GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: החינוך זה דבר מאוד מאוד חשוב, ומי שהיה באירופה, אדוני היושב ראש, אני ראיתי מחזה שהסרטתי אותו.
אורי מקלב: צילמתי אותו, שיעור ברכיבה על אופניים.
אורי מקלב: בארץ זה לא קיים.
אורי מקלב: יש מורֶה או מורָה, נוסעים עם מספר ילדים, איך הוא מלמד אותם, איך הוא עוצר אותם, איך הוא עוצר את התחבורה, איך הוא משלב אותם בתוך התנועה, הוא מלמד אותם באופן מעשי, לא תיאורטי.
אורי מקלב: כאן במדינה זה לא נעשה, איך אני יודע?
אורי מקלב: לא ראיתי את התופעה הזאת, אני צילמתי אותה כי היא נראתה לי דבר - - -
מירב בן ארי: לא, דווקא יש שיעורי אופניים.
אורי מקלב: יש שיעורים, אבל לא ברמה שאנחנו באמת חושבים שצריך, שמביאים את האופניים.
אורי מקלב: כל אחד נוסע על האופניים - - - לכן אני חושב שהחינוך הוא דבר חשוב מאוד, במיוחד כשאנחנו מדברים על נסיעה מסוכנת.
אורי מקלב: הנסיעה המסוכנת היא מסוכנת לרוכב ולסביבה מאוד.
אורי מקלב: הדבר השני זה אביזרי בטיחות - - -
דוד אמסלם: דיברנו.
אורי מקלב: עוד לפני אכיפה.
אורי מקלב: בעצם כשאתה מתקן, אדוני השר, התקנה, יש כאלה אזרחים שרק אם אתה אוכף עליהם - - - אבל יש רבים, שגם אם הוא בטוח שלא יאכפו אותו עם הקסדה הוא נוסע עם הקסדה בגלל התקנה, כך משרד התחבורה פרסם, ככה דרך הנסיעה וככה הוא נוסע.
אורי מקלב: לכן אביזרי בטיחות, יש מה להוסיף באביזרי בטיחות.
אורי מקלב: יש היום המצאות, מי שמכיר את השוק הזה היום, יש אפודות, התמצאות בסביבה, נוכחות בסביבה, הבלטה בסביבה, יש היום עוד אביזרי בטיחות, גם אם אתה לא מחייב, גם אם אתה לא אוכף אותם.
אורי מקלב: המלצה, אם בגדר המלצה או בגדר - - - הדבר האחרון, אדוני היושב ראש, ובזה אני אסיים, הנושא של אכיפה.
אורי מקלב: אין ספק, אכיפה, אבל בשביל אכיפה צריך כללים.
אורי מקלב: אתה אמרת את זה בדבריך, צריך כללים ועל הכללים אכיפה.
אורי מקלב: לי כאן יש את ההסתייגות הגדולה, אני בא מהרשות המקומית ואני יודע איך הרשות המקומית אוכפת.
אורי מקלב: יש לזה מעלה וחיסרון מאוד גדול.
אורי מקלב: המעלה, שנמצאים בכל מקום, ולא שוטר, שוטר במשימות שלו, עד שהוא יגיע לרוכבי האופניים אנחנו צריכים לחיות בעידנים אחרים.
אורי מקלב: אותו פקח עירוני מגיע למחוזות שאנחנו רוצים אותו, אבל הם לא יודעים לעשות את ההבדל, אין להם את היכולת וגם את ההכוונה לעשות את הדברים, איפה לעשות את זה.
אורי מקלב: אתה נותן רשות למשחית שוב הוא לא יודע, הוא את כל אחד, איפה שצריך, איפה שלא צריך, הוא נותן את זה.
אורי מקלב: ברכבת הקלה היו עדויות כאלה.
אורי מקלב: אם היעד הוא, גם באכיפה עירונית, לקחת אופניים כצעצוע, בנסיעות המסוכנות, אז צריך להגדיר אותם - - -
אורי מקלב: אכיפה כללית שהיא רחבה, לא ייצא מזה שום דבר והיא גם לא נכונה והציבור והאזרחים לא ירצו אותה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים למתן אותה וממש לכוון אותה.
תמר זנדברג: קודם כל, אדוני השר, אני חושבת שבשם רבים כאן
תמר זנדברג: היינו מבקשים את ההתייחסות שלך לפרשת נתיבי ישראל הבוקר.
דוד אמסלם: לא, לא, זה לא הדיון.
תמר זנדברג: אדוני היושב ראש, אנחנו נמצאים בחיים הפוליטיים, קשה לנו לראות כאן את השר מולנו בלי לחשוב על - - -
דוד אמסלם: גב' זנדברג, אני נתתי לך את רשות הדיבור לדבר על הנושא.
תמר זנדברג: ביום כזה קשה לנו מאוד לעבור לסדר היום - - -
דוד אמסלם: בסוף הדיון השר יכול לפגוש אותך פה במסדרון ולספר לך את כל - - -
תמר זנדברג: לא, זה נושא ציבורי.
ישראל כץ: אני יכול לומר לך שאין בידיי פרטים ואני סומך על המשטרה שתעשה את עבודתה.
דוד אמסלם: בוא נעבור לדיון.
תמר זנדברג: כולנו מברכים אותך על זה, אבל נשאלת השאלה האם ידוע לך, בכל זאת מדובר על שותפים של תשתית, על כבישים שנסללו - - -
מירב בן ארי: יש נושאים יותר חשובים.
אורי מקלב: הוא מתעסק בדרכים ישרות, לא בדרכים לא ישרות.
דוד אמסלם: תמר, אני מבקש.
דוד אמסלם: את רוצה את רשות הדיבור לנושא, בבקשה.
דוד אמסלם: אם לא, אנחנו עוברים.
תמר זנדברג: מאה אחוז, אני אדבר על הנושא, רק, אתה יודע, ביום כזה, אנחנו לא באו"ם, ביום כזה קשה מאוד לראות את צמרת המשרד בלי להתייחס לסוגיה.
דוד אמסלם: לא, אז אני מבקש ממך - - -
מירב בן ארי: דווקא זה חשוב שאפילו ביום כזה הם מתייחסים לנושא.
דוד אמסלם: מירב, לא לעזור לי.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך גם ביום כזה להתייחס רק לנושא.
תמר זנדברג: אני אתייחס לנושא.
תמר זנדברג: התחלת, חברי חבר הכנסת אורי מקלב, באמירה 'אופניים זה דבר מסוכן'.
תמר זנדברג: זה היה המשפט הראשון שלך.
תמר זנדברג: אני רוצה להגיד שאופניים זה דבר עם המון המון פוטנציאל, זאת הזדמנות ולא סכנה ואני חושבת שהולכת וגוברת, ואולי לא מספיק, ההבנה לזה, אבל עדיין כל פעם יש כמה לאקונות או יש כמה מלכודות שאנחנו כל הזמן נופלים עליהן.
תמר זנדברג: אחת מהן זו המחשבה שאנחנו צריכים לעצור ולהגביל את הרכיבה על אופניים בכל מיני אמצעים.
תמר זנדברג: כן, אופניים, היתרון שלהם זה היותם אמצעי קל, זול, נוח, גמיש, וככל שנוסיף רישוי וחובת שלדה וקסדות ואפודים וביטוח ומה שלא יהיה, אז בואו ניסע באוטו.
תמר זנדברג: ובאוטו - - -
<קריאה: את מבחינה בין רגילים לחשמליים?
תמר זנדברג: סליחה, אל תפריעי לי.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני מבקש לא להפריע לחברת הכנסת זנדברג.
תמר זנדברג: ובאוטו ובמכוניות נהרגים מאות אנשים בשנה מתאונות דרכים, חלקם הגדול הולכי רגל במעברי חציה וילדים.
תמר זנדברג: כך שאם אנחנו רוצים קודם כל להציל את המסה הגדולה של הילדים הולכי הרגל, שלא נוסעים בתוך המכוניות, אז מעבר הרבה יותר מסיבי והורדת כלי רכב מהכביש זו משימה עליונה וראשונה במעלה וכולנו צריכים לחשוב, בואו נסתכל רגע על התמונה הכוללת, אסור להתעלם מזה.
תמר זנדברג: עכשיו אני רוצה שני דברים, האחד על האכיפה.
תמר זנדברג: אני, וזאת גם עמדת הסיעה שלי, אנחנו מתנגדים להעברת סמכויות אכיפה לפקחים - - -
דוד אמסלם: למה זו עמדה סיעתית?
דוד אמסלם: למה זה לא דעה אישית?
תמר זנדברג: לא, אני אומרת, העמדה שלי בהקשר הזה גם מיוצגת - - -
דוד אמסלם: זה נושא אזרחי, נושא אישי.
ישראל כץ: תביא איזה דוקטור, הוא יספר לכם על המולדת הישנה - - - הסובייטית.
תמר זנדברג: אנחנו מתנגדים להעברת סמכויות אכיפה שיש להם קשר, זה לא רק, זה גם בגלל שמדובר בכלי רכב נוסע, אבל לא רק.
תמר זנדברג: במקומות שבהם יש חיכוך עם האזרחים ושהרבה פעמים יש פוטנציאל להפעלת סמכות שהיא מעבר - - - אנחנו תמכנו באכיפה בנת"צים כי זה מצלמות וזה טוב וזה חשוב, תומכים בהרבה תחומי אכיפה ובהרבה מעבר לרשויות המקומיות, כמובן בהסכמת העיריות וכמובן אם יש תקציב ואם יש איך שיכולים לקחת את זה.
תמר זנדברג: שלא יקרה מה שקרה במקרה של העישון שניתן כאן, שהחוק הפך לאות מתה כי לרשויות אין את היכולת לאכוף.
תמר זנדברג: בטח ובטח כשמדובר במקרים שצריך לפעמים לעכב אדם, צריך להפעיל סמכות שהיא מעבר לסמכות שנתונה כרגע לפקח, זה עולם שלם של הממשק בין המשטרה לבין הפקחים ברשויות המקומיות.
תמר זנדברג: אנחנו דנים בזה בוועדה הזו - - -
ישראל כץ: מעניין אותי, את נגד העברת הסמכות, אז את מרוצה מהאכיפה היום?
מירב בן ארי: לא, היא אומרת אל תיתן סמכות לעוד אנשים - - -
ישראל כץ: - - - מה הכוונה?
ישראל כץ: לשלוח ח"כים בתורנות לעשות אכיפה?
תמר זנדברג: קודם כל אפשר לנסות.
מירב בן ארי: מי את רוצה שיעשה סדר?
דוד אמסלם: מירב, תני לה לסיים.
תמר זנדברג: וכאן אני מגיעה לפתרון - - -
ישראל כץ: זה בכל זאת נשיאה באחריות, מה האלטרנטיבה?
דוד אמסלם: בסדר, אני לא מגיב לכל דבר, אנחנו מתקדמים בדיון.
תמר זנדברג: לכן אני חושבת שהפתרון של ההשקעה בתשתית, הוא נמסר כאן ואני שמחתי לגלות שהייתה כריכה בין הדברים, אבל חשוב לומר שבסופו של דבר עד היום הסלילה של שבילי אופניים עירוניים שיתנו פתרון לאופניים ככלי תחבורה ולא בפארקים ולא בכל מיני מקומות כאלה, אתה צודק, אדוני השר, אני שמחתי לשמוע על מה שאמרת, על התוספת האסטרונומית והאקספוננציאלית בתקציב, אני אשמח לראות את זה בשטח.
תמר זנדברג: אני יודעת שיש הרבה עבודה, גם עם הרשויות המקומיות, הרבה רשויות, ואני לא מדברת כאן לצורך העניין לא על תל אביב וגם לא על ירושלים, הרבה רשויות עדיין רואות באופניים פתרון של פנאי ובילוי בפארקים - - -
ישראל כץ: הרבה השקעה בתשתיות - - -
תמר זנדברג: אני יודעת, זה מה שאני אומרת.
תמר זנדברג: אני אומרת שאני שמחה על זה וזה צריך להיות בהתאם להנחיות וכן יש היום סלילה.
תמר זנדברג: איפה שסוללים שבילים עירוניים - - -
מירב בן ארי: זה לא מספיק לסלול.
תמר זנדברג: זה הולך הרבה יותר ל - - -
דוד אמסלם: לא כל דבר צריך להגיב.
מירב בן ארי: אלה החיים של התושבים.
דוד אמסלם: מירב, את מפריעה לה.
תמר זנדברג: איפה שסוללים בעיר זה הולך הרבה יותר לפי ההנחיות ובמפלס נפרד.
תמר זנדברג: את הטעות של אבן גבירול אנחנו לא רואים היום יותר, גם את זה צריך להגיד, לא בתל אביב וגם לא במקומות אחרים.
תמר זנדברג: ההשקעה של משרד התחבורה בזה היא מתבקשת והיא חשובה ביותר.
תמר זנדברג: אני חושבת שאנחנו צריכים לתת, גם אנחנו כוועדה, איזה שהוא פרק זמן, אנחנו פתאום קמנו בבוקר ונבהלנו, ראינו שיש הרבה יותר רכיבה, הרופאים בבתי החולים התריעו על פגיעות, על חבלות וכו' וכולנו נבהלנו.
תמר זנדברג: בואו רגע, היה תיקון בתקנות, בואו ניתן לו לעבוד, עוד לא ראינו שהוא פועל, בואו ניתן שנה להשקעה בתשתיות, יש היום המון המון רחובות - - -
מירב בן ארי: לא נתנו בכלל.
תמר זנדברג: שנתיים, לא יודעת כמה, איזה שהוא פרק זמן שנדע שהוא אפקטיבי.
מירב בן ארי: כמה עוד הרוגים ופצועים?
תמר זנדברג: אבל, מירב, אל תפריעי לי.
מירב בן ארי: אבל היא אומרת דברים שהיא מפקירה חיי אדם.
דוד אמסלם: מירב, אצלי בוועדה - - - לא, לא, לא - - -
<מיטל להבי: במה היא מפקירה?
<מיטל להבי: שהיא לא מורידה אותם לכביש היא מפקירה?
תמר זנדברג: מירב, אני התחלתי ואמרתי, חיי אדם מופקרים כתוצאה מתאונות דרכים ברכב הפרטי כל יום.
תמר זנדברג: זה המצב, זאת המציאות.
מירב בן ארי: אל תטיפי לנו - - -
דוד אמסלם: מירב.
מירב בן ארי: אבל היא פונה אליי, אז מה, אתה מצפה שאני לא אענה?
דוד אמסלם: לא, אז אני אגיד, לא תעני.
מירב בן ארי: מטיפה לי על אופנים?
תמר זנדברג: כן, אני מטיפה לך על אופניים, מה קרה?
תמר זנדברג: אפשר גם לך להעיר.
מירב בן ארי: אני יודעת כמה חשוב - - -
תמר זנדברג: את יודעת ואת עושה ההיפך, מה לעשות?
תמר זנדברג: אז אני שמה את הדברים בפרופורציה.
דוד אמסלם: תמר.
תמר זנדברג: זו זכות הדיבור שלי, בשלך אני לא הפרעתי.
דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע לך.
דוד אמסלם: קחי עוד שני משפטים ובואי נסיים.
תמר זנדברג: משפט ממש ממש אחרון.
תמר זנדברג: אני מציעה שאנחנו כוועדה ניתן, הרי הסמכויות לא יעברו כרגע, זה נושא סבוך, זה נושא גדול, בואו נתחיל עם התקנות שכבר עברו.
תמר זנדברג: ועדת הכלכלה העבירה תקנות, נבחן אותן כאן באופן חצי שנתי, נבחן את התקדמות התכנית לסלילת שבילי אופניים עירוניים ונראה, בעוד שנתיים נשוב ונתכנס ונראה אם יש התקדמות ואם לא, מה צריך לעשות.
דוד אמסלם: משרד המשפטים.
דוד אמסלם: לא צריך להצביע, רבותיי, אני לא פותח את הדיון עוד הפעם.
דוד אמסלם: עשינו כבר שלוש שעות על הסיפור, אנחנו כבר מכירים את הנושאים מכל הכיוונים, אני רק רציתי לבדוק מה משרד התחבורה ושאר המשרדים קידמו בסיכום שהיה.
דוד אמסלם: משרד המשפטים פה?
דוד אמסלם: שלום לך, גבי.
דוד אמסלם: שמעת את החבר'ה, איך אתם בעצם עוזרים להם בכל הנושא של התקינה והאכיפה וכל הססמכויות וכו', בצד המשפטי?
<גבריאלה פיסמן: אנחנו מעורבים בהצעת החוק, אנחנו משתתפים בדיונים, העברת הסמכויות נעשית בתיאום איתנו, כך שכל ההליך - - -
דוד אמסלם: יש לכם איזה התנגדות עקרונית לעניין?
<גבריאלה פיסמן: אין לנו התנגדות עקרונית לעניין, אנחנו הסכמנו להעברת הסמכויות ביחס לאותן עבירות שעליהן דובר והדברים נעשים בתיאום איתנו.
<גבריאלה פיסמן: אנחנו בהחלט שותפים למהלך.
דוד אמסלם: אז איפה זה תקוע?
תמר זנדברג: במסגרת המשטרה העירונית?
דוד אמסלם: לא, רק שנייה, איפה זה תקוע?
דוד אמסלם: קודם שמענו שזה חונה אצלכם ברמת הפארקינג.
<קריאה: יואל אמר שיש שלוש נקודות מחלוקת, אתה יכול לציין אותן?
<גבריאלה פיסמן: נקודות המחלוקת הן לא איתנו.
<יואל הדר: אני רוצה לדעת מה הן נקודות המחלוקת.
דוד אמסלם: אם זו שאלה טכנית שאתם יכולים לפתור אותה, אהלן וסהלן, אבל אם יש משהו עקרוני, אז בואו תציפו אותו עכשיו, כדי שנשמע את התשובה פה.
<קריאה: בוודאי שזה עקרוני.
<יואל הדר: זה לא עניינים טכניים, כי אחרת לא הייתה לנו בעיה, הנושאים הם מהותיים, אבל הם משפטיים גם בעניין של סמכויות, האם לתת סמכות לראש רשות מקומית לקבוע את האזורים, למשל, שבהם יהיה מותר לרכוב על אופניים חשמליים, אולי על מדרכות מסוימות כן, על מדרכות לא.
<יואל הדר: זה עניין שבמהות, זה לא עניין טכני או לא.
<יואל הדר: האם ראש רשות מקומית רוצה דבר כזה, או שתיקבע מדיניות אכיפה על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
<יואל הדר: זאת אומרת זה עניין שהוא במהות של דבר, אני לא חושב שזה המקום ללבן את זה כרגע בפורום הרחב הזה.
<יואל הדר: אנחנו נצטרך לשבת ולקבל החלטה.
<יואל הדר: זה אחד הנושאים שאנחנו צריכים להחליט לגביהם.
דוד אמסלם: מרדכי, רצית להוסיף משהו.
<מרדכי כהן: מה שאני רציתי להוסיף זה שאם רוצים להשאיר את המצב כפי שהוא, והרי יש תקנות קיימות היום וכל העניין הוא אכיפה, אז השוטרים, שזו הסמכות שלהם, לאותו פרק זמן אכן ייעשה מאמץ בתקופה הזו, נבחן את התקנות הקיימות במקביל להשקעה הגדולה של משרד התחבורה ונאפשר לצוות הזה לעשות את זה בצורה יסודית מאוד, בכדי שנוכל להציג לך, אדוני היושב ראש, כמו שאתה ביקשת, ואכן זה משך זמן יותר ארוך ממה שביקשת, אבל נוכל להגיע לאותן הסכמות.
<מרדכי כהן: במידה שלא, כל אחד יודע להעלות לשר שלו את הנקודות שלא הגענו לגביהן להסכמה, אבל אני חושב שמה שצריך לצאת מפה, שבהינתן זה שכרגע לא ניתן להעביר את הסמכויות לפקחים העירוניים כי לא השלמנו את העבודה, יש מי שמוסמך לפקח ולאכוף את התקנות הקיימות וצריך לכוון את המשימה אליו.
דוד אמסלם: תודה, מרדכי.
תמר זנדברג: איזה מזל ששלושת השרים מהליכוד.
דוד אמסלם: אנחנו לא עוסקים בפוליטיקה, את יודעת.
דוד אמסלם: אני אעשה סבב קצר שכל אחד באמת יתייחס דקה, דקה וחצי, רק אם הוא חושב שהוא תורם לדיון והוא לא חוזר על מה שהוא אמר בפעם הקודמת.
דוד אמסלם: בבקשה, משטרת ישראל.
<שרית פליפסון: אני חושבת שמדברים פה על אכיפה אכיפה אכיפה, אז מן הסתם הגוף האוכף, שזה משטרת ישראל, צריך להגיד את דברו.
<שרית פליפסון: אני רוצה להתחיל בזה שקיימת אכיפה, אין היעדר אכיפה בנושא של אופניים ואופניים חשמליים.
<שרית פליפסון: יש סל עבירות שתורגמו לשוטרים בשטח בחנ"א, חנ"א זה חוברת סעיפי עבירה והסעיפים האלה נאכפים על ידי משתמשי האופניים והאופניים החשמליים במידה שהם עוברים עבירות.
<שרית פליפסון: אבל כאן אני צריכה להזכיר משהו אחד, ביולי 2014 תוקנו התקנות, התקנות שעוסקות בהסדרת הנושא של השימוש באופניים עם מנוע עזר.
<שרית פליפסון: כבוד היושב ראש, אתה קיימת ישיבה כאן ב-8 ביוני 2015, בעצם שנה אחרי שהתקנות האלה יצאו לפועל.
<שרית פליפסון: הן נכנסו לתוקפן בספטמבר יכולנו אחרי כמעט שנה לבוא ולהגיד איפה אנחנו נמצאים היום מבחינת אכיפה.
<שרית פליפסון: מבחינת אכיפה, מאחר שמשטרת ישראל אוכפת חוק ואכיפה היא מבוססת חוק, משטרת ישראל הבינה שכל עוד האופניים החשמליים והאופניים הרגילים מוגדרים ככלי רכב, שהחוק מחייב את הרוכבים עליהם לרכוב על הכביש, שלא לרכוב על המדרכות, יש למשטרת ישראל בעיה באכיפה כשהאכיפה מייצרת לנו חשש ממשי למשתמשים של האופניים החשמליים.
<שרית פליפסון: מצד שני קמה זעקה ציבורית וגם אותה אנחנו ראינו.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין כל כך את מה שאת אומרת, שרית.
<שרית פליפסון: כבוד היושב ראש ביקש ממשטרת ישראל, ביקש בעצם מכל הגורמים כאן לבוא, קראת לזה עם תוצר מדיניות בנושא של הרכב, הרוכב, התשתיות, האכיפה.
<שרית פליפסון: אנחנו העברנו למשרד התחבורה את עמדת המשטרה, שעמדת המשטרה אומרת שצריך להעלות את גיל הרוכבים לגיל 16, שעכשיו כשאנחנו נמצאים לפני ה-31 בדצמבר 2015, שבה הוראת השעה מסתיימת וגיל הרוכבים הופך לגיל 14 ופקח, אם תוענק לו סמכות או משטרה, יצטרכו להוריד את אותו רוכב בן 14 לכביש בלי שבילי אופניים, כי אין כבר את הוראת השעה, אנחנו חושבים שצריך להעלות את גיל הרכיבה לגיל 16, אנחנו חושבים שצריך רישוי על מנת שניתן יהיה לזהות את כלי הרכב, שזה האופניים החשמליים, ורישיון.
<שרית פליפסון: דרך אגב, לא רישיון כמו שרוכב קטנוע צריך, אלא משהו מזורז, משהו שאפשר אפילו להכניס אותו במסגרת חינוכית.
<שרית פליפסון: זו הייתה העמדה שלנו.
דוד אמסלם: שרית, את נכנסת עכשיו לישיבת המטה, אנחנו חוזרים אל הישיבה הקודמת, את אמרת את זה בישיבה הקודמת.
דוד אמסלם: בגדול, מי שמוביל את הסיפור הזה, אני רואה את הסיפור הזה חונה במשרד התחבורה כנושא שיושב אצלם, זה המיינסטרים של העבודה שלהם.
דוד אמסלם: כמובן שיש עוד משרדים נוספים שמתחברים, בנושא האכיפה, בנושא הרשויות, פקחים, לא פקחים, אבל מבחינתנו הם צריכים להוביל את הנושא ולהביא את כל החבילה.
דוד אמסלם: לכן ביקשתי, שבו ביניכם.
דוד אמסלם: אתם לא צריכים את ועדת הפנים כדי לדבר עם יצחקי.
דוד אמסלם: אז יבוא אחד, לא יודע מה, אחד מנכ"ל משרד בטחון פנים, יש פה מנכ"ל משרד התחבורה, שהוא יזמין אתכם ותדברו ביניכם.
דוד אמסלם: אני ציפיתי היום לקבל קיד סגור, אומרים לי 'תשמע, עוברים נושא', ציפיתי שהוא יציג את הכול, יגיד לי 'תשמע, אופניים ככה, זה ככה, אכיפה ככה, זה ככה', נגמר העניין, תודה רבה, הולכים.
דוד אמסלם: אבל אנחנו חוזרים על אותו דיון.
ישראל כץ: אני חייב להעיר גם לשרית.
ישראל כץ: אני מאוד מכבד את המטלות שיש למשטרה, זה די נדיר לשמוע שבמסגרת הצורך לאכוף חוק אומרים 'תשנו את החוק'.
ישראל כץ: אני לא נתקלתי כמעט במציאות כזאת.
ישראל כץ: זה גם מעיד שהמצב בשטח הוא לא תקין.
ישראל כץ: אני מראש אמרתי, הכי קל לבוא להגיד צריכים לאכוף או להאשים את המשטרה, אני חושב שהדבר הבסיסי הוא שצריך לרדת לרשויות ולתת להם סמכויות, אחרת לא נוכל להגיע לאפשרות של אכיפה סבירה ואז גם כל הדיון הוא כבר - - - לכן גם תמכתי בהצעת החוק הפרטית שחברת הכנסת בן ארי העלתה וגם השר לבטחון הפנים, אגב, תמך בהצעה.
ישראל כץ: שנינו תמכנו במודע בהצעת החוק שמדברת על אכיפה על ידי רשויות.
ישראל כץ: יש עמדה אחת של משרד.
ישראל כץ: השר לבטחון פנים, דיברנו על זה אפילו בינינו, שנינו תמכנו לפני ועדת השרים.
ישראל כץ: המצב הוא לא סביר, יש כאן תופעה מאוד רחבה ולצד דברים שאנחנו עושים בנושא התשתיות וכו', עוד פעם, זה לא תשתיות שהוקמו בידי הטורקים והאנגלים, כי נושא האופניים היה פחות נפוץ, אז אנחנו משלימים את נושא התשתיות, אבל נושא האכיפה צריך שינוי וצריך לקבל החלטות.
ישראל כץ: אז אם כבר מאוד קרובים לקבלת ההסמכות על החקיקה שכן תערב את הרשויות המקומיות, אני חושב שלנקוט עמדה ולומר שהמשטרה אוכפת והכול בסדר ויש לנו רק מסקנה שצריך לשנות את החוקים, זו עמדה שהיא קצת מרחיקת לכת.
ישראל כץ: אני לא חושב שמגיע למשטרה להטיל עליה אחריות כזו שהיא בלתי אפשרית.
ישראל כץ: אני חושב, עוד פעם, המשימה היא להאיץ את כולנו ואנחנו מאוד יוזמים ומאוד מקדמים את החקיקה הזאת, ואני חייב לומר, השקת הרכבת הקלה נוצלה על ידי להשלמת החקיקה בעניין סמכויות עיריות לגבי נת"צים.
ישראל כץ: אם לא הייתי עושה את זה בצעד מאוד מהיר זה לא היה נגמר עד היום.
ישראל כץ: אנחנו, אגב, מממנים את המצלמות שמתקינים גם בעיריית תל אביב וגם רשויות אחרות שרוצות ומעוניינות, אנחנו מעודדים את זה.
ישראל כץ: גם כאן, אם פקחים יקבלו סמכויות, אז המדינה תמצא את הדרך איך לוודא שיש להם את היכולות לממש את הסמכויות שלהם.
דוד אמסלם: כבוד השר.
דוד אמסלם: ברשותכם, אני לא שמתי לב, אני גולש כבר עשר דקות מהישיבה הבאה.
דוד אמסלם: גם השר צריך לעזוב עכשיו, השגריר היפני מחכה לו.
דוד אמסלם: אז אל"ף, באמת אני רוצה להודות לך, כבוד השר.
דוד אמסלם: אני רק רוצה לומר לגבי הנושא של השבילים, מניסיון אישי שלי, משרד התחבורה דוחף את זה כבר כמה שנים באופן יזום, הרשויות בהתחלה בכלל לא הבינו את הנושא, הוא דחף אותם כמעט בכוח.
דוד אמסלם: אני זוכר, כבר חמש-שש שנים שמשרד התחבורה דוחף את זה כמעט בכוח, את כל הנושא של שבילי האופניים.
ישראל כץ: אני משוחרר?
דוד אמסלם: כן, ובאמת תודה רבה לך.
<מיטל להבי: אני קודם כל רוצה להודות לשר ולמשרד על ההשקעה הגדולה בתשתיות, זה מאוד חשוב.
<מיטל להבי: אין ספק שייקח פרק זמן של כמה שנים עד שנראה את התוצאות בשטח, זה לא קורה מהיום למחר.
<מיטל להבי: מבחינת עמדת פורום ה-15, אנחנו בעד קבלת סמכויות לרשויות המקומיות, אבל גם אנחנו רוצים שתהיה החלטה על הגיל המינימלי ועמדתנו היא שהגיל המינימלי הוא 16 - - -
דוד אמסלם: אבל זה לא הדיון.
דוד אמסלם: גמרנו, אמרת את זה בפעם הקודמת.
<מיטל להבי: - - - חובת רישוי וחובת הלימוד של הרוכב.
<מיטל להבי: אבל האוזן המוזיקלית שלי שמעה פה איזה שהיא אמירה שכל רשות מתווה לעצמה מדיניות.
<מיטל להבי: אני רוצה לומר לכם שמדיניות בתחבורה זה לא תמ"א 38, זה לא דבר נייח, זה דבר נייד.
<מיטל להבי: מישהו שעובר מעיר לעיר ומשכונה לשכונה לא יכול להסתגל לתנאים חדשים, פה מותר לרכוב ככה ושם מותר אחרת, פה מותר עם קסדה ושם - - - חוק בנושא נייד צריך לחול בצורה כוללנית על כולם וזה לא עניין של מדיניות שכונתית או מדיניות עירונית או מדיניות שמתחלפת במעבר בין הגבול בין תל אביב לגבעתיים.
<מיטל להבי: זה צריך להיות אחיד.
<קריאה: - - - פורום יבואני האופניים.
<קריאה: יש פה בעיה שאתם לא ערים לה, שהאכיפה היא דבר טוב מאוד על הרוכבים, אבל אין אכיפה על היבואנים.
דוד אמסלם: דיברנו על זה כבר.
דוד אמסלם: בישיבה הקודמת דיברנו גם על זה וגם שם - - -
<תומר רוזנר: לא, הוא גם דיווח שיש.
<חגית אוריין: אני מייצגת את הולכי הרגל.
<חגית אוריין: חבל שישראל כץ הלך, כי היו לי הרבה דברים להגיד לו.
<חגית אוריין: אני אנסה להתמקד בדבר שלא דיברו עליו, לוחית זיהוי בולטת.
<חגית אוריין: שלוש סיבות מאוד חשובות עומדות מאחורי זה.
<חגית אוריין: דבר ראשון, הרתעה של הרוכבים.
<חגית אוריין: כשרוכב יודע שאפשר לאתר אותו הוא לא דוהר בפראות על המדרכות ובכל מקום.
<חגית אוריין: דבר נוסף, כאשר הולך הרגל מועף על המדרכה ונפגע, הוא רוצה לדעת מי פגע בו כדי להגיש נגדו תלונה ולדעת ממי לתבוע.
<חגית אוריין: דבר שלישי, אני כהולכת רגל לא מבוטחת על ידי המדינה בשום צורה, ברגע שרוכב אופניים חשמליים מעיף אותי על המדרכה ובורח, כי כולם בורחים, אחרי מי אני ארוץ?
<חגית אוריין: כרמית לא מבטחת אותי, אף אחד לא מבטח אותי ואין לוחית זיהוי שאני אוכל באמצעותה ללכת למשטרה, להגיש תלונה ולתבוע את מי שפגע בי.
<חגית אוריין: להבדיל מהרוכבים, שנפגעים על ידי כלי רכב, יש להם לוחית זיהוי.
<חגית אוריין: בבקשה, לוחית זיהוי בולטת.
דוד אמסלם: זה חלק ממה שנקרא דיוני העבודה שצריכים להיות במשרדים.
<חגית אוריין: כן, אבל משרד התחבורה מתנגד לזה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש, ברשותכם, לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: בסך הכול אני חושב שהעסק עדיין לא סגור.
דוד אמסלם: יצחקי, אני חושב, שוב פעם, כמו בסיכום הקודם, שאתם הפיבוט של כל העניין הזה.
דוד אמסלם: הנושא הזה יושב אצלכם, כמו שאמרתי, במיינסטרים של העבודה הרגילה שלכם ולכן אתם אבן הראשה של כל הסיפור הזה.
דוד אמסלם: כמו שאני מצליח להבין, כרגע יש בעיה גם של הסיפור של האכיפה, לסגור את זה, גם סיפור התקנות הישנות.
דוד אמסלם: זה נכון שצריך לאכוף את כל מה שיש, קודם כל אם יש משהו משנה שעברה, אז צריך לאכוף אותו, גם אם הוא לא הכי טוב בעולם - - -
<תומר רוזנר: וגם יש את התקנה של הוראת השעה שהם צריכים להאריך אותה.
<תומר רוזנר: אתם מתכוונים להאריך אותה?
דוד אמסלם: גם את הוראת השעה, תמיד טוב, האויב של הטוב זה הטוב מאוד, אז בואו קודם כל נראה מה שיש ונמשיך.
דוד אמסלם: אבל עדיין אני מרגיש שזה לא סגור מבחינת שאר ההיבטים.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, תעשו עוד פעם חשיבה לגבי הרוכב, תשמעו גם מה שאומרת המשטרה, אתם יכולים לדבר עם עצמכם, אבל אם יש פה איזה מישהו שצריך לאכוף אז צריך גם לתת לו את הכלים המינימליים לאכוף, בואו תשמעו אותו.
דוד אמסלם: בסופו של עניין אנחנו צריכים לקבל תוצאה אחת, שכל המסלול סגור, שיש לנו גם את הנושא של התקנון של הרכיבה, יש לנו גם את הסיפור של האופניים ובעיקר את הנושא שסגור מול המשטרה, הנושא של האכיפה, לוכסן משרד הפנים, לוכסן, רשויות מקומיות.
דוד אמסלם: אני מבקש שוב פעם, משרד התחבורה - - -
מירב בן ארי: והמשרד לבטחון פנים גם.
דוד אמסלם: לעשות ישיבת עבודה מקצועית שתכלול את המשרד לבטחון פנים, תכלול את משרד הפנים, את השלטון המקומי, את משרד המשפטים ולדעתי גם את משרד החינוך.
דוד אמסלם: תשבו, אני אקיים דיון נוסף בעוד חודשיים, תחילת ינואר, ושם אני באמת מצפה לסגור את האירוע.
דוד אמסלם: אין לי עניין לעשות כל חודשיים עוד דיון ועוד דיון.
דוד אמסלם: בסוף מה שאני מבקש לקבל, שאתה תציג לי את כל המכלול.
דוד אמסלם: אני לא צריך שהמשטרה תציג את האכיפה, זה נושא שלך, הכול, אתה תבוא ותגיד 'סגרנו עם המשטרה ככה'.
דוד אמסלם: עד אז אם יש בעיה עם אחד הגורמים שחונים אצלנו בוועדה אז תגידו, לא צריך לחכות ובעוד חודשיים להגיד לי 'המשטרה לא מסכימה'.
דוד אמסלם: אם עוד שבועיים תבין שיש תקלה, אני מתקשר לשר לבטחון פנים, נביא אותו לפה ונתחיל.
דוד אמסלם: אם יש בעיה עם משרד הפנים, נביא אותם לפה.
דוד אמסלם: שלא יקרה מצב שבעוד חודשיים אנחנו נפגשים ואז אתה אומר לי 'תקשיב, ישבתי איתם לפני חודש והם לא מסכימים'.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לסגור את הסאגה הזאת אחת ולתמיד, להביא אותה לכלל סיום.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, הנושא הולך ומקבל, לדעתי גם בגלל הנפחים שלו, הוא הולך וגדל, לכן הבעיה הולכת ומחריפה.
דוד אמסלם: אני רוצה באמת לסיים את הפרק הזה ולהבין שמדינת ישראל לקחה אחריות על הנושא, סגרה אותו מכל ההיבטים ואם אחרי זה נצטרך בעוד שנה לעשות לו שינויים כאלה או אחרים, כתוצאה מהניסיון וההפעלה, על הכיפק.
דוד אמסלם: אני מודה לכולם, תודה רבה.
דוד אמסלם: צהריים טובים לכולם, אני מתכבד לפתוח בעונג, מה שנקרא, ובכבוד רב, את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא: השבת מענקי האיזון לעיר אילת.
דוד אמסלם: welcome מאילת חברים, וברוכים הבאים לכנסת ישראל.
דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לחברת הכנסת נאווה בוקר, שהיא בעצם דחפה את הנושא הזה בתוך הכנסת.
דוד אמסלם: בסך הכול היא לקחה את הנושא, הריצה אותו בין הוועדות.
דוד אמסלם: אני מבין שזה לא רק אצלנו, אלא בשש ועדות, ועד כמה שאני זוכר, בוועדות האלה בכנסת עד היום דנו בשני מקרים בלבד – יש לנו את יום ירושלים, היה לנו יום עוטף עזה בגלל הסיפור של ההתנתקות ויום אילת.
דוד אמסלם: נאווה – שאפו.
דוד אמסלם: במהלך הדיון מה שאני ארצה לעשות, אנחנו ניתן לחברת הכנסת נאווה מספר מלים, לאחר מכן לחברי הכנסת, ולאחר מכן, אדוני ראש העיר, הבמה שלך.
דוד אמסלם: מבחינתי אתה מנהל את הדיון.
דוד אמסלם: בבקשה, נאווה.
נאוה בוקר: תודה אדוני יושב הראש, דודי, ראש העיר, אנשי אילת, שוב אנחנו נפגשים.
נאוה בוקר: אני אחזור על מה שאמרתי בוועדה הקודמת כי חשוב מאוד לשנות את הגישה לעיר אילת.
נאוה בוקר: אנחנו צריכים להבין, כל שקל שנשקיע באילת אנחנו נקבל פי כמה וכמה.
נאוה בוקר: אני חוזרת שוב על דבריי, שאילת היא כיפת הברזל של התיירות בישראל, וככה צריך להתייחס אליה.
נאוה בוקר: קודם כל אני שמחה שביום הזה עולות הבעיות החשובות, אנחנו מציפים את הבעיות של העיר אילת.
נאוה בוקר: הבעיה הייחודית באילת זה הריחוק הגיאוגרפי והאקלים, ונוצר מצב שבו בגלל הבעיות האלה, אילת נופלת בין הכיסאות ולא מקבלת מענקים שאותם היא צריכה לקבל ומגיעים לה כחוק.
נאוה בוקר: אני מבינה שנוסחת גדיש שמחשבת מענקי איזון והייתה אמורה לפתור את הבעיות מהסוג הזה, רק החמירה אותן בסופו של דבר במקרה של אילת, כי בגרסה המקורית שלה היא לא יכולה לתת פתרונות – לא בנושא התיירות, לא בנושא האקלים ולא בנושא הגיאוגרפי.
נאוה בוקר: אני חושבת שצריך להקים ועדה, ולהתאים את הנוסחה לעיר אילת כדי לפתור את הבעיות האלה וכמה שיותר מהר.
דוד אמסלם: תודה רבה לחברת הכנסת בוקר.
דוד אמסלם: אני רק רוצה להגיד לחברים גם בוועדה, אדוני ראש העיר, אנחנו קיבלנו את ההזמנה שלך.
דוד אמסלם: אני באמת מתכוון, וגם קבענו מועד בסביבות ינואר, ועדת הפנים של הכנסת תרד לאילת, אני חושב שזה משמעות גם הצהרתי דקלרטיבי, מבחינתי אני יורד, ובעיקר שואף לזה שהוועדה תבקר דווקא בפריפריה במקומות המרוחקים כדי לתת לאנשים גם תחושה - אנחנו אתכם בלב ובנפש וגם במציאות.
דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת חברי ורעי עבדאללה אבו מערוף, אחד החברים המרכזיים בוועדה.
עבדאללה אבו מערוף: תודה, אדוני היושב ראש, בוקר טוב, יום טוב, צהריים טובים לכולם, בייחוד ראש העיר.