GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמוליק זליגמן: אין מצב שאנחנו לא קולטים תקנים ייעודיים.
<שמוליק זליגמן: לא ברווחה ולא בחינוך, אין מצב כזה.
<שמוליק זליגמן: זה לא היה גם בתכנית ההבראה ובטח לא היום.
<שמוליק זליגמן: הרב מקלב, עכשיו אני מדבר על החינוך החרדי.
<שמוליק זליגמן: החינוך החרדי זה זרם מוכר שאינו רשמי.
<שמוליק זליגמן: אני לא אתן לך הרצאות, אתה מכיר את זה עוד מהימים שהיית אצלנו.
<שמוליק זליגמן: אנחנו לא מעסיקים את המורים.
<שמוליק זליגמן: אנחנו מתקצבים, אנחנו תומכים, אנחנו שוכרים מבנים, אנחנו משפצים.
<שמוליק זליגמן: אנחנו לא מעסיקים אנשי הוראה.
אורי מקלב: אז איך יש גידול בתקנים?
<שמוליק זליגמן: אנחנו מסבירים.
<שמוליק זליגמן: אם נפתחו עכשיו בתי ספר חדשים במזרח העיר, ואם עכשיו נפתחו 40 כיתות חדשות גם במגזר החרדי.
<שמוליק זליגמן: בגנים אתה יודע שאנחנו מעסיקים את הסייעות.
<שמוליק זליגמן: אם נפתח בציבור הכללי עוד 20 גנים ובחינוך המיוחד עוד 20 גנים - - -
אורי מקלב: מעסיקים או לא מעסיקים?
אורי מקלב: עכשיו מנסים לפטר 120 סייעות.
אורי מקלב: אתה יודע שהיה דיון על זה.
אורי מקלב: פעלנו מאוד מאוד כאן בכנסת בשיתוף פעולה משולב של כמה ועדות, גם שר החינוך וגם יושב ראש וועדת החינוך וגם גורמי חברי הכנסת שפעלו.
אורי מקלב: עדיין הם נמצאים, אבל אתם מבחינת
אורי מקלב: כם שלחתם מכתב פיטורין.
אורי מקלב: רציתם להעביר למקומות אחרים שהם לא עבדו עשרות שנים.
<שמוליק זליגמן: בעניין של המוכר שאינו רשמי, נמצאת כאן היועצת המשפטית של השלטון המקומי, אתה זוכר את זה עוד מימי "חוק נהרי" וזה חזר, זה אופרציה.
<שמוליק זליגמן: לו היו הם רשמיים הייתי קולט את כולם ומוסיף מאות עובדים.
<שמוליק זליגמן: לכן אני אומר, סייעת שנייה – נכון שאתם אישרתם סייעת שנייה.
<שמוליק זליגמן: אני רוצה - - -
דוד אמסלם: אני שואל שאלה פשוטה, בוודאי שלא חשבתי שכל התקנים, לפחות שרשומים אצלי כאן, 9,200.
דוד אמסלם: אמרתי, גם שם זה 6,700 עובדים אז תעשה את הפרופורציות, אבל בגדול הייתי רוצה לקבל ממך נתונים.
דוד אמסלם: לא עכשיו, אין לך אותם.
דוד אמסלם: קח שבוע, שלח לנו.
דוד אמסלם: לפני שאנחנו מצביעים על התקציב בעניין תיתן לנו בעצם את מצבת כוח האדם משנת 2008.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים איזה קטע יחסי, קטע השוואתי של 2007 מול 2015 שזה יהיה מוחלק לפי ייעודי, מה לא ייעודי ומאיפה בא הגידול הלא ייעודי.
דוד אמסלם: הייעודי, עזוב.
דוד אמסלם: איך אני אומר, 'הממשלה משלמת קח'.
<שמוליק זליגמן: הלוואי, אם היא הייתה משלמת לי 100%.
<שמוליק זליגמן: היא משלמת וחשוב שתדעו את זה - -
דוד אמסלם: משלמת 80%, 70%, 90% - לא חשוב.
דוד אמסלם: אני אומר בגדול.
דוד אמסלם: הממשלה משלמת, העירייה מוסיפה matching אין לי בעיה.
דוד אמסלם: אני לא פה מדבר על התקציב, כרגע אני מדבר על העובדים.
דוד אמסלם: מה שייעודי אין בעיה.
דוד אמסלם: לנו חשבו לדעת מספר מצבת כוח האדם הלא ייעודית שהייתה אז מול הלא ייעודית עכשיו ולאן הלכו התקנים.
דוד אמסלם: הרי ברור שחלק מהתקנים שהקראתי, למשל עשרה תקנים בגידול, זה 7 מול 19, 12 תקנים – זה פי שלוש - -
<שמוליק זליגמן: נסביר את זה.
<שמוליק זליגמן: המשרות בלשכת ראש העיר, זה בדוק ונביא לכם גם אסמכתאות, לא גדלו ולו בתקן אחד.
<שמוליק זליגמן: מה שקרה, היו תקנים שישבו בלשכת ראש העיר שהיו ביחידה אחרת שנקראת "מזכירות כללית" – אתה מכיר את ה"מזכירות הכללית" בעירייה – בשנת 2008-9 עשינו סדר, העברנו את התקנים.
<שמוליק זליגמן: זה כתוב בספר, אפשר לראות, זה כתוב שחור על גבי לבן וגם הצגנו את זה למשרד הפנים.
<שמוליק זליגמן: כשאתה רואה היום גידול של עשרה תקנים בלשכת ראש העיר, זה מה ששאלת, אלו תקנים שהיו בעבר והיו מתוקצבים ביחידה אחרת, יחידת תקציב שנקראת "מזכירות כללית".
<שמוליק זליגמן: עשינו את הסדר הנכון כי הם יושבים בלשכת ראש העיר והעברנו אותם.
דוד אמסלם: אתה אומר שמספר היועצים שיש היום זה אותו מספר שהיה לאורי, זה אותו דבר?
<שמוליק זליגמן: עובדי עירייה.
דוד אמסלם: כן, עובדי עירייה.
<שמוליק זליגמן: אותו דבר.
<שמוליק זליגמן: אנחנו נביא לך את הרשימות.
<שמוליק זליגמן: משרד הפנים שאל אותנו - - -
דוד אמסלם: אני מכיר את האנשים בשמות.
<שמוליק זליגמן: דודי, אנחנו נביא לכם.
<שמוליק זליגמן: ביקשת שנביא לך בעוד שבוע-שבועיים, נביא לך רשימות לאורך השנים.
דוד אמסלם: אתה מפתיע אותי בגלל שאני מכיר את הדמויות.
<שמוליק זליגמן: גם אני מכיר, לא רק מכיר אני יודע מה מסתתר אחרי, מי זה הבנאדם.
<שמוליק זליגמן: יכול להיות שיש אנשים שהיו אצל לופוליאנסקי אבל הם היו כנראה "דני דין", לא ראינו אותם ואתה יכול לראות ואנחנו ניתן לך את הנתונים.
<שמוליק זליגמן: יותר מזה, למשרד הפנים, למנהלי המחוז לדורותיהם הצגנו כל שנה.
<שמוליק זליגמן: תמיד נשענו - - -
דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אלך הפוך.
דוד אמסלם: למה, בא לי שאלה יותר.
דוד אמסלם: לשכת ראש העיר היא אותו גודל או שגם פה אני טועה?
<שמוליק זליגמן: הלשכה עצמה?
<שמוליק זליגמן: עברה שיפוץ וגדלה.
דוד אמסלם: שאלתי אם גדלה במטרז', בכמה לדעתכם?
<שמוליק זליגמן: גדלה.
דוד אמסלם: בכמה, פי שלוש, פי ארבע?
<שמוליק זליגמן: פי שתיים.
דוד אמסלם: פי שתיים?
דוד אמסלם: לדעתי פי שלוש לפחות.
דוד אמסלם: עכשיו, יש שם חדרים, יושבים שם אנשים.
דוד אמסלם: לפני כן איפה האנשים האלה ישבו?
דוד אמסלם: לא הייתה?
דוד אמסלם: הייתה לשכת ראש עיר עם ארבעה חדרים, היום יש בה חמישה עשר חדרים.
<שמוליק זליגמן: אתה שוכח שהקומה לא השתנה.
<שמוליק זליגמן: גודל הקומה לא השתנה.
<שמוליק זליגמן: גודל הקומה בכיכר ספרא לא השתנה.
<שמוליק זליגמן: - - -
דוד אמסלם: הוציאו חמישה סגנים שישבו באותה קומה, העבירו אותם קומה או שכרו להם כנראה מבנים אחרים והשתלטו על הקומה.
דוד אמסלם: זה הוא זה.
<שמוליק זליגמן: ביקשתם תוך שבוע.
<שמוליק זליגמן: אנחנו ניתן לכם נתונים.
<שמוליק זליגמן: <קריאה:> בלשכת המנכ"ל יש מקלחת ושירותים - -
<שמוליק זליגמן: סליחה, מי את?
<שמוליק זליגמן: אני לא מכיר אותך.
<שמוליק זליגמן: <קריאה:> אני תושבת ירושלים חדשה.
<שמוליק זליגמן: בוא נתקדם.
<שמוליק זליגמן: את ראית של מנכ"לים של רשויות אחרות במה הם יושבים?
<שמוליק זליגמן: כנראה שלא ראית.
<שמוליק זליגמן: חבר'ה, אנחנו בעיר הבירה.
<שמוליק זליגמן: אנחנו עוסקים בלשכת מנכ"ל בעיר הבירה, הוא מארח שם - - -
דוד אמסלם: זה לב העניין.
דוד אמסלם: דרך אגב, מדובר בכספי ציבור.
דוד אמסלם: זה לא כסף פרטי של אף אחד.
<שמוליק זליגמן: נכון, אלה נבחרי ציבור.
דוד אמסלם: לשכת ראש הממשלה לא נראית כמו לשכת ראש עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: אני הייתי אתמול בדימונה.
דוד אמסלם: אני מכיר את לשכת המנכ"ל הזאת, ביליתי בה מאות שעות, אלפי שעות - - -
<שמוליק זליגמן: בעיריית ירושלים?
דוד אמסלם: בוודאי לפני השיפוץ.
דוד אמסלם: אני היום בכנסת, אין לנו לשכה כזאת, אתה מבין, עוד לפני השיפוץ.
דוד אמסלם: אני הייתי אצל ראש עיריית דימונה, הייתי בשוק מהלשכה שלו.
<שמוליק זליגמן: מה, שהיא מפוארת?
דוד אמסלם: עזוב, אני לא מצפה שאתה תיתן לי את התשובה הזאת.
דוד אמסלם: אני מכיר את הלשכה.
דוד אמסלם: אני חושב שאם היו משפצים את לשכת שר התחבורה עכשיו במיליון שקל כל המדינה הייתה עומדת על הרגליים.
דוד אמסלם: היו מביאים את כל הטלוויזיות לשם אם הוא היה מחליף רק שטיח.
דוד אמסלם: אתה מדבר איתי על שיפוץ של כמעט מיליון וחצי שקל ואתה מספר לי שהלשכה הייתה עלובה.
דוד אמסלם: זה בניין חדש בין עשרים.
דוד אמסלם: רוב הבניינים אגב הם בני חמישים-שישים.
<אתי ירדן: ולשכת המנכ"ל ב- - -
דוד אמסלם: עזבי, לא משנה.
<אתי ירדן: זה אותה דבר.
<אתי ירדן: זו אותה זחיחות.
<אתי ירדן: הזחיחות בעיריית ירושלים - - -
דוד אמסלם: שמוליק, בוא אני אגיד לך משהו.
דוד אמסלם: בסוף הדברים הם בקטנות האלה.
דוד אמסלם: הציבור, איך אמרת, מערבבים אותו בתקנים, הוא לא יודע.
דוד אמסלם: מורחים לו את זה כשהוא רואה שיפוץ לשכה, כשהוא רואה פורמולה, כשהוא רואה גידול בתקני ראש העיר.
דוד אמסלם: הרי שם אתה בודק את הדברים.
דוד אמסלם: אתה לא בודק את זה כל כך באגף התברואה אז אתה אומר לא מוצדק.
דוד אמסלם: מדובר בכסף גדול שמוזרם לעסק ציבורי.
דוד אמסלם: אני חושב שזה לגיטימי ומאוד מתבקש.
דוד אמסלם: דרך אגב, בכל נושא כשאנחנו עושים בו פה דיון שיש דבר כזה, אנחנו עושים עליו דיון.
דוד אמסלם: כסף ציבורי, עיריית ירושלים כשמישהו בא ונותן כסף פרטי מה אכפת לנו, כסף ציבורי שמוזרם צריך להיות עליו פיקוח לאן הולך.
דוד אמסלם: לא יכול להיות שיש איזה בור, זורקים עליו בפנים 450 מיליון שקל ואומרים תערבב, לא משנה.
דוד אמסלם: לא יכול להיות, אני לא מכיר דבר כזה באף מקום במדינה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אין משרד ממשלתי אחד, אני מספר לך, שר התחבורה ישב כאן קודם, הוא רוצה להחליף כיסא הוא לא יכול, הוא רוצה להביא עוד רבע מזכירה – אין דבר כזה.
דוד אמסלם: צריך להתקשר לחשב והחשב מתקשר לנציבות שירות המדינה.
דוד אמסלם: 450 מיליון שקל נזרקים ואתה עונה לה 'ראית לשכה, מיליון שקל'.
דוד אמסלם: זו תשובה, זה נשמע לך הגיוני?
<שמוליק זליגמן: אתה ביקרת בלשכה, דודי?
<שמוליק זליגמן: לא היית בלשכה החדשה.
דוד אמסלם: אני מכיר את הלשכה, לא היית צריכה שום שיפוץ.
<שמוליק זליגמן: תבקר את החדשה ותגיד אם זה משהו - - -
דוד אמסלם: בכסף.
דוד אמסלם: הושקע שם כמעט מיליון שקל לפי מה שקראתי בעיתון.
דוד אמסלם: זה נשמע לך סביר?
<שמוליק זליגמן: פחות.
דוד אמסלם: 900 אלף, אני אומר לך שיותר, אבל לא חשוב.
דוד אמסלם: נשמע סביר והגיוני שפקיד שככל שיהיה משפץ את לשכתו במיליון שקל?
דוד אמסלם: צריך מזגנים, מקלחות, אללה ועבדאללה?
דוד אמסלם: אני לא מכיר לשכות ראש עיר בכלל עם מקלחת.
דוד אמסלם: הרי אני מסתובב, עכשיו בוועדה אני הולך.
דוד אמסלם: כל שבוע יש לי ראש עירייה אחר שאני הולך אליו.
דוד אמסלם: דרך אגב, הייתי בקריית שמונה, הזדעזעתי איפה יושב ראש העיר ואיפה יושבת המליאה.
דוד אמסלם: אני הייתי בשוק.
דוד אמסלם: לא חשוב, אני מספר לך מה מפריע בקטע הציבורי.
דוד אמסלם: בסוף קטע הציבורי אלה הדברים שמפריעים.
דוד אמסלם: בבקשה שמוליק.
<שמוליק זליגמן: הרב מקלב דיברת על כיתות לימוד.
<שמוליק זליגמן: כיתות לימוד לא שייכות לתקציב הרגיל, זה תקציב פיתוח.
<שמוליק זליגמן: ראש העיר הקים עכשיו מינהלת בחברת מוריה, בטח אתה מכיר את זה.
<שמוליק זליגמן: עכשיו המטרה שלה בשנים הקרובות היא לבנות 2,000 כיתות לימוד גם מגזר הערבי.
דוד אמסלם: כמה חסרות?
דוד אמסלם: א', אני עניתי לך לגבי הסיפור של הפיתוח.
דוד אמסלם: אני עניתי לך.
דוד אמסלם: עיריות עשירות- - -
<שמוליק זליגמן: אנחנו לא עירייה עשירה.
דוד אמסלם: הסברתי, עירייה עשירה לוקחת את זה מהשוטף, היא לא צריכה לקחת את זה הלוואה מהבנק.
דוד אמסלם: בשביל מה היא צריכה הלוואה?
דוד אמסלם: היא משלמת עליה ריביות, היא משלמת עליה.
דוד אמסלם: עיריית ירושלים ועוד עיריות לוקחות הלוואות מהבנקים, זה - - -
<שמוליק זליגמן: במקרה הזה זה מימון ברובו של משרד החינוך.
דוד אמסלם: אנחנו מסכימים.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה, דרך אגב מותר לעירייה והיא גם צריכה להפנות חלק מהמשאבים מעבר למה שהממשלה נותנת גם לנושאים האלה.
דוד אמסלם: אם ילד לומד בקרוואן, הוא לא צריך ללמוד בקרוואן.
דוד אמסלם: אם הוא לומד בקונטיינר, אגב אני ראיתי ילדים שלומדים בקונטיינרים, לא קרוואנים.
דוד אמסלם: קונטיינרים מהנמל שעשו להם רק חלונות.
דוד אמסלם: ילדים קטנים - -
אורי מקלב: בשתי קומות.
דוד אמסלם: למה קרוואנים?
דוד אמסלם: כמה קונטיינרים יש בעיר ירושלים שאתה מכיר?
<שמוליק זליגמן: אני לא יודע.
<שמוליק זליגמן: אני לא יודע קונטיינרים.
<שמוליק זליגמן: מבנים ניידים יש הרבה.
אורי מקלב: מכולות.
דוד אמסלם: זה נקרא מבנים ניידים.
דוד אמסלם: חלק ככה וחלק ככה.
<שמוליק זליגמן: אנחנו מודעים, ובאמת נעשה מאמץ אדיר בשנתיים האחרונות.
<שמוליק זליגמן: זה לא פשוט לבנות 2,000 כיתות לימוד, זה פרויקט לא פשוט ואני לא מדבר מבחינה תקציבית.
<שמוליק זליגמן: מבחינה תקציבית: משרד החינוך, הרשאות.
<שמוליק זליגמן: זו סוגיה אחרת ואני לא נכנס אליה.
<שמוליק זליגמן: אבל מבחינת שטחים, ותב"עות, אלו דברים שלוקחים גם הרבה זמן.
<שמוליק זליגמן: זה אחד מהדברים הראשונים אצל ראש העיר לחסל את החוסר של 2,000 כיתות.
דוד אמסלם: תגיד לי שמוליק, היה תקציב בחינוך שעמד על 80 מיליון שקל - - -
<שמוליק זליגמן: תקציב למה?
דוד אמסלם: לחינוך.
דוד אמסלם: משרד החינוך העמיד דרך "תקנת ירושלים" 80 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: 80?
דוד אמסלם: לכל מיני פרויקטים.
דוד אמסלם: בעצם העירייה כמה כסף ניצלה מהתקציב הזה?
<שמוליק זליגמן: נמצאת כאן תמי ויצמן ממשרד החינוך, אנחנו כל שנה מנצלים את הכסף.
<שמוליק זליגמן: בסוף כל שנה אנחנו מעבירים דיווחים.
<שמוליק זליגמן: משרד החינוך מאשר, יש קריטריונים שהם "תקנת ירושלים לחינוך" שתעמוד השנה קרוב ל-100 מיליון ואולי יותר.
<שמוליק זליגמן: אנחנו, אחרי אישור הקריטריונים שאמור להיות בימים הקרובים, אנחנו מעבירים, משרד החינוך - - -
דוד אמסלם: זה נכנס ל-450 - -
<שמוליק זליגמן: זה משהו אחר, זה לחינוך וגם שם לא נשאר שקל אחד ממשרד החינוך.
<שמוליק זליגמן: הנה תמי ויצמן, היא תאשר את דבריי.
דוד אמסלם: אני הייתי מבקש לקבל ממך את הנתונים, כמה כיתות יבילות וקונטיינרים יש בירושלים בחינוך הרגיל, בחינוך שמוכר שאינו רשמי.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לדעת מה סדרי הגודל שלו.
<שמוליק זליגמן: בסדר גמור.
דוד אמסלם: לגבי הגנים הציבוריים, כמה גנים ציבוריים בלתי בטיחותיים יש ומה התקציב שמושקע כל שנה?
<שמוליק זליגמן: בשנים האחרונות, מלפני שנתיים אנחנו משקיעים בפיתוח 40 מיליון שקל כל שנה לשיקום גנים ציבורים.
<שמוליק זליגמן: אני לא יודע להגיד לך כמה מתוכם הם בתקן.
<שמוליק זליגמן: אני לא זוכר מספר מדויק, אם תרצה נעביר לך.
<שמוליק זליגמן: אבל יש תכנית חומש, כל שנה 40 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: 2016 תהייה שנה שלישית שאנחנו משקיעים סכום אדיר, 40 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: אתה זוכר מתקופתך שזה היה מיליונים בודדים.
<שמוליק זליגמן: 40 מיליון שקל לפיתוח גני משחקים כולל המתקנים.
<שמוליק זליגמן: ממש מ-א' עד ת', מחליפים את הכול – 40 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: שאלת אותי גם על ריבוד כבישים, כן, ריבוד כבישים גם שנה חמישית שאנחנו משקיעים קרוב ל-50 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: אתה מכיר את ההסדר שהיה עם כביש בגין, ה-matching – זה נמשך.
<שמוליק זליגמן: 50 מיליון שקל וזה גם סכומים פי חמישה ממה שהיה בעבר.
<שמוליק זליגמן: סכומים מכובדים והלוואי שהיינו יכולים להגדיל אותם, היינו שמחים, אבל עדיין אלו סכומים מכובדים מאוד.
דוד אמסלם: תצמצמו את כוח האדם ב- 1,000 אנשים ואת הכסף הזה תנווטו לפעולות.
<שמוליק זליגמן: אחרי שתראה את הנתונים על המשרות הייעודיות תגיד אם אפשר.
דוד אמסלם: אני עשיתי פה דיון לגבי הנושא של הסעות תלמידים לבתי ספר.
אורי מקלב: בחינוך המיוחד.
דוד אמסלם: גם בחינוך המיוחד.
דוד אמסלם: אבל כתוצאה מהחינוך המיוחד התייחסנו גם לתלמידים הרגילים.
דוד אמסלם: שאלתי את מר גיספן, 'תגיד, כרטיסיות לילדים אתם נותנים, מה התקציב?'.
דוד אמסלם: משרד החינוך אמר: 'אנחנו מעמידים 8 מיליון שקל ב-matching'.
דוד אמסלם: שאלתי מה הניצולת.
דוד אמסלם: אמרו: 'לא מחלקים'.
<שמוליק זליגמן: כן.
<שמוליק זליגמן: בוא נעשה סדר קודם כל בנושא הסעות.
<שמוליק זליגמן: קודם כל בחינוך מיוחד אנחנו מסיעים שם על פי חוק, אנחנו מחויבים, עוד פעם, על פי קריטריונים של משרד החינוך ומקבלים שיפוי ממשרד החינוך וזה 50%.
<שמוליק זליגמן: לגבי החינוך הרגיל, החינוך הרגיל, הרשות המקומית, ולאו דווקא ירושלים, לא מחויבת להסיע.
<שמוליק זליגמן: יש קריטריונים של מרחק, 2 ק"מ עד כיתה ד' ומכיתה ה' זה 3 ק"מ.
<שמוליק זליגמן: אנחנו לא מחויבים להסיע.
<שמוליק זליגמן: אם אנחנו נסיע משרד החינוך יממן לנו 50%.
<שמוליק זליגמן: בבדיקה שעשינו לפני שנים רבות בעירייה, אם אנחנו נחליט להסיע בירושלים את כל תלמידי החינוך המיוחד שעומדים בקריטריונים, זה עשרות מיליונים.
<שמוליק זליגמן: מעבר, אני לא רוצה לחשוב מה יקרה בכביש, אבל כבר היום יש 1,500 כלי רכב של עיריית ירושלים שמסיעים את החינוך המיוחד.
דוד אמסלם: אני שואל לגבי כרטיסיות.
<שמוליק זליגמן: מה שהוחלט בזמנו עוד לפני הרבה שנים, לפני 15 שנה ואולי יותר, שעיריית ירושלים נותנת כרטיסיות בחינוך הרגיל לילדים שיש להם זכאות של הרווחה.
<שמוליק זליגמן: מי שבא עם אישור של הרווחה, יש תקציב של כמה מיליוני שקלים, 3-4 מיליון שקל.
<שמוליק זליגמן: הן בחינוך הרגיל והן בחינוך החרדי הם מקבלים כרטיסיות, כמובן מי שעומד בקריטריון של משרד הרווחה.
דוד אמסלם: למרות שיש matching של המדינה לתת אותה ואתה לא מנצלים.
<שמוליק זליגמן: אני אומר, כרטיסיות אנחנו נותנים רק למי שעומד בקריטריונים של רווחה.
<שמוליק זליגמן: אני אומר, אם אנחנו נתחיל להסיע בעיר - -
דוד אמסלם: כרטיסיות.
<שמוליק זליגמן: כרטיסיות זה לא משנה, כרטיסיות או הסעות לא משנה.
<שמוליק זליגמן: כרטיסיות גם עולות כסף.
<שמוליק זליגמן: כרטיסיות לתת לכל ילד שנוסע הלוך חזור זה כמו הסעה.
דוד אמסלם: בעצם משרד החינוך מעמיד לטובת העניין.
דוד אמסלם: יש לו תקציב שהוא בעצם בא לעירייה ואומר: 'רבותיי, יש לנו matching, אנחנו 50/50.
דוד אמסלם: אני מעמיד לרשות
דוד אמסלם: כם תקציב, תעמידו עודX ותחלקו את הכרטיסיות.
<שמוליק זליגמן: אני עוד פעם אומר, אנחנו בחינוך לא מחלקים - - -
דוד אמסלם: כשהיא צריכה להוציא X מהכיס אז היא מוותרת על כל הנושא.
<שמוליק זליגמן: קודם כל זה משהו, אני בעירייה 18 שנה, זה עוד לפני שאני באתי לעירייה.
<שמוליק זליגמן: הייתה התנגדות נחרצת לאורך השנים בחינוך הרגיל.
<שמוליק זליגמן: לממן כרטיסיות זה סכומים של עשרות מיליונים.
<שמוליק זליגמן: אם אנחנו נממן עכשיו את כל החינוך הרגיל, למי שעומד בקריטריונים, את החלק שלנו ועזוב את משרד החינוך, זה עשרות מיליונים.
<שמוליק זליגמן: עשרות מיליונים.
<שמוליק זליגמן: יותר מזה, זה מעודד את התלמידים.
<שמוליק זליגמן: כל אחד נוסע, הוא גר בפסגת זאב והוא לומד בבית וגן, שילמד במקום מגוריו ושלא ייסע.
<שמוליק זליגמן: אין עניין לנוסע לאורך כל העיר, כולם נוסעים ונוסעים.
<שמוליק זליגמן: זו סוגיה שאנחנו כל פעם מעלים אותה - - -
דוד אמסלם: בזמנו היה מה שנקרא אזורי רישום.
דוד אמסלם: עכשיו השאלה, אתם גם פתחתם את אזורי הרישום ואתם גם לא נותנים לילדים את ההסעה, אז איך אתה רוצה שהבנאדם ייסע?
<שמוליק זליגמן: אנחנו אומרים, שוב פעם, מי שיכול לנוסע ומי שיש לו בעיה ויש לו מצוקה הוא - - -
דוד אמסלם: מה זה מצוקה?
<שמוליק זליגמן: לו יש אישור מלשכת הרווחה.
דוד אמסלם: למשל בנאדם מרוויח 6,000-7,000 שקל הוא ואשתו ואין לו תיק ברווחה.
דוד אמסלם: יש לו ארבעה ילדים.
דוד אמסלם: אני קונה לבן שלי כרטיסיה, לדעתי אני קונה לו ב-150-200 שקל בחודש, ההורה צריך 600 שקל לנושא הזה.
דוד אמסלם: המדינה מכירה בזה, אומרת: 'צודק', אבל עושה matching עם העירייה.
דוד אמסלם: היא אומרת לעירייה 'אנחנו ניתן 50% אתם 50%' באה העירייה אומרת 'אני לא לוקחת את ה-50%, אני לא רוצה לחלק כי אני לא רוצה להביא את ה-50%'.
<שמוליק זליגמן: אני אסביר - - -
דוד אמסלם: אם נשמע לך הגיוני - - -
<שמוליק זליגמן: חבר'ה, אין סוף.
<שמוליק זליגמן: אין בעיה בואו נוסיף 50 מיליון שקל ניתן לכולם פה כרטיסיות - - -
דוד אמסלם: אני לא אומר אין סוף.
דוד אמסלם: יש סדרי עדיפויות.
דוד אמסלם: אתה אמרת לי שזה נשמע לך סביר - -
<שמוליק זליגמן: אני אומר, לארוך עשרות שנים בעירייה אנחנו התמקדנו - -
דוד אמסלם: תגיד לי כמה כסף אתם שמים, כמה עיריית ירושלים במסגרת כל התקצוב שאתם נותנים לעמותות בתמיכות.
דוד אמסלם: "רוח חדשה" כמה תמיכה היא מקבלת אצלכם?
<שמוליק זליגמן: לא מכיר, לדעתי הגוף הזה לא מקבל תמיכות מעיריית ירושלים.
<שמוליק זליגמן: זה למיטב ידעתי, אם תרצי אוכל לבדוק.
<שמוליק זליגמן: אני לא זוכר כל גוף וגוף, הם לא עומדים באיזה קריטריונים.
<שמוליק זליגמן: העירייה נותנת תמיכות למוסדות תרבות, למוסדות חינוך, אגודות ספורט - - -
אורי מקלב: מה התקציב של עיריית ירושלים לתרבות?
<שמוליק זליגמן: 17 מיליון שקל ויש תקציב שיושב במשרד התרבות.
אורי מקלב: מה סך הכול תקציב התרבות?
<שמוליק זליגמן: סך הכול מוסדות תרבות, אנחנו 17 ועוד 21.
<שמוליק זליגמן: סביב ה-40 מיליון משהו.
<שמוליק זליגמן: זה בסדר גודל כזה.
<שמוליק זליגמן: לא מוכר לי שאנחנו נותנים, אבל - - -
אורי מקלב: רק לסבר את האוזן אדוני היושב ראש, אתה מדבר על הסעות בחינוך המיוחד.
אורי מקלב: בתאריך הזה, כשאנחנו נמצאים כבר חודשיים פלוס מתחילת שנת הלימודים, היו יושבות וועדות חריגים ודנות בהסעות בחינוך המיוחד כדי לאפשר לילד שהוא בגן הילדים או בכיתה א' כשהוא צריך והוא חורג ממה שמשרד החינוך מגדיר.
אורי מקלב: עד היום הם לא ישבו ועדיין אין להם הסעות והילדים נמצאים בבית.
אורי מקלב: עם כל הכבוד, שמוליק, אנחנו מאוד מעריכים את העבודה שאתה עושה, אבל אתה יודע שיש פערים גדולים בין ההסעות בחינוך המיוחד שהיו לפני כמה שנים והורעו בשנים האחרונות בעקבות תקציב שאנחנו לא יודעים לאן הוא הולך.
אורי מקלב: דוגמה, בזמני הייתי מחזיק תיק החינוך, בחינוך המיוחד היו מסיעים בקו אחד 4 ילדים.
אורי מקלב: זו דוגמה.
אורי מקלב: זה מספיק זמן שהיה לוקח לילד כשאוספים עוד ילד ועוד ילד.
אורי מקלב: היום על אותו קו אין כזה דבר כזה של 4 ילדים – זה 10 ילדים.
אורי מקלב: המשמעות היא שהילד נוסע שעה וחצי עד שהוא מגיע לבית הספר שלו, שעה וחצי בחינוך המיוחד.
אורי מקלב: אני לא מדבר על הרמה שהוא לא מגיע בזמן.
אורי מקלב: סיפרו לי הורים לילדים מיוחדים מה זה להחזיק ילד ככה במצב כזה ולחכות לתחבורה.
אורי מקלב: הוא אומר: 'הוא משיל מעצמו את הבגדים, הוא מתפרע, הוא צריך את המסגרת שלו'.
אורי מקלב: והכול למה, המכרזים שאתם נותנים זה במחירים מאוד זולים, מורידים את התקציב.
אורי מקלב: החברות שמתחרות נותנות שירות הרבה הרבה פחות טוב ולכן הן לא יכולות לעמוד בתקציבים, ביעדים או בחשבונות שאתם מייעדים לפי המכרז.
אורי מקלב: איך זה נקרא, אומדן.
אורי מקלב: חברה יכולה לעמוד באומדן או לזכות רק אם היא תצמצם והיא תפגע מאוד בשירות שהיא נותנת לילדים.
<שמוליק זליגמן: שתי תשובות.
<שמוליק זליגמן: קודם כל, עיריית ירושלים יוצאת למכרז, באים קבלנים שעובדים אתנו, באמת קבלנים שעובדים אתנו לאורך שנים ונותנים מחירי התאבדות.
<שמוליק זליגמן: נותנים מחירים נמוכים, לא אחד ולא שניים, עשרה קבלנים.
<שמוליק זליגמן: אני אפסול אותם?
<שמוליק זליגמן: איך אני אפסול אותם?
<שמוליק זליגמן: <תומר רוזנר:> בדיוק כפי שפסולים מי שמציע שכר שנמוך משכר המינימום.
<שמוליק זליגמן: אם אתה יודע, הלכה היא הלכה מושרשת בעניינים, אם אתה יודע שהמחיר שהוא מציע במכרז הוא מחיר בלתי סביר, לא רק שסמכותך אלא חובתך לפסול אותו.
<שמוליק זליגמן: בוא אני אתקן אותך.
<שמוליק זליגמן: אנחנו מזמנים קודם את כולם לוועדת מכרזים אצלנו.
<שמוליק זליגמן: כולם מסבירים כמה האומדנים שלנו גבוהים ואז הם עושים את זה.
<שמוליק זליגמן: איך הם עושים את זה, כנראה על ידי ציפוף.
<שמוליק זליגמן: דבר שני, אחר כך אנחנו באים למשרד החינוך, אגב הסעות, הוא רואה מחירים גבוהים ואומר 'חבר'ה מה זה המחירים הגבוהים האלה'.
<שמוליק זליגמן: לא מקובל עליו.
<שמוליק זליגמן: 'איזה מכרזים עשיתם, לא תקבלו 50% ממה שעשיתם.
<שמוליק זליגמן: קיבלתם מחירים גבוהים'.
<שמוליק זליגמן: חבר'ה, אנחנו פה במלכוד.
אורי מקלב: - - מכופף את משרד החינוך.
דוד אמסלם: אורי מעלה את הנושא.
דוד אמסלם: אנחנו עשינו פה דיון בהסעות.
דוד אמסלם: אנחנו מתכוונים לסגור אותו, לא ירושלים, ארצי.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותך שאלה ברשותך, משנת 2007 עד היום כמה אגפים גדלו בעירייה, כמה מינהלים וכמה אזוריים?
<שמוליק זליגמן: מינהלים, לא זוכר.
<שמוליק זליגמן: לדעתי היו שניים-שלושה.
<שמוליק זליגמן: האג'נדה של ראש הייתה לחלק את כל האגפים, לבנות מינהלים.
<שמוליק זליגמן: היום יש שמונה מינהלים בעירייה.
דוד אמסלם: וכמה אגפים גדלו?
<שמוליק זליגמן: יש שמונה מינהלים בעירייה.
דוד אמסלם: כמה היו בשנת 2007 אתה יודע?
<שמוליק זליגמן: לדעתי ארבע או חמישה.
<שמוליק זליגמן: חמישה אני חושב.
דוד אמסלם: כמה אגפים היו אז והיום?
<שמוליק זליגמן: לא יודע, לא זוכר, אבל נוספו אגפים.
דוד אמסלם: ואזורים?
<שמוליק זליגמן: רובעים?
<שמוליק זליגמן: אתה יודע, ראש העיר האג'נדה שלו לחלק את העיר לשבע רובעים.
<שמוליק זליגמן: יש שבעה מנהלי רובעים.
<שמוליק זליגמן: אתה מכיר את זה.
<שמוליק זליגמן: זו אג'נדה.
דוד אמסלם: הגידולים בכוח אדם, על אלה בדיוק אנחנו מדברים.
<שמוליק זליגמן: רובעים, אתה יודע יש מנהל רובע, יש לו מזכירה ומעבר לזה אין שום תוספת.
<שמוליק זליגמן: הכול הם עובדים עם האגפים כמו כשהיית: אגף שיפור פני העיר, אגף תברואה וכל אגפי התפעול.
<שמוליק זליגמן: לא הוסיפו לרובעים כוח אדם.
דוד אמסלם: זה לבד 15 תקנים.
<שמוליק זליגמן: בסדר, חבר'ה העירייה גדלה.
<שמוליק זליגמן: אתה דיברת על אחוז הגידול בעירייה.
<שמוליק זליגמן: מה היה מספר התושבים בשנת 2007 והיום?
<שמוליק זליגמן: דודי, כמה הוא היה?
דוד אמסלם: אתה מדבר אתי על מבנה ארגוני.
דוד אמסלם: אני טוען שרוב הגידול הולך על שינוי ארגוני שאין בקצה שום דבר.
דוד אמסלם: זה לא עובד - - -
<שמוליק זליגמן: דודי, יש נבחרי ציבור, ראש עיר נבחר, יש לו הנהלה, יש נבחרי ציבור – הם מנהלים את העיר.
דוד אמסלם: לא הבנת, אנחנו לא מלינים על זה.
דוד אמסלם: אנחנו רק שואלים: 450 מיליון שקל לאן הולך.
דוד אמסלם: אני מניח שכמו שאמרת קודם, כוונת המשורר כאן, מי שנותן את הכסף פה התכוון שישקיעו את זה בתשתיות, במקומות הנכונים.
דוד אמסלם: לא כדי לעשות שינויים ארגוניים.
דוד אמסלם: זו בדיוק הביקורת שלי.
דוד אמסלם: אגב, על זו הדרך, יקום ראש עיר אחר, יעשה שינוי ארגוני ויוסיף עוד 2,000 עובדים.
דוד אמסלם: הוא יצדיק את זה, הוא יעשה מצגות, קוביות, יסביר למה צריך פה וצריך שם.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, איך תמיד אני אומר, בקצה בסוף יש איזה עובד, האם הוא הרים את הנייר כן או לא.
דוד אמסלם: הוא החשוב בסיפור.
דוד אמסלם: לכן שאלתי ואמרתי שאני רוצה לקבל את הדיווח של כוח אדם.
דוד אמסלם: אתה תראה את זה לבד במצגת שאתה תיתן לנו.
דוד אמסלם: אתה תראה כמה בעצם עובדים ירדו בקצה וכמה נוספו בגינון, בניקיון וכמה במטה כולל כל מה שאתה אומר, כולל השינויים הארגוניים.
דוד אמסלם: אגב, הכול האג'נדות, אנחנו מדברים על כוח אדם.
דוד אמסלם: הבקרה כאן היא לא למה ראש העיר עושה או שפלוני או אלמוני עושה ככה.
דוד אמסלם: אני אומר, אתה מקבל 450 מיליון שקל, גם לכנסת אתה צריך לתת דיווח מה אתה עושה עם זה.
<שמוליק זליגמן: בהחלט.
<שמוליק זליגמן: אני אתן לך מה שביקשת.
<שמוליק זליגמן: אני רק רוצה להגיד לך שכל שנה אנחנו יושבים עם פקידי האוצר, אגף תקציבים, מציגים להם את כל הנתונים.
<שמוליק זליגמן: אחד לאחד הם חופרים, כפי שאתם מכירים אותם הם עושים עבודה מדהימה אחד לאחד.
<שמוליק זליגמן: תשאלו אותם אם הם סומכים - - -
דוד אמסלם: דרך אגב שאלתי אותם.
<שמוליק זליגמן: מה הם אומרים?
דוד אמסלם: חלק מקיום הדיון זה גם הם.
<שמוליק זליגמן: באמת השקיפות על הנתונים מדהימה, פורסים בפניהם.
<דוד דהאן: כל התוצאה היא עבור התושב.
<דוד דהאן: מה נעשה עבור התושב מכל ההשקעות האלה?.
<דוד דהאן: התוצאה עבור התושב, תושב העיר.
<שמוליק זליגמן: הכול זה בשביל התושב.
<שמוליק זליגמן: אם אנחנו מוסיפים כל שנה 300 משרות ייעודיות זה עבור התושב.
<שמוליק זליגמן: מורים זה עבור התושב, שרתים זה עבור התושב, מנקים בתברואה זה עבור התושב.
<שמוליק זליגמן: חברים לא כל אדם זה מי שיושב במשרד כמוני.
<שמוליק זליגמן: אלה אנשים שנותנים שירות לתושב.
דוד אמסלם: הגידול במשרות הייעודיות זה לא כל שנה 300 - - -
<שמוליק זליגמן: כל שנה.
<שמוליק זליגמן: אני אביא לך ראיה שזה כל שנה 300.
<שמוליק זליגמן: לפי מה שאתה אומר זה צריך להגיע ליותר.
<שמוליק זליגמן: 3,000, הרי כל שנה 300 ואתה יודע שאם כל תחילת שנה, אתה יודע לאן נגיע.
<שמוליק זליגמן: אז הייתה שנה אחת שהיה 220.
<שמוליק זליגמן: אנחנו נביא לך.
<שמוליק זליגמן: זה מאוד פשוט, הכול שקוף, זה עובר אצלנו וועדנו.
<שמוליק זליגמן: דודי, אתה תקבל את הכול.
דוד אמסלם: אין בעיה, אני מכיר את העירייה.
דוד אמסלם: אני יודע לאן חלק מהמשרות הולכות.
דוד אמסלם: אני מכיר.
דוד אמסלם: אתי אתה מדבר עכשיו, לא עם פקיד האוצר שלא יודע מה קורה שם.
דוד אמסלם: אני מכיר את המשרות, מכיר את החדרים, אני יודע מי יושב בהם, מכיר את השמות שלהם.
דוד אמסלם: כשאתה אומר לי: 'אותה לשכה, אותו כוח אדם' אני כמעט נופל מהכיסא.
דוד אמסלם: אבל לא חשוב, עזוב.
דוד אמסלם: אני מכיר את האנשים ספציפית, כנראה שאתה קוסם.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני לא יודע.