא עושה הבחנה איפה זה בארץ, אבל בדגש לשם.
דוד אמסלם: היות ואתה נותן את התעריפים שם, לכן חשוב לי התשובה שלך אם אתה לוקח גם את גובה התעריף מעבר לצורך?
<עדי נוי: אני יודע שהמפקד הצבאי לא לוקח באופן ישיר את הגובה של התעריף.
<עדי נוי: אני מניח שבאיו"ש מכיוון שהגורם הרלבנטי הוא הממונה על היישובים הישראליים שהוא למעשה קצין מטה, אזרח מטעם משרד הפנים שנמצא במינהל האזרחי, אז הוא נמצא בקשר עם המועצות, ואני מניח שיש איזשהו דין ודברים על תעריף.
<עדי נוי: אגב, גם בתוך עבודת המטה הכללית שהפיקוד עושה בכמה עמדות לשים, אחד השיקולים הוא היכולת של היישוב.
<עדי נוי: היכולת של היישוב וכמות התושבים בו כמה הוא משלם.
<עדי נוי: אגב, במעלה אדומים משלמים סכום, לפחות מהודעת המדינה משנה שעברה לבג"צ – לא גבוה, 44 שקלים בחודש משולמים כשבישראל יש יישובים שמשלמים הרבה יותר.
<תומר רוזנר: לא יישובים מהסוג הזה.
<תומר רוזנר: הם משלמים פי שתיים מהתעריף שהיה נקבע להם אילו - - - תשובת המדינה היא לא תורה מסיני.
<עדי נוי: המספרים שאני מדבר עליהם, מספרים שהמדינה הצהירה עליהם לבית המשפט העליון.
<עדי נוי: אני מניח שבדקו אותם, אני גם הייתי בתהליך הבדיקה, אז אני גם יודע שבדקו אותם.
<תומר רוזנר: יש יישובים מסוגים אחרים - - -
<עדי נוי: אני אקשיב, רק תן לסיים.
<תומר רוזנר: אני אעמיד אותך על טעותך.
<תומר רוזנר: אתם הצגתם בפני בית המשפט העליון עמדה המשווה בין מעלה אדומים לאיזושהי מועצה איזורית על קו התפר וכו' שזה לא רלבנטי.
<תומר רוזנר: משווים את מעלה אדומים לרשות עירונית אחרת - - -
<עדי נוי: ממש לא.
<עדי נוי: אנחנו – המדינה נתנה, מדינת ישראל נתנה לבית המשפט העליון רשימה שבה יש 13 יישובים רק בעוטף ירושלים, כשהכי נמוך משלמים זה מעלה אדומים סכום 44 שקלים, הכי גבוה משלמים בגבעון החדשה - - -
דוד אמסלם: זה לא 44 שקלים, אבל לא חשוב, תבדוק.
פיני בדש: לחודש.
<עדי נוי: עיריית מעלה אדומים שהייתה העותרת בעתירה הזאת, לא חלקה על המספרים האלה.
<תומר רוזנר: רק שאלה מספרים שמתייחסים לאזור יהודה ושומרון עצמו, אתה לא משווה למדינת ישראל, מה לעשות?
דוד אמסלם: מתי המספרים היו נכונים?
<עדי נוי: לפחות לשנה שעברה על מה שהמדינה הצהירה.
דוד אמסלם: דרך אגב, נתתם להם אופציית העלאה מאז?
<עדי נוי: אני לא יודע, אני יודע מה הצהירו לבג"צ.
דוד אמסלם: זה לא הסכומים.
דוד אמסלם: מאז גם איפשרתם להם לעלות את זה כמעט ב-70%.
<עדי נוי: אני לא זוכר שעיריית מעלה אדומים עתרה נגד המספרים האלה.
דוד אמסלם: היא לא תעתור.
דוד אמסלם: היום עיריית מעלה אדומים, תגיד לו, תגבה 2,000 שקל הוא יגבה, מה איכפת לו.
דוד אמסלם: דרך אגב, שים לב מה קורה בשולחן – אף ראש עיר פה אומר בוא נוריד את זה, יש לו צורך.
דוד אמסלם: אומר, להיפך, אל תוריד לי.
דוד אמסלם: אתה שואל למה עיריית מעלה אדומים לא הורידה?
דוד אמסלם: הלוואי, הרי כל הדיון הזה שלי – תורידו.
<יגאל להב: אני אנסה להסביר את התהליך איך הוא מתבצע לפחות.
<יגאל להב: כל רשות נותנת את הצרכים שלה, ומה שקובע בסוף זה האיפיון המבצעי, וכמה ש"גימלים יש.
<יגאל להב: כל ש"ג עולה בערך 700 אלף שקל בשנה, כדי שנתחיל להבין מספרים.
<יגאל להב: קחו רק את ה-700 אלף שקל, 2 שומרים 24, אם תחלקו את זה ל-1,300 משפחות, התעריף צריך לעמוד על משהו כמו 8, או 9 שקלים למטר מרובע, לכן המספרים פה הם לא רלבנטיים.
<יגאל להב: צריך סיור גדר, רכב ממוגן ירי.
<יגאל להב: אתה אומר קודם מעטפת של אותו תקציב ביטחוני הולך רק למרכיבים החיצוניים - - - מצלמות טרמיות, ונאמר להחזיק את התוואי של הגדר.
<יגאל להב: אף אחד לא יכול לשלם עם זה שומר או סיור.
דוד אמסלם: למה זה ברור לך שהמדינה צריכה לשלם?
<יגאל להב: כשקבעו את מרכיבי הביטחון בכל יישוב ויישוב, אתה יודע מה פיקוד העורף נותן, מה נותן החטיבה להתיישבות.
<יגאל להב: מה נותן התושב עצמו.
דוד אמסלם: בגלל שקבעו, לא בגלל שיש בזה היגיון.
<יגאל להב: לא אמרתי על היגיון, אני אומר כרגע מה הצורך.
דוד אמסלם: אין ויכוח על הצורך.
<יגאל להב: יישובים שהם נחשבים כרשויות מקומיות – בתפיסה, אנחנו יישוב של 7,500 יישובים, מבחינת שטח אני יותר ממודיעין, מכבים ורעות ביחד, אני יותר גדול מבני ברק, בשטח הגיאוגרפי יותר גדול.
<יגאל להב: זאת אומרת, אני שומר על 27 קילומטר גדר עם 7,000 תושבים שזה 1,300 משפחות - יש כמעט 8,000 דונם.
דוד אמסלם: יגאל, אני מבין את הצורך, אין לי עניין להיכנס, אני לא נכנס לשם כרגע, זה לא הדיון שלי.
דוד אמסלם: אני שאלתי משהו אחר.
דוד אמסלם: אני לא בא לאפיין את הצרכים שלך ביישוב, זה לא התפקיד שלי גם.
דוד אמסלם: אני גם משוכנע לחלוטין שצריך לאפיין את הצרכים בהתאם לביטחון של התושבים, בוודאי, אז אין מחלוקת.
דוד אמסלם: אני שואל את הצבא כרגע איך הוא מאשר לך את התעריף?
<יגאל להב: הוא לא מאשר תעריף.
<יגאל להב: אני את התכנית שלי בודק - - -
דוד אמסלם: אתה ענית לי בפירוש.
דוד אמסלם: אתה אומר לי תשמע, הצבא לא מאשר לי את התעריף, היות ואני ישבתי עם משרד הפנים, והוא הסביר לי שגם הוא לא מאשר את התעריף.
<מרדכי כהן: לא, בוא נעשה הבחנה.
<מרדכי כהן: משרד הפנים לא קובע לך תעריף, אלא הוא לוקח את אותה תכנית ורק מאשר את התמחור שלה, לכן המשרד לא יכול להשפיע על התעריף.
<יגאל להב: לא אמרתי שאתה משפיע.
<יגאל להב: אני עושה את זה, לוקח רואה חשבון - - -
דוד אמסלם: בסדר, הבנתי.
<מרדכי כהן: בסוף זה נקבע על פי הצורך לא שהמשרד קבע.
דוד אמסלם: זה בדיוק ההשגה שלי בעניין.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה להתקדם בדיון.
דוד אמסלם: אני מבקש שאתם תשבו עם משרד הפנים, יש שתי אופציות.
דוד אמסלם: דיברנו בינינו, יהודה, לגבי הנושא הזה.
דוד אמסלם: יש אופציה להסדיר את זה באופן חקיקתי בגלל שאני מפריד, אני עושה הפרדה מוחלטת בין הסוגיות הפוליטיות לבין הסוגיות האזרחיות.
דוד אמסלם: אזרח זה אזרח, עזוב, כשאזרח חי בכל מדינת ישראל כרגע לא חשוב איפה, יש משהו בסיסי שהוא צריך לקבל שירותים בסיסיים.
דוד אמסלם: הוא לא מעניין אותו איפה הוא גר, לא אמור לעניין אותו.
דוד אמסלם: מס הכנסה משלמים באותם מקומות כמו שאמרתי בכל המדינה אותו דבר, וכו'.
דוד אמסלם: מה הסתבר לי כאשר ישבתי עם משרד הפנים, שהחלת הנושאים האזרחיים מעבר לקו הירוק, הם בעצם מופיעים באופן פוזיטיבי – כאילו יש חוק שכותב מס הכנסה כן, ביטוח לאומי כן, זה כן, מה שלא כתוב אז לא, זה לא כתוב.
דוד אמסלם: אני מניח שאם היו עושים את אותה - - - אז גם אותה היו כותבים.
דוד אמסלם: ישנן שתי אופציות – אני אתחיל לקדם חקיקה בנושא הספציפי הזה, דבר שנראה לי לא סביר כרגע, בגלל שהוא לא הגיוני על נושא כזה.
דוד אמסלם: או שאתם תשבו עם משרד הפנים ותגבשו ביניכם נהלי עבודה ככה, שאומר כזה דבר - שמשרד הפנים בסוף, כמו שהוא רגולטור של כל המדינה בנושא, הוא יהיה גם רגולטור שם.
<תומר רוזנר: - - - מעבר לביקורת, רק את התעריף הוא לא בודק.
דוד אמסלם: ויהיה לו מה לומר גם בסוגיית התעריף.
<מרדכי כהן: ברגע שאנחנו לא נאשר להם, הם יפרו את הוראת אלוף הפיקוד על השמירה.
<מרדכי כהן: אני רוצה להסביר מה אני אומר.
<מרדכי כהן: נניח ועכשיו תתבצע כל אותה פרוצדורה, יגיע אלינו אותו ראש רשות, אנחנו נבוא לאותו ראש רשות, נגיד לו, סליחה, התעריף הופך להיות כל כך מופקע, תפחית - מה יקרה?
<מרדכי כהן: משרד הפנים בעצם מתערב לצבא בתחום המקצועי על הצורך של אמצעי הביטחון לרשות.
<יהודה זימרת: - - -
דוד אמסלם: מרדכי, ואיך אתה עושה בעוטף עזה?
<עדי נוי: יש רק נתון אחד שחסר פה בדיון.
<עדי נוי: כל חוקי העזר של הרשויות המקומיות באיו"ש, ממילא כול חוקי העזר שמדברים על - - -
תמר זנדברג: אמרתי שקשה לשלוט באמצעות צבא על אוכלוסייה אזרחית על שטח שנמצא מחוץ לגבולות מדינת ישראל כל כך הרבה זמן.
דוד אמסלם: חבר'ה, אתם רוצים לדון?
דוד אמסלם: סליחה, תמר.
תמר זנדברג: לא אמרתי שהצבא שומר עליך.
תמר זנדברג: הצבא - - - מחוץ לגבולות מדינת ישראל, ולא ידעתי - - - זאת לא דעה, זאת עובדה.
דוד אמסלם: תמר זנדברג, רק שנייה.
דוד אמסלם: אני קורא אותך סדר פעם ראשונה, אני לא רוצה להוציא אותך.
דוד אמסלם: מספיק, כשאני מבקש משהו אז תכבדי אותי.
<עדי נוי: רק אני אתקן פה עובדה, ואני בהחלט מקבל את ההנחיה, את הבקשה הזאת להעמיק בעניין הזה.
<עדי נוי: כל חוקי העזר באזור יהודה ושומרון דרך הממונה על היישובים הישראליים במינהל האזרחי שהוא נציג של משרד הפנים עוברים דרך משרד הפנים.
<עדי נוי: אני מניח ששם היה אפשר לקיים בקרה יעילה על גובה התעריפים, אבל בהחלט נשב ונעשה העמקה לראות איך כן יהיה בקרה על התעריפים האלה.
דוד אמסלם: אני יכול לאשר כרגע מבחינת הוועדה רק את התעריפים פנים ישראל, ומחוץ לזה אני רוצה שתשבו איתם ותסכמו איתם על התעריפים האחרים.
<מרדכי כהן: השאלה שלך שאנחנו נקבע להם תעריפים כמו בישראל?
דוד אמסלם: אני אסביר, אתם קבעתם תעריפים מקסימום.
<מרדכי כהן: אז נקבע להם תעריפי מקסימום.
<מרדכי כהן: אבל המשמעות שאנחנו קובעים תעריפים - - -
תמר זנדברג: זה לא גבולות מדינת ישראל, זה לא שטח השיפוט שלו.
דוד אמסלם: עזבי את הפרוצדורה עכשיו.
תמר זנדברג: נבקש ממנו לקבוע למצרים, בקהיר - - - תעריף.