GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב בן צור: עליך מאיימים גם?
אברהם ביטון: כן.
יואב בן צור: ממך לא מפחדים?
אברהם ביטון: לא שלא מפחדים, הם ממתינים לאיזו הוצאת דיבה שהיא לא תמצא חן בעיניהם או שזה יגיע אליהם בעקיפין דרך המשטרה.
אברהם ביטון: לצערי, ואני באמת, לא שחלילה לא מעריך את עבודת המשטרה, אבל נודע לנו גם ממקורות שקשורים איתנו, שמדברים ומספרים למשטרה את כל הקורות במקום ואחרי שעתיים-שלוש שעות הפושעים יודעים בדיוק על מה דובר בישיבה עם המשטרה.
אברהם ביטון: זה דבר שקשה לי להבין אותו ואני מאוד מאוד דואג לדבר.
אברהם ביטון: אני כבר מפחד לדבר שמא המילים שלי יגיעו אליהם ואז גם אני אהיה מאוים בדרגה 6.
אברהם ביטון: היום אני מאוים אולי בדרגה 3, אבל כל העובדים מאוימים, רק שמישהו יעז לפצות את הפה.
אברהם ביטון: עוד מילה, סליחה.
אברהם ביטון: זה לא יכול להיות כשמדובר בחיי אדם.
אברהם ביטון: נתנו לכם מפרט מפורט על כל מה שקורה, שאתה הגעת לפה היום ואתה תגיד שלא דנו על הבטיחות - - -
יואב בן צור: אבי, זה לא הערה שלך, זו לא הערה בשבילך.
יואב בן צור: אני רוצה לסיים.
יואב בן צור: אני רוצה לומר לפרוטוקול, אנחנו כחברי ועדת הפנים, ברשות אדוני היושב ראש, צריכים לראות איך אנחנו מביאים למצב כזה שעובד ציבור, כמו שקראתם לו, יכול לעשות את עבודתו בלי פחד, בלי חשש, בלי פרוטקשן, בלי איומים.
יואב בן צור: נכון שלעת הזאת הוא צריך את האבטחה, אבל צריך לעשות טיפול שורש במקום שם, לראות שלא נגיע למציאות הזאת שהוא יצטרך עוד אבטחה.
יואב בן צור: זה גם עלויות כספיות שהן לא מוצדקות, יכול להיות שהטיפול יהיה יותר זול או יותר חזק, אבל אני לא מדבר על העלויות הכספיות כמו הסיכון של חיי אדם.
יואב בן צור: לא ייתכן שבמציאות שלנו, של ישראל של היום, 2016 עוד מעט, אנחנו נמצאים במקום שעובד ציבור כזה לא יכול לעשות את עבודתו ללא פחד.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אדוני היושב ראש, אני חושב שיש פער גדול מאוד בין הווליום אולי של הדיון שאנחנו דנים פה לבין המציאות בשטח, המציאות בתל רגב והמציאות אצל כל חברות הקדישא.
אורי מקלב: יש מצב מתמשך של איומים ולחצים על כל חברות הקדישא, או על רובן, ודאי על הגדולות שבהן, ובתל רגב זה בא לידי ביטוי בצורה נוראה של רצח שהוא ללא תקדים, של מנכ"ל חברה קדישא.
אורי מקלב: זה היה לאחר מסכת איומים, זה לא היה רצח פתאומי, האזהרה הייתה על הקיר והרבה זמן.
אורי מקלב: לפני כן שפכו עליו חומצה על העין - - -
<קריאה: שרפו לו קודם את ה - - - עשו לו את זה בשלבים, היה את כל - - -
אורי מקלב: הבחור הגיע כל פעם הביתה והוא לא ידע מה מחכה לו בשביל של הכניסה לדירה שלו.
אורי מקלב: הדברים האלה היו והתמשכו.
אורי מקלב: אנחנו, במקום לקבור את הנפטרים אנחנו קוברים את התופעה הזאת ואנחנו מכסים עליה בזמן שהיא הרבה יותר חמורה, הרבה יותר חזקה.
אורי מקלב: אם זה היה קורה בבית חולים, לשמאלי יושבת חברת הכנסת מועלם, או שזה היה קורה בלשכת העבודה או במקום אחר, היה - - -
שולי מועלם-רפאלי: אני צריכה ללכת להצביע.
בצלאל סמוטריץ': את רוצה להגיד משפט?
בצלאל סמוטריץ': סליחה, חברת הכנסת צריכה ללכת להצבעה.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד שלושה דברים.
שולי מועלם-רפאלי: אחת, משרד האוצר, זה לא תשובה.
שולי מועלם-רפאלי: נשלח אליכם חומר, הדברים ידועים, גם לא נולדנו פתאום עכשיו, אבל זה כאילו הצדדי.
שולי מועלם-רפאלי: שתיים, וזאת הנקודה שאמרו גם שני החברים ואמר היושב ראש, חברים, הסיפור של בני הסה נעלם מעיניכם, כי אם הוא לא נעלם מעיניכם לא ברור לי איך אנחנו במצב הזה.
שולי מועלם-רפאלי: לא ברור לי.
שולי מועלם-רפאלי: לא ברור לי איך אחרי שמישהו נרצח פה, על אותו תהליך, אותו תהליך בדיוק, ואנחנו החיפאים מכירים את התהליך הזה לפני ולפנים, לא היה מישהו אחד שלא ידע את הסיפור הזה.
שולי מועלם-רפאלי: אז למי אנחנו מחכים?
שולי מועלם-רפאלי: ובעצם האמירה, והיא הדבר החשוב, יש במערכת הבריאות שממנה אני באה נטייה ידועה, כל השנים שאפשר למנוע, זה עולה קצת אבל אף אחד לא רוצה להתעסק עם זה, ואז כשחוטפים גיוון של מחלות מטורפות פתאום נמצא התקציב ועכשיו צריך להקים מכוני מחקר וחדרי הקרנות ועוד קצת טיפולים כימותרפיים, כי זה סרטן, זה נורא קשה, מישהו יכול למות מזה.
שולי מועלם-רפאלי: אותו דבר פה, אפשר למנוע את הדבר הזה ושם צריך להתערב.
שולי מועלם-רפאלי: אני חלילה לא מבינה כלום במבצעיות, לא של המשטרה ולא של כוחות אחרים, אני רק רואה פה שאנחנו הולכים לאותו מקום.
בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.
שולי מועלם-רפאלי: לאותו מקום שבו בן אדם מאוים ומסבירים לנו כמה זה עולה, על מי זה עולה ומה עושים בגלוי ומה עושים בסמוי.
שולי מועלם-רפאלי: יש פה ידיעה ברורה מי המאיימים, יש חוק במדינת ישראל ובמסגרת החוק תמצאו את הדרך למנוע את האיומים ולא לטפל במחלה כשהיא פורצת.
אורי מקלב: אני אמשיך בדברים.
אורי מקלב: לי דווקא באופן אישי קשה באותו דיון לדבר גם על הכסף וגם על הנושא הערכי של חיי אדם.
אורי מקלב: אנחנו מדברים קודם כל והדבר המרכזי זה גם בבקשה שלך לדיון מהיר וגם המכתב שכותבים זאב רוזנברג ואברהם מנלה, הם באמת מדברים קודם כל על חיי אדם, הם לא דיברו כאן על הנושא של הכסף.
אורי מקלב: הוא חלק אחר, היה צריך להיות ברור מאליו שכשמדברים על שמירה אז מישהו צריך לשפות את העלות.
אורי מקלב: יכול להיות שביטוח לאומי צריכים לתת יותר כסף עם עלויות וזה דבר שיתמשך, זה לא דבר שהולך להיעלם מהשטח בשלב הזה בכל הארץ, בגלל, תיכף נגיע לזה, יש סיבה למה זה קורה, למה האיומים האלה.
אורי מקלב: אם אני אשאל אתכם שאלה, איפה הקרקע הכי יקרה היום במדינה, איפה הקרקע הכי יקרה?
אורי מקלב: אתם חושבים שזה בתל אביב או בירושלים?
אורי מקלב: זה בהר המנוחות, במקומות האלה, שם השטח באופן יחסי לדונם - - - יש סיבות למה זה קורה, מכיוון שיש מחסור בקרקעות, כשיש מחסור בקרקעות והדבר הזה הוא מאוד רווחי יש שוק שחור ושוק אחר, אני לא יודע מה שנעשה, או דרישה מאוד גדולה לקרקעות, יש סיבה שאנשים - - - וכאן אני קורא למשטרה, יש עוד דרכים חוץ מאשר לחפש את הפושע, יש דברים כלכליים וראינו הרבה פעמים, המלחמה בפשע צריכה להיות דרך הכיס, דרך הכלכלה, משתלם להם.
אורי מקלב: אם אתם תעברו ותפעילו את מה שאתם יודעים לעשות מול המערכת הכלכלית שאותן משפחות רוצות להפעיל, ויש להן דרך, לא רק בפשע, אדם שמאוים מול המאיים, ששם צריך ומצלמים ולא מצלמים, כל הדרכים שיש לכם, מאיים מול מאוים, יש סיבות שאותו מאיים מְאיים והוא באמת מעוניין ומישהו עומד בדרכו ושם יש דברים שלא - - - כל הדברים שנעשים שם לא ישרים, זה לא רק עצם האיום הוא לא ישר.
אורי מקלב: כל ההתנהלות הכלכלית של אותה משפחה או אותם אנשים היא מאוד מאוד בעייתית ויש דרכים היום גם בחלק הזה לסגור.
אורי מקלב: לא פעם כשאנחנו נלחמים בטרור, אנחנו לא רק נלחמים עכשיו כשאנחנו רוצים לתפוס את המפגעים, אנחנו גם רצים אחרי מקורות המימון שלהם ומקורות הכדאיות, למה הם עושים את זה.
אורי מקלב: זה היום המלחמה הכי חזקה שאנחנו עושים בטרור.
אורי מקלב: גם בטרור הזה, שהוא טרור פנימי, צריך להתנהג באותן דרכים.
אורי מקלב: יש מה לעשות בשטח הזה ובהיקפים הרבה יותר גדולים.
אורי מקלב: אתה יודע, אומרים ששניים רצים אחרי העכבר, רודפים אחרי העכבר, החתול ועקרת הבית וכל אחד מסיבות שונות וממטרות שונות לגמרי.
אורי מקלב: החתול מעוניין בעכבר, הוא רוצה לתפוס אותו.
אורי מקלב: אתם עסוקים, אתם רוצים לתפוס את אותו עכבר ואני חושב שיש מה לעשות פה בחלק של עקרת הבית, למנוע את הסיבות שיש מצוקת קבורה כזאת גדולה ושיש אנשים שמוכנים לשלם הרבה על חלקת קבר בגלל שהם לא מקבלים את זה כשירות מובן מאליו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה מהשורש שלה.
בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שבתל רגב זה לא סכסוך על קרקע אלא יותר על טריטוריה של שמירה ו - - -
אורי מקלב: בסדר, אני לא מדבר על - - -
בצלאל סמוטריץ': מצד שני אני שומע מה שאתה אומר, אורי.
אורי מקלב: אצל בני בכל אופן מה שאמרו כאן - - -
בצלאל סמוטריץ': אצל בני הסה זה כן היה.
אורי מקלב: זה לא הדיון הראשון.
אורי מקלב: אני מדבר עכשיו באופן כללי על האיומים שיש על אנשי חברת קדישא, הלחצים שיש.
אורי מקלב: מי חשב שבסקלה של פשע במדינת ישראל חברות הקדישא יהיו החלק המרכזי בעניין הזה והם יהיו אלה שיילכו והם צריכים לחשוב על שמירה, מי חשב שזה יהיה שמה?
אורי מקלב: מדוע יש?
אורי מקלב: אני מדבר עכשיו גם על המכתב שהגיע, לאו דווקא על תל רגב, על כל מה שקורה לאנשי חברה קדישא, לראשי חברה קדישא, בגלל המצוקות, המריבות שיש על פלישות.
אורי מקלב: על מה רבים?
אורי מקלב: על פלישות של כל מיני גופים באופן לא רשמי שמנסים להפוך קרקע של כבישים, שבילים, מצבות, פשע ענק שקורה היום בתוך בתי העלמין ומול חברות קדישא.
אורי מקלב: תלך לא רחוק, תלך 2 קילומטרים, 3 קילומטרים מפה, תראה איך שפלישה של חברות על מדרכות, על כבישים, על חלקות, אנשים היום באים ורוצים להיקבר, קנו קבר, יש היום מפעל להקמת מצבות ואף אחד לא עושה שם שום דבר.
בצלאל סמוטריץ': נתמקד עכשיו בדברים שלנו.
אורי מקלב: אני מתמקד בעניין הזה, רק אני אומר, בסופו של דבר כל נושא בתי העלמין, חברות הקדישא, צריכים לקבל, מבחינת המשטרה ומבחינה ארצית, היבט הרבה יותר גדול על סדר היום.
אורי מקלב: זה עובר ככה שקט, רצח כזה היה צריך להיות רצח מחולל.
אורי מקלב: אני עדיין מזועזע, אפילו שעברו כבר שנים, מה הביא לרצח של מנכ"ל חברה קדישא.
אורי מקלב: זה עד היום לא דבר שאפשר להבין אותו ולהשלים איתו.
אורי מקלב: כשהדברים חוזרים ונשנים, אז ודאי שזה לא כשל פעם אחת, אלא כשל מתמשך ואין לזה מילה אחרת.
אורי מקלב: אנחנו צריכים להגביר את הווליום של הדיונים שלנו בעניין הזה והמעקב אחרי כל מה שנעשה וכאן אני מתחבר לכל מה שנעשה בבתי העלמין.
בצלאל סמוטריץ': ניר, קח שלוש דקות, תתאר לנו קצת איך זה נראה בשטח.
<ניר מנחם: שלום לכולם.
<ניר מנחם: שמי ניר מנחם, אני הבעלים של חברת אדירים.
<ניר מנחם: מה שקורה כרגע בשטח - - -
אורי מקלב: חברת אדירים מהי?
<ניר מנחם: חברת אדירים היא חברת האבטחה שנשכרה וזכתה במכרז, אנחנו הגענו למקום ידוע עם רקע מאוד בעייתי, התחלפו שם כשלוש חברות שמירה, באירועים האחרונים גם משטרת ישראל, לעניות דעתי, הייתה צריכה לשים שם דגש, הושלכו רימונים, מאבטחים נשלחו לבתי חולים עם עצמות שבורות, הושלכו בקבוקי תבערה, נשרפו כלי רכב וכאלה דברים.
<ניר מנחם: נכון להיום אותה כנופיה מסתובבת בשטח ונכעסת לבית העלמין באין מפריע עם רכבים מפוארים.
<ניר מנחם: הם מפגינים נוכחות ביום יום.
<ניר מנחם: המאבט
<ניר מנחם: חים/שומרים שנשכרו לעשות את העבודה על פי המכרז הם לא ברמה ואין להם את הסמכויות שיש למשטרה.
<ניר מנחם: בדיון שנעשה עם משטרת ישראל, תחנת זבולון, הובטחו דברים וכשאני העליתי סיטואציות מסוימות, כמו למשל שהם מסתובבים עם טרקטורונים חמושים באם 16 מקוצר ואנחנו עומדים שם עם אקדחים, הרי ברור לכולם שאם הם יאיימו על אחד השומרים אנחנו - - -
בצלאל סמוטריץ': אזרחי מדינת ישראל, שהם לא חיילים, מסתובבים עם אם 16, כנראה לא ברישיון?
<ניר מנחם: לא חיילים.
<ניר מנחם: אני מדבר על אותה כנופיה.
<ניר מנחם: הם נמצאים שם במטעים, הם נמצאים עם ציוד לראיית לילה, ואני מדבר על דברים שראיתי בעיניים שלי.
<ניר מנחם: הם יודעים לתאר איך שאני מגיע, יושב כאן אדון פרג'ון שאני נשאר איתו, שאלו אותי 'למה אתה נשאר שם?' אני נשאר איתו כי מדובר באדם באמת ישר שלא נכנע ואני באופי שלי לא נכנע לאיומים.
<ניר מנחם: אני רוצה לומר לכם דבר אחד, החבר'ה האלה לא מפחדים משום דבר.
<ניר מנחם: ישבתי איתם מול 16 אנשים חמומי מוח, הם רוצים דם, הם איימו על אשתי והילדים ברצח.
<ניר מנחם: אני מגיע לבית העלמין בהמלצת משטרה עם אפוד נגד כדורים, נגד אם 16, כי הובהר לי במילים שלא מתפשרות שהג'יפ שלי יעלה באוויר בהקפצה הבאה שאני אגיע בלילה והם יודעים עם כמה ג'יפים אני אגיע.
<ניר מנחם: אני רוצה להגיד פה לקצין אג"מ של משטרת זבולון, משטרת ישראל לא מגיעה וכשהיא מגיעה היא מגיעה לשער, השוטרים לא מעוניינים להיכנס לתוך שטח בית העלמין בלילה.
<ניר מנחם: אנחנו מבקשים מהם להיכנס, הם לא נכנסים.
<ניר מנחם: אני אתן לך סיטואציה, אנחנו דיווחנו על אירוע ירי לפני כשלושה שבועות, אותו אירוע מדובר, ניידת משטרה הגיעה תוך 42 דקות, אני הגעתי מתל אביב ב-50 דקות, אז תבינו את הלך הרוחות.
בצלאל סמוטריץ': מה תדירות האירועים?
בצלאל סמוטריץ': פעם בחודש, פעם בשבוע?
<ניר מנחם: התדירות הייתה בערך פעמיים-שלוש בשבוע, היה שקט של חודשיים, כי הצלחנו להגיע לאיזה מאזן מסוים מולם אבל באיזה שהוא מקום נפתח להם התיאבון.
<ניר מנחם: הם, כמו שאמר אריה, מחשבים את ההפסדים שלהם על בסיס חודשי, מאז שאריה פרג'ון הגיע לשם הוא פגע להם בהכנסות וזה הצטבר לחצי מיליון שקל כשהם מכלילים שם את ההפסד מדמי השמירה שהם צריכים לקבל, מעבודות מסוימות שהם צריכים לקבל בבית העלמין וכן הם מפסידים שם על עורכי דין, כי הם נכנסים ויוצאים.
<ניר מנחם: החבר'ה האלה עושים מה שהם רוצים.
<ניר מנחם: אני כאזרח, הרי מה זה שומר, מה זה מאבטח?
<ניר מנחם: הוא אזרח שקיבל רישיון של משרד המשפטים והמשרד לבטחון פנים לשאת אקדח, אבל הוא לא יכול להשתמש באקדח הזה וכמובן שהם מגיעים רעולי פנים במהלך היום מול כל העולם ואשתו והם עדיין עושים מה שהם רוצים והם מנפצים כלי רכב, אז באמת הכתובת פה על הקיר כבר שנה וחצי.
<ניר מנחם: שאלו אותי במשטרת ישראל 'מה אתה רוצה, שנעשה את העבודה שלך?
<ניר מנחם: ' 'לא, רבותיי'.
<ניר מנחם: גם בדיון שנעשה מול סגן מנהל המחוז אני אמרתי 'אני לא מבקש שום דבר, מלבד דבר אחד, תגובה מהירה של משטרת ישראל.
<ניר מנחם: הוזנקתם, תגיעו'.
<ניר מנחם: לא 50 דקות ולא 42 דקות ולא - - -
בצלאל סמוטריץ': אגב, ההגדרה שלך לא מקובלת עליי.
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבאזור שאנחנו יודעים שיש בו כתובת על הקיר ויש בו איום, המשטרה צריכה להיות הרבה יותר.
בצלאל סמוטריץ': התפקיד שלך הוא סדר ציבורי, התפקיד שלך הוא מקסימום אלה שבאים לגנוב את התיבות של נרות הנשמה מהמצבות, התפקיד שלך זה ממש לא להתעסק עם משפחות פשע.
אורי מקלב: תראה איזה פער יש בין מה שהמשטרה אמרה, שכל הניידות מוזנקות מיד כשיש קריאה, לבין 42 דקות.
אורי מקלב: יש פה אי דיוק בעובדות.
בצלאל סמוטריץ': הוא יסיים, אריה רצה עוד להגיד משהו ואתם תגיבו כמובן.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו מנהלים דיון.
אורי מקלב: זה נשמע שאנחנו נמצאים בשתי מדינות.
<ניר מנחם: אני רק רוצה לתאר אירוע, שתבינו איך הם פועלים.
<ניר מנחם: רבותיי, האירוע המדובר שהם הפילו עמוד והחשיכו, הם פגעו בשני שנאים גדולים של חברת חשמל, הם החשיכו רובעים בקרית אתא ואת כל אבטין, כדי להפיל עמוד אחד של מצלמות שמשקיף על אזור המגורים שלהם כדי שנדע מתי הם מגיעים.
<ניר מנחם: אז תבינו איזה אומץ ואני לא מבין למה קצין הביטחון של חברת חשמל לא הלך והגיש תלונה, למרות שגם הם, בשיחה איתם בשטח בזמן האירוע, הודו שהם מאוימים על ידי אותה כנופיה.
<ניר מנחם: רבותיי, הם פועלים כמו ארגון טרור, הם שוכבים בשדות, הם משקיפים עלינו, הם יודעים לומר איזה סמל יש לי על החולצה בלילה שאני מגיע והמקום היה מוחשך ברמה שאני הסתובבתי עם ציוד לראיית לילה.
<ניר מנחם: הם יושבים שם ובשבע דקות הם הפילו שני שנאים שנמצאים במרחק של כ-700-800 מטר מאזור בית העלמין, קבוצה שנייה הגיעה, הפילה עמוד עם כל הטכנולוגיה עליו ושום דבר.
<ניר מנחם: אני יכול לומר לכם שהם עשו מארב, רואים את זה במצלמות, שהם הגיעו וגנבו רכב תפעולי של חברת קדישא מתוך מבנה סגור ונעול.
<ניר מנחם: שאלו למה המאבטח לא יצא ולא הסתער.
<ניר מנחם: בדיעבד, הסתכלנו במצלמות האבטחה וגילינו שלושה רעולי פנים, הם פרצו את הדלת, גנבו את הרכב, שניים המתינו מאחורה עם לומים מברזל בתוך חצר פנימית, זאת אומרת כשהמאבטח היה צריך להיכנס פנימה הם פשוט היו גומרים לו את החיים באותו רגע.
<ניר מנחם: באותו אירוע הייתה ניידת של משטרת ישראל בכיכר למטה, המאבטח נסע אליהם עם הרכב ואמר 'חבר'ה, האורות שבשדה זה הרכב שנגנב'.
<ניר מנחם: אותה ניידת, שזה היה ג'יפ שיכול היה להיכנס לשדה, נאמר לאותו מאבטח, 'תתקשרו 100, זה לא טיפול שלנו' ונסעה משם.
<ניר מנחם: רבותיי, פה זה נגמר בכסף, אז אני צריך לשלם על הכלי הזה שנגנב, אבל אני לפחות מודה לאלוהים שהמאבטח שלי לא חוסל ומצד שני אני לא יכול לעשות את עבודת המשטרה.
<ניר מנחם: אני לא יכול לעשות ואני מדבר אך ורק על התחנה המקומית הזו, שזמן התגובה שלה הוא פשוט קיצוני לחלוטין.
בצלאל סמוטריץ': אני כבר אומר לך שאני אבוא ללילה.
<עקיבא וייץ: אני חייב מילה אחת.
<עקיבא וייץ: אני עקיבא וייץ, אני החלפתי את בני הסה ואני חייב להגיד לכם משהו.
<עקיבא וייץ: חברת הכנסת שולי מועלם מהכרמל הכירה אישית את בני הסה.
<עקיבא וייץ: שמונה שנים לקח הסיפור שם והיו את כל הסימנים בדרך.
<עקיבא וייץ: עכשיו זה כבר לא שמונה שנים, זה שנה, ויש לו סימנים, אלה הרמזורים, מודעות ענק ואתם שומעים מה קורה.
<עקיבא וייץ: אם מישהו פה לא מתעורר, אני מודיע לכם שאנחנו נשב פה, לצערי, עוד פעם.
<עקיבא וייץ: אם מישהו פה לא יתעורר ולא מניעה, נעשה/לא נעשה, אנחנו נשב פה עוד פעם ולצערי נשב בצורה אחרת.
<אריה פרג'ון: רבותיי, אני צירפתי לכם לדיון היום, החל מינואר 2015 את כל האירועים, אירוע אחר אירוע ומה תגובת המשטרה.
<אריה פרג'ון: אירוע אחר אירוע.
<אריה פרג'ון: ינואר, פברואר, מרץ, אפריל, מאי, יוני, ספטמבר, נובמבר, כל אירוע ואירוע.
<אריה פרג'ון: על הכול הגשנו תלונות במשטרה, על הכול.
<אריה פרג'ון: ותבינו, אנחנו מאוימים בצורה מטורפת, יושבת חבורת פושעים גלויי פנים, לא מוסתרים, יש לכם את התצהיר של ניר, שהוא אדם אמיץ, אני פשוט מעריך אותו, שלוש חברות שמירה ברחו, הוא אדם אמיץ שחתם על תצהיר ועמד מאחורי המילים שלו והוא אומר לכם 'רבותיי, נפגשתי עם פלוני אלמוני, תקראו את התצהיר'.
<אריה פרג'ון: המשטרה יודעת מי המשפחה הזאת, למה אתם מחכים?
<אריה פרג'ון: למה?
<אריה פרג'ון: למה אתם מחכים, שירצחו אותי ואז תבואו לנחם את משפחתי?
<אריה פרג'ון: הרי זה מה שיקרה, זה מה שקרה עם בני הסה, היו התראות והתראות והתראות, בסוף הוא נרצח, בסוף מצאו את הרוצחים, הוא יושב בכלא, מה זה עזר למשפחה האומללה הזאת?
<אריה פרג'ון: מי מבקר אותה?
<אריה פרג'ון: אני לא דון קישוט ואני לא רמבו, אני מבקש את הפעולה.
<אריה פרג'ון: המשטרה מכירה את האנשים הללו, אנא תעשו ותגמרו עם מחול השדים הזה.
<אריה פרג'ון: אנשים באים בצהרי היום, דופקים רכב של שמירה עם מכושים ומעדרים, ב-12 בצהריים.
<אריה פרג'ון: אני ניסיתי להעביר לשושנה אזולאי את כל הסרטונים על דיסק און קי, שתבואו ותראו, אנשים, עם מרצדס הוא מגיע, הוא נוסע לי מול הפנים ככה והוא מחייך אליי.
<אריה פרג'ון: תבינו, כל מכרז שאני עושה בתל רגב, ואתם מבינים שכל מכרז זה 30-40 מיליון שקל, כל קבלן שמתמודד מוסיף בחשבון הפנימי שלו פרוטקשן.
<אריה פרג'ון: אין קבלן אצלי שהוא לא משלם להם.
<אריה פרג'ון: אני אומר להם, 'תתלוננו במשטרה', הם אומרים 'תראה מה קרה לך, אתה מאוים.
<אריה פרג'ון: מה, אתה סומך על המשטרה?
<אריה פרג'ון: ' במילים האלה.
<אריה פרג'ון: תבואו ותראו.
בצלאל סמוטריץ': משטרת ישראל.
<עמית פולק: שלום לכולם.
<עמית פולק: אני רוצה להתייחס לפרטים שעלו כאן.
<עמית פולק: חלק מהפרטים שעלו כאן לא נכונים ולא מדויקים והייתי שמח אם היו מדווחים אליי בזמן אמת.
<עמית פולק: אני שלוש שנים בתחנת זבולון ומעורה בכל הפרטים בנושא תל רגב, זמין בטלפון 24 שעות, גם האנשים כאן דיברו איתי מספר פעמים ונפגשנו מספר פעמים, מכיר את השטח הזה מטר למטר, מכיר את האנשים ומכיר גם את המשפחות.
<עמית פולק: אין אחד במשפחות האלה שלא נעצר, אין אחד במשפחות שלא נעצר, כולל האמא של המשפחה, כולל האבא המבוגר של המשטרה, אין אחד שם שלא ראה את תא המעצר שלנו ולא ישב בתא המעצר.
<עמית פולק: ברור לכם שאנשים נעצרים, הם מגיעים לבתי המשפט, בבית המשפט השופט בוחן את מכלול הראיות ומחליט אם להמשיך כליאה או לשחרר.
<עמית פולק: אז כל התיקים האלה שטופלו, 16 תיקים במספר, כולם עלו לבתי משפט, מתוכם 3 כתבי אישום שהוגשו נגד אותם עבריינים כשבתיקים האלה היו ראיות טובות ובתיקים האלה הוגש כתב אישום נגד האנשים האלה.
<עמית פולק: בשאר התיקים לא היו מספיק ראיות, למה לא היו מספיק ראיות?
<עמית פולק: כי חלק מהדיווחים היו מאוחרים, חלק מהשומרים ומהמאבטחים שהיו במקום סירבו להגיש תלונה - - -
<קריאה: אבל אני הסכמתי להגיש תלונה ולא הסכמתם לקבל.
<עמית פולק: יש מקומות שבהם הבן אדם שלא נוכח באירוע, לא יעזור אם הוא יגיש תלונה.
<עמית פולק: אני צריך את מי שנכח באירוע, מי שאיימו עליו, מי שפגעו בו, שיגיש תלונה.
<קריאה: הוא מאוים ברצח.
<קריאה: יש מצלמות.
<קריאה: אנחנו ראינו איך הוא מכה אותם.
<עמית פולק: ברשותכם - - -
בצלאל סמוטריץ': להגיש תלונה כל אזרח שראה יכול.
<ניר מנחם: איך אתה תגן עליו אם ניידת על אירוע ירי מגיעה תוך 40 דקות, למה שהוא יבוא להגיש תלונה?
בצלאל סמוטריץ': בואו ניתן למשטרה.
בצלאל סמוטריץ': חברים.
בצלאל סמוטריץ': הם ישבו בשקט ושמעו טענות כלפיהם, ההגינות מחייבת לתת להם לענות בצורה מסודרת.
<קריאה: אדוני היושב ראש, אני מזכיר שיש לנו את דיוני התקציב.
בצלאל סמוטריץ': אני מבטיח לך, זה ממש לא העיקר, התקציב, זה השולי ואני מבטיח שנפתור אותו.
בצלאל סמוטריץ': העיקר זה חיי אדם ובעיקר הריבונות של המדינה שלנו.
<עמית פולק: ברור לכולם שהעדיפות שלנו זה להכניס את העבריינים מאחורי סורג ובריח ואף אחד מאיתנו לא מעוניין שאנשים שביצעו עבירה יישארו בחוץ.
<עמית פולק: זה ברור לכולם.
<עמית פולק: במקרים האלה שהאנשים שביצעו עבירות, מדובר בעבריינים וחלקם מטופלים וחבל שאני לא יכול לספר איזה פעולות מיועדות ואיזה פעולות עתידיות שמתוכננות לביצוע ואלה דברים שאני לא יכול להעלות כרגע על השולחן.
<עמית פולק: אני יכול להגיד שתחנת זבולון, הסיור של זבולון, קיבל משימתית את בית העלמין, זה אומר שמתבצעים שם סיורים גם במהלך היום וגם במהלך הלילה.
<עמית פולק: הדיווחים, ברגע שהניידת מקבלת את הדיווח, אם הוא מאוחר, אז הניידת תגיע באיחור.
<עמית פולק: צריך לקחת בחשבון שחלק מהניידות לא נמצאות באזור של תל רגב, זה אזור שהוא מרוחק מהאזור העירוני וכשמטפלים באירוע מסוים אז לוקח זמן להגיע לאירוע השני, זה לא שלוחצים על כפתור ומגיעה מיד ניידת וזה גם משהו שלוקחים בחשבון.
<עמית פולק: כמובן שמפעילים אמצעים ומגיעים.
<עמית פולק: חשוב מאוד לציין שהאזור הזה קיבל קדימות מוקד, הוא הוגדר במחשבים של המשטרה כאזור מאוים וברגע שנכנס אירוע נדלקים אורות אדומים והניידות רואות את האירוע הזה כאזור מאוים שחייבים להגיב עליו בזמן כמה שיותר קצר.
<עמית פולק: תודה.
בצלאל סמוטריץ': עוד מישהו רוצה לדבר פה?
בצלאל סמוטריץ': אתם ביקשתם קודם.
בצלאל סמוטריץ': שם ותפקיד לפרוטוקול.
<יצחק ישי: בקצרה.
<יצחק ישי: אני לצערי גם ליוויתי את בני הסה קצת וראיתי את כל התלונות ואת הסיפור ושם זה גם היה על קרקע ומאוד דומה גם בחלקות שם ופשוט כואב לי הלב להיות פה באותו דיון.
<יצחק ישי: אני לא רוצה להגיד מה אני חושב על גורמים מקצועיים פה, כי באמת הם עושים עבודה בדברים אחרים, אבל אנחנו מחפשים עוקף ועוקף ועוקף.
<יצחק ישי: יש בעיה ביטחונית, הם מחפשים מאבטח, זורקים אבנים, מחפשים עוקף זה.
<יצחק ישי: אני לא אכנס לזה כרגע, אבל לא יכול להיות שבית עלמין שמשרת עשרות אלפי אנשים, אין לו את הפריבילגיה כמו בית חולים לעשות השבתה.
<יצחק ישי: אם בית העלמין היה משבית בגלל האירועים האלה, לא היו קוברים, האזרחים היו באים במאות אלפים ואני חושב שהפתרון היה אחר.
<יצחק ישי: אני רוצה להגיד, כמו שאמר חבר הכנסת מקלב, הבעיה פה היא גם רוחבית.
<יצחק ישי: המשטרה חושבת שבית העלמין זה אקס טריטוריה שלה.
<יצחק ישי: יש אירועים חמורים בכל בתי העלמין בארץ, ברמה כזו או אחרת, יש איומים של ונדליזם, פעם זה מתכות, פה זה מצבות, פעם זה זה והמשטרה לא נכנסת אפילו לסיור.
<יצחק ישי: אני יודע שיש עומס, אז תבקשו אמצעים, אבל לא יכול להיות שבית עלמין שמשרת את כל הציבור ויש פה ונדליזם ודבר כזה.
<יצחק ישי: בהר המנוחות פה בירושלים, עד שהתחננו, אז נפתחה עכשיו איזה חקירה ואני לא אכנס אליה, אבל זה קצה קרחון ממה שקורה שם, פשוט מאפיה איטלקית מה שקורה שם, אבל זה קצה הקרחון.
<יצחק ישי: צריך יותר משאבים.
<יצחק ישי: התקשרו באמצע הלוויה לא חוקית למשטרה, כמעט הרביצו מכות למנהל מועצת בתי העלמין ירושלים, רב הלל הורוביץ, אז המשטרה הגיעה ואמרו 'טוב, זה לא עניין ציבורי' והלכה.
<יצחק ישי: אני איש צבא, אני לא מצפה מהמדינה להסמיך כזה דבר.
אורי מקלב: יש מילה אחת, אדוני היושב ראש.
אורי מקלב: תשמע, אני כבר נמצא כאן שמונה שנים בוועדת הפנים, למעלה מזה, ושמענו לא מעט תיאורים, הפקרות כמו ששמענו פה בנושא הזה ומחדלים כאלה לא שמענו.
אורי מקלב: אני לא חושב שהדיון במסגרת דיון מהיר זו המסגרת המתאימה, לפי דעתי צריך להעביר את זה למסגרת הרבה הרבה יותר גבוהה.
בצלאל סמוטריץ': ועדת משנה חשאית.
אורי מקלב: אני חבר בוועדת משנה חשאית, אבל אני חושב שכאן צריך באמת תפיסה כוללת מהסיפור הזה לכל מה שנעשה בכל בתי העלמין או בחלק גדול מבתי העלמין.
אורי מקלב: אני לא עושה עכשיו מבחן אמינות בין המשטרה לבין - - - אני יוצא מנקודת הנחה שאתם רוצים להגן על מה שאתם אמונים והאנשים האלה באים לפה, מסכנים את עצמם אפילו בעצם ההגעה לפה, לא בשביל שהם מחפשים עלייה לירושלים.
אורי מקלב: גם אם 10% ממה שהם אומרים נכון זה מספיק חמור, לא צריך את כל העובדות נכונות, אבל אני חושב שיש בעיה בתפיסה שלכם, אתם מרגישים שאתם צריכים אולי לגבות במידה מסוימת את חברת השמירה, זה לא ככה.
אורי מקלב: אחרי מה שנעשה והאירועים שיש שם, זו פעולה שלכם להוכיח לא 16 תיקים ורק ב-3 תיקים יש לכם הוכחות.
אורי מקלב: אם מ-16 תיקים רק 3 תיקים, אתם צריכים להביא את ההוכחות, לא לחכות לחברות השמירה.
אורי מקלב: אתם מגבים אותם או לא, אם כן הביאו מספיק, לא הביאו מספיק מקצועי, במקרים כאלה אתם צריכים לשכב בלילה במארבים ואתם צריכים להביא את ההוכחות ולא שהם ישכבו ואחרי זה להגיד אם ההוכחות לא נכונות.
אורי מקלב: מספיק חמור העניין הזה.
אורי מקלב: זה שנמצא בבית העלמין בשטח שלא חיים בו, זה לא מספיק מתוקשר, אין לזה מספיק חשיפה לכן לא מטפלים בזה, אלה אנשים שעושים את עבודתם נאמנה, שליחי ציבור, שמופקרים לגמרי בשטח.
אורי מקלב: האירועים חוזרים ונשנים.
אורי מקלב: היה אירוע מחולל במדינת ישראל, שמנכ"ל חברת קדישא נרצח לא באופן פתאומי, אלא אחרי התראות ממושכות ואחרי מעשים שהיו במשך כמה שנים, ואנחנו היום שאננים לגמרי בעניין הזה.
אורי מקלב: זה צריך לבוא ברמה אחרת, לא יודע אם במחוז, אבל אני מצפה שאם אנחנו נעשה דיון אחר זה צריך להגיע למפכ"ל מטעם משרד הפנים, אם אתה מביא מעביר את זה לוועדה החשאית של ועדת הפנים, זו גם יכולה להיות אפשרות.
אורי מקלב: אבל ככה להשאיר את זה בתשובה לאלה - - - אני חושב שאנחנו חטאנו לאמת.
<יניב לוי: אני רוצה להשלים.
<יניב לוי: אני יניב לוי, מנהל חברה קדישא תל-מונד וחבר הפורום מנהלי חברות הקדישא.
<יניב לוי: אמר את זה הרב אורי, הוא נגע בדיוק בנקודה.
<יניב לוי: אמנם הדיון הזה באמת נקבע בנושא של אריה, שיאריך ימים על ממלכתו ויהיה בריא, אבל נראה שכאן באמת גם המשטרה כבולה, כמו שאנחנו שומעים, למשטרה יש בעיה שבסוף מביאים את העניין לבתי המשפט ודברים שם נופלים, אבל מצד שני שומעים את הזעקה.
<יניב לוי: אין פה סתירה.
<יניב לוי: אז יש לי הצעה לייעול, לדעתי הדיון הזה צריך לעלות רמה.
<יניב לוי: מאחר שאנחנו, גם הקטנים במקומות אחרים, סובלים ברמה כזו או אחרת, שהמשטרה מוגבלת לטפל, לדעתי זה צריך לבוא לדיון קצת יותר גבוה, אולי ברמת מפכ"ל ואולי זה צריך לעבור לטיפול של מג"ב או טיפול של צבא.
<יניב לוי: לא יודע, מדובר פה על משהו אחר לגמרי, זה לא רמה של טיפול של משטרה ולדעתי לבקש פה דיון נוסף בהשתתפות מפכ"ל במגמה רוחבית, כמו שאמר יצחק ישי.
בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להתכנס לסיכום ביניים ואני גם אבקש ממנהלת הוועדה לבקש אישור מהיושב ראש לנהל כאן דיון מעקב, נניח עוד חודש, שיהיה כאן בהרכב הזה דיון מעקב.
בצלאל סמוטריץ': זה דבר ראשון.
בצלאל סמוטריץ': אני מסכם את הנושא הכספי.
בצלאל סמוטריץ': אני מאוד רוצה לבקש, המנכ"ל ויובל, שבו ודברו ביניכם, אני מבקש לקבל בכתב עוד היום תשובה מי משלם את זה.
בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת ברור שלא הם צריכים לשלם את זה, תריבו ביניכם.
בצלאל סמוטריץ': כמו הבדיחה על הרשל'ה, למה אני צריך להכניס את ראשי למריבות בין אבא לאמא?
בצלאל סמוטריץ': תסתדרו.
בצלאל סמוטריץ': אני מבקש שהוועדה תקבל עוד היום מכתב, עד סוף היום, מי אמור לשלם את הסיפור הזה.
בצלאל סמוטריץ': ושוב אני מזכיר לכולם שאנחנו גם חברים שתי קומות למעלה בוועדת הכספים.
אורי מקלב: ביטוח לאומי תמחר את מחיר העלות של קבורה.
בצלאל סמוטריץ': אורי, עזוב עכשיו.
בצלאל סמוטריץ': אורי, בשביל 2 מיליון - - -
אורי מקלב: סליחה, אין בכלל שמירה.