GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חוה ראובני: החקיקה הזאת נעשתה - - -
ישראל כץ: חברת הכנסת שלי יחימוביץ הוביל חוק על התל אופן בתל אביב.
<חוה ראובני: החקיקה הזאת נעשתה על מנת לעודד רכיבה.
<חוה ראובני: אני לא יכולה להטיל חובה בתקנות בניגוד לפטור שיש לי בחקיקה הראשית.
<קריאה: סליחה, אבל עד גיל 18 יש חובה, הצעת חוק של בטרם - - -
דוד אמסלם: אנחנו מדברים קודם כל עד גיל 18.
דוד אמסלם: דבר שני, אני אגיד - - -
ישראל כץ: רגע, מה המצב המשפטי עד גיל 18?
<חוה ראובני: עד גיל 18 יש חובת חבישת קסדה שמעוגנת בפקודת התעבורה מזה שנים.
<חוה ראובני: בדרך עירונית מתחת לגיל 18 יש פטור.
<קריאה: ברגע שנכנסו האופניים החשמליים זה משנה לגמרי את התמונה.
<תומר רוזנר: זה תת סוג של אופנוע, לא תת סוג של אופניים.
<חוה ראובני: יכול להיות שזה מצדיק לשנות את התמונה, אבל זה בוודאי לא יכול להיות חלק מתקנות תעבורה של אופניים חשמליים, זה מחייב תיקון ברוב משפטי אחר.
דוד אמסלם: ישראל, מה זה?
ישראל כץ: זה לא טוסטוס.
דוד אמסלם: לא, זה שקוראים לזה אופניים חשמליים, לדעתי ברמה המעשית זה סוג של טוסטוס, רק במהירות קצת יותר נמוכה.
דוד אמסלם: לא חשוב, אני רוצה לומר כזה דבר לגבי הנושא של דיונים בוועדה גם.
דוד אמסלם: אם אתם זקוקים, למשל אם אני הייתי חושב שצריך להתקין וברמה העקרונית אני חושב שהיה צריך קסדה וגם אם החוק פטר, זה התפקיד שלנו, כדי שאתם תגידו לנו מה לעשות בנושא הזה, צריך להסדיר את - - -
ישראל כץ: אני כבר הייתי וגם כשהייתי שר התחבורה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ יזמה ופנה ראש עיריית תל אביב, הוא רצה לקדם את פרויקט התל אופן ואמר שאם תהיה חובת חבישת קסדות בתוך העיר אי אפשר יהיה לקדם את הפרויקט הזה.
ישראל כץ: סך החשיבות של הפרויקט עלתה בעיני התומכים על חובת חבישת הקסדה ולכן תיקנו את החוק שגלעד ארדן הוביל בזמנו, נדמה לי, של חבישת קסדות.
ישראל כץ: תיקנו את החוק, הכנסת במודע והממשלה תמכה, ועדת השרים בכנסת, ונתנה פטור.
ישראל כץ: עכשיו, אופניים חשמליים מוגדרים כאופניים, זה מה שאומר היועץ המשפטי.
ישראל כץ: הם מוגדרים כאופניים בהיגיון של אופניים, עם המגבלה של 25 קמ"ש ועם שאר הדברים.
ישראל כץ: אם יש חשיבה אחרת של להגדיר אותם כבר כרכב - - -
דוד אמסלם: מה ההמלצה שלכם?
דוד אמסלם: אתם בעצם הרגולטור, אתם אנשי המקצוע, מה ההמלצה שלכם?
דוד אמסלם: ואין לי פה אידיאולוגיה, אני חושב - - -
ישראל כץ: ההמלצה שלי חד משמעית, לצד סלילת המסלולים זה לוודא שתהיה אכיפה.
ישראל כץ: מניסיוני אני למדתי - - -
דוד אמסלם: עזוב את האכיפה, ישראל.
ישראל כץ: מהיום אין אכיפה.
דוד אמסלם: עזוב את זה שנייה בצד.
דוד אמסלם: אתה צודק, שים את זה בצד.
ישראל כץ: לכן אי אפשר לדון - - -
דוד אמסלם: אני בא מזווית אחרת.
דוד אמסלם: אני שואל כרגע מה עמדת משרד התחבורה, הגוף המקצועי, לפי תפיסתי והבנתי, שאמור להוביל את הנושא הזה במדינת ישראל - - -
ישראל כץ: אני אומר מה עמדתי בצורה חדה.
דוד אמסלם: האם לדעתו נושא הבטיחות של הרוכב מוסדר ואתה שקט איתו?
ישראל כץ: אני אומר דבר פשוט וברור, אחרי כמה שנים שתהיה אכיפה תמיד אפשר יהיה לבחון אם רוצים לשנות דברים.
ישראל כץ: אני רוצה שהתקנות שאושרו ילוו באכיפה אפקטיבית כדי שבאמת נבדוק אותן.
ישראל כץ: הרי לא ייתכן שעומדים - - - תיארתי לך תהליך של שנים, ואני השר הראשון, מה לעשות, שהוביל להתקנת התקנות ואז התעכבנו במכון התקנים וכל התחלואים הישראלים, עברנו אותם כאן, וזה הגיע בסוף לאישור תקנות בכנסת, ועוד היו הערות ועוד דברים.
ישראל כץ: הנושא הזה שמצד אחד מחליטה מדינת ישראל, הממשלה והכנסת, לעשות תיקון לחוק קיים ולפטור מקסדות בתוך העיר ומחליטה שאופניים חשמליים הם אופניים במגבלות שצריך לאכוף אותן, עוד פעם, זו אכיפה של עד 25 קמ"ש ושחייבים לדווש, כל הדברים, מי שהולך ומוריד את המגבלה ונותן אופניים שלא מדוושים, הוא בעצם הופך את זה לכלי רכב והוא עבריין שמחטיא את הרוכב ומסכן את הולכי הרגל.
ישראל כץ: צריך לטפל בעבריינים, אבל הכללים שנקבעו, לדעתי הם כללים סבירים, צריך להעמיד אותם במבחן האכיפה.
ישראל כץ: אבל כשאין אכיפה אתה לא יכול לתפוס מישהו שנוסע על 40 קמ"ש ואתה לא יכול לאכוף שום דבר.
ישראל כץ: אנחנו חוזרים תמיד לנושא הזה, לא כהתחמקות.
ישראל כץ: אני אף פעם לא מתחמק מאחריות, אבל אם אין אכיפה והמשרד שלנו לא עושה אכיפה, אני כן דוחף את קידום החוק, והוועדה יכולה לקחת על עצמה לזמן עוד דיון, עם ראשי 15 הערים הגדולות, עם משטרת ישראל ועם המשרדים הרלוונטיים, התחבורה, בטחון פנים, פנים, ולהביא להשלמה.
ישראל כץ: אם תעשו את הדבר הזה בתיאום והסכמות שיאפשרו את השלמת החקיקה, אני חושב שזה יהיה הדבר הגדול ביותר שאתם יכולים לעשות היום עבור הציבור.
דוד אמסלם: אין בעיה, אבל - - -
ישראל כץ: כי אני אומר עוד פעם, אדוני היושב ראש, הכי קל לי זה להיות שרירותי ולהגיד בואו נחייב את כולם בקסדות בניגוד לחוק, בואו נתקן, בואו נחייב אותם בביטוח ובעצם אני מוציא את העוקץ מכלי התחבורה המיוחדים האלה ואני מעביר את זה להיות טוסטוס או אופנוע וזה לא הדבר, וגם בעולם זה לא כך.
ישראל כץ: גם בעולם לא מחייבים ברישוי את הכלים האלה.
ישראל כץ: לכן אני אומר, אנחנו נעשה את שלנו, תקבלו דיווח, אני מצטער שאין כאן מישהו שיכול לדווח על נושא התשתיות, כמה אנחנו הולכים להשקיע באופן חריג ומשמעותי, מיליארד שקל, כי אני ליוויתי ואנחנו מקדמים, אני מודע לחשיבות האופניים והאופניים החשמליים, ככלי תחבורה, ככלי תנועה, גם מול תחנות רכבת, תחנות אוטובוס, קישור, גם כדי להגיע לעבודה, אנחנו מאוד מעודדים.
ישראל כץ: פרויקט התל אופן שהוא פרויקט חיובי, אחד התנאים שהם התנו להוצאתו היה ביטול נושא חבישת קסדה בתוך העיר.
ישראל כץ: שוב, עמד כאן מאזן של דברים שבסופו של דבר הכריעו לתת את הפטור הזה בתוך הדבר.
ישראל כץ: אני לא חושב שאנחנו צריכים עכשיו לשנות את הכללים שנקבעו, אנחנו צריכים לאכוף אותם ואחרי מספר שנים אפשר לבחון את הדברים בצורה יותר משמעותית.
<חוה ראובני: אדוני היושב ראש, אתה שאלת על אבזור הבטיחות של האופניים עצמם.
<חוה ראובני: עוד פעם אני חייבת להגיד, האבזור הזה נבנה בהנחה שאנחנו מדברים על כלי שמגיע למקסימום 25 קמ"ש.
<חוה ראובני: אנחנו לא נטיל אבזורים בהנחה של 60 כשאנחנו עוצרים מעבר ל-25.
<חוה ראובני: אז כל כלי, כדי שהוא יהיה מוכר כחוקי, צריך שיהיה בו צופר או פעמון, פנס קדמי עם תאורה לבנה, פנס אחורי עם תאורה אדומה, מחזירי אור על הדוושות ומחזירי אור מאחור.
<חוה ראובני: אנחנו מדגישים בעיקר את הבולטות שלהם, בעיקר בזמנים של ראות לקויה, כשהראות טובה רואים אותם.
<חוה ראובני: זה, אגב, לפי התקן של מכון התקנים.
<חוה ראובני: אנחנו לא המצאנו שום דבר לבד, הם מכנסים ועדות מומחים ואלה ההמלצות שלהם, שאושרו פה בוועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: בעצם את אומרת שיש קיד של בטיחות לגבי הרוכב והכלי עצמו.
דוד אמסלם: יש התייחסות.
<חוה ראובני: כן, זה מהתקנות שאני מקריאה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לומר לך, אדוני השר, אני פה רק בשיטת העבודה רואה אותה קצת שונה, הוועדה לא באה להחליף את הדרג המקצועי.
דוד אמסלם: הדרג המקצועי צריך לעשות את עבודת המטה, להזמין את הרשויות, לדון איתם.
דוד אמסלם: אני רואה את עצמי כמסייע למשרד.
דוד אמסלם: אני מקבל מכם את ההנחיות המקצועיות שאתם מגבשים והתפקיד שלנו זה להסדיר אותן.
ישראל כץ: דיברתי על סוגיית - - -
דוד אמסלם: זו שיטת העבודה.
דוד אמסלם: אני יכול להזמין את כולם לפה ואז מה יעשה משרד התחבורה?
ישראל כץ: אני מדבר על מהלך פוליטי, מדיני, של השלמת חקיקה וזה בדרג של ועדה וחברי כנסת.
דוד אמסלם: בדרך כלל המשרדים יוזמים את זה, המשרד הרלוונטי יוזם והוועדה מקדמת, לא הפוך.
ישראל כץ: אנחנו דוחפים את זה בכל כוחנו - - -
דוד אמסלם: אתה רוצה שאני אזום את החקיקה?
ישראל כץ: אדוני היושב ראש, אנחנו דוחפים את זה בכל כוחנו ונמשיך לדחוף.
ישראל כץ: אנחנו מדברים עם העיריות ועם המשטרה ועם המשרדים האחרים ואם אתה שואל אותי מה ועדה יכולה לתרום מעבר למעקב שוטף, זה גם כן קידום, הידברות, מעבר למה ש - - -
דוד אמסלם: אם אתם לא מצליחים, הרי זה בעצם היה חלק מהסיפור - - -
ישראל כץ: כרגע לא מצליחים - - -
דוד אמסלם: אם אתם לא מצליחים, אני מצפה מהמנכ"ל שלך - - -
ישראל כץ: גם על המשטרה וגם על העיריות.
דוד אמסלם: חמישה חודשים, יש טלפון שלי, בוא תדבר איתי.
דוד אמסלם: תגיד לי 'תקשיב, דודי, יש לי בעיה עם המשטרה - - -
<עוזי יצחקי: אני מבקש, יואל הדר, איפה הוא?
<עוזי יצחקי: לא, מי שמוביל את הסיפור של החקיקה, רק להבהיר את העניין, מדובר פה על המשרד לבטחון פנים שאמור להעביר סמכויות לפקחי העיריות.
<עוזי יצחקי: מי שמוביל את זה ועושה את זה בחודשים האחרונים ופועל ולוחץ זה מנכ"ל המשרד לבטחון פנים, יש פה את נציגו, היועץ המשפטי, יואל הדר, שיכול לתת סטטוס על חקיקה שגובשה ונוסחה - - -
דוד אמסלם: עוזי, ישבתם איתם?
<עוזי יצחקי: ישבנו ויושבים.
דוד אמסלם: לא, שאלתי אם ישבתם, לא אם יושבים.
<עוזי יצחקי: יושבים באופן רצוף.
<עוזי יצחקי: הבעיה היא העברת סמכויות מהמשטרה לפקחים של העיריות.
<עוזי יצחקי: יש כמובן איזה סמכויות של שוטרים שמעבירים מהמשטרה לרשויות המקומיות ויש את הרשויות המקומיות, עם משרד הפנים, שצריכים לקבל את זה ולרצות את זה ולדעת ולבצע.
<עוזי יצחקי: אז, יואל, בבקשה, היועץ המשפטי של המשרד לבטחון פנים יכול לתת סטטוס על העבודה בעניין הזה.
<יואל הדר: אני אתן סטטוס, אבל לבקשת השר שלי, ואני מתנצל, הוא ביקש להביע עמדה קצת אחרת משרד התחבורה, אבל אני מחויב לשר שהוא חושב שיש צורך בחובת רישוי דווקא לאופניים החשמליים, בהתנהלות ובהתנהגות של היום אין הבחנה בעצם באין האופניים - - -
ישראל כץ: אמנם מחליפים עכשיו הרבה תפקידים, אבל לא שמעתי שיש כרגע איזה שהיא כוונה להחליף בתפקידים האלה.
<יואל הדר: אני צריך להביע את עמדת השר, אני מחויב למדיניות השר.
תמר זנדברג: אבל ממתי לשר לבטחון פנים יש עמדה בנושא רישוי כלי רכב?
<יואל הדר: מאחר שהאכיפה היא בידי המשטרה - - -
תמר זנדברג: הוא יכול להגיד והוא יצדק, אגב, שפקח עירוני או שוטר לא יכול לרדוף אחרי כלי רכב, זה משהו אחר.
תמר זנדברג: אם הוא חושב ככה.
<יואל הדר: מאחר שהאכיפה היא בידי המשטרה, נכון להיום בכל אופן, רק בידי המשטרה, ואין סמכות לפקחים וגם בעתיד זה יישאר בידי המשטרה, אנחנו לא מתכוונים להעביר מידי המשטרה את זה, לכן יש משמעות לזה שכלי הרכב מסתובבים על הכבישים בדיוק כמו הטוסטוסים.
<יואל הדר: לצערנו אין היום מספיק שבילי אופניים, כפי שנאמר פה - - -
תמר זנדברג: אתה צודק בעמדה הזו, אגב.
<יואל הדר: אני לא יודע אם אני צודק, אני מביע את עמדת השר.
תמר זנדברג: לדעתי.
<יואל הדר: יש עמדת שרים אחרים, יש עמדת שר התחבורה, אני רק מביע את עמדת השר.
ישראל כץ: רגע, ההודעה שלך, שאתם לא מתכוננים גם בעתיד לוותר על סמכויות לפקחים העירוניים?
<יואל הדר: לא, ממש לא, לא אמרתי את זה עוד.
<יואל הדר: אם תאפשר לי, זו העמדה של השר, הוא חושב שיש הצדקה ברישוי מאחר שזה כלי מסוכן, זה מסתובב, גם בני 16 ומעלה, שהתקנות לא עוסקות לגביהם, גם הם לא בהכרח מוכשרים.
<יואל הדר: זה שהם עוברים איזה הכשרה כלכלית לכלי תחבורה, זה לא בהכרח מכשיר אותם להסתובב בין מכוניות בלי ידע מוקדם.
<יואל הדר: גם לגבי בני 14, מאחר שאין שבילי אופניים, לצערנו הרב, וגם בהיעדר אכיפה, כפי שציין השר, אז גם אלה מסתובבים בתוך הכבישים, שזה דבר מאוד מסוכן, ולכן יש צורך לדעת השר, לדעתנו, לבצע רישוי גם לגביהם.
דוד אמסלם: דרך אגב, אתם ישבתם איתם, יואל?
<יואל הדר: כן, כן, עכשיו - - -
דוד אמסלם: או רק עמדתכם זה עמדתכם והם פה?
<יואל הדר: אמרנו.
<יואל הדר: מי שאמון על הנושא של הרישוי זה שר התחבורה, אבל אמרנו את עמדתנו בנושא.
<יואל הדר: שר התחבורה בהחלט הוא אמון על הנושא של הרישוי.
<יואל הדר: עכשיו להתקדמות, מה שעשינו.
<יואל הדר: אנחנו בהחלט קידמנו, יש לנו טיוטת חוק, יש לנו מספר נושאים שאנחנו חלוקים לגביהם, לא רבים, אבל יש מספר נושאים.
<יואל הדר: הנושא של הרישוי זה לא רק המחלוקת שלנו עם משרד התחבורה, זה גם מחלוקת של משרד הפנים, שבעצם מייצג את הרשויות המקומיות בנושא הזה, שאומר שכדי להעביר סמכויות לפקחים הוא סבור שיש צורך בחובה של רישוי, כדי שהם יוכלו לאכוף את זה.
<יואל הדר: זה אחד הנושאים שעדיין - - -
דוד אמסלם: עוד מעט נשמע את משרד הפנים.
<תומר רוזנר: לא, יש פה דד לוק.
<יואל הדר: המילה 'דד לוק', כל דבר ניתן לפתרון ואני מקווה שיימצא פתרון כי יש הידברות.
<יואל הדר: ברגע שיש הידברות אפשר גם להגיע לפתרון.
דוד אמסלם: דרך אגב, חמישה חודשים, אנחנו דיברנו על זה גם בישיבה הקודמת, לפני חמישה חודשים נפגשנו פה ואחת הסוגיות הייתה להסדיר את הנושא הזה ביניכם.
דוד אמסלם: אתם ישבתם, דיברתם, מה קורה כשאתה לא מתקדם איתם?
דוד אמסלם: קורה משהו?
דוד אמסלם: אתה יושב איתו, יש ויכוח, נגמר הוויכוח, אתה הלכת לדרכך, הוא הלך לדרכו, זה עומד ככה?
<יואל הדר: ממש לא, יש לנו דיונים שוטפים בנושא הזה.
<יואל הדר: בסופו של דבר זה יעלה לרמת השרים.
<יואל הדר: אני מניח שהשרים יקבלו החלטות, הם יודעים לקבל החלטות, הממשלה תוכל לקבל החלטה בנושאים הרלוונטיים - - -
דוד אמסלם: זה כבר שמה?
<יואל הדר: בינתיים אנחנו מלבנים את הנקודות עד לרמת - - - יש לנו שלוש או ארבע נקודות - - -
דוד אמסלם: כמה זמן אתם רוצים עוד ללבן?
<יואל הדר: אני מסביר, יש לנו שלוש-ארבע נקודות - - -
דוד אמסלם: הבנתי, אני שואל, כמה זמן?
<יואל הדר: שבוע הבא נקבע דיון מנכ"לים - - -
דוד אמסלם: חמישה חודשים לא הספיק ללבן את זה?
<יואל הדר: בשבוע הבא - - - הנושא הוא סבוך, הוא לא פשוט.
<יואל הדר: זה לא נושא - - -
<קריאה: משרד התחבורה מנסה להוביל את זה כבר יותר משנה.
<יואל הדר: הנושא הוא מורכב, כל - - -
דוד אמסלם: יואל, אני לא אוהב את התשובה 'מורכב'.
דוד אמסלם: כשאומרים לי מורכב, כנראה אין תשובה.
דוד אמסלם: חמישה חודשים לא הספיקו לך?
<יואל הדר: חמישה חודשים לצורך ליבון הנושא הזה - - -
דוד אמסלם: כמה זמן אתה רוצה עוד?
<יואל הדר: כמה אני רוצה?
דוד אמסלם: כמה זמן אתם מגיעים להנחה שאתם או מסכימים או יודעים על מה אתם חולקים כדי להרים את זה לרמת השרים.
<יואל הדר: אני מקווה שבחודש הקרוב, חודש וחצי - - -
דוד אמסלם: אתה צריך עוד חודש.
<יואל הדר: אני צריך עוד חודש?
<יואל הדר: אנחנו, לא אני.
דוד אמסלם: כן, אני מדבר עכשיו על יצחקי, אני מדבר עליך, בעצם אתם צריכים לדבר ביחד עם מרדכי כהן.
<יואל הדר: אנחנו מדברים כל הזמן, אמרתי, אנחנו צריכים להגיע להסכמות, כי יש נושאים שאנחנו צריכים להגיע להסכמות בינינו.
<יואל הדר: כל אחד מייצג אינטרס שלדעתי הוא לגיטימי, אלה לא דברים שהם לא הגיוניים, כל אחד מהכיוון שלו.
<יואל הדר: אני מקווה שבתוך חודש וחצי נגיע להסכמה, כי המטרה שלנו היא אותו דבר, באמת זה לפתור את הבעיה, זה לא שיש מחלוקת לגבי הבעיה, צריך לתת פתרון לבעיה הזו.
<יואל הדר: כפי שציינתי, אנחנו בשלב מאוד מתקדם, נותרו רק מספר נקודות מחלוקת בודדות שאני מקווה שנגיע למסקנה.
<יואל הדר: השר ישראל כץ פה, הוא - - -
דוד אמסלם: מרדכי.
<מרדכי כהן: אני רוצה להצטרף לדברים שנאמרו על ידי יואל.
<מרדכי כהן: גם אנחנו מאוד רוצים לקדם את הנושא ואין עמדה, לא של שר הפנים ולא של מנכ"לית משרד הפנים, שהייתה פה בוועדה, עמדה מקדמית של התנגדות חלילה לתופעה של אופניים חשמליים.
<מרדכי כהן: כל מה שמשרד הפנים אמר זה שלפני שעוברים לשאלת הפיקוח והעברת סמכויות פיקוח צריך לדעת איזה סמכויות מעבירים ומה יהיה התוכן שלהן.
<מרדכי כהן: האם הרשויות יכולות להתמודד עם החיכוך היומיומי הזה עם צעירים, ילדים שהם מתחת לגיל 16, והשאלה המשנית שהשר התייחס אליה, ואנחנו כמובן שמחים לשמוע, כי בדיון הקודם נאמרו לנו דברים אחרים, אותה תקנה ישנה, כפי שנאמר פה קודם, שהתקציב שתוקצב בה היה 40 מיליון שקלים, אנחנו שמחים שנעשה מהלך אדיר, משמעותי, רק שהפרטים האלה לא נמצאים בידינו.
ישראל כץ: לגבי מה?
<מרדכי כהן: לגבי השקעה בתשתיות לשבילים לאופניים.
<מרדכי כהן: בדיונים הקודמים, השר, מה שנמסר לנו - - -
ישראל כץ: אתה שוב בהחלפת משרדים, תגיד לי.
ישראל כץ: אני אולי לא מעודכן.
ישראל כץ: אני אחראי על מה שאני אחראי.
ישראל כץ: אני לא חולק באחריות עם אף אחד, אנחנו נסלול שבילים.
<מרדכי כהן: השר, אני חלילה לא - - -
ישראל כץ: לא שר הפנים, לא בטחון פנים.
ישראל כץ: אנחנו נסלול שבילים.
דוד אמסלם: לא, הוא לא אמר שהוא יסלול.
<מרדכי כהן: אנחנו שמחים.
<מרדכי כהן: אני אומר שאנשיך בדיון הקודם, העדכון בדיון הקודם היה שכרגע מה שמוקצה זה 40 מיליון שקל ו - - -
ישראל כץ: מיליארד שקלים.
<מרדכי כהן: אז אנחנו שמחים לשמוע את זה.
<מרדכי כהן: זה חידוש.
דוד אמסלם: אבל, מרדכי, אני אגיד לך מה הכללים שלי בכלל בדיונים.
דוד אמסלם: אני תמיד אומר שכל אחד יעשה את העבודה של עצמו.
דוד אמסלם: לכן שבילי אופניים זה הוא, טוב או רע, עזוב, דבר על הקטע שלך.
דוד אמסלם: הפקחים, סמכויות פקחים זה אתה, דבר על זה.
<מרדכי כהן: אז פתחתי ואמרתי שאכן הצוות הזה יושב ועדיין לא הגענו להסכמות.
<מרדכי כהן: אנחנו רוצים לדעת מה התמונה הסופית.
<מרדכי כהן: אם יוחלט בסופו של דבר, אנחנו לא הגורם - - -
ישראל כץ: מה עמדת העיריות?
ישראל כץ: בעד.
<מרדכי כהן: הרשויות המקומיות, על ידי הגופים שלהן, העבירו רשימה ארוכה של שאלות לבירור, הסתייגויות.
ישראל כץ: מה, הן מהססות אם לקבל את הסמכות או רוצות, כמו ש - - - ?
<מרדכי כהן: לא, גם הרשויות המקומיות, יש להן כל מיני שאלות.
<מרדכי כהן: לא על הכול הם קיבלו תשובות.
<מרדכי כהן: אם על ידי אחד מהדוברים פה נאמר שלכאורה הגופים המייצגים של הרשויות המקומיות סגורים ויש להם עמדה אחת, זאת הצגה לא מדויקת.
<מרדכי כהן: אני אומר את זה לשר, בכדי שהדברים ייאמרו בצורה מדויקת.
<מרדכי כהן: יש להם רצון, אבל יחד עם זה חששות, שאלות, הסתייגויות והם ביקשו הבהרות.
<מרדכי כהן: במשרד שלך עובדים מאוד קשה וישבו איתם ועל חלק מהדברים השיבו תשובות מפורטות, אבל לא על הכול.
<מרדכי כהן: כל מה שאני מנסה לומר זה שמשרד הפנים, כשהוא יידרש לשאלה של העברת סמכויות לפקחים, הוא יעשה את זה רק אחרי שהתמונה תהיה סגורה וברורה.
<מרדכי כהן: אי אפשר לדון בהעברת סמכויות כשהתמונה עדיין לא ברורה.
<חוה ראובני: השאלות שנשארו פתוחות הן שאלות עקרוניות שהן ברמת משרד המשפטים והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, רק שאלה קטנה מבחינתי בסקרנות, כשאתם רוצים לאכוף איזה שהוא משהו לילד בגיל 14, אין לו תעודות זהות, איך אתם יכולים לזהות אותו?
<מרדכי כהן: אלה שאלות שאנחנו שאלנו.
דוד אמסלם: אני שואל, שאלת תם, איך?
מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שהבאתי הצעת חוק לשנות את תעודת הזהות לגיל 14.
דוד אמסלם: תפסת אותו, איך אתה מזהה את הילד?
דוד אמסלם: מה אתה מבקש ממנו?
דוד אמסלם: 'תן לי תעודת זהות', מה?
דוד אמסלם: אתה אומר לו 'סע אחריי ל - - -', אתה לוקח אותו או עוצר אותו, אומר לו 'בוא איתי לניידת תתקשר להורים', איך?
<מרדכי כהן: ואנחנו מזכירים שאם זה לא שוטר זה הרבה יותר מורכב, אם פקח נדרש לעשות את זה.
מירב בן ארי: עם שוטר זה יותר נוח.
דוד אמסלם: יואל, השאלה אליך.
<יואל הדר: בקשר לאכיפה?
<יואל הדר: אבל הסברתי את הבעייתיות.
<יואל הדר: אני חושב שהסברתי את הבעייתיות, בגלל זה סברנו שצריך רישוי מגיל 16.
דוד אמסלם: בסדר, הבנתי את העניין.
דוד אמסלם: אני רוצה, ברשותכם, להעביר את זכות הדיבור לחברי הכנסת ואחרי זה לחלק מהדוברים ונסכם שוב פעם את זה.
דוד אמסלם: בבקשה, מירב.
מירב בן ארי: תודה, אדוני השר ואדוני היושב ראש, על הדיון.
מירב בן ארי: קודם כל אני רוצה לומר שאני מסכימה עם מה שאומר השר על העניין של האופניים.
מירב בן ארי: אני חושבת שעודף רגולציה, בתפיסה שלי, ביטחון, רישוי, קסדות, בסופו של דבר זה לא רק שמעיק על הרוכבים, גם בעצם גורם לאותם רוכבי אופניים לחשוב על אופציות אחרות ודווקא בגלל זה אני הבאתי את הצעת החוק.
מירב בן ארי: בתחילת הדרך, כשהבאתי את הצעת החוק הפרטית, אמרו לי 'מה, את נגד אופניים'.
מירב בן ארי: ממש לא, אני רוצה להגיד לכם שאני רוכבת על אופניים רגילים, אני גם רוכבת על אופניים חשמליים, אני רוצה להגיד לך גם משהו, אדוני היושב ראש, האופניים החשמליים שלי, שהם בדיוק לפי התקן שהיא תיארה כאן, פנס מקדימה, פנס מאחורה, עם הדיווש, הם איטיים, נכון, אני שוברת פה משהו, והאופניים הרגילים שלי הרבה יותר מהירים.
מירב בן ארי: אני אומרת לכם, אמיתי, עם האופניים הרגילים שלי, הם היו אופניים מאוד טובים, אני הגעתי במהירות הרבה יותר גבוהה.
מירב בן ארי: זו איזה שהיא אנקדוטה, לבוא ולהגיד שאני בעד האופניים ואני מסכימה עם המדיניות שלך.
מירב בן ארי: זו מדיניות נכונה, אנחנו צריכים לחנך לרכיבה על אופניים.
מירב בן ארי: ועם זאת, וכאן אני רוצה להגיד לך שנכון, עברו חמישה חודשים, דודי, אבל יש כאן עבודה.
מירב בן ארי: אני עושה עבודה גם עם יואל וגם עם חיים ויש תזכיר חוק ויש את הבעיה של הרשויות.
מירב בן ארי: הרשויות באות ואומרות, התקנות האלה, כמו שהן, שגם נתתי לכם, הן לא טובות, הן לא מספיקות, הן לא ראויות.
מירב בן ארי: מה אתה עושה עם ילד שבגיל 14 אין שביל אופניים, מה אתה עושה איתו?
מירב בן ארי: לאן אתה שולח אותו?
מירב בן ארי: אז באות הרשויות ואומרות 'תשמעו, תקנו תקנות', אחלה, אבל אנחנו, מה אנחנו באים פה ואומרים, ומה בעצם דודי מלין פה חמישה חודשים?
מירב בן ארי: שבסופו של דבר כיום כבר יש תקנות, אמר השר, תוקנו התקנות בספטמבר 2013, כרגע אין אכיפה עליהן וזו הבעיה שלנו, בואו בינתיים, ופה אני מאוד מתחברת למה שנאמר כאן, קחו את התקנות, קחו את הסמכויות, תנו קנסות.
מירב בן ארי: הנה, אני אומרת לכם בתור רוכבת אופניים ומעודדת רכיבה, כדי - - -
מירב בן ארי: תנו קנסות למי שרוכב על אופניים בניגוד לחוק.
<תומר רוזנר: לילד בן 14?
מירב בן ארי: סליחה, וילד בן 12 שגונב אופנוע, מה אתה עושה?
מירב בן ארי: מבקש ממנו תעודת זהות?
מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם, אני עבדתי עשר שנים עם נוער בסיכון, חלק מהנערים שלי הסתבכו והם היו מתחת לגיל 14, אז מה?
מירב בן ארי: בגלל שאין לו תעודת זהות לא לקחו אותו לעיכוב במשטרה?
מירב בן ארי: חבר'ה, גם אדם שמעשן, להבדיל, ונתתי את זה כדוגמה, בבר, ובא אליו הפקח של הרשות ואומר לו 'סליחה, אדוני, אסור לעשן, תן לי תעודה' והוא אומר לו 'אין לי תעודה' והוא הולך ומצפצף עליו.
מירב בן ארי: אלו דברים שאין להם סוף, אנחנו לא יכולים לצאת מהם.
מירב בן ארי: לכן העניין של לרדוף אחרי תעודה, תאמינו לי, גם בעבריינות הרבה יותר קשה ידעו איך להתמודד איתם.
מירב בן ארי: אני רוצה רק לסכם, באמת הצעת החוק שלי עומדת כאן והיא מתוך מטרה לעשות סדר - - -
ישראל כץ: את מדברת על אכיפה, אנחנו תמכנו בזה.
מירב בן ארי: שר התחבורה וגם המשרד לבטחון פנים תומכים בלתת את הסמכויות לפקחים, כי התקנות כיום לא נאכפות.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד לפורום ה-15, יש תקנות כיום.
מירב בן ארי: אדוני היושב ראש, זה חשוב מאוד, התקנות כבר היום קיימות, קחו אותן.
מירב בן ארי: לבוא להגיד רישוי וזה, חבל על הזמן, יש כאן ברחובות שלנו, וזה גם חגית כאן מכירה את זה, יש תופעה של נהיגה מסוכנת ומסכנת חיים.
מירב בן ארי: אותה צריכים לאכוף על ידי הפקחים.
מירב בן ארי: וכמובן לדון בחוק לגופו של עניין.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד יושב הראש וכבוד השר, באמת זה דיון חשוב ותודה, אבל אני רואה שלא תם ולא נשלם.
עבדאללה אבו מערוף: עצם העובדה שאנחנו מעלים את הנושא כאן יותר מפעם ואנחנו חוזרים ואומרים שזה אופניים.
עבדאללה אבו מערוף: אופניים, כמה שנים יש אופניים ואין בעיות ולא ידענו על זה, אז איך זה אופניים?
עבדאללה אבו מערוף: צריך לחשוב, לשנות את הסטטוס.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא אופניים, עובדה שזה לא אופניים.
מירב בן ארי: זה אופניים.
עבדאללה אבו מערוף: בגלל שיש בעיות, עובדה שזה לא אופניים.
עבדאללה אבו מערוף: עשרות שנים יש אופניים ולא דנו על זה, לא בכנסת ולא באף מקום.
עבדאללה אבו מערוף: אז יש הרבה דברים שכאן צריך באמת לחשוב עליהם.
עבדאללה אבו מערוף: קודם כל אני לא מוותר, אני בעד שהוא לא יוותר על האופניים החשמליים בכלל, זאת אומרת לעשות הכול כדי להמציא את הנוסחה הנכונה והמתאימה ולעשות, בכל זאת אלה לא אופניים.
עבדאללה אבו מערוף: אז יש כאן שני דברים חשובים ואחד קשור לשני במעגל סגור.
עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו מדברים על תקנים, על איכות, על אופניים, על שיווק, על יבוא, אז צריך לראות באמת פיקוח ואכיפה על החנויות, צריך להיות משהו מיוחד שנדע איפה.
עבדאללה אבו מערוף: אז אם נדע איפה, מי משווק ומי מוכר, במחירים סבירים כמובן, ולא ספקולציות ולא פיראטים, אז מכאן ייצא העניין איך לעקוב אחרי זה ואיך לאכוף.
עבדאללה אבו מערוף: לכן עם כל הפרדוקס שישנו, כן זיהוי, אין זיהוי, אני חושב שבשורה התחתונה, אם אנחנו נגיד שזה לא אופניים, במקרים האלה צריך זיהוי.
עבדאללה אבו מערוף: לוחית זיהוי, אולי לא כמו משרד רישוי או משהו, צריך איזה שהוא זיהוי, שנדע איך לאכוף, שיהיה יותר קל לאכוף.
עבדאללה אבו מערוף: ומה עוד?
עבדאללה אבו מערוף: האם באמת העניין של הקסדה, אנחנו דנו בשאלה הזו, כמובן לא יודע למי, אולי לבתי חולם, למשרד הבריאות, חדרי מיון, האם באמת תאונות, פגיעות ראש או משהו כזה, יש סטטיסטיקות, יש נתונים שלנו באמת, כאנשים שרוצים את טובת הציבור, את טובת הילדים הצעירים האלה שנוסעים, האם הפגיעות מאופניים יותר או מאופניים חשמליים יותר, פגיעות ראש יותר?
עבדאללה אבו מערוף: אם יש לנו נתונים כאלה, שנדע ונחליט - - -
<קריאה: יש נתונים.
עבדאללה אבו מערוף: בסדר, זה טוב, שנדע איך להתייחס הלאה ואיך להגיע למסקנות, זה גם חשוב לנו לדעת.
עבדאללה אבו מערוף: לכן אני אומר שצריך עוד לעבוד על הנושא, קצת, לא הרבה, אבל צריך לעבוד עליו.
עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה פרדוקסים כאן.
עבדאללה אבו מערוף: ואחר כך אני חושב שעדיין, עוד פעם אני חוזר על אותן מילים, לא תם ולא נשלם.
אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש, מכובדי השר.
אורי מקלב: קודם כל אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שאופניים זה דבר מסוכן.
אורי מקלב: זאת עובדה.
אורי מקלב: לא רק אופניים חשמליים, כל האופניים הם דברים מסוכנים.
אורי מקלב: אנחנו עדים לכך שלא מעט תאונות היו גם לרוכבים וגם לסביבה וגם דבר שלא נקרא תאונה, בהשוואה למה שהיום נקראת תאונת דרכים, אבל אני מכיר הרבה אנשים, כולל מבוגרים, שנפלו מאופניים והתסבוכות שהיו להם בעקבות השבר, אגן הירכיים, תהליך שלם, מי שברפואה יודע איזה תהליכים קורים בסך הכול מנפילה אחת.
אורי מקלב: זה יכול לקרות מנפילה במדרכה, מבור במדרכה וזה יכול ודאי לקרות מפציעה כזו או נפילה או דחיפה או מכה חזקה מאופניים.
אורי מקלב: מצד אחד אנחנו גם יודעים שאין גוזרים על הציבור גזרה שאינו יכול לעמוד בה.
אורי מקלב: אין גוזרים על הציבור גזרה ולא מחוקקים חוק שאין הציבור יכול לעמוד בו, ואנחנו זוכרים את הוויכוח שהיה לנו על הקסדות, מצד אחד אמרנו שזה אביזר בטיחותי מאוד, מצד שני אמרנו שאם אנחנו מחייבים קסדות זה לא יהיה שמיש, הרכיבה על האופניים תקשה ואנחנו רוצים אותו ככלי שנוסעים בו והוא זמין.
אורי מקלב: בסוף עשינו וחוקקנו חוק וביטלנו את החוק ואמרנו והיום יש לנו חוק שלפי דעתי הוא הדוגמה לחוק אנטי חינוכי, המבוגר לא צריך קסדה והילד צריך קסדה.
אורי מקלב: זה בדיוק אנטי חינוכי, כשהיסוד בחינוך זו דוגמה אישית.
אורי מקלב: הוא היסוד של חינוך ואנחנו היום ממציאים במדינת ישראל בחוק שהמבוגר לא חייב קסדה והילד שלו שואל אותו 'אבא, למה אני חייב?' 'ככה זה, אני לא חייב בקסדה'.
אורי מקלב: אנחנו היום יודעים שאנחנו עומדים לפני תופעה שהיא האופניים החשמליים, זה היום הטרנד וזו התופעה שמתרחבת.
אורי מקלב: שלושה שימושים יש באופניים.
אורי מקלב: השימוש הראשון הוא באופניים ככלי תעבורה, מבורך, שאנחנו צריכים לעודד אותו ולתמוך בו ולראות איך להקל עליו.
אורי מקלב: אני לא צריך להרחיב מדוע הכלי בשימוש הזה הוא בעל חשיבות עליונה.
אורי מקלב: לאחר מכן יש שימושים שהם כבר יותר של ספורט, של בילוי, באופניים שימושיים, אני לא יודע אם באופניים חשמליים יש בריאות, אבל כלי האופניים משמש ככלי שהוא לספורט, בריאות ובילוי.
אורי מקלב: זה שימוש אחר.
אורי מקלב: השימוש האחרון, שעליו אני שם את הדגש, זה השימוש באופניים כצעצוע וצעצוע מסוכן.
אורי מקלב: היום לא בגיל 14, היום בן מבקש מאבא בגיל 8.
אורי מקלב: אני פגשתי פה עובד כנסת, לא משנה, שאומר לי 'קניתי לבת שלי בגיל 8 אופניים חשמליים', אמרתי לו 'הבת שלך בגיל 8 תיסע על זה?', עזוב עכשיו, יש לו מושב, יש לו פה, זו נסיעה - - -
דוד אמסלם: מה שהשר אמר לגבי אכיפה.
אורי מקלב: לכן אני אומר, האכיפה, אני כן חסיד בכל הדברים קודם כל בדרך המלך.
אורי מקלב: הנושא של החינוך הוא נושא חשוב מאוד, במיוחד כשמדובר ברכיבה של ילדים.
אורי מקלב: צריך לשים את הדגש, אין פתרון קסם לכל הדברים, אלה דברים שצריך כמה זרועות, שילוב ידיים של כמה מקומות שצריכים לטפל בתופעה הזאת.