GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לירון אדלר: בכל אופן, זה באמת לוקח הרבה זמן.
<לירון אדלר: הרפורמה שרצו שתיכנס ותצא לדרך כמה שיותר מהר - - -
דוד אמסלם: איפה חונה הרפורמה?
אראל מרגלית: אין חניה.
<לירון אדלר: כל המשרדים צריכים.
דוד אמסלם: מי מרכז את זה?
<לירון אדלר: משרד הפנים אחראי על חוק רישוי עסקים אבל את התנאים הספציפיים לכל נושא, המשרד האחראי.
<לירון אדלר: זאת אומרת, תנאים בקשר לבריאות הציבור צריך לפרסם משרד הבריאות וכך הלאה.
<לירון אדלר: זאת אומרת, כל ששת המשרדים השותפים לחוק.
דוד אמסלם: היה לוח זמנים בחקיקה?
<לירון אדלר: לא היה לוח זמנים.
<לירון אדלר: רצו להתנות את כניסת התקנות לתוקף בכך שיפורסמו.
רועי פולקמן: יש החלטת ממשלה.
<לירון אדלר: יש החלטת ממשלה שפסקה בעניין.
רועי פולקמן: 3409.
<לירון אדלר: תוך כדי העבודה על הכנת המפרטים עלו כל מיני קשיים, למשל עניין של סמכויות בין משרדים לטיפול בכל מיני דברים.
<לירון אדלר: אולי כדאי באמת לשמוע היכן הדברים עומדים.
<שרה חמודה: אני כאן כדי לעדכן מבחינת משרד הפנים.
<לירון אדלר: כדאי לשמוע ממשרד הפנים וממשרדי ממשלה אחרים היכן הדברים עומדים.
דוד אמסלם: איזה משרדים?
<לירון אדלר: משטרה, פנים, כלכלה, חקלאות, הגנת הסביבה, בריאות, כיבוי אש.
<לירון אדלר: כל המשרדים האלה הם משרדים ששותפים.
רועי פולקמן: צריך לציין שבריאות וכיבוי אש הופיעו במקום הראשון.
<קריאה: אדוני טועה לחלוטין.
רועי פולקמן: משרד הבריאות הוא החסם מספר אחד.
רועי פולקמן: יש לנו סקרים עדכניים.
<קריאה: אני לא יודע מה הסקרים שלכם, אבל זה לא לעניין.
רועי פולקמן: בריאות מהווה את החסם הראשון ברישוי עסקים.
רועי פולקמן: מה אתה אומר?
<קריאה: אדוני טועה ומטעה.
חיים ילין: אם אני רוצה לפתוח היום מסעדה, ייקח לי עשרים שנים לפתוח אותה.
חיים ילין: אני אסגור אותה עוד לפני שפתחתי אותה.
<קריאה: אתה לא יודע.
חיים ילין: לא, אני לא יודע, לא הייתי ראש רשות.
דוד אמסלם: אתם רוצים, אני אפסיק את הדיון ואני אלך.
חיים ילין: אני אלך.
דוד אמסלם: אני לא יודע לנהל דיונים כאלה.
דוד אמסלם: די.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש לעשות כאן סדר בעניין ושאף אחד לא יפריע לשני.
דוד אמסלם: אצלנו בוועדה לא מדברים בלי שאני נותן את רשות הדיבור, גם אם מישהו יש לו משהו בבטן.
דוד אמסלם: לכן גם חילקנו שתייה כאן ומי שמרגיש עצבני, שישתה משהו ויצנן את עצמו.
דוד אמסלם: אנחנו נתחיל בדיון.
דוד אמסלם: אני אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת וכל אחד ידבר שלוש-ארבע דקות, אחרי כן נעבור לפי הסדר שרשמו לי כאן, אחרי כן אני אתן את האפשרות לדבר למי שרוצה ואחר כך אסכם.
דוד אמסלם: מבחינתי בשעה 12:15 מסיים את הדיון כי יש לי דיון אחר.
אראל מרגלית: קודם כל, תודה רבה ליושב ראש אמסלם על קיום הדיון הזה.
אראל מרגלית: מאוד מאוד חשוב לקיים אותו בוועדת הפנים שהיא ועדה קריטית לכל הנושא של עסקים קטנים.
אראל מרגלית: תודה על כך שאת נותנת לנו את הדוח.
אראל מרגלית: אני ממש רוצה להודות לשותף שלי רועי פולקמן בארגון היום העסקי הזה.
אראל מרגלית: אני חושב שזאת דוגמה בה קואליציה ואופוזיציה יכולות לעבוד ביחד ולהביא בשורה ושיתופי פעולה גם ביצירת שיח בתוך הכנסת זה מאוד חשוב ליצור את השיח עצמו וגם בדברים תכליתיים שתכף נדבר עליהם.
אראל מרגלית: יש לנו הרבה מאוד אורחים ולא נציין את כולם.
אראל מרגלית: אני רק רוצה לציין את הנשיא החדש של לה"ב, רועי כהן, שאנחנו מברכים אותו על הגעתו, ואת מנכ"ל לה"ב מוטי שפירא.
דוד אמסלם: רועי, ברוך הבא.
דוד אמסלם: בהצלחה.
<רועי כהן: תודה.
אראל מרגלית: אני רוצה לציין גם את רובי נתנזון ממכון מקרו שעושה הרבה מאוד עבודה כל השנה ומחנך את חברי הכנסת בנושא הזה.
אראל מרגלית: נמצאים כאן עוד הרבה אנשים טובים אחרים.
אראל מרגלית: באמת, ברוכים הבאים.
אראל מרגלית: זה יום חג.
אראל מרגלית: תודה שאתם שמים את הנושא על השולחן.
אראל מרגלית: אכן זה יום חג אבל צריך להגיד לגבי המצב של העסקים הקטנים – ואנחנו נמצאים בעיר ירושלים ואולי ירושלים היא המקום שהכי נוח להסתכל כרגע על המשבר לצערי - שהמדינה נמצאת במשבר מבחינת העסקים הקטנים.
אראל מרגלית: אנחנו מדברים על העניינים הביטחוניים.
אראל מרגלית: אין ספק שכולנו נלחמים באינתיפאדת הסכינים או הטרור שמתקיים כרגע אבל צריך גם להבין שיש מלחמה גדולה על הפרנסה.
אראל מרגלית: ישבנו עם נציגי המיסים בירושלים ובמקומות אחרים בארץ ואנחנו רואים ירידה מאוד גדולה במחזורים.
אראל מרגלית: בואו לא נשכח שלפני שנה – ואני מרכז את הוועדה שמסיימת את כל תביעות צוק איתן – היה צוק איתן.
אראל מרגלית: אתמול ישבנו לתוך הלילה עם החקלאים ועכשיו אנחנו גומרים את צוק איתן.
אראל מרגלית: באמצע היו שלגים והיו עניינים אחרים וכרגע יש את המצב הנוכחי.
<קריאה: איפה היו שלגים?
אראל מרגלית: בירושלים.
אראל מרגלית: אתה לא יודע מה זה עשה לעסקים הקטנים בעיר.
אראל מרגלית: מי שסובל הכי הרבה, אלה דווקא העסקים הקטנים.
אראל מרגלית: עכשיו אנחנו מגיעים לנושא.
אראל מרגלית: אני מציע לכל אחד מאתנו, לא משנה באיזו ועדה אנחנו נמצאים, להסתכל על דוח מבקר המדינה שכרגע שמו על השולחן.
אראל מרגלית: הדוח מסתכל על כל המשרדים בממשלה ותראו שלגבי העסקים הקטנים יש בעיות רוחביות גדולות מאוד בהשתתפות שלהם בכלכלה הישראלית ובאופן שבו הממשלה מקדמת אותם.
אראל מרגלית: כל משרד יכול להתכוון לכל הטוב, אבל כרגע התכלול הוא תכלול מאוד בעייתי.
אראל מרגלית: רבותיי, בשנה האחרונה שישים אלף עסקים קטנים ובינוניים נסגרו ברחבי מדינת ישראל והמצב ברחובות המדינה קשה.
אראל מרגלית: כרגע, חוץ מהעניין ארוך הטווח, כולנו צריכים להירתם גם לדברים קצרי טווח שהם באמת מאוד חשובים.
אראל מרגלית: נמצא כאן שי ברמן והוא עזר יחד עם רשות המסים לפתור את העניין של דחיית תשלומי מסים וביטול קנסות לגבי החודשים האחרונים בירושלים.
אראל מרגלית: זה היה מאוד מאוד חשוב וזה נתן לאנשים שמונה חודשים אוויר לנשימה.
אראל מרגלית: לגבי הנושא של הרישוי.
אראל מרגלית: במדינת ישראל כמות הבירוקרטיה שבעל עסק קטן עובר היא הגבוהה במדינות ה-OECD.
אראל מרגלית: אין לה אח ורע.
אראל מרגלית: אם מישהו רוצה לפתוח עסק, אם מישהו רוצה להתעסק עם הרשויות, המצב במדינת ישראל הוא בלתי סביר ביחס למדינות האחרות.
אראל מרגלית: לפעמים צריך לעבור 18 תחנות.
אראל מרגלית: זה לא שכל רשות אין לה דרישה לגיטימית, יש לה דרישה לגיטימית, אבל האופן שבו זה עובד הוא בלתי נסבל.
<רועי כהן: עד שאתה מקבל את האישור הזה, פג לך התוקף של האישור שנתן לך הגורם השני.
דוד אמסלם: עוד מעט ניתן לך את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: אראל, תתכנס.
אראל מרגלית: עשינו איזשהו סקר.
אראל מרגלית: רבותיי, בעל עסק קטן - וככל שהעסק קטן, הזמן הוא גדול יותר – מבלה פחות או יותר שישים אחוזים מהזמן שלו מול הרשויות.
אראל מרגלית: אני הצעתי הצעה ואני מזמין אתכם להיות שותפים לה ולהפוך אותה להצעה ממשלתית, וגם את רועי, One stop shop.
אראל מרגלית: כלומר, תארו לעצמכם מצב שבכל עיר יש מקום אחד, קודם כל מקום פיזי, שהוא המקום של העסק הקטן שבו הממשלה, משרד הפנים, העירייה ורשויות המסים מרכזות את אותם אנשים שצריכים להתעסק עם העסק הקטן.
אראל מרגלית: שנית, יש צ'מפיון, יש גורם אחד שמייצג את העסק.
אראל מרגלית: יש את זה במקומות אחרים.
אראל מרגלית: כלומר, יש לך פתאום רפרנט שנחליט ביחד מי הוא – אם משרד הפנים ממנה אותו, אם הרשות לעסקים קטנים ממנה אותו או אם העירייה ממנה אותו, לא משנה, אבל הוא מייצג.
אראל מרגלית: כלומר, כל הדרישות גם הלגיטימיות של כל המשרדים, פתאום מתרכזים אצל בן אדם אחד והוא אמור להיות זה שמתכלל ופותר.
אראל מרגלית: אני אומר לכם שבמקומות בעולם שם זה נעשה, העסק הקטן פתאום קיבל שטיח אדום לפעילות.
אראל מרגלית: לכן היום אנחנו רוצים לקחת את אותה יוזמה דווקא במשרד הפנים, שהוא משרד קריטי בסיפור הזה, ולנסות לקשר בתוך התהליך את הרשות לעסקים קטנים ולנסות להביא משהו שישרת את העסק הקטן בצורה הרבה יותר פשוטה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת רועי פולקמן.
דוד אמסלם: אראל כבר דיבר גם בשמך.
רועי פולקמן: אני לא אדבר על המקרו.
דוד אמסלם: באנו לשמוע את המשרדים ולדעת למה התקנה לא התקדמה.
רועי פולקמן: אני אדבר רק על הצד של הרישוי.
רועי פולקמן: קודם כל, תודה.
רועי פולקמן: אני מעריך מאוד את זה שבימי תקציב אתה מקיים את הדיון.
רועי פולקמן: אני רוצה לומר כמה דברים על רישוי עסקים ולא על המקרו כי על המקרו דיבר אראל.
רועי פולקמן: לפי הנתונים של 2015, משרד הפנים, 131 אלף עסקים טעוני רישוי במדינת ישראל, מתוכם, הערכה שלנו, 41 אלף עסקים ללא רישיון.
רועי פולקמן: לפחות שלושים אחוזים מהעסקים עובדים ללא רישיון, סדר גודל, ואנחנו רואים עלייה הדרגתית בכמות העסקים שפועלים במדינת ישראל ללא רישיון.
רועי פולקמן: כמובן האחוז גבוה יותר בפריפריה, במגזר הערבי ובעוד מקומות.
רועי פולקמן: כמובן שרוב העסקים שפועלים לא רישיון הם בתחום המזון ואת זה צריך להגיד.
רועי פולקמן: נבדקו נתונים גם של משרד הפנים וגם של משרד ראש הממשלה, גם לה"ב עשתה על זה עבודות, וידידיי ממשרדי הממשלה מוזמנים לשמוע.
רועי פולקמן: הסיבות בגללן אין רישיון עסק לעסקים הן תכנון ובנייה, כיבוי אש, משרד הבריאות.
רועי פולקמן: אלה שלושת הגורמים שנמצאו בבדיקה מקיפה.
רועי פולקמן: ואני אומר שזה גם תואם עבודות שאני בזמנו עשיתי בעיריית ירושלים עם העסקים הקטנים.
רועי פולקמן: הקמנו אגף לקידום עסקים במודל ה-One stop shop עליו דובר וביצענו סקר מאוד גדול עם בעלי העסקים, שחלקו בוצע ממש לפני שנה.
רועי פולקמן: הסיבות המרכזיות לעסקים טעוני רישוי שאין להם רישיון - כשאתה שואל את כל העסקים טעוני הרישוי למה אין להם רישיון עסק, התשובות הן שלוש - תכנון ובנייה, כיבוי אש, משרד הבריאות.
רועי פולקמן: אלה נתוני משרד הפנים, נתוני לה"ב וכל סקר שתרצו.
רועי פולקמן: אנחנו לא נגד מישהו אבל אנחנו צריכים למצוא את הפתרון ולייצר את המשאבים.
רועי פולקמן: זאת לא לעומתיות כלפי משרד כלשהו, לא נגד כיבוי אש ולא נגד בריאות.
רועי פולקמן: אנחנו אתכם אבל השלב הראשון הוא להכיר בבעיה.
רועי פולקמן: שלושים אחוזים, אם לא יותר, מהעסקים, אין להם רישיון.
רועי פולקמן: העסקים שיש להם רישיון – וזה תואר יפה בוועדה הקודמת על ידי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שסיפרה על העסק של סבתה שפעל שבעים שנים, פסלו לה את רישיון העסק וארבע שנים בעיריית תל אביב לקח לה להוציא רישיון עסק לעסק וזה עוד לעסקים שכן הוציאו את הרישיון כי יש שם אנשים נחושים.
רועי פולקמן: כאן יש כשל ולא משנה כרגע אם זה שולחן עגול של המשרדים האלה, אם זאת מערכת מחשוב שאמרו לי שקיימת, אם אלה המפרטים, אבל לפחות השלב הראשון הוא בואו נתמקד בבעיה.
רועי פולקמן: בואו נתחיל מזה ונחשוב ביחד היכן הבעיות, אם זה תקציב, אם אלה מערכות מחשוב, אם זה תיאום בין הרשויות וכולי.
רועי פולקמן: אנחנו נפתור את זה.
רועי פולקמן: בשלושה מקומות הבעיות האלה קיימות – רישוי ובנייה, בריאות, כיבוי אש.
רועי פולקמן: חברים, אלה עיקרי הדברים.
רועי פולקמן: זה בר טיפול.
רועי פולקמן: בואו נשים יד, נוריד את האחוז שפועלים ללא רישיון ונקצר דרמטית את הזמנים.
רועי פולקמן: לא צריך להוציא רישיון בארבע שנים.
רועי פולקמן: תודה.
דוד אמסלם: מישהו רוצה להוסיף?
דוד אמסלם: לא חובה.
חיים ילין: שבע וחצי שנים כראש רשות הייתי בצד אחד ועכשיו אני מקווה מאוד שאוכל לעזור כדי לשנות קצת את המציאות.
חיים ילין: ראש רשות שרוצה תב"ע, פחות או יותר כל שבועיים מתווסף לו עוד נספח.
חיים ילין: עד שהוא גומר את הנספחים של אותה תב"ע, כבר צצו עוד שלושה-ארבעה נספחים והוא רודף אחרי הזנב של החתול, של עצמו כי רוצים גם לעשות לו טרנספר.
חיים ילין: לאחר שסיימת את התב"ע אתה עובר עכשיו לוועדה המחוזית, עברת לוועדה המחוזית וכל משרדי המשרדים שיושבים כאן, יש להם מה להגיד.
חיים ילין: אחרי שעברת את הוויה דולורוזה הזאת, ואולי הצלחת, אתה מגיע לוועדה המקומית.
חיים ילין: לך עכשיו תוציא היתר, גמרת.
חיים ילין: לך תוציא עכשיו טופס ארבע, גמרת.
חיים ילין: עכשיו לך תוציא רישוי עסק.
חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה בצער.
חיים ילין: כבאות אש הוא אחד המקומות שלוחמי האיש מקריבים את חייבם למען ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל אבל מה הקשר בין זה שהם צריכים עכשיו לבוא ולתקוע עסק במשך שנים על גבי שנים?
חיים ילין: אותה יד שמצילה, היא לא שמה לב אבל היא לא נותנת לעסקים להתפתח.
חיים ילין: משרד הבריאות מציל חיים, אבל מצד שני לכו תקבלו אישור למסעדה במשרד הבריאות.
חיים ילין: אם אתה לא בונה את זה מחדש ואתה הולך לשפץ, שתהיו לי בריאים כי רק מזה אפשר למות.
חיים ילין: נשמעה טענה כאילו אנחנו לא יודעים מה אנחנו אומרים.
דוד אמסלם: אל תתייחס לטענות.
חיים ילין: אני אומר לכם שלא יעזור כלום כי הרי מה אנחנו עושים כראשי רשויות?
חיים ילין: אנחנו מבקשים לפחות מינימום אישור ממשרד הבריאות, אישור מכבאות והצלה ואז אנחנו חותמים על מה שנקרא רישוי עסק זמני שנותן אפשרות לאותו עסק, תוך כדי שהוא עובד, לנסות להסדיר את הדברים.
חיים ילין: זה מה שיש.
חיים ילין: ומי הפושע?
חיים ילין: ראש הרשות, ראש העיר שרוצה לקדם את העיר שלו, רוצה לקדם את העסקים שלו והוא עובר על החוק.
חיים ילין: אם חס וחלילה באותה שנה יקרה משהו, הוא יעלה לבית המשפט, הוא ולא אף אחד אחר.
חיים ילין: הגיע הזמן שמשרד הבריאות וכבאות והצלה ייקחו אחריות וישבו ביחד, יבינו את נושא התכנון.
חיים ילין: אני מאוד מקווה שכל הנושא שעבר לאוצר ועכשיו עוד פקחים, איכשהו יגיע למקום טוב יותר כי אחרת אני לא רואה את האור.
דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.
דוד אמסלם: אלעזר, בבקשה.
אלעזר שטרן: אני רוצה משפט אחד גם לחברים מכבאות והצלה וגם למשרד הבריאות.
אלעזר שטרן: מה שזה עושה בסוף, כמו שבסוף יש הון שחור במדינה במיוחד במקומות בהם יש עודף מס ומכריחים אנשים לעבוד לא כמו שצריך, לכן האחוז הגדול הזה של בעלי העסקים בלי הרישיון.
אלעזר שטרן: אם אנשים היו יכולים להבין שרישיון הוא דבר בר השגה, היו יותר אנשים עם רישיונות.
אלעזר שטרן: אני חושב שההסתכלות הזאת על ההכבדה הזאת, בסוף היא פוגעת בכולנו יחד.
עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב ראש, אנחנו מנסים למצוא את הדרך היותר טובה.
עבדאללה אבו מערוף: עובדה שיש בעיה ובמהלך הרישוי אכן יש הרבה חסמים.
עבדאללה אבו מערוף: זה תהליך בירוקרטי בו יש הרבה חסמים לא צודקים ולא נכונים.
עבדאללה אבו מערוף: יש מחסומים ומכשולים.
עבדאללה אבו מערוף: אולי המכשולים מכוונים או לא, אבל הם קיימים.
עבדאללה אבו מערוף: צריך למצוא את הדרך הנכונה מצד אחד לתת את הרישוי בצורה נכונה.
עבדאללה אבו מערוף: לא כל עסק קטנטן צריך את האישורים האלה, גם של כבאות והצלה, גם בריאות וגם תכנון.
עבדאללה אבו מערוף: אולי צריך לחשוב כי אולי לא צריך את משרד הבריאות בכל עסק?
דוד אמסלם: אחר כך נדבר על זה.
עבדאללה אבו מערוף: שליש מהעסקים לא מאושרים.
עבדאללה אבו מערוף: כמובן שצריך לבצע את כל מה שדרוש אבל לא צריך להמציא דברים אותם לא צריכים.
עבדאללה אבו מערוף: גם על זה צריך לחשוב.
דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לרועי כהן, נשיא לה"ב, בבקשה.
דוד אמסלם: אחרי כן נשמע את המשרדים עצמם.
<רועי כהן: שלום לכולם.
<רועי כהן: ברצוני להודית ליושב ראש הוועדה חבר הכנסת דודי אמסלם שבאמת שמעתי על פועלו ואני שמח שהוא קיים כאן ביום העסקים הקטנים דיון בנושא רישוי עסקים שלצערנו עבור העסקים הקטנים והבינונים בישראל הוא אחת הרעות החולות שהעסקים הקטנים והבינונים סובלים ממנה.
<רועי כהן: נכון להיום תהליך רישוי העסק בישראל הוא תהליך ממושך ומייגע שמפיל חללים רבים בדרך.
<רועי כהן: לצערי יש כוונות טובות, ואמרתי את זה גם בוועדת הכלכלה, של הממשלה ושל הכנסת.
<רועי כהן: הייתה החלטה שהתקבלה ב-2011 מספר 3409, ייעול התהליכים הרגולטוריים הקשורים להקמתם ופעילותם של עסקים קטנים ובינוניים והקטנתה עומס הבירוקרטי.
<רועי כהן: שום דבר מאז לא נעשה ובפועל, צר לי שאני הולך לומר זאת, מדינת ישראל בתחום רישוי העסקים – ואני אומר את זה כמי שמכהן כמעט 12 שנים כחבר מועצה וכסגן ראש עיר בעיר חולון – הפכה למדינת ישראבלוף.
<רועי כהן: מה קורה?
<רועי כהן: איך קיימים בכל זאת עסקים קטנים ובינוניים?
<רועי כהן: אנשים מחליפים שמות, מחליפים חברות, עושים כל מיני מניירות כדי להמשיך לנהל את העסק שלהם, רק כדי לברוח מהבירוקרטיה של הקמת עסק קטן ובינוני בישראל.
<רועי כהן: זה לא יכול להיות שאנחנו נמצאים כאן בכנסת ישראל ואנשים יודעים את זה.
<רועי כהן: יש כאן ראשי רשויות ואני אומר לכם כמי שהוא חלק, אנחנו יודעים את זה שאחרי שנה הוא מעביר את זה או על השם של האח שלו או על השם של הדוד שלו ואנחנו ממשיכים ומנהלים אתם מאבקים.
<רועי כהן: תובע עירוני מיוחד מועסק רק כדי לרדוף אחרי אותם אנשים.
<רועי כהן: בואו נשים דברים על השולחן.
<רועי כהן: חבר הכנסת אמסלם, אתה איש תכליתי ואתה באמת דורש מהמשרדים לתת לך תשובות.
<רועי כהן: שייתנו לך תשובה מדוע קרוב ל-35 אחוזים מהעסקים הקטנים והבינוניים בישראל עובדים ללא רישוי ומדוע איך תהליך שבו יוצרים מצב שזה הרבה יותר קל ופשוט.
<רועי כהן: אני אומר את זה כמי שנמצא שם.
<רועי כהן: זה לא יכול להיות שעסק כל הזמן ימצא את עצמו.
<רועי כהן: אתה נותן היום אישור למספרה, אתה לא יודע שהוא צריך להוציא את המגבות החוצה?
<רועי כהן: למה אתה רודף אחריו אחרי שהוא מוציא את המגבות החוצה?
<רועי כהן: נתת לו אישור להקים מספרה, למה אתה צריך לרדוף אחריו.
<רועי כהן: איפה הוא ייבש את המגבות?
<רועי כהן: אני מצפה מהממשלה ומהכנסת, במקום לגרור רגליים, לבוא ולשים את הנושא הזה כנושא המרכזי בקידום של העסקים הקטנים והבינוניים בישראל.
<רועי כהן: תודה רבה לכולם.
<שרה חמודה: כן.
דוד אמסלם: לפני שאני נותן את רשות הדיבור, אני רוצה לומר שתי מלים.
דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא באופן אישי.
דוד אמסלם: אני מתחבר לדברים של רועי.
דוד אמסלם: אני עבדתי בעירייה עשרים שנים ואני מכיר כמעט את כל המקרים הכי הזויים שקרו.
דוד אמסלם: באמת, לא יעלה על הדעת ששליש מבעלי העסקים, בעיקר בתחום המזון, פועלים ללא רישוי.
דוד אמסלם: נותנים להם קנסות, סוגרים אותם, בקיצור, מתעללים בעסקים האלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אלה לרוב אנשים שקמים בבוקר לפרנסתם.
דוד אמסלם: זה לא מפעל היי-טק.
דוד אמסלם: אדם יש לו חנות פלאפל, יש לו מסעדה קטנה והוא מוצא את עצמו מול בירוקרטיה בלתי סבירה.
דוד אמסלם: מצד שני כמובן התקנות באות לשמור על שלום הציבור.
דוד אמסלם: אבל היות ובעצם החוק חוקק ב-2010 והתקנות הותקנו ב-2012, אני מניח שמישהו חשב ואמר שב-2012 או ב-2013 העסק יסודר אבל הפקידים צריכים ללכת לנופש ולחופש, אז אולי חודשיים נשארים להם כדי לעבוד.
דוד אמסלם: אנחנו ב-2015 וכרגע העסק הזה לא מתקדם.
דוד אמסלם: אני כרגע מטקס עצה עם עצמי איך אנחנו מתקדמים בנושא מהסוג הזה.
דוד אמסלם: אני רואה את משרד הפנים כפיבוט של הנושא כי חוק רישוי עסקים חונה אצלו, אבל מה, יש לו שותפים.
<שרה חמודה: בגלל זה כל הקושי.
דוד אמסלם: יש לו הרבה שותפים.
דוד אמסלם: כל שותף קם בבוקר ואומר שאין לו זמן, אין לו כסף, אין לו את זה וזה.
דוד אמסלם: אם אלה היו העובדים שלי, אני מניח שהם היו הולכים הביתה או שהיו קובעים את התקנות אתמול.
דוד אמסלם: זאת הבעיה וזה הסיפור כך שאני עכשיו הולך לעשות עבודת מטה כיושב ראש ועדת הפנים כאילו אני עכשיו מנכ"ל משרד ראש הממשלה, כדי לסגור ולבדוק למה אחרים לא עובדים.
דוד אמסלם: משרד הפנים, תגידי את מה שיש לך ואחרי כן נעבור בתחנות.
<שרה חמודה: כמו שלירון אמרה יש רפורמה ואני כאן לעדכן לגבי מצבה.
<שרה חמודה: ב-20 באוקטובר סוף סוף פורסמו 11 מפרטים אחידים.
<שרה חמודה: המפרטים פורסמו באתר ממשל זמין.
אראל מרגלית: אוקטובר השנה?
<שרה חמודה: הם פורסמו באתר ממשל זמין וגם ברשומות המדינה.
דוד אמסלם: מפרטים של מי?
<שרה חמודה: המפרטים מעורבים של משרדי הממשלה.
דוד אמסלם: כל משרדי הממשלה?
דוד אמסלם: היה איזה משרד אחד שלא פרסם?
<שרה חמודה: לא.
<לירון אדלר: רק ל-11 סוגים של עסקים.
<שרה חמודה: 11 סוגים.
<שרה חמודה: אנחנו הולכים לפי סוגים של עסקים ולא לפי משרדים.
<לירון אדלר: לאיזה עסקים פרסמו?
<שרה חמודה: למשל תחנות דלק וכולי.
<שרה חמודה: יש רשימה.
דוד אמסלם: אני יכול לקבל את הרשימה?
רועי פולקמן: יש לזה שולחן עגול?
רועי פולקמן: שולחן של משרדי הממשלה?
<שרה חמודה: שנייה.
<שרה חמודה: תנו לי להמשיך בדברים.
<שרה חמודה: אתמול התקיימה ישיבת מנכ"לים בראשות מנכ"לית משרד הפנים.
דוד אמסלם: קודם כל, יש לך את הרשימה?
<שרה חמודה: יש לי אבל לא כאן.
דוד אמסלם: תעבירי לנו את הרשימה.
<שרה חמודה: גם פורסמה הודעה בעיתונות ולציבור.
דוד אמסלם: עד סוף היום תעבירי לי בבקשה את הרשימה.
<שרה חמודה: של 11 המפרטים.
<שרה חמודה: בסדר.
<שרה חמודה: בגדול מה שיקרה עם העסקים האלה להם פורסמו מפרטים אחידים, עסקים פעילים יוכלו להתחיל להשתמש במפרטים האלה בעוד כשלוש שנים ועסקים חדשים, מרגע פרסום ההודעה.
<שרה חמודה: זאת אומרת, זה כבר קורה.
דוד אמסלם: אתם בעצם נתתם לעסקים הישנים לעשות את ההתאמה במשך שלוש שנים.
<שרה חמודה: שלוש שנים, להתארגן.
<שרה חמודה: נכון, בתנאים שפרסמו משרדי הממשלה.
<שרה חמודה: אתמול התקיימה ישיבת מנכ"לים, כל מנכ"לי משרדי הממשלה נותני האישור, עם מנכ"לית משרד הפנים.
אראל מרגלית: איזה קסם שזה תמיד קורה רגע לפני הדיון.
<שרה חמודה: אני באה עם תשובות.
<שרה חמודה: בישיבה סוכם שכל משרדי הממשלה ימשיכו להירתם ליישום הרפורמה ולהמשך פרסום מפרטים אחידים.
<שרה חמודה: בכל שלושה חודשים – קיצרו את הזמן – יפורסם מקבץ של שלושים מפרטים בשש פעימות.
דוד אמסלם: דרך אגב, כמה מפרטים צריך לפרסם?
<שרה חמודה: 202.
דוד אמסלם: ופרסמתם רק 11?
<שרה חמודה: זה המצב.
דוד אמסלם: את אומרת שהסיכום הוא שכל שלושה חודשים אתם צריכים לפרסם מפרטים נוספים.
<שרה חמודה: יפורסמו שלושים מפרטים להערות הציבור.
<שרה חמודה: אתם צריכים לדעת שהתהליך הוא תהליך שאנחנו מקבלים הערות מהציבור ומשרדי הממשלה מטמיעים את הערות הציבור.
דוד אמסלם: אני מבין שאתם קודם כל מפרסמים את ההנחיות.
<שרה חמודה: את הטיוטה של המפרטים משרדי הממשלה מפרסמים באתר ממשל זמין.
<שרה חמודה: משרדי הממשלה מקבלים את הערות הציבור ובודקים.
דוד אמסלם: כל משרד מפרסם את המפרטים שלו?
<שרה חמודה: נכון.
<שרה חמודה: יוצא מפרט אחיד.
דוד אמסלם: שלכם, שמרכז את כל משרדי הממשלה.
<שרה חמודה: אנחנו מקבלים את הערות הציבור.
דוד אמסלם: כמה זמן אתם נותנים לפרסום?
<שרה חמודה: שלושה חודשים.
דוד אמסלם: ואז הציבור מגיב במשך שלושה חודשים ואז אתם מתקנים או לא מתקנים.
<שרה חמודה: זה היה יותר אבל צמצמנו את זה.
<שרה חמודה: אז משרדי הממשלה בוחרים איזה הערות להטמיע במפרטים ואיזה לא.
<שרה חמודה: לאחר מכן בא הפרסום הסופי של המפרטים.
דוד אמסלם: למה מתוך מאתיים מפרטים אתם מחלקים את זה לשלושים בכל שלושה חודשים?
<שרה חמודה: כי זאת הדרך שמנכ"לי המשרדים מצאו עם העובדים המקצועיים וכי זאת הדרך הנכונה יחד עם ממשל זמין שאמור לפרסם את זה באתר.
<שרה חמודה: הם מצאו שזאת הדרך הכי נכונה.
דוד אמסלם: מי תוקע לכף ידנו שכך זה יהיה?
דוד אמסלם: הרי שלוש שנים לא עשיתם כלום.
דוד אמסלם: לא את, אני לא מדבר אליך ברמה האישית.
<שרה חמודה: אנחנו מתכללים את הכול.
דוד אמסלם: אנחנו נמצאים בסף 2015 ואולי הם לא מבינים שמשהו לא בסדר.
<שרה חמודה: קמה ממשלה חדשה והשרים הם אלה שצריכים לחתום על המפרטים.
חיים ילין: אותי לא לימדו להרוג את השליח אבל בשיטה הזאת כיפת ברזל הייתה יוצאת עוד חמש שנים.
דוד אמסלם: אתם מפריעים לי.
דוד אמסלם: אני צריך להיות מרוכז ולשמוע את האנשים.
דוד אמסלם: יש כאן תכונה שכל חבר כנסת אומר את מה שהוא רוצה והולך, ואילו אני נשאר כאן כדי לשמוע את כולם ואני יושב כאן מ-8:00 בבוקר.
חיים ילין: ואתה צריך לשבת ולהבין למה חמש שנים זה תקוע ולשמוע את זה ולא להגיב?
חיים ילין: תביא לכאן פסיכיאטר שירגיע אותנו.
חיים ילין: נמצא כאן משרד הבריאות ואולי הוא יוכל לעזור לנו.
חיים ילין: תדאג לפסיכיאטר.
דוד אמסלם: דרך אגב, ברשותך עוד שאלה.
דוד אמסלם: במסגרת של 11 מפרטים, וגם אלה שבצנרת, אתם מתחילים קודם כל עם המזון, עם הדברים הכבדים או שאתם מתחילים בתחנות דלק?
<שרה חמודה: אלה שיקולים של משרדי הממשלה.
<שרה חמודה: משרדי הממשלה בוחרים איזה מפרטים.
דוד אמסלם: נניח שמשרד הבריאות רוצה להתייחס עכשיו לתחנת דלק וכבאות והצלה רוצה להתייחס עכשיו למפעל שימורים.
רועי פולקמן: שאלה נפלאה, אבל התשובה היא לא.
רועי פולקמן: אין קשר בין מה שאמרת.
רועי פולקמן: מפרטים של העסקים אולי הכי רבים, לכאורה הסטנדרטים היו צריכים להיות, נגיד מי אלה הארבעים אחוזים שאין להם רישוי עסק.
רועי פולקמן: יש תעדוף.
רועי פולקמן: אתם בניתם מנגנון תעדוף שאומר נגיד ארבעים אחוזים מזון?
רועי פולקמן: אז התחלנו מהמזון?
רועי פולקמן: ראיתי חלק מהמפרטים.
רועי פולקמן: עשיתם מפרט להדברה.
רועי פולקמן: אלה דברים מאוד חשובים.
<קריאה: גם מסעדות, אדוני.
רועי פולקמן: האם היה שיקול דעת לתעדוף?
אראל מרגלית: אני רוצה להגיד משהו למשרד הבריאות לגבי מסעדות.
אראל מרגלית: יש לי המון כבוד למשרד הבריאות ואני רוצה שהמסעדות יהיו נקיות, כולנו רוצים לאכול אוכל בריא ונקי.
אראל מרגלית: אתם לקחתם איזושהי תקנה של דרום וולש באוסטרליה, לא תקנה של פריס, לא של לונדון, לא של ניו יורק אלא של המקום הכי תובעני בעולם, ושמתם את זה.
אראל מרגלית: היה לנו ויכוח מאוד גדול עם מנכ"ל שמשרד הבריאות, עם פורום המסעדות והמסעדנים בפעם שהבאה.
אראל מרגלית: אתם שמתם את זה בצורה כזאת שכל מנת פלאפל הייתה צריכה שיהיה כתוב עליה מה רמת הקלוריות שלה.
אראל מרגלית: כלומר, אני רק אומר שמצד אחד העולם הקולינרי, עולם המסעדנים, עולם המסעדות בישראל התקדם.
דוד אמסלם: אתה שאלת שאלה או אתה נותן נאום?
אראל מרגלית: אני לא נותן נאום.
אראל מרגלית: אני אומר איפה זה עומד.
אראל מרגלית: אני הכנתי את העסק, עשיתי פגישה עם משרד הבריאות עם פורום בעלי המסעדות כדי שיגידו.
אראל מרגלית: אני מעלה את מה שעלה שם וזה חשוב לדיון.
דוד אמסלם: יש לי כאן בעיה בתהליך.
דוד אמסלם: אני עכשיו עוד לא במסעדה.
דוד אמסלם: אני לא מנהל דיונים בשביל טלוויזיה או נאומים לאומה.
דוד אמסלם: אני מבין שיש כאן – ותאמין לי שזאת בעיה שחוזרת על עצמה – בעיה בין משרדי הממשלה שהם לא מדברים אחד עם השני ואני מנסה כרגע לקדם את זה ולא להטיף להם מוסר.
דוד אמסלם: אני רוצה לראות איך אנחנו מתקדמים שם.
דוד אמסלם: אני מבין שבעצם העסק חונה אצל משרד הפנים כי החוק הוא אצלו.
דוד אמסלם: כאשר החוק הוא אצלך, אתה קודם כל אחראי הראשי.
דוד אמסלם: כך אני מבין אלא אם כן אני טועה.
<שרה חמודה: אבל הבעיות עליהן אתה מדבר, יש את הוועדה הבין משרדית.
דוד אמסלם: מי מנהל את הוועדה הבין משרדית?
<שרה חמודה: היושב ראש הוא אשר גרנר.
<שרה חמודה: הוא מונה היום.
דוד אמסלם: מטעם מי הוא?
<שרה חמודה: מטעם משרד הפנים.
דוד אמסלם: למה הוא לא כאן?
<שרה חמודה: כי הוא במילואים ואני במקומו.
דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה פשוטה.
דוד אמסלם: למה המקצב הזה של 11.
דוד אמסלם: קודם כל, אני מתחבר למה שאמר רועי.
דוד אמסלם: הרי בסוף אתם צריכים לתעדף.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני שבסוף אתם עושים איזה משהו לגבי כמה מדבירים שיכול להיות שזה חשוב אבל אם ארבעים אחוזים מהבעיות נוגעות למסעדות, למה לא להתחיל עם המסעדות?
<שרה חמודה: פורסם לגבי תחנות דלק, פורסם לגבי מסעדות.
<שרה חמודה: אני אעביר לך את הרשימה.
דוד אמסלם: בסוף הפקיד צריך להקדיש את הזמן שלו להנחיות.
דוד אמסלם: הרי אתם אומרים.
דוד אמסלם: מבחינתי, אני לא מבין למה הם הגיעו לשלושים בשלושה חודשים.
דוד אמסלם: אם צריך לקחת ייעוץ של עוד איזה מאתיים פקידים, מביאים אותם.
דוד אמסלם: לוקחים משרד חיצוני שיכתוב.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים איך זה עובד.
דוד אמסלם: הרי אם אני רוצה לסגור את זה בחצי שנה, אני סוגר.
חיים ילין: הולך למקורבים, למומחים ומשלם פי שלוש.
דוד אמסלם: כדי לכתוב הנחיות, יש דרכים איך לעשות את זה.
אראל מרגלית: הנה, אשר הגיע.
דוד אמסלם: אשר, התגעגענו אליך.
<שרה חמודה: אשר, בוא תציל אותי.
דוד אמסלם: אשר, אני אשאל אותך את שאלת ה-69 אלף דולר כי היא הכי מעניינת אותי.
דוד אמסלם: אני מבין שבעצם אתה מרכז את הוועדה הבין משרדית.
<אשר גרנר: אני יושב ראש הועדה.
דוד אמסלם: אתה לא מרכז אלא היושב ראש שלה.
דוד אמסלם: החוק חונה אצלכם ואתה יודע מה דעתי גם לגבי החופים וכולי.
דוד אמסלם: כל פעם אני אומר לך את הדברים.
דוד אמסלם: אותי מעניין בתהליך הזה שתגיד לנו האם יש משרד ספציפי שעושה לך בעיות ולא משתף פעולה ואם יש, תגיד לנו מי זה ותנקוב בשם פרטי ושם משפחה.
דוד אמסלם: שנית, מה אתה צריך כדי לסיים את כל התהליך הזה במהלך חצי שנה מהיום.
<אשר גרנר: נלך מהסוף.
<אשר גרנר: התהליך לא יסתיים בחצי שנה.
<אשר גרנר: התהליך יסתיים על פי שש הפעימות שקבענו - - -
<אשר גרנר: מסיבה פשוטה.