GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי לוי: מה שעשה יושב ראש הוועדה, זה פשוט, נכון שיש שני חברי כנסת שהרימו את זה לראש סולם העדיפויות.
מיקי לוי: אחרי הפגישה בוועדה אנחנו עשינו מעשה נוסף, הלכנו, סגן שר השיכון, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואני, קבענו פגישה עם מנכ"ל סופרגז, באנו כולנו לקראת מלחמה, הגיע מנכ"ל סופרגז ואומר 'אני עם ידיים נקיות, אני רוצה לשלם את הכסף עבור שיקום ההריסות'.
מיקי לוי: יש התחייבות שלו.
<עופר איובי: זה לא נכון.
מיקי לוי: רגע, עופר, שמע.
מיקי לוי: עופר, אתה רוצה להמשיך כך?
מיקי לוי: אנחנו ניתן לך לטפל.
מיקי לוי: הבחור ישב יחד עם סגן השר ויחד איתי.
<עופר איובי: זה לא מספיק.
מיקי לוי: נכון שזה משולב עם כספי הפיצויים של חברות הביטוח, נכון שרוצים שיהיה כאן איזה שהוא יזם כדי שיבנה עוד שתי דירות, אנחנו מחכים לעיריית ירושלים.
מיקי לוי: ראש העיר מגיע לכנסת לפגישה איתי, אני אבקש גם מדודי וגם מסגן השר להצטרף כדי לסכם את זה.
מיקי לוי: אם רוצים להמשיך ול - - -
<עופר איובי: מיקי, אתה צודק, רק אתה לא מעודכן עד הסוף, שהחלופה הזאת של התמ"א - - - בישיבה אני אעלה את זה.
<עופר איובי: אתה לא מעודכן, אני אגיד את זה.
<עופר איובי: הם לא עדכנו אתכם.
דוד אמסלם: אנחנו עכשיו נכנס ישיבה לגבי הנושא של הפרטים, דבר אחד ברור, שמי שצריך להוביל את האירוע זו עיריית ירושלים, ראש עיריית ירושלים, כאירוע מז'ורי כזה, אירוע דרמטי מהסוג הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשהיה אסון ורסאי מי שהוביל את זה הוא ראש עיריית ירושלים דאז.
דוד אמסלם: יש אירועים שהם ברמת ראש עיר, זה לא ברמת פקיד כזה או אחר.
דוד אמסלם: כאן ראש העירייה, אני מניח שאם זה היה מרתון הוא היה פה, אם זה היה איזה אירוע ספורטיבי, הוא היה פה.
דוד אמסלם: כשמדובר ב-12 משפחות שחרב עליהן עולמן הוא מהאו"ם, כאילו לא קיים.
דוד אמסלם: לכן אנחנו עכשיו הולכים לעשות את הדיונים על הפרטים כדי לנסות לסגור את הקצוות, גם מול עיריית ירושלים.
<עופר איובי: תודה רבה.
דוד אמסלם: מדינת ישראל שלחה משלחת לנפאל ברעידת האדמה שעלתה עשרות מיליוני שקלים למדינת ישראל - - -
מיקי לוי: 50 מיליון שקל, הנה אני אומר לך, הייתי באוצר.
מיקי לוי: ותוך כמה זמן?
מיקי לוי: 24 שעות.
דוד אמסלם: אני חושב שהמדינה פתוחה לרעיון, רק מישהו צריך להוביל את זה.
דוד אמסלם: מה מצפים?
דוד אמסלם: שהגברת הזאת תבוא עכשיו, תיסע למשרד האוצר, תדפוק בדלת ותגיד לשר כחלון 'אני רוצה לדבר איתכם על הבית שלי'?
דוד אמסלם: הרי זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: בשביל זה יש עירייה, זה התפקיד של העירייה.
דוד אמסלם: עכשיו לסיור הזה אפילו מנכ"ל העירייה לא מגיע.
<עופר איובי: בשנה שעברה - - - ארנונה כדי לשלם על הבתים.
דוד אמסלם: אמרתי את זה כבדיחה, אז אני מעריך ש - - - אני אומר, זו טעות שמישהו בעצם לא ידע, זה לא הרעיון.
דוד אמסלם: הרעיון הוא שעירייה צריכה לבנות את המהלך, לקחת אותו לידיים שלה, להבין שהדיירים האלה, חייבים לפתור את העניין שלהם.
דוד אמסלם: כרגע הם הומלסים, כל אחד עם המזוודה שלו, מסתובב בין לבין.
דוד אמסלם: בן אדם בגיל שלה, אנשים בגיל שלהם - - -
<קריאה: יש דיירים ש - - -
דוד אמסלם: יש פה אנשים ש - - - בוועדה, אתם תראו את זה.
דוד אמסלם: הם צריכים ללכת בין לבין כאילו איזה פליטים עכשיו באירופה?
דוד אמסלם: כאילו עכשיו הם יצאו מסוריה ועכשיו הם מתחילים להסתובב בין הבתים?
דוד אמסלם: זה לא נשמע הגיוני בכלל.
<עופר איובי: שורה תחתונה כסף כסף כסף.
<עופר איובי: וזה לא הרבה כסף.
<עופר איובי: בשניות יכולים לארגן את זה ולפתור את כל הבעיה הזו.
אורי מקלב: אתה יודע שחודש כסלו, החודש הבא, קוראים לו כסלו, כיס ולב, למה?
אורי מקלב: כי כסף לבד לא, צריך להיות גם לב מחובר אל הכיס.
אורי מקלב: אנחנו דורשים מעיריית ירושלים מה שאנחנו דורשים מכל העיריות, דבר ראשון לעשות ואחרי זה לטפל במי שצריך ובאמת לעזור.
אורי מקלב: במיוחד עיריית ירושלים שהיא מקבלת 300 מיליון שקל כמענק בירה, היא יכולה עוד להקצות כמקדם של טיפול בבעיה הזאת ואחרי זה לבוא למשרדים הממשלתיים לדרוש את מה שהם צריכים לתת.
<קריאה: בפיצוץ הוא ידע לבוא ולהגיד להם 'אה, מסכנים, מסכנים'.
<קריאה: מאז לא ראו את הפרצוף שלו.
אורי מקלב: אנחנו נמשיך את הדיון.
אורי מקלב: (ישיבת הוועדה)
דוד אמסלם: קודם כל אנחנו נוהגים בדרך כלל לפתוח בשבחה של אכסניה, אז באמת תודה רבה למינהל הקהילתי, לעופר איובי, יושב ראש המינהל, למנהלת המינהל, לעובדים, באמת על האירוח, קבלת הפנים ושאפו, עופר, ותודה לך, וכמו שאמרנו, לעובדים.
<עופר איובי: הכבוד הוא שלנו.
דוד אמסלם: אני רוצה גם לברך את חברי הכנסת שמשתתפים בוועדה.
דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם, היום יום ראשון, ביום ראשון בדרך כלל אין ועדות, אין סיורים, לחברי הכנסת יש מספיק דברים לעשות שלא קשורים רק לפעילות הכנסת.
דוד אמסלם: ביום ראשון זה יום שבדרך כלל לא מתכנסות הוועדות בכנסת, בדרך כלל הח"כים והמפלגות, יש להם עיסוקים נוספים חוץ מהעבודה הפרלמנטרית בכנסת, יש להם מפלגות וכו'.
דוד אמסלם: יש פה חברי כנסת שבאמת מלווים את הנושא הזה באופן אישי, הם העלו את זה גם בפניי, הם היו הטריגר לכל הנושא הזה.
דוד אמסלם: זה גם חבר הכנסת מיקי לוי וגם חבר הכנסת אורי מקלב, שמעבר לזה שירושלים זה בנשמה שלהם, הם גם אנשים מאוד חברתיים ובאמת הדברים החברתיים חשובים להם מאוד.
דוד אמסלם: הם עזבו את העיסוקים שלהם, כמו שאמרתי, ביום ראשון, ובאו והצטרפו לסיור בוועדה.
דוד אמסלם: תודה רבה לכם ושאפו.
דוד אמסלם: דרך אגב, חבר הכנסת מיקי לוי הוא לא חבר בוועדה ובכל זאת הוא מלווה את הנושא ומשתתף בכל הדיונים בנושא הזה.
דוד אמסלם: כמובן שיש לנו פה את סגן השר, אחי ורעי ז'קי לוי, שבא מבית שאן בבוקר.
דוד אמסלם: אני גר במעלה אדומים, אבל הגעתי לכאן ב-9:20 ואמרו לי 'כבר ז'קי למעלה שותה קפה'.
דוד אמסלם: אז באמת ז'קי יצא מהבית כנראה ב-6:30 כדי להגיע בכל הפקקים ובאמת שאפו.
דוד אמסלם: תודה רבה, ז'קי.
דוד אמסלם: היות שהנושא כבר נדון בישיבת ועדת הפנים של הכנסת, בדרך כלל בוועדות הכנסת לא עושים דיונים רציפים, יש דיון ובזה נגמר האירוע, אנחנו מתכוונים לעשות דיונים רציפים בנושא עד שאנחנו נפתור אותו.
דוד אמסלם: צריך להבין, לוועדות הכנסת אין סמכויות אופרטיביות, אם זה היה אצלנו ביד, אז תאמינו לי, אחרי הדיון הקודם כבר היה פתרון, בגלל שאני כבר יודע מה כיוון הפתרון ומה צריך להיות בו.
דוד אמסלם: אלא אנחנו, התפקיד שלנו זה להציף את זה כל הזמן בקטע הציבורי, לדבר גם עם המשרדים הממשלתיים, עד כמה שהדבר ניתן.
דוד אמסלם: אבל כפי שציינתי בסיפור, בסופו של עניין הפיבוט, הבן אדם שאמור לתכלל את כל האירוע הזה, זה עיריית ירושלים, אף אחד לא יכול לעשות את זה במקום עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: צריך להבין, זה התפקיד שלה, זה תפקיד של ראש עיריית ירושלים בכבודו ובעצמו והוא צריך להנחות פקיד ברמת הדרג הכי בכירה בעיריית ירושלים, קרי מנכ"ל העירייה, כדי לתכלל את כל הגורמים, גם הממשלתיים וגם העירוניים כדי להביא את הנושא הזה לכלל סיום.
דוד אמסלם: עשינו את הדיון במושב הקודם, ב-22.7 עשינו דיון בנושא, אני אתן קצת התייחסויות למספר אנשים ואחרי זה נעבור בעיקר לנושא עיריית ירושלים, נראה איך הם מקדמים את זה ואחרי זה נסכם שוב את הישיבה.
דוד אמסלם: אז הייתי מבקש קודם את יושב ראש המינהל, הוא בעצם מארח אותנו פה, לומר מספר דברים.
<קריאה: הוא גם פעל רבות.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד משהו לגבי עופר איובי.
דוד אמסלם: אני מכיר את עופר איובי הרבה מאוד שנים, אין אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מקצת אני יכול להגיד.
דוד אמסלם: בן אדם עם הרבה נשמה, הרבה אכפתיות, איש שהמצוקות הקטנות חשובות לו מאוד, איש שתורם מכספו, אני יודע את זה באופן אישי, מכספו הפרטי להרבה מאוד ארגוני צדקה.
דוד אמסלם: כל נושא של צדקה הוא נמצא בפנים והוא באמת איש של נשמה גדולה.
דוד אמסלם: אז, עופר, מזל שאתה פה במינהל הקהילתי, נמצא בראש המינהל ומוביל את זה, בגלל שאחרת אם היה לנו מישהו אחר יכול להיות שהיינו נתקלים בעוד בעיה כמו בעיריית ירושלים.
דוד אמסלם: אז באמת שאפו ואני מודה לך אפילו בשם התושבים בנושא הזה.
דוד אמסלם: בבקשה, עופר.
<עופר איובי: תודה רבה על המילים החמות, מקצתן זה קצת - - - קודם כל אני רוצה להודות לוועדת הפנים, לחבר הכנסת מיקי, לאורי מקלב, לז'קי לוי, ולחברי דודי אמסלם, כיושב ראש ועדת הפנים, שבאמת לקחו את העניין הזה לא כמסע של יחסי ציבור, לעומת האחרים, ואני לא אנקוב בשמות מי ומה, פשוט לקחו את זה באמת מתוך רצון לסייע ולהביא את הנושא הכאוב הזה לסיום.
<עופר איובי: אני באמת רוצה להודות לכם, קודם כל בשם התושבים המסכנים שנמצאים 21 חודשים מחוץ לביתם, 21 חודשי סיוט, 21 חודשים שכל שעה, כל דקה, כל שנייה נראים להם כנצח, ואפשר להבין גם למה.
<עופר איובי: אף גוף מוסדי, כלכלי, עברנו על זה, אני לא אלאה אתכם בדברים האלה, אני אגיע באמת למה שהגענו מבחינת החלופות.
<עופר איובי: אף גוף לא הרים את הכפפה, לא גוף מוסדי, לא גוף ציבורי, כולם אטומים, פשוט אטומים, כלכלית ועוד יותר רגשית, אף אחד לא מרחם עליהם, כל אחד בא ואומר את דברו ונעלם.
<עופר איובי: על כך מגיע לכם באמת שאפו גדול שאתם הוכחתם ומוכיחים בחודשים האחרונים שהתגייסתם לסיפור הזה שלא ככה העניין, שבאמת אתם רוצים להביא את זה לסיום ותודה רבה על כך, בשמי, בשם התושבים, בשם המינהל ובשם תושבי גילה בכלל ואני חושב שגם בשם תושבי מדינת ישראל.
<עופר איובי: אני חושב שכל איש במדינת ישראל יהיה שמח לשמוע שהנושא הזה הגיע לפתרון על הצד הטוב ביותר ולהחזיר את האנשים האלה לביתם במהרה.
<עופר איובי: חשוב להדגיש שכל הדיירים שמדובר בהם, החבר'ה שדיברת איתם, אלה הצעירים שבחבורה, כולם גיל 65 ומעלה, אנשים שבאמת רוצים לעשות את הפנסיה שלהם בכבוד ולא צלח בידם, עקב האסון הזה, אבל אני מקווה שאתם תתרמו לזה.
<עופר איובי: אני רוצה לדבר דווקא על החלופות.
<עופר איובי: הוצעו הרבה פעמים חלופות, בהתחלה הנזק היה באומדן של 15 מיליון שקלים.
<עופר איובי: מיקי, זו התייחסות בעיקר לדבריך, הוצעו חלופות לגבי תמ"א 38, האלטרנטיבה הזו נבדקה מספר פעמים, אבל יש לי את התחושה, כל פעם שמופעל לחץ על גורם זה או אחר, במיוחד סופרגז, ישר הם מגיעים לעירייה ומחפשים חלופה כדי למזער את הנזק.
<עופר איובי: הרי הם לא עושים את זה מאהבת מרדכי, הם רוצים פשוט למזער את הנזק, כמה שפחות להוציא מכיסם.
<עופר איובי: החלופה הזו נבדקה שוב פעם ובסופו של יום הוצגה לנו החלופה הזאת ביום שלישי שעבר ונמצאה אלטרנטיבה לא מציאותית, כי זה משהו כמו חמש שנים, כל התהליך הזה, והעלות שלה היא הרבה יותר גבוהה מחלופה של שיקום.
<עופר איובי: הגענו לעניין הזה שהחלופה של שיקום היא בן 6.5 ל-7 מיליון שקלים.
<עופר איובי: חברת הגז, מה שהיא מנסה זה כל הזמן למזער והיא כל הזמן טוענת 'אנחנו לא אשמים, אנחנו באים מתוך אחריות ציבורית, שעיריית ירושלים גם תגלה אחריות ציבורית'.
<עופר איובי: אני רק לא יודע אם עיריית ירושלים השתתפה ברווחי הגז מהחשבונות שהתושבים האלה שילמו.
<עופר איובי: צריך לאלץ את חברת הגז.
<עופר איובי: מאחר שבאמת הבאנו את המספר הזה, זו הנקודה שאני רוצה להתמקד הזה, הבאנו את המספר הזה, מ-15 מיליון שקלים ל-7 מיליון שקלים.
<עופר איובי: מיקי, שלא יספרו לך סיפורים וזה לא הסיפור שהתושבים לא רוצים לשים את הביטוח שלהם.
<עופר איובי: זה בלוף.
<עופר איובי: כל פעם שיש לחץ ציבורי, ואתם עכשיו עושים את הלחץ והם מרגישים את זה, הם פשוט מחפשים פתרונות וממציאים רעיונות.
<עופר איובי: זה לא.
<עופר איובי: אני אומר לך, סופי זו חלופת השיקום, 7 מיליון שקלים.
<עופר איובי: הם מוכנים לשים 4, 4.5, 5, אנחנו לא רחוקים, אנחנו רחוקים סך 2 מיליון שקלים ואני מבקש שוועדת הפנים ואתם, באמת כאנשים בעלי השפעה וכוח, להשפיע עליהם לשים את ה-2 מיליון האלה ולגמור את הסאגה הזו.
<עופר איובי: צריך להבין שבזה הם חוסכים הרבה, כי כל התהליך הזה שהתיק עובר מפרקליטות, משטרה, משטרה לפרקליטות, רק חברת הגז נהנית מזה, כי אם היו מוצאים אותם אשמים אז הם היו באים מהר ושמים את כל הכסף ויתרה מכך גם את עוגמת הנפש.
<עופר איובי: הם מאלצים אותנו היום, התושבים המסכנים האלה אפילו לא יכולים לתבוע אחרי את עוגמת הנפש שהם היו בה כל ה-21 חודש ומגיע להם.
<קריאה: וההוצאות.
<עופר איובי: וכל ההוצאות שהיו.
<עופר איובי: כל זה נמחק רק על ידי הסכמה שהם יביאו את הכסף לחלופת השיקום.
<עופר איובי: הם רוצים להביא 4.5-5, לנו זה לא מספיק.
<עופר איובי: אני מבקש שתשפיעו על חברת הגז להביא את כל ה-7 מיליון שקלים ולהביא את הנושא הזה לפתרון ולסיום.
<עופר איובי: שתוך חודש-חודשיים, בעזרת ה', בסך הכול חלופת השיקום היא 10 חודשים, היא לא יותר מזה, תוך 10 חודשים הם יכולים לחזור הביתה.
<עופר איובי: החלופה הזו, דרך אגב, נבדקה על ידי שני מהנדסים במקביל שלא מכירים אחד את השני, שניהם הגיעו לאותו סכום.
<עופר איובי: אז אני חושב שעל זה אני לא רוצה להעלות את כל הדברים כי אתם מכירים, אבל זה לב העניין, כך אפשר להחזיר אותם.
דוד אמסלם: תודה רבה, עופר.
דוד אמסלם: הייתי מבקש את ההתייחסות של ז'קי.
ז'קי לוי: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה שלקח את הנושא ומוביל אותו, את חבר הכנסת מיקי לוי ואורי, שבאמת נרתמו וכל הזמן הם בתוך הנושא, ועופר.
ז'קי לוי: אני חושב שמי שהיה פה היום צריך להבין שני דברים, אחת, בוא נפריד את הפתרון מהבעיה של הדיירים, צריך לפתור מיידית את בעיית הדיירים, העירייה צריכה לקחת אחריות, כולנו נירתם ונגייס את הכסף שצריך.
ז'קי לוי: הדיירים לא בני ערובה, הם מספיק היו בחוץ והם לא צריכים להמשיך בלי לראות אופק ונחמה.
ז'קי לוי: אני יכול להגיד לכם כראש עיר לשעבר, זה באחריות העירייה.
ז'קי לוי: היא הפטרון, היא בעל הבית, היא צריכה לפתור את הבעיה.
ז'קי לוי: את הכסף, כולנו נמשיך להירתם להביא את הכסף, מיקי גייס אותי, היו לנו כמה פגישות, ישבנו עם מנכ"ל הגז, הוא אמר שהוא מוכן לתת 5 מיליון ומי שפותח ב-5 מיליון אפשר לגייס אותו ליותר אם הוא רואה פתרון סופי.
ז'קי לוי: אבל עוד פעם אני חוזר לנושא, לא לתפוס את הדיירים בני ערובה, צריך לפתור את הבעיה.
ז'קי לוי: הדבר השני שאני חושב שמחייב אותנו כחברי כנסת ואת ידידי כראש ועדה, זה להוביל פתרון לעתיד.
ז'קי לוי: חייבת להיות קרן של המדינה.
ז'קי לוי: הנושא הזה הציף והשאיר אותנו ערומים והוא הוכיח לכולנו שאם חס וחלילה יהיה אסון אנחנו לא מכוסים.
ז'קי לוי: הפתרון העתידי זה ליצור מה שנקרא משהו באחריות המדינה.
ז'קי לוי: לא יכול להיות שבמשרד השיכון אין תקנה, לא יכול להיות שאין במשרד האוצר, ואם מיקי לא היה מעלה שאילתה והייתי עולה לא הייתי יודע.
ז'קי לוי: אני בעצמי הלכתי למשרד ובדקתי, אין.
ז'קי לוי: מדינת ישראל לא לקחה את זה בחשבון וצריך לקחת את זה גם ב - - - לא יודע בכמה אגורות בגז ושתהיה קופה לאומית לצרות כאלה.
ז'קי לוי: עד אז צריך לפתור את הבעיה מיידית בפתרון שהעירייה לוקחת אחריות ומאשרת לקבלן את הסכום ולהתחיל לעבוד.
ז'קי לוי: כולנו נתגייס לגרום שהפער יצומצם ויהיה כסף.
ז'קי לוי: אבל הדיירים לא צריכים להיות בני ערובה, הרשות לא יכולה לשבת מהצד.
ז'קי לוי: זו אחריות שלה, אלה הדיירים שלה, זה חלק בלתי נפרד מהאחריות של רשות.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אחרי זה מיקי.
אורי מקלב: יושב ראש הוועדה, סגן השר, עופר יושב ראש המינהל, מיקי חברי, חבר הכנסת, מהנדס העיר, עופר ברקוביץ, יש כאן חבר ועדת הפנים, הצוות, וכל הדיירים שנמצאים פה וכל מי שקשור לעניין.
אורי מקלב: בפרפראזה אומרים תמיד טוב מראה עיניים, כאן אנחנו רוצים להגיד רע מראה עיניים ומשמע אוזניים, לראות את חורבן הבתים האלה, מצד אחד כבר מעלים אבק, אפר וזכוכיות מתנפצות וביחד לראות את הקפה ואת כוס הקפה שבאמצע, זה דבר שנשאר ומשאיר רושם מאוד קשה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שלראות דברים כאלה, גם בתקופות כאלה, זה לא סנגוריה, זה קטגוריה.
אורי מקלב: לראות דבר כזה שתקופה ארוכה לא ידענו למצוא את הפתרון בעניין הזה, זה דבר שצריך להגיד 'אנחנו', אנחנו מרגישים אחריות בעניין הזה, אני רק אומר לכם, גם דודי לימד אותנו חצי מילה על פרשת השבוע.
אורי מקלב: אנחנו עסקים בפרשת השבוע הזה, על לוט, על סדום, שהקדוש ברוך הוא הפך את סדום, למה?
אורי מקלב: הם עשו מעשים רעים וחטאים.
אורי מקלב: כפי שלימדו אותנו כבר מהגן, לקחו אנשים קצרים, כשרצו לארח אותם משכו אותם, אנשים ארוכים שלא התאימו למיטה חתכו אותם.
אורי מקלב: יש סדר, הם אמרו, ויש חוקים.
אורי מקלב: ככה היה בסדום ולכן הם עשו מעשים רעים, הכול עבד לפי קריטריונים.
אורי מקלב: נשאלת השאלה, בסדר, למה הוא הפך אותם עכשיו, היה צריך להפוך אותם בהתחלה, עשרות שנים ככה היא הייתה קיימת.
אורי מקלב: ההבדל היה שעד עכשיו ידעו להסתדר.
אורי מקלב: גם כשיש קריטריונים, גם כשיש נהלים, היה מי שהסתדר, כשהגיע לוט, איך כתוב שם?
אורי מקלב: הוא בא ואמר לא, דין זה דין ומה שדינה דמלכותא אסור, אין לעגל פינות, מה שכתוב, מה שיש בנהלים, הוא קם ואמר יום אחד 'אי אפשר להמשיך ככה'.
אורי מקלב: כשרואים כזה חורבן אנחנו אומרים, אנחנו עדיין עסוקים, כל אחד מי אחראי ומי יעשה את זה.
אורי מקלב: זה דבר שאסור לנו להרשות אותו.
אורי מקלב: זה סבך בירוקרטי.
אורי מקלב: להתיר סבך, יש שתי דרכים איך לטפל בסבך.
אורי מקלב: אנחנו יודעים, כשהיינו ילדים יש לנו חבל קשור או כל צינור שקשור, יש אפשרות להתחיל להתיר אותו, זה המסלול הראשון, להתחיל אולי לנסות להתיר, אבל אם לא מצליחים להתיר את הסבך הזה, בסוף צריך לחתוך אותו.
אורי מקלב: אנשים שקשורים והם לא יודעים להתיר ואנחנו לא מצליחים להתיר ביניהם ואנחנו לא מצליחים לסדר את זה, אנחנו צריכים באמת את האחריות שלהם.
אורי מקלב: אם גורם כמו עירייה שמקבלת מהמדינה מאות מיליונים, יותר מעיריית בית שאן, עבור תקנת ירושלים, שיש לה הרבה דברים תרבותיים, וזה חשוב, אין שקל אחד שלא חשוב, אבל כשלא יודעים, הגורם המחולל, לקחת לעצמו את האחריות לפעול, קודם כל נעשה ואחרי זה נראה מי כאן צריך לשלם את זה.
אורי מקלב: זה הכלל.
אורי מקלב: זה כלל.
אורי מקלב: אנחנו, הוועדה מטילה את זה בדברים אחרים, כשיש הסעות בחינוך מיוחד ויש ויכוחים בין משרדי ממשלה, קודם כל העירייה, זה עניין שלך, תעשי.
אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בקל וחומר בדברים כאלה.
אורי מקלב: ואנחנו יודעים שהעירייה, זה לא איזה גוף שנמצא למעלה, איזה משרד ממשלה.
אורי מקלב: יש ועד בית, כשוועד בית לא יכול לטפל בדברים מעבירים את זה למקום שיש מינהל מוצלח, כמו בגילה, אז המינהל מטפל, כשזה גדול על המינהל אז יש מישהו שלוקח את העול, הוא הגורם המחולל בעניין הזה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם משפט אחד.
אורי מקלב: לכם צריך לבוא פתרון, על ידי שצריך מיד לקבל - - - אנחנו צריכים לגרום לכך ולדרבן לעשות ולפתור את הבעיה.
אורי מקלב: חוסר הוודאות שיש לאנשים והטלטולים האלה, שאדם נע ונד, זה דבר גרוע מאוד.
אורי מקלב: אסור לנו לעשות את הדברים האלה כלפי הדיירים.
אורי מקלב: אני מבקש מיושב ראש הוועדה וחבריי, הדבר הזה לא יכול לחזור על עצמו, אנחנו צריכים, האחריות שלנו למצוא, כמו שאמר ז'קי, אנחנו צריכים למצוא פתרונות, כשקורה דבר כזה, שלא יגיד כל אחד שזו הבעיה של הדייר.
אורי מקלב: יש דברים שהאסון הפרטי הופך לאסון ציבורי.
אורי מקלב: אי אפשר להטיל על הפרט, המדינה צריכה לדעת לצאת מהמסגרת הזאת, מהקיבעון הזה.
אורי מקלב: יש דברים, זה קשור אליהם, נכון, זה משפחה ובסך הכול 12 משפחות, אבל הדבר הזה הופך אותו לציבורי.
אורי מקלב: אפילו דייר אחד לא יכול להתמודד, קל וחומר כשמדובר על 12.
אורי מקלב: ואני באמת רוצה גם להודות לך, אדוני יושב ראש המינהל, אתה יושב ראש מוצלח, מסור, אחראי, אתה מדבר, אתה עומד מאחורה, רואים את האכפתיות ואני בטוח שבדבקות, כפי שגם בקדנציה הזו, עם חברי הוועדה וחבר הכנסת מיקי לוי, אנחנו נעשה ובעזרת ה' גם נצליח.
דוד אמסלם: תודה רבה, אורי.
מיקי לוי: אני מתנצל, אני צריך את הזמן ואני ארצה לשמוע את האנשים, מה שיותר חשוב ממני, אז באמת קודם כל תודה רבה, על הרמת הנושא וההצפה שלו על ידי ועדת הפנים ועל ידי יושב ראש הוועדה.
מיקי לוי: תושבים יקרים, זה לא דבר שלא מה בכך.
מיקי לוי: אני אומר לכם את זה, אני חי שם כבר שלוש שנים.
מיקי לוי: אז שאפו לעניין ואנחנו לא ניתן לנושא הזה לרדת מסדר היום עד שהוא יבוא לכדי סיכום.
מיקי לוי: בכל הנושאים שלנו, אחרי שנפגשנו אצלך בוועדה, המשכנו לנהל עניינים בשקט ונפגשנו, סגן השר, חברת הכנסת אבקסיס ואני, עם מנכ"ל סופרגז בתל אביב.
מיקי לוי: שם פעם ראשונה שאני רואה מגיע אדם, בעל ערכים, אני אומר לך חד משמעית, מג"ד, סגן אלוף, היה מג"ד של אחת היחידות היותר טובות במדינת ישראל, עם ידיים נקיות, ואומר 'אני רוצה לעזור'.
מיקי לוי: ביום חמישי, לפני שבאתי לכאן, אדוני היושב ראש, ניהלתי איתו שיחה ארוכה, ביום חמישי בערב.
מיקי לוי: יש נכונות לתת את הכסף.
מיקי לוי: אני לא יודע, עופר, אם חסרים 2 מיליון, אם חסר מיליון, מחובתנו להביא את הכסף.
מיקי לוי: עזוב אותך, מנכ"ל סופרגז הוא בן ברית שלי, ככה צריך להסתכל עליו, כי אם אני אדחף אותו לפינה אז גם מה שהשגנו לא נקבל.
מיקי לוי: לכן אני אומר לכם, יכול מאוד להיות, אדוני היושב ראש, שצריך להזמין אותו אליך למשרד, לא עם כל הוועדה, הוא די חושש מכל העניין הזה, לשיחה בחמש, בשש זוגות עיניים, שמונה, בארבע זוגות עיניים, אפילו אתה והוא, כדי לראות אנה אנחנו הולכים.
מיקי לוי: הוא מודע לזה שיש 5 מיליון דולר ביטוח שהחברה מחויבת לעשות על פי הוראות מדינת ישראל.
מיקי לוי: הוא מודע לזה, כל שקל שהוא ישלם הוא יקבל בסופו של דבר חזרה, עד שההליך הזה ייגמר.
מיקי לוי: מאוד יכול להיות שחסר מיליון או שניים לא יודע מה, יש פה עיריית ירושלים, יש פה סגן ראש העיר וביום שני ראש העיר אצלי במשרד בכנסת.
מיקי לוי: אז אם עד אז תהיה לי תמונה כוללת אני גם אלחץ את ראש העיר, אלה תושבים שלו.
מיקי לוי: אנחנו באנו כירושלמים, כי אכפת לנו, כי זה בנפשנו, העניין הזה, ואנחנו צריכים לשאוף לקראת פתרון להוריד את גובה הלהבות.
<עופר איובי: אין להבות.
מיקי לוי: עופר, אתה האיש הכי יקר והכי אכפתי - - -
<עופר איובי: אין להבות בכלל.
<עופר איובי: זה כסף, זה הכול.
מיקי לוי: הכי אכפתי.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לסגן ראש העיר, עופר ברקוביץ, ואני רוצה לפני כן לומר מילה.
דוד אמסלם: עופר מלווה אותנו בוועדה.
דוד אמסלם: הוא בא בכובע של אזרח, לא כסגן ראש עיר אלא כאזרח וזה חשוב לו מאוד גם ולכן הוא גם השתתף בכל הדיונים.
דוד אמסלם: קודם כל שאפו על זה ובבקשה, עופר.
<עופר ברקוביץ: תודה, דודי, על כינוס הוועדה, תודה לעופר איובי שעושה עבודה נפלאה במאבק הזה ומשאיר אותו על סדר היום, ותודה לחברי הכנסת שרואים שהדבר חשוב לכם ונוגע בלבכם.
<עופר ברקוביץ: אני מכיר את מיקי היטב, אני יודע כמה הדבר חשוב לו ואני רואה גם את אורי ואת ז'קי ותודה.
<עופר ברקוביץ: זה חשוב להגיד את זה גם כן.
<עופר ברקוביץ: לפני יום כיפור האחרון אני רוצה להגיד לכם שכתבתי, מה שנקרא איזה שהוא דין וחשבון פנימי עם עצמי ואמרתי שאם יש נושא שאני מרגיש לא בנוח שאנחנו לא מצליחים להביא תוצאה ויש דברים שנבחרי ציבור לא מצליחים להביא תוצאה זה הנושא הזה.
<עופר ברקוביץ: זה שיושבות פה עדיין 12 משפחות שנתיים כמעט אחרי ללא בית, זה צריך להיות דין וחשבון עמוק שלנו, של נבחרי הציבור, של ממשלת ישראל, של עיריית ירושלים, איך יכול להיות שבנינו מדינה כל כך יפה וחזקה עם ערבות הדדית כערך עליון ועדיין לא מצליחים להביא פתרון לנושא הזה.
<עופר ברקוביץ: זה ממש יום כיפור מבחינתי של איך מסתכלים על מקרים, שהם לא עומדים בחוקים הרגילים והם לא עומדים בבירוקרטיה הרגילה ולא מקבלים את המענה הראוי.
<עופר ברקוביץ: נאמרה פה ביקורת כלפי עיריית ירושלים.
<עופר ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אני מקבל את הביקורת.
<עופר ברקוביץ: אני אמנם לא הנציג הרשמי של העירייה, אני חושב שהעירייה צריכה לעשות יותר בלחולל את התהליך מול כל הגורמים כדי להביא לסיום התהליך.
<עופר ברקוביץ: אני חושב שהביקורת הזאת נכונה, קודם כל.
<עופר ברקוביץ: פה אני לא נכנס לענייני המשאבים שעיריית ירושלים מקבלת, אורי הזכיר אותם, עיריית ירושלים מקבלת מענקים גם כי יש מדיניות רווחה של ממשלת ישראל שמאפשרת 600 מיליון שקל שלא נכנסים בכל שנה לתמונת העירייה.
<עופר ברקוביץ: צריך לזכור שהתמונה היא יותר מורכבת, אבל אני כן מקבל את האחריות להובלת התהליך.
<עופר ברקוביץ: אלה התושבים שלנו, האנשים האלה שאני מלווה אותם, את אסתר ואת המשפחות היקרות, משפחת קדוש, הם אנשים שלנו, הם עבדו קשה כל החיים, הם צריכים לקבל מהמדינה ומהעירייה את כל הסיוע הנדרש.
<עופר ברקוביץ: אני חושב שהכיוון לפתרון הוא כזה.
<עופר ברקוביץ: אנחנו דיברנו על זה בפעם הקודמות, דודי, אני חושב שלשם צריך ללכת.
<עופר ברקוביץ: חברת סופרגז, אני שמח שהיא מביעה נכונות, גם בפניי, במהלכים מוקדמים הם הביעו נכונות, לא יודע להגיד מה גודל הסכום, אם למיקי יש נתון מעודכן, על הכיפק, ברגע שמשרד האוצר, משרד השיכון יגידו שהם שמים חלק יחסי שלהם, ומדובר בפרויקט קטן, אנחנו מדברים על בין 7 מיליון שקל ל-10 מיליון שקל, 11 מיליון שקל, אני לא נכנס למספר הסופי, אבל מדובר פה בסכום שאנחנו יודעים להתמודד איתו.
<עופר ברקוביץ: משרד האוצר יגיד, משרד השיכון, אני אומר שעיריית ירושלים צריכה גם כן להגיד את החלק שלה, עם חברת סופרגז, הנה נגמר, יש פה ארבעה גורמים כבדים שיש להם כספים, שיש להם משאבים, שבמקרה המיוחד הזה כל אחד מהם ייתרם, ישים את חלקו וישימו סוף לסאגה הזו.
<עופר ברקוביץ: אחרי זה באמת נכון, הזכרת את זה, חבר הכנסת וסגן השר לוי, צריך ללכת לטפל במה קורה במקרים הבאים ואיך חקירות משטרתיות בעניין הזה לא מתנהלות במשך שנתיים והליכים משפטיים שבכלל לא מתחילים וחברות ביטוח שמקשות על דיירים ששילמו כל החיים שלהם - - -
דוד אמסלם: עופר, ברשותך, אני רוצה להתקדם.
<עופר ברקוביץ: מאה אחוז.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון ב-22.7, כל מה שנאמר כאן עד עכשיו מבחינתי זה דברי נימוסין וכו', אנחנו הוצאנו פרוטוקול ביצוע.
דוד אמסלם: אני לא מדבר סתם, אנחנו בסוף מתחילים להתקדם.
דוד אמסלם: אני מקריא לך, 'הוועדה רואה בעיריית ירושלים גורם האמור לתכלל ולרכז את עבודת המטה מול משרדי הממשלה והגופים השונים'.
דוד אמסלם: מה העירייה עשתה עד עכשיו?
דוד אמסלם: אני באתי לבדוק, לא האם הם צודקים או לא, זה כבר דיברנו אז.
דוד אמסלם: עברו חודשיים, מה עשיתם עד היום?
<קריאה: כלום, אפס, כלום.
דוד אמסלם: אדוני, שאלתי את העירייה.
דוד אמסלם: הוא מבלבל אותי, למה הוא מבלבל אותי?
דוד אמסלם: מצד אחד הוא בא כבן אדם פרטי, או כמפלגה פוליטית, מצד שני הוא סגן ראש עירייה, אז אני לא יודע באיזה כובע הוא מדבר.
דוד אמסלם: אם אתה מדבר בכובע סגן ראש העירייה אז אני מפנה אליך את השאלה.
דוד אמסלם: אם לא, מתקפלים.
<עופר ברקוביץ: אני אגיד כך, אני לא קיבלתי את המנדט מראש העיר להוביל את התהליך ואם כן, אז הייתי מפרט לך את הפעולות.
<עופר ברקוביץ: אני יכול להגיד מה אני יודע שנעשה.
<עופר ברקוביץ: נעשות בדיקות היתכנות במוריה, ויפרטו את זה, אני מניח, אחריי, לנושא של תמ"א 38 כדי להגדיל את הערך הכלכלי של הפרויקט.
<עופר ברקוביץ: אני עשיתי פניות לשר האוצר ולשר השיכון, כדי לקבל סיוע ממשלתי לעניין הזה, ועוד לפני שהחברים המכובדים נפגשו עם מנכ"ל סופרגז אני כבר חודשים ארוכים נפגשתי עם מנכ"ל סופרגז, קיימתי איתו פגישות והגעתי להבנות איתו.
<עופר ברקוביץ: הסכומים היו יותר נמוכים מהסכומים שהוזכרו פה.
<עופר ברקוביץ: זה מה שאני עשיתי, לא כנציג עיריית ירושלים, אלא כמישהו - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, תראה מה קורה פה, בגלל שהעירייה לא לוקחת את האחריות כל אחד פה נפגש עם הנציג של הגז.
דוד אמסלם: הנציג של הגז הוא אחלה בן אדם, בכלל שהוא נפגש איתם.
דוד אמסלם: חנות מכולת לא מתנהלת ככה, כל מי שיש לו יוזמה טובה, בן אדם שבאמת רוצה לקדם, אבל ככה לא מתנהלים.
דוד אמסלם: יש גורם אחד שקוראים לו עיריית ירושלים, שהוועדה קבעה שזה הוא, שהוא צריך להוביל את העניין.
דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה רק לומר, ואני רוצה להיכנס לדיון היותר מקצועי, ברשותכם, אנחנו הוצאנו פרוטוקול, במסגרת הפרוטוקול הקראתי את מה שהקראתי וגם ביקשנו משר השיכון לבנות מה שנקרא ועדה בין משרדית, בראשה יעמוד מנכ"ל משרד השיכון, שתכלול את משרד הפנים, משרד התשתיות, משרד המשפטים ועיריית ירושלים, לגבי הנושא של טיפול במקרים, לא המקרה הזה, אלא מקרים בכל הארץ.
דוד אמסלם: שר השיכון ענה לי, בניגוד לראש עיריית ירושלים, מר ברקת, הוא עשה עבודה, הוא ענה, הקים את הצוות, ביקש עוד 60 יום כדי לפתור את הנושא ולהגיש איזה שהוא מסמך ארצי שלא קשור לאירוע הספציפי הזה.
דוד אמסלם: שר השיכון קידם את הנושא, בדיוק כמו שחשבנו שצריך.
דוד אמסלם: כרגע אני בא לעיריית ירושלים שאותה אני רואה כפיבוט.
דוד אמסלם: אני כרגע לא נכנס לכיוון הפתרון, זה לא דיון מקצועי.