GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: צריכים להיות תקנות, צריכים שיתייחסו גם לנושא הבטיחות, איפה בכלל מניחים את הצוברים, באיזה שטחים, האם חברות הגז משלמות, כן או לא, ובכלל נושאים אחרים - - -
מיקי לוי: אני פשוט נכנסתי לעניין הזה, כי פנו אליי מאחת מערי הארץ, גם בתקנות הבנייה כשאתה בונה בניין אחד אתה בצינור תת קרקעי לא חוקי מעביר לצובר במקום אחר.
מיקי לוי: קטסטרופה, אין מיפוי של הצוברים, למה?
מיקי לוי: כי כל חברת גז שומרת לעצמה, דודי, את הנתונים קרוב לחזה ואז כשקורה משהו לא יודעים איפה, מתחילים לחפש.
אורי מקלב: הם גם לא מעבירים את המידע.
דוד אמסלם: אני מבקש, כמו שאמרתי, להקים, לעשות עבודת מטה מסודרת, שייקח את המומחים הראויים כדי לבנות את החבילה וגם שם אנחנו נקרא לו אלינו לוועדה כדי לבדוק את הנושא הזה בעוד מספר חודשים.
דוד אמסלם: אני אקיים דיון חדש בוועדה בנושא הזה, שלמה אמר חודש?
דוד אמסלם: ניתן חודשיים.
דוד אמסלם: הפקידים בעירייה גם צריכים לנוח קצת, ראש העיר צריך לצאת לחופש קצת, עבד קשה.
דוד אמסלם: אנחנו ניתן חודשיים.
דוד אמסלם: אני אזמין דיון בוועדה באזור סוף דצמבר, תחילת ינואר, כדי לבדוק מה העירייה עשתה, לאן היא התקדמה ואם היא זקוקה לעזרה שלנו, בשביל זה אנחנו נמצאים.
דוד אמסלם: אם יש בעיה במשרד כזה או אחר אז אתם יכולים להפעיל אותנו כדי לבוא למשרד, לזמן אותו ולהגיד לו 'אדוני, מה קורה?
דוד אמסלם: ' לפני שאני נועל את הדיון הייתי מבקש מהממונה על הביטוח לדווח לנו, ביקשתי ממך שני דברים, אני רק ארענן את זיכרונם של האנשים, אני בטוח שאתה זוכר.
דוד אמסלם: אחת, אנחנו דיברנו על חוקיות אי מימוש פוליסות ביטוח ערך הקרקע דרך חברות הביטוח והדבר השני זה תפקיד משרד התשתיות הלאומיות כרגולטור באילוץ חברות הגז להפעיל את הפוליסה שהם מתחייבות לה כתנאי לחידוש רישיון העסק שלהם.
דוד אמסלם: אז בוא תספר לנו.
<אוהד מעודי: לגבי הנושא של ערך קרקע.
<אוהד מעודי: פוליסות הדירה, התנאים הישנים דרשו שהמבוטח יעביר את הזכויות בקרקע לחברת הביטוח ואז היא תבצע לו את ההשלמה של אותו פער, בין סכום הביטוח לבין שווי הדירה.
<אוהד מעודי: באוגוסט נכנסו תנאים, לאור תקנות שפרסמנו, בשביל להסיר את אותם חסמים, שתשלומי העברת הכספים יהיו הרבה יותר מהירים, הדרישה של העברת זכויות בקרקע ירדה מהעניין הזה ולכן תשלומי הכספים אמורים להיות הרבה יותר פשוטים.
<אוהד מעודי: אחד הדיירים עדיין היה עם הפוליסה הישנה, מר אבי ישעיהו, מה שיכולנו, דיברנו גם עם חברת הביטוח בשביל לנסות לסייע לו, ממה שאני הבנתי, כמעט כל הדברים נסגרו - - -
<דייר: אני אדבר.
<דייר: זה נושא, כן, כי רוצים לחתום על הסכם פשרה עם חברת הגז.
<דייר: אנחנו כבר יוצאים מהדירה כי הדירה שייכת לחברת הביטוח, אנחנו נפגענו במאות אלפי שקלים, מי יפצה אותנו?
<דייר: אנחנו אזרחים שאחראים, עשינו ביטוח, שילמנו במשך שנים הרבה כסף, אתה יודע את זה בעצמך, והיום אנחנו נצא.
<דייר: כולם קיבלו מקדמה של חברת הביטוח, יקבלו בית, אלה שהיו - - -
דוד אמסלם: אוהד, אני מציע, תזמין את הבחור אליך לפגישת קפה - - -
<אוהד מעודי: אין שום בעיה, גם הייתי איתו בקשר - - -
דוד אמסלם: אתה בעצם הפיבוט מול חברת הביטוח.
דוד אמסלם: חברות הביטוח מאוד מאוד מתרגשות מכם, זה אני מספר לך, לכן יש לך מנוף עליהם - - -
<אוהד מעודי: חשוב לי להגיד, יש לנו מנוף, אבל כל הדברים, כמה שהם כתובים, מעבר לסמכות שלנו אין לנו תמיד יכולת לעשות.
<אוהד מעודי: גם אם זה מגיע לבג"צ זה לא עומד בבג"צ, אבל לפעמים המנוף עוזר.
דוד אמסלם: אבל אני אתן לך את התשובה, אני אספר לך, איך אמרתי?
דוד אמסלם: אני שלושים שנה פקיד, בדרך כלל אף אחד לא רוצה לריב עם הרגולטור, גם אם הוא לא צודק.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, במקרה דנן תקרא לבחור, תרים טלפון להוא, תסגור את הפינה ובזה התקדמנו.
<אוהד מעודי: אבל לשאלה הרוחבית הפוליסות תוקנו, כל מי שקנה פוליסת דירה באוגוסט וקונה את ההרחבה הזאת אין את עניין העברת הזכויות.
דוד אמסלם: קודם כל באמת תודה רבה לך, אוהד.
דוד אמסלם: אני באמת רוצה שוב פעם, חברים, להודות לעופר, לכם על קבלת הפנים, אנחנו נעשה דיון, כמו שאמרתי, בעוד חודשיים פלוס מינוס מהיום, אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה עד שהוא יבוא לידי פתרון, מבטיח לכם, גם אם אני אעשה כל חודשיים דיון או כל חודש בנושא הזה.
דוד אמסלם: אבל תזכרו שבסוף, זה אני מספר לכם, אין לנו קופה קטנה, אני לא יכול לייצר החלטה אופרטיבית, בגלל שאם זה היה, אמרתי, כבר היה פתרון בישיבה הראשונה.
דוד אמסלם: לכן פה אנחנו צריכים יותר סבלנות ובעזרת ה' עוד חודשיים נעשה את הדיון, כמו שאמרתי, ואני מקווה באמת ששאר הגופים בעוד חודשיים יציגו לנו פתרונות אופרטיביים מעשיים ולא עדיין 'אנחנו בעבודות מטה' וכו' וכו'.
דוד אמסלם: אז אני רוצה להודות לכולם, לאחל לנו שבוע טוב וחורף בריא.
<עופר איובי: תודה רבה לכם.
דוד אמסלם: הנושא: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו-2015.
דוד אמסלם: הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
<תומר רוזנר: בשנת 2011 הביאה הממשלה לכנסת הצעת חוק, הוראת שעה לשנתיים שתאפשר לעגן בחקיקה את סמכותן של רשויות מקומיות להסדיר ענייני אבטחה ושמירה בתחומן, וכן לגבות תשלום מן התושבים עבור השירות הזה, כאשר לפני כן כל מספר רשויות נהגו להטיל, לקבוע בחוקי עזר הוראות לעניינים אלה, ובית המשפט העליון בפסק דין שניתן בשנת 2010, למעשה קבע שקיים ספק רב לגבי עצם הסמכות של אותן רשויות מקומיות לגבות את התשלומים הללו.
<תומר רוזנר: הוראת השעה בעצם נועדה לעגן את הדבר הזה.
<תומר רוזנר: נקבע כהוראת שעה בגלל הבעיה העקרונית בשאלה האם רשות מקומית חלק מתפקידיה הוא לטפל בנושא שמירה ואבטחה בתחומה - שאלה שהיא שאלה נכבדה ביותר, שלמעשה הכנסת ביקרה שלא להכריע הכרעה סופית, אלא בעצם לעגן מצב קיים לתקופה של שנתיים.
<תומר רוזנר: בשנת 2013 הוארכה הוראת השעה לשנתיים נוספות שאמורות להסתיים בסוף החודש הקרוב.
<תומר רוזנר: הממשלה מבקשת בהצעת חוק זו להאריך את הוראת השעה בשנתיים נוספות.
<תומר רוזנר: בהוראת המעבר השנייה, מבקשת הממשלה בעצם לאפשר לרשויות המקומיות שלא תיקנו את חוקי העזר שלהן והתיישרו, במרכאות, לפי התעריף המקסימלי שנקבע על ידי שר הפנים בתקנות לתקן את חוקי העזר שלהן, כמובן שהן היו צריכות לעשות את זה עד היום, אבל למעשה, אם אינני טועה, אף אחת מהרשויות, או כמעט אף אחת מהרשויות שהתעריף שלהן חורג, ואפילו במידה ניכרת מהתעריף המקסימלי שנקבע, לא תיקנה את חוקי העזר שלה בהתאם לנדרש.
<תומר רוזנר: הממשלה מבקשת לאפשר להן חצי שנה נוספת כדי לתקן את התיקון הזה.
<תומר רוזנר: בפניכם מונחים שלושה מסמכים – הצעת החוק הממשלתית.
<תומר רוזנר: הצעת החוק עם הצעות הוועדה, הצעות הצוות של הוועדה, לפי בקשת יושב ראש הוועדה לגבי הצעת החוק.
<תומר רוזנר: מסמך שלישי שהוא טבלת אקסל שבה מפורטים למעשה כל הרשויות שיש להן חוקי עזר.
<תומר רוזנר: מדובר בכ-60 רשויות בתחומי ישראל, ועוד כ-17 רשויות בתחומי יהודה ושומרון.
<תומר רוזנר: אם אתם תראו מהטבלה הזאת – אלה 77 רשויות בסך הכול שקבעו חוקי עזר כאלה, מרביתן המכרעת בעצם קבעה חוקי עזר שהתעריף בהם הוא תעריף חורג, ולעיתים עד פי 5 או עד 6 מהתעריף המקסימלי המותר, ולכן יש חשיבות רבה בנושא ה"ההתיישרות" של התעריפים שלא נעשתה, למרות שהכנסת נתנה להם בפעם הקודמת שנתיים לעשות את זה, הדברים לא נעשו, לכן יש חשיבות לטפל גם בנושא הזה.
<תומר רוזנר: לגבי הסוגיה העקרונית, כמובן שהכנסת צריכה לתת את דעתה לשאלה העקרונית אם אכן יש מקום לאפשר לרשויות המקומיות, או אם זה חלק מתפקידן לטפל בנושא של שמירה ואבטחה, או שמא זה תפקיד של משטרת ישראל וגופי השלטון המרכזי, כדי שלא נמצא במצב שבמקומות שבהם ידם של התושבים אינה משגת, למעשה, יינתנו שירותי שמירה ואבטחה ברמה פחותה מאשר במקומות שבהם ידם של התושבים כן משגת, זאת שאלה עקרונית שצריך להכריע.
דוד אמסלם: אורנה, בבקשה.
<אורנה הוזמן בכור: צהריים טובים, יושב ראש המרכז לשלטון מקומי, אני שמחה שאתה כאן אתנו.
<אורנה הוזמן בכור: אני אתחיל עם מה שאמרתי.
<אורנה הוזמן בכור: משרד הפנים עשה משנת 2011 עבודה כלכלית מקיפה שבחנה את כל התעריפים של אגרות השמירה.
<אורנה הוזמן בכור: מצאנו בעצם שאפשר להביא להפחתה מאוד משמעותית בגביית התעריפים, והשיטה - אם בעבר השיטה הייתה שאפשרה לגבות פר יחידה, היום השיטה מאפשרת רק פר מטראג' הדירה.
<אורנה הוזמן בכור: דבר זה שמביא להפחתה משמעותית, ויש מחיר מקסימום שאותו ניתן לגבות.
<אורנה הוזמן בכור: היום אנחנו בעצם מביאים לכאן הצעה להארכה של הוראת השעה בשנתיים נוספות.
<אורנה הוזמן בכור: כמו שאמר תומר 76 רשויות נמצאות בתוך הסל הזה שנקרא אגרות שמירה.
<אורנה הוזמן בכור: יחד עם זאת, רק 10 רשויות הסדירו את נושא התעריפים.
<אורנה הוזמן בכור: אנחנו מביאים עכשיו בתקופת הוראת השעה לשנתיים נוספות, פרק זמן של חצי שנה שאפשר להסדיר את נושא התעריפים.
<אורנה הוזמן בכור: אני חוזרת חצי אפשר יהיה להסדיר.
<אורנה הוזמן בכור: זה מצריך מאתנו גם עבודה מאוד מוגברת במחלקה המשפטית במשרד הפנים, אבל יש פה חצי שנה שניתן לעבוד.
דוד אמסלם: תודה, אורנה.
דוד אמסלם: נשמע את חיים בנושא.
<חיים ביבס: צהריים טובים לכולם, האמת, מדיון לדיון, מתכנון ובנייה לשמירה.
<חיים ביבס: אבל בימים אלו כאשר אנחנו נמצאים בתקופה שבה בעצם הרשויות לוקחות על עצמן חלק גדול מהביטחון של הילדים, של התושבים.
<חיים ביבס: והרבה דברים שהמדינה, דרך אגב, הייתי שמח אילו המדינה הייתה באה ולוקחת על עצמה, נגיד, חזרת האבטחה של גני ילדים, לוקחת על עצמה עוד כמה דברים, אבל אנחנו לא נמצאים שם.
<חיים ביבס: בעצם מי שנותן את עיקר הביטחון לתושבים, אם זה בנושא סיורים, אם זה בנושא מחסומים וכדומה, זה בעצם הרשות המקומית.
<חיים ביבס: אנחנו בתוך תהליך, אחרי בג"צ חולון של הסדרה של כל נושא האבטחה והשמירה.
<חיים ביבס: אנחנו בתוך תהליך ארוך, שלשמחתי, דווקא מתחיל להתכנס מול משרד הפנים, אם כי צריך לזכור שלתהליכים האלה יש גם מה שנקרא את המסלול שלהם, שאנחנו צריכים להגיע למצב שבו אנחנו בעצם מסיימים.
<חיים ביבס: כל רשות היא רשות בפני עצמה.
<חיים ביבס: יש רשויות כמו עומר לדוגמה, שהוא צריך לאבטח את עצמו גם בגדרות וגם במחסומים, וגם באלף ואחד דברים, ויש רשויות שצריכות משהו אחר.
<חיים ביבס: ויש רשויות כמו מודיעין לדוגמה, מחסומים ביישובים שנקראים מכבים רעות שיושבים על קו התפר.
<חיים ביבס: מצד שני, יש את העיר שבעיקר משקיעה בנושא אבטחת גני ילדים, סיורים ברחובות וכדומה, ויש אלף ואחד דברים.
<חיים ביבס: לכן אנחנו צריכים את פרק הזמן.
<חיים ביבס: אני מסכים עם מה שאמרה אורנה, ואני חושב שזה נכון גם לגבי מה שדודי אומר.
<חיים ביבס: צריך את פרק הזמן, אמנם הארכה לשנה, כי אנחנו בשנת תקציב, אנחנו לא עובדים על חצאי שנת תקציב, אנחנו עובדים על שנת תקציב מלאה.
<חיים ביבס: מצד שני, שכולם יידעו, שאנחנו עד ה-30 ביוני צריכים לסיים, מה שנקרא, את כל התחשיבים במשרד הפנים.
<חיים ביבס: גם משרד הפנים, ואנשי המקצוע במשרד הפנים צריכים להבין שהם צריכים להירתם ולעשות הכול, ולא להתחיל לחפש כל דבר איך תוקעים.
<חיים ביבס: איך תוקעים, אני יכול להגיד לכם מראש, אני יכול מחר לתקוע את הכול.
<חיים ביבס: אפשר לתקוע את הכול, לא תהיה לא אבטחה, לא שמירה, אבל כולם יסבירו לנו בדקה התשעים כשרק יתחיל אירוע הדקירה הראשון, פתאום כולם רצו ליושב ראש שלטון מקומי, דבר עם האוצר, דבר עם דודי, דבר עם כולם שנדאג לתקציב כדי להתחיל את התהליך.
<חיים ביבס: הגיע הזמן להסדיר את הדברים שכולם יירתמו, ברצינות, ובלי כל המשחקים, וכל השאלות של כן כובע או בלי כובע, עם פילטר, או בלי פילטר.
<חיים ביבס: הגיע הזמן שניקח את הדברים האלה כמה שיותר מהר.
<חיים ביבס: בסוף תושבי מדינת ישראל רוצים אבטחה ושמירה.
<חיים ביבס: בסופו של דבר אף אחד לא יעמוד בגזירה הזאת שאנחנו לא נעמוד עם המאבטחים ועם מה שצריך להיות.
<חיים ביבס: בלאו הכי, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, גם המנכ"לית, גם אני רואה את יהודה זמרת פה.
<חיים ביבס: צריך לעשות הצעת חוק להחזיר את העבודה המועדפת לאבטחה ושמירה, ואת מרדכי כמובן.
<חיים ביבס: אין היום מאבטחים, שלא תטעו, למצוא מאבטחים אנחנו מתחת לאדמה חופרים ולא מוצאים.
<חיים ביבס: כי זה לא עבודה מועדפת.
<חיים ביבס: הם מעדיפים לעבוד בתחנת דלק או בכל דבר אחר, צריך להחזיר את זה מבעוד מועד.
<חיים ביבס: עד לפני כמה שנים זה היה עבודה מועדפת, דווקא הסטודנטים והחיילים המשוחררים היו מגיעים.
<חיים ביבס: ולצערי, לקחו ודחפו את זה, מה שנקרא, הצידה.
<חיים ביבס: לכן אני אומר, זה הזמן שמצד אחד לאשר לשנה, חצי שנת רצינות, ובתוך השנה הזאת, כל אותן בעיות ייחודיות – אורנה צריכים לדון בהם בוועדה מיוחדת, יש את בעיית עומר, ויש בעיות אחרות שבהם צריך לתת פתרון.
<חיים ביבס: אי אפשר ללכת על נוסחה אחת לכל מדינת ישראל.
<חיים ביבס: צריך לייצר, כי יש בסופו של דבר מהתהליך עצמו רשויות בעיקר, או מועצות קטנות או מועצות שבהן יש את הדרישה הגבוהה – המשמעות היא התפרקות שלהן אם אנחנו לא נדע מה שנקרא למצוא את הנוסחה הנכונה.
דוד אמסלם: תודה רבה חיים.
דוד אמסלם: אתה צודק ברוב הדברים שאמרת.
תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב ראש, תראו, כמו שאמר היועץ המשפטי, זה בעצם כבר פעם שלישית שאנחנו מאשרים את החוק הזה שהוא חוק מאוד משמעותי, ומאוד עמוק מבחינת המשמעויות שלו על חלוקת העבודה בין הרשויות בישראל, חלוקת הסמכויות, אפילו הייתי מגדילה ואומרת, משמעות דמוקרטית בהוראת שעה.
תמר זנדברג: הוראת שעה זה משהו כזה שאומר אחד מהשניים – או שנותנים איזשהו פיילוט, איזשהו ניסיון כדי לראות איך זה עובד, האם זה מגשים את המטרות, האם יש פגיעה במטרות, נותן איזושהי תקופת ניסיון, ואחר כך אמור או לעבור לחוק, או להתבטל.
תמר זנדברג: כאן נכנסנו למסלול של טייס אוטומטי מ-2011, אנחנו מגיעים עכשיו ל-2017, מי יודע מה יהיה אז, הכנסת הבאה, או זאת, תאריך עוד פעם ועוד פעם, בלי שהוועדה הזאת איי פעם קיימה את הדיון העקרוני שרמז עליו, או אפילו חצי אמר במפורש היועץ המשפטי בהצגת הדברים.
תמר זנדברג: האם אנחנו כמדינת ישראל החלטנו שתפקידי השמירה, האבטחה ואספקת הביטחון עוברים לסמכות הרשות המקומית כן או לא – יש מישהו שיכול לענות על השאלה הזו?
תמר זנדברג: זו החלטת מדיניות די גדולה, זה לא איזה משהו שפה סביב השולחן, עם כל הכבוד, זה דבר מאוד משמעותי.
תמר זנדברג: האם לקחנו את ההחלטה הזו שמשטרת ישראל היא כבר לא בסמכות המשרד לבטחון פנים, ובסמכות הממשלה, אלא כל עירייה הישר בעיניה תעשה, מבחינת אספקת הביטחון לאזרחי מדינת ישראל.
תמר זנדברג: אני אומרת את זה דווקא על רקע מצב של מתיחות ביטחונית, דווקא ברגעים כאלה.
תמר זנדברג: כדאי לשאול, מה, עירייה שלתושבים שלה אין כסף לשלם לא תזכה לביטחון במדינת ישראל?
תמר זנדברג: זאת שאלה כבדה, צריך לדון בה.
דוד אמסלם: אנחנו נעשה דיון בנושא הזה.
פיני בדש: - - - בדרום - - -
תמר זנדברג: בסדר, אז לתושבי הדרום לא מגיע?
תמר זנדברג: אלו שאלות.
תמר זנדברג: וכאשר הדיון בדרך המלך לא מתקיים, ולא מתקבלת החלטה, אז אנחנו רואים כמה דברים.
תמר זנדברג: קודם כל, החזק חוטף, סליחה על הביטוי, אבל מי שדוחף קדימה, ועירייה שהולכת ומקימה חברה עירונית, ומספקת ביטחון לתושבים שלה, התושבים שלה יהיו יותר מוגנים מאשר עיר ליד, זה מצב שנשמע לנו הגיוני?
תמר זנדברג: מישהו קיבל את ההחלטה הזאת שהביטחון במדינת ישראל מופרט?
תמר זנדברג: דבר שני, מהוראת שעה להוראת שעה, הוועדה הזו לא אמורה רק להתכנס להצביע על הארכה הטכנית.
תמר זנדברג: היא אמורה לדון, וכל פעם מחדש אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
תמר זנדברג: מביאים לנו ברגע האחרון את הטבלה של כל הרשויות שיש בהן את ההיטל הזה.
תמר זנדברג: נעשתה עבודת הערכה במשרד הפנים, במשרד לביטחון פנים, מה המשמעות של השמירה המבוזרת הזאת?
תמר זנדברג: העירונית הזאת?
תמר זנדברג: אולי מה שאני אומרת לא נכון.
תמר זנדברג: אולי משטרת ישראל נושאת בנטל, והכול בסדר, ואותם מאבטחים זה רק משמש, אני לא יודעת למה.
תמר זנדברג: זה נתונים שמעולם לא הוצגו בפנינו, מעולם לא קיימנו את הדיון הזה, אבל מה, ועל טייס אוטומטי מבקשים מאיתנו להאריך הוראות שעה.
תמר זנדברג: אני מציעה אחד מהשתיים, ואני מבקשת שיירשם כהסתייגות.
תמר זנדברג: קודם כל כמובן אני מתנגדת להוראה הזו וזה אני אצביע נגד.
תמר זנדברג: אם לא, אני מבקשת לקצר משנתיים את הוראת השעה לשנה.
תמר זנדברג: בשנה הזו אני מבקשת לקבוע בחוק בהוראת השעה, באחד מסעיפי החוק, שוועדת הפנים לא תאשר את הוראת השעה הבאה, אלא אם היא תקיים דיון עמוק בנתונים שיוצגו בפניה מטעם משרד הפנים, מישהו עשה את העבודה הזו.
<מרדכי כהן: ביטחון פנים.
תמר זנדברג: המבקש להצעה הזו זה משרד הפנים.
<מרדכי כהן: יש אגרה, ויש את מה ששאלת לגבי מצב - - -
תמר זנדברג: מאה אחוז, אבל זה הא בהא תליא.
תמר זנדברג: הרי האגרה הזו זה לא במסגרת סל התפקידים הרגיל של הרשויות המקומיות – זה לא תברואה, זה לא חניה, זה לא כל הדברים שהם בסמכות רשות מקומית, זה דבר שיש לגביו ספק.
תמר זנדברג: את הספק הזה מעולם לא מילאנו, ואנחנו נכנסים עכשיו - - -
<חיים ביבס: לא בספק - - -
תמר זנדברג: ודאי, אנחנו דנים פה בהצעת חוק.
<חיים ביבס: לפי דעתי את לא מעודכנת בפרטים.
<חיים ביבס: חוק עזר קיים, והיום הוא מוחל בעצם על כל הרשויות.
<חיים ביבס: מה שמשרד הפנים עשה, הוא לקח חוק - - -
<נתן בביוף: זה לא נכון.
<חיים ביבס: זה כן נכון.
<חיים ביבס: כל רשות יכולה - - -
<יהודה זימרת: כל רשות יכולה לעסוק בנושא סדר ציבורי.
תמר זנדברג: פשוט יכולה לבקש להיכנס.
תמר זנדברג: אגב, מה שאני אומרת עכשיו, אנחנו מנהלים את הדיון הזה גם בנושא חוק העזר ובהארכה שלה גם כן כהוראת שעה, אם אני לא טועה, שאנחנו נדרשים פה מדי פעם להצביע עליו.
תמר זנדברג: אתם מביאים את זה, למה ההיטל הזה צריך לבוא לכאן?
<חיים ביבס: ההיטל הזה קיים ברוב הרשויות מזה הרבה מאוד שנים.
<חיים ביבס: אנחנו עושים את האבטחה, אנחנו עושים את הדברים האלה, אף אחד אחר לא עושה.
<חיים ביבס: בסוף אפשר להרוג את חוק עזר, ואפשר לעשות שלב שלא תהיה אבטחה, ומה שאת מבטיחה, הלוואי והיה יכול לקרות שהמדינה תיקח, שנינו יודעים שהמדינה לא תיקח את זה, וזה נופל.
<חיים ביבס: אנחנו עושים את זה במשך עשרות שנים, ואנחנו נעשה זאת.
<חיים ביבס: עכשיו אפשר מאוד, זה אוטופיה מה שאת אומרת שהמדינה - - -
תמר זנדברג: אני מבינה אותך, אתה עושה את העבודה שלך.
<טל גורקי: תמר, הוא לא עושה את העבודה שלו, הוא עושה את העבודה של כולנו.
<טל גורקי: אנחנו מייצגים את אזרחי ישראל.
תמר זנדברג: מאה אחוז, זה העבודה שלו לייצג אתכם.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש.
פיני בדש: אנחנו שומרים - - -
תמר זנדברג: יש תושבים - - - שאין להם לשלם את זה - - - סליחה, גם אותם אני מייצגת.
דוד אמסלם: חבר'ה, אצלי בוועדה יש כללים.
דוד אמסלם: אף אחד לא מדבר כשלא מקבל זכות דיבור, זה הזכות דיבור עכשיו של חברת הכנסת זנדברג.
דוד אמסלם: אני רוצה לאפשר לה לסיים את דבריה, ואחרי זה אני מבטיח לכם כל אחד ידבר בתורו.
תמר זנדברג: רק משפט אחרון.
תמר זנדברג: חיים, באמת, אתה עושה מה שאתה יכול.
תמר זנדברג: ואמרת, אתה רוצה עבודה מועדפת כדי שיעבדו בזה.
תמר זנדברג: אתה יודע, כשהיינו צריכים סייעת לסייעת שנייה לגני הילדים, אשת צוות שלישית בגן, אז גם, אמרנו מי ישלם?
תמר זנדברג: לא היה כסף, בסוף מה עשו, הביאו בת שירות.
תמר זנדברג: אולי יביאו בני שרות לאומי שיאבטחו גם כן.
תמר זנדברג: כל דבר – אין כסף אז מוצאים פתרון עקום.
תמר זנדברג: אני מזכירה לכם בגני ילדים, שר החינוך לשעבר מצא פתרון – במקום סייעת יביאו בת שירות לתת את העבודה בגן, אחרי זה מתפלאים למה אין כסף.
<חיים ביבס: אני בעד לעשות חלוקה - חמישים חמישים.
דוד אמסלם: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה, משפט אחרון, כדי להתקדם.
תמר זנדברג: בשורה התחתונה, החוק הזה – אפשור גביית ההיטל הזה בא לאשר משהו בדלת האחורית.
תמר זנדברג: להכניס בדלת האחורית נוהג שהכנסת מעולם, ולא הכנסת ולא הממשלה מעולם לא החליטה עליו בצורה מסודרת.
תמר זנדברג: אני מציעה, במקום בשיטה של טייס אוטומטי לאשר כל פעם הוראות שעה, בוא נקיים את הדיון הזה, כן - נעשה חוק, ולא – לא.
דוד אמסלם: אני מבקש לתת לראשי הרשויות לדבר בקצרה.
דוד אמסלם: טל גורקי – פרדסיה, בבקשה, שלוש דקות.
<טל גורקי: אני מייצג לא רק את עצמי, את הרשות המקומית שלי.
<טל גורקי: אני מייצג עשרות רשויות קטנות – קטנות, אני אומר עד 15 אלף תושבים, בתים צמודי קרקע.
<טל גורקי: היום כולנו קו תפר.
<טל גורקי: גם אני שבע דקות מקו תפר, מטול כרם ומיישובים ערביים, וכל הארץ היום חזית, אז כולנו היום קו תפר, וכולנו נמצאים במגננה.
<טל גורקי: וכשאצלי ביישוב משטרה לא נכנסת, יכולה גם חודש.
<טל גורקי: המשטרה שלי חולשת על 60 יישובים, רק אם יש רצח או משהו מהסוג הזה היא מגיעה, ומפקד התחנה אומר לי, חברת הכנסת זנדברג, תביא עוד שמירה, כי השוטרים שלי בירושלים - אז יש לי בעיה.
<טל גורקי: יש רובד אחד שנותן את המשטרה, יש את הרובד שאנחנו נותנים, אלה שני רבדים שונים, אחרים.
דוד אמסלם: טל, אני מבקש.
דוד אמסלם: היות והמלאכה מרובה והזמן מצומצם, עזוב את הצד האידיאולוגי את הצורך.
דוד אמסלם: את הצורך אנחנו מבינים, דבר על התעריף.
<טל גורקי: התעריף בהיבט שלנו, ברשויות הקטנות, הוא נמוך באופן יחסי - הוא בין 30% ל-40% מהתעריף שאנחנו גובים היום ברשויות שלנו, שהן דורשות רמת אבטחה יותר גדולה מאשר רשויות גדולות, רשויות שאין להן בתים צמודי קרקע.
דוד אמסלם: אתה רוצה להרים את התעריף?
<טל גורקי: אני לא רוצה להרים, אני רוצה את האופציה.
<טל גורקי: היום התעריף פה הבסיסי הוא 1.53 לכל הרשויות אחיד, יש פה ושם ניואנסים למטר.
<מרדכי כהן: זה לא ניואנסים, יש מקדמים.
<טל גורקי: במועצות האזוריות זה 4.73 פי שש, למה?
<טל גורקי: מישהו עשה עבודת - - - מה שאני מבקש, את הרשויות עד 15,000 תושבים ישבו בתעריף עד לפה, זה אופציה עד - אני לוקח את התעריף הזה.
<שביט מס: אני ממועצת קדימה צור.
<שביט מס: מחזק מה שטל אמר.
<שביט מס: הבעיה שלנו ברגע - - - את הכסף, הבעיה שלנו גם סמכויות.
<שביט מס: מעבר לכסף, רצינו גם סמכויות כדי שנוכל לתת למאבטחים שלנו את הסמכות – משטרה, אם היה שם איש משטרה שלפחות יהיו לנו סמכויות מינימליות לעשות את העבודה כמו שצריך.
פיני בדש: אני סוציו-אקונומי 10, זאת אומרת, כל הדבורים באים לדבש.
פיני בדש: יש לנו בעיה קשה, יש לנו בעיה מיוחדת מה שקורה מסביבנו.
פיני בדש: לפני 26 שנה היה חוק חובת שמירה.
פיני בדש: באו התושבים, אמרו, תבטלו את חובת השמירה, ואנחנו מוכנים לשלם אגרה.
פיני בדש: משלמים 90 שקל לבית אב, אני לא מבין למה הולכים למטר מרובע, מה זה משנה אם בית שהוא 200, או בית של 140, צריך להגן עליו.
פיני בדש: יש לנו מוקד, יש אבטחה, יש כל הדברים האלה - אזור מאוד בעייתי.
פיני בדש: הכול במשק סגור זה דרישת התושבים.
פיני בדש: מה שקרה, לפי הדרישה הזאת, אני הולך לבטל את השמירה כי זה 20% ממה שאני גובה היום.
דוד אמסלם: הדיון כרגע הוא לא על התעריף.
פיני בדש: אני מנסה להסביר.
פיני בדש: אני בניתי מחלף, בערב ראש השנה פתחתי אותו.
פיני בדש: יומיים אמרתי, אין טעם שאני אעשה מחסום ביישוב שיש לי מחלף פתוח, ביטלתי יומיים את השמירה, אתם לא מבינים מה היה ביישוב – מהומת אלוקים.
פיני בדש: אותי אף אחד לא יממן, זה הדרישה של התושבים, הם רוצים אבטחה.
פיני בדש: אי אפשר שאנחנו רשויות שכל אחד יבוא ויכתיב לנו איך לנהל את המקום.
פיני בדש: באמת, אנחנו יודעים, והתושבים יודעים מה הם רוצים.
פיני בדש: לכן, הפר מטר שקבעו פה הוא בלתי ישים.
פיני בדש: יש עוד דבר, לא רק פר מטר, גם מה מותר לך להשתמש בכסף, אתה לא יכול להחזיק מוקד, אתה לא יכול לאבטח מוסדות ציבור.
פיני בדש: יש לי בית ספר תיכון בפארק היי-טק, אם אני לא שם שומר דקה אחת, חבר'ה, אתם יודעים מה יהיה שם?
פיני בדש: לא יישאר שום דבר, אני חייב שמירה - מאיפה אני אקח את הכסף?
<משה מימון: אני מנכ"ל עיריית נתיבות.
<משה מימון: רק משפט לגבי הגבייה.
<משה מימון: בנתיבות קיימת יחידת ביטחון כבר שמונה שנים.
<משה מימון: חוק העזר בנוי כך שמי שזכאי להנחה בארנונה מקבל גם הנחה בהיטל השמירה, כלומר, שליש מהתושבים שלנו זכאים להנחה בארנונה, מקבלים את ההנחה באגרת השמירה.
<משה מימון: זה עובד יפה, ויש לנו גבייה של כמעט מאה אחוז, כך שהחלשים משלמים פחות, והחזקים משלמים יותר, ולדעתי, זה עובד יפה.
<משה מימון: ההצעה שלכם, התעריף שלכם הוא מאוד בעייתי, לנו זה מוריד 50% מהגבייה.
<משה מימון: תודה.
דוד אמסלם: תודה משה.
<מיכל מלמד: אני מהשירות המשפטי בעיריית נתניה.
<מיכל מלמד: בנוגע לתיקון של סעיף 251ד.
<מיכל מלמד: האמת שמירה אולי תתייחס לנושא שאני העליתי בפניה, אם אפשר, שגזברית העירייה שלנו דיברה על זה שבחוזר מנכ"ל שעל פיו הנחנו עיר שהחוק שלה הוא חוק מדור בי"ת, מה שאנחנו קוראים לו, ועשינו אותו בהתאם לחוזר מנכ"ל 3/2013, וישנו סעיף שמתייחס לייעוד הכספים שקובע שייעוד הכספים יופקדו בקרן ייעודי.
<מיכל מלמד: ואילו תיקון החקיקה שמתבקש על פתיחת חשבון נפרד הוא לדעתנו, ולדעת גזברית העירייה שלנו מסרבל ויוצר בעיה.
<מיכל מלמד: הייתי שמחה שמירה תאמר משהו בעניין, כי היא ניהלה דיון בנושא הזה.
דוד אמסלם: למה יש בעיה?
<מירה סלומון: באמת אנחנו קיבלנו הערה מאיחוד הגזברים, ומגזברית עיריית נתניה בנושא.
<מירה סלומון: על-פי הנוסח המוצע כרגע מבוקש שכספי היטל או אגרת השמירה יישמרו בחשבון בנק מיוחד שייפתח לצורך כך, הדבר מסרבל מאוד ומקשה על המערכות הניהוליות של הרשויות המקומיות.
דוד אמסלם: גם מקשה טכנית הכוונה?
<מירה סלומון: מקשה טכנית, ואין בזה שום צורך בשעה שחוזר מנכ"ל משרד הפנים 3/2013, ממילא קובע שכספי היטל השמירה ייגבו לתוך קרן ייעודית שממילא שומרת את זה מבחינה חשבונאית וצובעת את הכספים לנושא הזה בלבד.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לדון על התעריפים כרגע.
<יונת דיין: נעים מאוד, אני היועצת המשפטית של עיריית חולון.
<יונת דיין: כמי שמולה התחיל כל התהליך, הבג"צ וכל הריצות אחר כך, היה לי קצת קשה לשמוע חלק מהדברים פה.
דוד אמסלם: רבותיי, אני לא שם, רבותיי, זה לא הדיון.
דוד אמסלם: את יודעת מה, דברי דקה על מה שאת רוצה, אבל אני רוצה לקחת את זה למקום אחר לגמרי.
<יונת דיין: אנחנו מדברים על הארכת הוראת השעה, לגבי זה אני מכוונת.
<יונת דיין: היה לי קשה לשמוע בפתיח את הדברים של היועץ המשפטי שלכם, עם כל הכבוד אליו, כי את פסק הדין הזה קראתי לפנים ולפנים בתור העירייה שנמצאת בו, והאמירה שם הייתה מאוד ברורה כלפי העמדה הקודמת של משרד הפנים.
<יונת דיין: לרשויות יש את הסמכות ויש את האפשרות לחוק עזר ספציפי לזה.
<יונת דיין: רק הפנו את תשומת לב משרד הפנים שראוי שיהיה לזה סעיף נפרד ומוגדר.
<יונת דיין: זה לא עניין של האם מותר או אסור, כי למעשה בית המשפט העליון כבר אמר את דברו.
<יונת דיין: אני ציפיתי שהדיון יהיה בלהפוך את הוראת השעה לסעיף קבוע.
דוד אמסלם: את עמדתי אתם יודעים, אני מסכים עם חברת הכנסת זנדברג.
דוד אמסלם: במדינת ישראל צה"ל מקבל 60 מיליארד שקל כמעט נושא ביטחון.
דוד אמסלם: משטרת ישראל 15 מיליארד שקל, לא רוצה להגיד לכם עוד איזה מוסדות אחרים שעסוקים בנושא ביטחון, להערכתי כמעט 100 מיליארד שקל בנושא ביטחון.
דוד אמסלם: אבל מה, אין ביטחון.
דוד אמסלם: באה הרשות - - - לייצר ביטחון, וזה בבטן הפריע לי מתחילת הדרך.
דוד אמסלם: אני חושב שמי שאמור לטפל בביטחון, שיטפל בביטחון.
דוד אמסלם: בקצב הזה הרשויות עוד יקימו קופות חולים, ויקימו עוד כל מיני דברים שהמדינה צריכה לעשות.
דוד אמסלם: אלא מהי?
דוד אמסלם: כשהתחלתי להתנהל מול השלטון המקומי, הבנתי שהם מסכימים איתי בעניין, הם רק אומרים לי, תשמע דודי, לא נותנים לנו כסף, יש לנו בעיית ביטחון באמת.
דוד אמסלם: אז לכן אני הבנתי שהצורך קיים, על זה אין ויכוח כנראה.
דוד אמסלם: אני לא מעריך שקם איזשהו ראש רשות ובוקר אחד מחליט, בוא נשים איזה 200 שומרים בעיר סתם, בא לי.
דוד אמסלם: כשזה עולה כסף, אז אני מניח שגם ברשויות עושים את החשבון, ובסופו של דבר כשאתה עושה את האילוצים, אם אתה מחליט שאתה רוצה, אתה צריך שמירה.
דוד אמסלם: כנראה שזה בא כצורך אמתי, זה צורך בסיס.
דוד אמסלם: דרך אגב, שמירה זה צורך בסיסי, ביטחון זה צורך בסיסי של בן-אדם – לכן אין ויכוח על הצורך – השאלה רק מי מממן את זה.
דוד אמסלם: כרגע אנחנו מתקדמים, אבל אני מבטיח, בעזרת השם, שנעשה דיון על כל הסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: אני בטוח שגם השלטון המקומי השתתף ויבקש מהמדינה לשפות אותו בגין הנושאים האלה של הביטחון.
דוד אמסלם: אז אני אעשה את זה, בעוד חצי שנה נקיים דיון בנושא הזה, בלי נדר, לכל סוגיית אגרת השמירה.
דוד אמסלם: אני חושב שזה נכון.
דוד אמסלם: הגענו לנושא התעריפים.
דוד אמסלם: אנחנו ישבנו עם משרד הפנים ועשינו מספר ישיבות טכניות.
דוד אמסלם: בעצם, אני מקבל את ההנחה שהצענו אותה, שאנחנו כרגע על הבסיס הזה עושים גזור, הדבק.