GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<תומר רוזנר: ההיתר הספציפי שניתן לאותו בניין אמר רק מגורים, שזה דבר שהוא אפשרי וקורה הרבה.
דוד ביטן: אז הוא מגיש שינוי.
אורי מקלב: אם התכנית מאפשרת אז למה - - - אנחנו עכשיו הולכים לאכוף את חוק התכנית לבנייה, ואת חוק השימוש החורג שאנחנו רוצים להרבות דירות בישראל, אנחנו הולכים רק על הציר הזה.
אורי מקלב: אם זה שימוש חורג מהיתר, למה אנחנו צריכים לרדת לרזולוציות כאלה?
אורי מקלב: אנחנו נצטרך לבדוק שהוא הצטרך לעשות תהליכים ביורוקרטיים וכלכליים נוספים.
אורי מקלב: אבל מותר לו - - -
דוד ביטן: למה לא שיעשה?
דוד ביטן: אבל הוא ישלם בכל מקרה.
<אלדר דוכן: אסור לו, זה החוק.
אורי מקלב: החוק נוצר רק לציבור שחורג מתכנית ולא על פיה, דבר אחד.
אורי מקלב: דבר שני שיהיה ברור גם כן.
אורי מקלב: יש שימושים חורגים בתוך דירות, יש דירות מגורים שמשמשים.
אורי מקלב: יש חדר אחד לקליניקה פרטית לקוסמטיקה, יכול להיות שהוא מוציא שימוש חורג, ודאי.
אורי מקלב: אני לא אבקש ממישהו עכשיו שהוא לא השתמש בבית שלו הוא אם הוא הצטרך שימוש חורג מכיוון שיש לו חדר אחד שמשמש לקוסמטיקה.
אורי מקלב: זה ברור שלא לזה הכוונה.
אורי מקלב: דירות שלא ישתחררו, לא הצטרכו להעביר את כל התהליך, ולא נאסור להם לבקש שימוש חורג מחדר מתוך הדירה שלו.
אורי מקלב: אתה אומר ודאי, זה צריך להיות בחוק.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על דירות מגורים.
דוד אמסלם: הרעיון כאן זה לפנות דירה.
דוד אמסלם: אם עכשיו מישהו פתח בתוך הבית שלו חדר ואשתו עושה מניקור, זה לא מעניין אותי כרגע, אני לא בא להסדיר - - -
דוד ביטן: החוק הזה בעצם מה עושה?
דוד ביטן: הוא בעצם לוקח מוועדות בניין עיר את הסמכות לתת שימוש חורג במקרים האלה, כי אחרת כל אחד יכול לבקש מדירה למשרד וכו'.
דוד ביטן: המטרה של החוק זה לפנות דירות.
דוד ביטן: אם אדם גר בבית וגם עובד בבית באיזושהי סיטואציה, אז צריך לכתוב את זה במפורש.
דוד ביטן: אם לא תכתוב, ועדות בניין עיר לא ידונו בבקשה.
דוד ביטן: יש משהו בזה, צריך לנסח את זה.
<תומר רוזנר: הערה שנייה של חבר מקלב אנחנו מקבלים.
דוד אמסלם: מה שחבר הכנסת מקלב אומר, שאם יש למישהו דירת ארבעה חדרים, ואשתו החליטה להיות ספרית – פינתה את אחד החדרים בבית.
<צחי דוד: אנחנו מקבלים את ההערה.
<תומר רוזנר: בסדר, ההערה מתקבלת.
דוד ביטן: אני אומר דבר - - - מוניציפלי לא קטן.
דוד ביטן: בסופו של דבר אם בדירות האלה יבואו לגור אנשים, הם צריכים גם שירותים ציבוריים.
דוד ביטן: אם העיריה עצמה תוכל לשמש שימוש חורג בשביל הדברים הציבוריים לאזור הזה, אנחנו נהפוך למצב שלא יהיה אפשר לגור שם.
דוד ביטן: עכשיו מגיעים 300 זוגות לגור במשרדים שפונו משכונה מסוימת, עכשיו צריכים שירותים ציבוריים, הם צריכים גני ילדים.
דוד ביטן: הצטרכו מרפאה, הצטרכו מתנ"ס לתת שירותים כאלה ואחרים, גם העירייה גם לא תוכל לתת.
דוד ביטן: העיריה רוצה לתת טיפת חלב.
דוד ביטן: מה זה שייך לעירייה?
דוד ביטן: היא לא פוגעת בעירייה.
דוד ביטן: איזה שימוש חורג?
דוד ביטן: היא יכולה.
אורי מקלב: לא יכולה
דוד ביטן: זה נקרא שימוש ציבורי.
דוד ביטן: תסלחי לי, יותר טוב שראש העיר התפטר.
דוד ביטן: על זה אני צריך לחוקק חוק.
דוד ביטן: יש לה מספיק מבני ציבור לעשות את זה.
דוד אמסלם: בגדול, מה שחשוב לי כרגע הנושא של הרפואה.
דוד אמסלם: תסגרו את זה איתנו עד מחר ונסגור את העניין.
דוד אמסלם: שבו עם הקופות ועם הרשויות המקומיות ותנעלו את הסיפור הזה.
בצלאל סמוטריץ': שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו פותחים את הנושא השני על סדר היום של הוועדה – הצעה לדיון מהיר של חבר הכנסת דב חנין.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, לא נוכח.
בצלאל סמוטריץ': הנושא: הנחיה בלתי חוקית של עיריות בדבר הדרת עובדים ערבים מבתי-ספר.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, יציג את הנושא.
דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש, עמיתיי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני ביקשתי את הדיון המהיר הזה מכיוון שאנחנו מתמודדים עם תופעה מסוכנת ובלתי נסבלת של מגמות הדרה, הרחקה והטרדה.
דב חנין: אנחנו מדברים, אם כן, על תופעה חמורה, מסוכנת, בעייתית של הדרה, הרחקה, גירוש, פיטורים, הצקה לעובדים ערבים.
דב חנין: הדבר הזה חמור במיוחד, ומסוכן במיוחד בימים שבהם אנחנו נמצאים במתח מאוד גדול, ישנו פחד בציבור, ישנו לחץ, כולם מפחדים.
דב חנין: יהודים מפחדים וערבים מפחדים, ויש באמת דברים איומים שקורים.
דב חנין: במצב הזה, במקום לנהל מדיניות של הרגעה, במקום לנהל מדיניות של שיקול דעת, ושל אחריות, גורמים שונים, כולל למרבית הצער והזעזוע גם גורמים ציבוריים ללבות את האש, ללבות את ההפחדה, ולפגוע בעובדים שאין לי כלפיהם שום טענה, שאין כלפיהם שום ביקורת, שהם בסך הכול רוצים להגיע למקום עבודתם, להתפרנס, ולהביא פרנסה למשפחתם בסוף היום – פוגעים בהם אך ורק בגלל ההשתייכות הלאומית שלהם.
דב חנין: הדבר הזה הוא בלתי נסבל, הוא בלתי אפשרי, וכפי שאני אומר גם בסוף דבריי הוא גם בלתי חוקי.
דב חנין: אדוני היושב ראש, רשימת הדוגמאות של האירועים האלה היא פשוט, הייתי אומר, כמעט אין סופית, ואני ממש לא רוצה לכלות את כל זמן הדיון שלנו בדוגמאות, אבל אני אביא כמה דוגמאות כדי לסבר את האוזן.
דב חנין: עיריית רחובות – כל הדוגמאות הן על סמך פרסומים מהתקשורת, זאת אומרת, זה לא דברים שמישהו עשה בשקט ובסתר והתבייש לעשות, אלא מדובר על ראשי רשויות, או גורמים בכירים שגם עושים מעשה פסול, ולכאורה עברייני, וגם מפרסמים אותו, אפילו מתגאים בו.
דב חנין: אני רוצה לתת כמה דוגמאות, ושוב, כל הדוגמאות הן מהתקשורת.
דב חנין: אני רוצה כאן להביע תודה למטה למאבק בגזענות בישראל, למרכז הרפורמי לדת ומדינה על העבודה הרבה שנעשתה בריכוז הדוגמאות ובמעקב אחרי התופעה החמורה הזאת.
דב חנין: אז עיריית רחובות מורה לא לאפשר כניסת בני מיעוטים למוסדות החינוך בעיר לשם ביצוע עבודות קבלן.
דב חנין: במכתב מאת ראש העירייה, נמסר להורים כי על פי הנחייתו לא יוכנסו פועלים ערבים למוסדות חינוך.
דב חנין: בהוד השרון הורה ראש העיר כי הניקיון השוטף במוסדות החינוך יועבר לשעות אחר-הצהריים זאת מטעמי ביטחון.
דב חנין: בפועל, עובדי הביטחון הינם רובם ככולם ערבים.
דב חנין: בגבעתיים, הופסקו עבודות שיפוץ, והעירייה התחילה בדיקה משפטית האם ניתן יהיה להחליף את עובדי הניקיון הערבים בעובדים מקרב מבקשי המקלט מאריתריאה.
דב חנין: בתל-אביב - העבירה העירייה את כל העבודות המבוצעות על-ידי פועלים חיצוניים לשעות אחר-הצהריים.
דב חנין: במודיעין - הופסקה עבודת פועלים, חצרנים ונותני שירותים חיצוניים אחרים קליל, ועובדי הניקיון הגבוהים עובדים תחת שמירה והשגחה.
דב חנין: בנס ציונה - שלחה מנהלת אחת מבתי הספר הודעה להורים, ובה נכתב – "נאסר על עובדי ניקיון ערבים להיכנס לנקות בשטח בית-הספר.
דב חנין: הקב"ט ואנשי הרשות החליפו את העובדים בעובדות, ובנוסף, הוחלט שעבודות ניקיון התבצעו בבית-הספר לאחר סיום שנות הלימודים ובמשך שעה בלבד".
דב חנין: זה שאנחנו נמצאים בימים קשים, בימים מסוכנים, זה דבר ידוע.
דב חנין: וזה שיש דברים איומים של פגיעות, ופיגועים שכולנו מסביב לשולחן הזה מתנגדים להם, בוודאי שמדובר חס וחלילה בפגיעה בילדים, כולנו מתנגדים לדברים האלה.
דב חנין: אלה הם דברים איומים, אבל מול הדברים האלה, צריך להתנהל באופן אחר לחלוטין, באופן הפוך לחלוטין.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אני אומר את זה בזהירות, כי אני לא יודע את זה עובדתית, אבל קראתי שבהיסטוריה היו מקרים שהיו יהודים שגנבו, זה קרה, ככה אומרים לפחות מבחינת הפרסומים.
בצלאל סמוטריץ': עד כדי כך זה קרה, עד שהקב"ה מצא לנכון לאסור את זה, אתה יודע שאם לא היה אוסר, זה לא היה קורה.
דב חנין: ולמרות זאת, אם אנחנו נתקל באיזשהו פרסום שאומר – בואו נגביל את היהודים, אתם יודעים, יש יהודים שגנבו, אנחנו כולנו היינו מתקוממים על הדבר הזה.
דב חנין: נמצא אתנו ראש אגף השוויון בהסתדרות ד"ר סוהיל דיאב, וזו הזדמנות, אדוני, לברך אותך, גם על ההצטרפות שלך לדיון, וגם על ההובלה של ההסתדרות בכל הנושא הזה, והאגף שאתה עומד בראשו בפרט.
עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לברכות.
דב חנין: נמצאים אצלנו במדינת ישראל מאות אלפי אזרחים ערבים שעובדים בכל תחומי החיים.
דב חנין: יכול להיות שיש גם אזרח ערבי שגנב - יכול להיות.
דב חנין: יכול להיות שיש גם אזרח ערבי, באמת, אחת למקרים ספורים ובודדים שמעורב באיזשהו פיגוע - אני מדבר על אזרחים – אני לא מדבר כרגע על אנשים מהשטחים או דברים כאלה.
דב חנין: מקרים נדירים ויוצאי דופן שכל מקרה אנחנו זוכרים אותו אחר-כך להרבה זמן.
דב חנין: רע מאוד - אם בן-אדם לוקח סכין, וחס וחלילה דוקר, חייבים לפעול נגדו במלוא חומרת הדין, ולפעול נגדו מאוד בתקיפות.
דב חנין: מה הקשר למאות אלפים שלא עשו שום דבר?
דב חנין: כמו הקשר בין כל היהודים בעולם, לבין אותו יהודי שגנב?
דב חנין: זו בדיוק צריכה להיות הגישה שלנו, היא לא יכולה להיות אחרת בשום צורה ואופן.
דב חנין: אני רוצה להתקדם ולומר, שכל המהלכים האלה שאנחנו שומעים אותם, ככל שמתייגים אנשים על בסיס מוצאם, על בסיס השתייכותם הלאומית, והופכת קבוצות גדולות של אנשים למסוכנים, לעבריינים, הדבר הזה הוא קודם כל פגיעה בזכויות עובדים, הוא קודם כל פגיעה בזכויות אדם, הוא גם פגיעה בריקמה החברתית של החברה בארץ.
דב חנין: אם אנחנו רוצים להרוס את הכול פה, ולפוצץ את הכול, ולהעלות את הכול באש - זו הדרך הבטוחה לעשות את זה.
דב חנין: להתחיל לתייג את אלה עם אלה, ואת אלה מאלה, ולהגיד ליהודים לא להגיע למקומות של ערבים, ולערבים לא להגיע למקומות של יהודים, ונגמר סדר האפשרות של חיים משותפים ושל קיום משותף בארץ הזאת.
דב חנין: אבל מעבר לזה, הדבר הזה הוא גם בלתי חוקי.
דב חנין: אנחנו מדברים, לפחות לכאורה, על-פי הפרסומים, על עבירות פליליות.
דב חנין: אנחנו מדברים על דברים שהם אסורים על-פי החוק - גם בהיבט של הסתה לגזענות, גם בפגיעה בשוויון, ובהגנה על אנשים במקומות העבודה שלהם.
דב חנין: לכן, הבקשה שלי מהדיון הזה היא לעשות כמה דברים.
דב חנין: ראשית, לצאת במסר ברור וחד-משמעי של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, שקורה באופן מאוד להפסיק בפרקטיקה, לעצור את הפרקטיקה הזו, להזהיר אישי ציבור על חובתם לפעול במסגרת החוק, ורק על-פי החוק.
דב חנין: לא לבצע עבירות פליליות.
דב חנין: לא לתייג ולסמן, וחס וחלילה גם לפגוע בעובדים בגלל ההשתייכות הלאומית שלהם, בגלל שהם ערבים - צריך להיות מסר מאוד ברור.
דב חנין: הדבר השני - אני הייתי מציע שהוועדה תפנה ליועץ המשפטי לממשלה כדי שייבחנו באופן קונקרטי כל המקרים שבהם התפרסמו קריאות - לפגוע, לפטר, להגביל, לצמצם, להדיר עובדים ערבים בגלל ההשתייכות הלאומית שלהם.
דב חנין: הדבר השלישי – צריך להיות מסר לעובדים.
דב חנין: שהכנסת נותנת מטריה של הגנה לכל העובדים במדינת ישראל, ואנחנו ניתן הגנה לעובדים אם הם נפגעים בגלל ההשתייכות הלאומי שלהם.
דב חנין: ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת היא המסגרת הנכונה לדיון כזה, מכיוון שזו הוועדה – אנחנו מדברים פה בעיקר על רשויות מקומיות ועל פניות שיצאו מרשויות מקומיות.
דב חנין: אני חושב שוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, צריכה להבהיר שאנחנו כוועדה שמלווה את הרשויות המקומיות, ועומדת לצדן של הרשויות המקומיות, אנחנו ננקוט בצעדים ונפעל נגד רשויות מקומיות שהורסות דברים כאלה.
דב חנין: אנחנו לא נעבור על זה לסדר היום ולא נשתוק, ולא נקבל את זה.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהיר בהלול.
זוהיר בהלול: אולי מהסיפא של הדברים, אני חושב שצריך להטיל סנקציות ברורות, חמורות ונחרצות כנגד ראשי רשויות מקומיות, ואפילו ארגונים שפועלים תחת אצטלא של התנהגות דמוקרטית, אבל הם פוגעים בחוק בצורה האנושה ביותר.
זוהיר בהלול: רק תמול, שלשום, התוודענו לאותו מקרה שהוא אחד מני רבים של בחור מרהט שסיים תרגילי כושר גופני בחדר הכושר, ועבר לתומו ברחוב, ורק בשל מוצאו וצבע עורו הוכה עד זוב דם.
זוהיר בהלול: אני חושב שבעצם מי שנתן את ההוראה בזמנו, וזה ראש הממשלה, והשר לביטחון פנים, שאפשרו לאנשים לשאת נשק למי שבחזקתו רישיון נשק.
זוהיר בהלול: זו הייתה בעצם אמירה של התרת דמם של הערבים.
זוהיר בהלול: לכן אין פלא שאחרים באופן פופוליסטי לקחו את החוק לידיים, ומתירים באופן דקלרטיבי, חבר הכנסת דב חנין, לא להעסיק ערבים בתחום שיפוטם המוניציפלי.
זוהיר בהלול: אגב זה החל ב"צוק איתן".
זוהיר בהלול: ראש עיריית אשקלון, בזמנו, ביקש מהפועלים, העובדים הערבים, שבדרך כלל, הם שואבי מים וחוטבי עצים, ופרנסתם מוענקת להם בעמל רב, ובקושי בלתי רגיל, והם צריכים גם להוסיף חטא על פשע, ולקבל עוד סנקציה בשל צבע עורם או מוצאם.
זוהיר בהלול: ראש העירייה בזמנו עשה זאת, ונדמה לי, אולי בפעם האחת והיחידה, ואולי הנדירה סוהיל דיאב, ידידי היקר, אפילו ראש הממשלה בסופו של דבר, נכנע לדרישה של הציבור הישראלי הנאור, ולא כל הציבור הישראלי נאור, להחזיר את הפועלים אל מקומות העבודה, ובעצם לסגת מאותה אמירה גזענית – רדיפת ערבים מזכירה לי את רדיפת היהודים באירופה.
בצלאל סמוטריץ': בבקשה לקצר, כי אני רוצה גם לתת לאנשים.
בצלאל סמוטריץ': הם כועסים עלי שאני לא נותן לאנשים שבאו מרחוק לדבר, אז שהתחשבו קצת גם בארגונים.
זוהיר בהלול: אדוני היושב ראש, אתה יודע שאני מקצר, אבל צריך לומר את הדברים.
זוהיר בהלול: רדיפת ערבים בארצם, זו ארצם של הערבים כמו שארצם של היהודים.
זוהיר בהלול: רדיפת ערבים בארצם היא כמו – באופן אסוציאטיבי מזכירה לי את רדיפת היהודים באירופה.
זוהיר בהלול: איך היהודים עם של חמלה, ועם של מוסר, עם שנרדף, ועם שהוכה, ועם שנהרג ונרצח, איך היהודים מקבלים על עצמם בתפקידים ציבוריים לעשות את העוול הבל יכופר הזה לערבים?
בצלאל סמוטריץ': זוהיר, אתה יודע יפה מאוד שאף אחד לא רודף ערבים בשל היותם ערבים, לפחות לא בדיון הזה, אני לא מדבר עכשיו על הדיון הקודם.
בצלאל סמוטריץ': בדיון הזה, אפשר להתווכח כמובן אם זה לגיטימי שאנשים מפחדים, ולכן הם לא רוצים עכשיו שערבים יעבדו לידם, כן או לא.
בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא עושה את זה מרוע, אף אחד לא עושה את זה מגזענות, אף אחד לא עושה את זה מרדיפה - זו טרגדיה אחת גדולה, שהיא תוצאה של הטרור החמור שאנחנו נמצאים בתוכו, וכל הצדדים נפגעים מהטרור הזה.
בצלאל סמוטריץ': אבל אל תשווה, בבקשה, לשואה, זה השוואה נלוזה לחלוטין.
זוהיר בהלול: עם כל הכבוד, אדוני היושב ראש, אל תשים מלים בפי.
זוהיר בהלול: אני חושב שביכולתי באופן אינטלקטואלי להתמודד עם כל סוגיה, בלי העזרה הנדיבה שלך.
זוהיר בהלול: מה שאני אומר, אני נסמך על ההיסטוריה.
זוהיר בהלול: אני יכול גם ללמד הילכות והליכות בהיסטוריה, ולכן אני אומר, שבעצם, אני מצפה מהעם היהודי להיות חמלתי ולאו דווקא לרדוף ערבים על רקע מוצאם.
בצלאל סמוטריץ': העם היהודי הוא סופר חמלתי, אני לא מכיר אף עם בעולם שמתנהג אל הערבים כמו שאנחנו מתנהגים אחרי 48' ו-67' והמלחמות, והטרור.
זוהיר בהלול: זאת בדיה.
זוהיר בהלול: אני חייב לענות לך.
זוהיר בהלול: מה שקורה בתקופה האחרונה עם הערבים, זה מוריד את ישראל מהרף הגבוה שאליו גם אני חומד וחושק.
זוהיר בהלול: אני רוצה שמדינת ישראל תתנהל בנורמות ערכיות.
זוהיר בהלול: אני לא רוצה שמדינתי, זו מדינתי תתייחס לבני עמי בצורה כזו.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתייחסים לבני עמך מצוין.
בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבו מערוף.
עבדאללה אבו מערוף: האחריות שלנו כוועדת הפנים, ולא רק כוועדת הפנים לראות את הדברים בצורה הנכונה.
עבדאללה אבו מערוף: ישנה אווירה מתוחה של הסתה, אבל האווירה הזאת שישנה באופן מלאכותי שראש הממשלה בתקשורת עצמו גייס את כל התקשורת, והכניס את אזרחי המדינה הערביים ל- - - הזה שהם לא שם עניין של טרור.
עבדאללה אבו מערוף: וככה, כאילו המלה הזאת עלה תאנה - טרור.
עבדאללה אבו מערוף: ולעשות ענישה קולקטיבית, ועם התקשורת עליהום כל הזמן, מובן, שאנשים תחת כותרת מפחדים או פחדנים בעיירות, במקומות עבודה פה ושם, נניח שאין להם את הכיוון מבחינה גזענית, או הכיוון להיות נגד ערבים.
עבדאללה אבו מערוף: אבל האווירה הזאת של הסתה ממלכתית מהממשלה, מראש הממשלה במיוחד - - -
בצלאל סמוטריץ': מי מסית?
בצלאל סמוטריץ': על מה אתה מדבר?
עבדאללה אבו מערוף: זו בעיית התקשורת.
בצלאל סמוטריץ': אתה מדבר הסתה של הערבים נגד היהודים?
עבדאללה אבו מערוף: להיפך, ההסתה היא מהתקשורת נגד הערבים שמוביל ראש הממשלה, ומכניס באופן לא נכון את ערביי ישראל האזרחים לקונטקסט הזה.
עבדאללה אבו מערוף: מה זה עניין של נשק, עניין של גז מדמיע?
עבדאללה אבו מערוף: מה ההיסטריה הזאת, אווירת ההיסטריה הזאת שנוצרה במדינה?
עבדאללה אבו מערוף: אין בזה צורך שהאווירה הזאת תהיה ותשרוד במדינה.
עבדאללה אבו מערוף: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת דב חנין, אנחנו חייבים לראות את המקרים, להעמיד לא רק לדין, את כל האנשים האלו שהם מוציאים את העובדים ראשי עיריות, ולא רק ראשי עיריות, גם במפעלים, גם בבתי קפה, שהדברים יהיו בסדר הנכון ובקונטקסט הנכון.
בצלאל סמוטריץ': ברשותכם, נציגי הממשלה, ניתן לכמה נציגי ציבור.
בצלאל סמוטריץ': תשמעו אותם ואז תוכלו להגיב לכל הדברים.
<אורלי ארז לחובסקי: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת חנין, אנחנו, המרכז הרפורמי יחד עם מטה המאבק בגזענות, אנחנו עוקבים זמן רב כבר אחרי קריאות לעבודה עברית.
בצלאל סמוטריץ': מה זה המטה למאבק בגזענות?
<אורלי ארז לחובסקי: זה מטה שמאגד 40 ארגונים שעוסקים בגזענות על שלל פניה, בין אם מדובר בגזענות כנגד ערבים, כנגד אזרחים, כנגד יוצאי ברית המועצות.
בצלאל סמוטריץ': גם כנגד יהודים?
בצלאל סמוטריץ': אתם מתעסקים בהסתה ערבית, הפלסטיני, ברשות הפלסטינית?
<אורלי ארז לחובסקי: לא, אנחנו מתעסקים בחברה הישראלית לא בפלסטינית.
<אורלי ארז לחובסקי: מדובר בארגון ישראלית.
בצלאל סמוטריץ': בראאד סלאח אתם גם מתעסקים, כל מיני גזענים כאלה?
בצלאל סמוטריץ': אני שואל.
<אורלי ארז לחובסקי: אני רוצה לספר לכבוד חבר הכנסת, שלמרבה הצער יש בישראל אכיפה סלקטיבית.
<אורלי ארז לחובסקי: בגורמי הטרור ובתנועה האסלאמית וגורמים מסיתים בחברה הערבית, המדינה מטפלת כמו שצריך.
<אורלי ארז לחובסקי: למרבה הצער, אם אנחנו ממשיכים בדיון הקודם, המדינה לא מטפלת כמו שצריך - - -
בצלאל סמוטריץ': את יודעת כמה עצורים מינהליים יש עכשיו מהצד היהודי במעצר מינהלי?
בצלאל סמוטריץ': עכשיו, ברגע נתון.
<אורלי ארז לחובסקי: זה לא נושא הדיון שלנו.
בצלאל סמוטריץ': לא, רק שאלתי, אם אתם מתעסקים בגזענות בכל הצדדים או לא, שאלה תמימה.
<אורלי ארז לחובסקי: אני עניתי.
<אורלי ארז לחובסקי: אנחנו עוסקים כבר הרבה זמן בכל הנושא הזה של פגיעה בתנאי העסקה של הערבים.
<אורלי ארז לחובסקי: באמת, היה גל מסוים אחרי "צוק איתן" לפני שנה, וגם נוסף עכשיו בשל אווירת הטרור, כי כולנו יודעים שהמצב מתוח והמצב קשה.
<אורלי ארז לחובסקי: אבל כמו שנאמר פה, אנחנו חיים בדמוקרטיה, ודמוקרטיה יש עקרון השוויון, וחוק שוויון הזדמנויות בעבודה קובע שאסור לפגוע באדם בשל מוצאו, או בשל לאומיותו, ולכן, גם לבוא למנקה ערבי, להגיד לו, אתה תבוא לבית הספר ותנקה אחרי שעות הלימודים, ולא בשעות הלימודים, הדבר הזה בלתי חוקי במדינת ישראל, כי הוא נעשה רק בגלל מוצאו של אותו אדם.
<אורלי ארז לחובסקי: אני רוצה להזכיר, שפעמים רבות מדובר על אנשים שעובדים שנים ארוכות בבתי הספר, לא מדובר על פועלים מזדמנים שגם אותם כמובן אסור להפלות, ובוודאי שהדבר הזה לא רק בלתי חוקי, הוא משפיל, כמו שנאמר פה, יוצר חומות ומלבה איבה.
<אורלי ארז לחובסקי: אני רוצה להזכיר, מדובר על קריאות של גורמים שקוראים לעסקים לפטר ערבים.
<אורלי ארז לחובסקי: הדבר הזה כמובן הוא מאוד בעייתי.
<אורלי ארז לחובסקי: אנחנו סייענו בניסוח הצעת חוק, משום שלדעתנו צריך להבהיר את הדבר הזה, ולתקן את חוק שוויון הזדמנויות בעבודה, בצורה כזאת שתבהיר שגם מישהו שאומר אם זה ארגון להב"ה או ארגונים אחרים שקורא לעסקים – אל תעסיקו ערבים, או אל תתנו שירות לערבים, הדברים האלה הם בלתי חוקיים, וצריך להבהיר את הדבר הזה.
<אורלי ארז לחובסקי: אני קוראת לוועדה לתמוך בהצעת החוק הזאת.
בצלאל סמוטריץ': עו"ד לימור אדלר, יוזמות "קרן אברהם".
<לימור אדלר: יוזמות "קרן אברהם", זה ארגון שפועל למען קידום שילוב ושוויון של אזרחי ישראל היהודים והערבים.
<לימור אדלר: חברתי אורלי, שגם יושבת איתנו בפורום במטה הארגונים למאבק בגזענות, דיברה על הפן המשפטי, ולכן, אני לא ארחיב עליו.
<לימור אדלר: אני רוצה רק לציין את הפגיעה הקשה שיש להוראות גורפות כאלה, וגם הוראות לא גורפות במרקם היחסים בין יהודים לערבים, לא רק עכשיו, אלא גם הלאה.
<לימור אדלר: אם יתחיל כאן, וכבר מתחיל כאן נוהל כזה שבכל פעם שיש מצב ביטחוני קצת רעוע, העובדים הערבים מסולקים ומגורשים ממקומות העבודה שלהם, ממקומות הבילוי, זה פגיעה חמורה מאוד, וסיכוי לקיים כאן חיים משותפים בין יהודים לערבים.
בצלאל סמוטריץ': את מבינה את הפחד של הורה יהודי שהבן שלו בגן ילדים והוא חושש - את יכולה להבין את הפחד?
<לימור אדלר: אני בהחלט מבינה את הפחד, אבל יש עוד פחד – פחד שמבחינתי עמוק ומשמעותי, פחד מהפגיעה בדמותה הדמוקרטית של מדינת ישראל.
<לימור אדלר: פחד מהפגיעה במרקם היחסים בין יהודים לערבים.
<לימור אדלר: מדינת ישראל היא ביתם המלא של האזרחים היהודים ושל האזרחים הערבים.
בצלאל סמוטריץ': על זה אין ויכוח.
בצלאל סמוטריץ': ד"ר סוהיל דיאב, האגם לקידום שוויון בהסתדרות החדשה.
<סוהיל דיאב: תודה על ההזמנה לישיבה הזאת.
<סוהיל דיאב: תפקיד ארגון העובדים בימים האלה הוא קשה מאוד.
<סוהיל דיאב: איך להגן מצד אחד על העובדים הניזוקים, ומצד שני, איך להביא להורדת הלהבות הקיימות במדינה, ולהביא למצב יותר רגוע.
<סוהיל דיאב: ההסתדרות מקבלת הרבה תלונות בתקופה האחרונה.
<סוהיל דיאב: לצערי הרב, הרוב המכריע מהפגיעות לא מגיעות על ידי תלונות - אנשים מפחדים להתלונן.
<סוהיל דיאב: הרוב המכריע מהאנשים, מהעובדים מפחדים להתלונן, בגלל שלא לאבד את מקום העבודה, בגלל שלא לאבד את התקווה לאפשרות שהשתלב בחברה צודקת ובאווירה נוחה.
<סוהיל דיאב: ההסתדרות הבהירה בצורה הברורה ביותר, שהיא מתנגדת לכל צורה של התלהמות גורפת שיש בה אפליה ויש בה גזענות נגד העובדים, והיא החליטה והיא הודיעה שהיא נותנת הגנה מלאה על כל עובד שניזוק.
<סוהיל דיאב: אבל אני חוזר ואומר, הרוב המכריע מהעובדים לא באים להתלונן.
<סוהיל דיאב: לכן, התשובה להורדת הלהבות צריכה לבוא גם ממקומות אחרים, ולא בטיפול פרטני בעניין זה או אחר.
<סוהיל דיאב: ההסתדרות הקימה גם את האגף שאני עומד בראשו לפני ארבעה חודשים כדי למנוע ולעמוד מול כל אפליה שהיא על כל סוג שהוא אם זה דת, גזע, לאום, צבע, מין ונטייה מינית.
<סוהיל דיאב: שתי חששות - החשש הראשון – הרבה עובדים מפחדים להתלונן, וזה בעיה קשה.
<סוהיל דיאב: אנחנו מנסים למצוא דרכים איך להגיע לעובדים ולקבל את התמונה הסופית.
<סוהיל דיאב: החשש השני, אנחנו חרדים על האווירה במקומות העבודה שעובדים בהם יהודים וערבים יחד עשרות שנים.
<סוהיל דיאב: אני רוצה לקבוע עובדה כאן.
<סוהיל דיאב: האווירה בין יהודים לערבים במקומות עבודה מעורבים היא הרבה יותר טובה מהיחסים בין יהודים לערבים ברחוב.
<סוהיל דיאב: החשש שלנו, וזה מתחיל להבעיר את כל השטח.
<סוהיל דיאב: הצהרות כאלה ועובדות כאלה, והתלהמות כזאת יכולה גם להבעיר את המקומות שעדיין הם יחסית רגועים, והם רבים.
<סוהיל דיאב: לכן, אחת החששות הקשות - אם העניין לא ייעצר בצורה הנכונה והמתאימה ובזמן הנכון, יכול להיות שכל השטח יבער, גם בתוך מקומות העבודה המשותפים עשרות שנים שהם עובדים ביחד וזה חבל, חבל על כל האווירה הזאת.
<סוהיל דיאב: תודה.
<לורן פוריס: אתה מדבר על מערכת - - -
<סוהיל דיאב: אני מדבר על הרבה מפעלים במפרץ חיפה – יהודים וערבים, ועל הרבה מקומות עבודה, אבל העיקר זה הלהבה המתחילה, דינמיקה של התלהמות, מביאה ליותר התלהמות, דינמיקה של הרגעה, מביאה יותר הרגעה.
בצלאל סמוטריץ': סמאח אלחטיב, עמותת "סיכוי".
<סמאח אלחטיב: תודה.
<סמאח אלחטיב: עמותת "סיכוי", עמותה שהוקמה בשנת 91', משותפת לאזרחים ערבים ויהודים ביחד כדי לקדם שוויון אזרחי עבור אוכלוסייה ערבית בתוך המדינה.
<סמאח אלחטיב: אני אמשיך מאיפה שעצר סוהיל דיאב לגבי מעגל הקסמים.
<סמאח אלחטיב: אנחנו מדברים על עובדים ועובדות שבויים, וזה מעגל קסמים שמזין את עצמו.
<סמאח אלחטיב: זה התחיל ב"צוק איתן" שהיה ב-2014, אז ידענו כולנו על גל הפיטורים שנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה נמצאות פה, קיבלו הרבה פניות בנוגע לזה, ומאז הוקם פורום משותף של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה יחד עם קולגות, נמצאים פה, מתוך החברה האזרחית כדי לשבור את מעגל הקסמים שעובדים ועובדות יתחילו ויגישו תלונות.
<סמאח אלחטיב: עכשיו מה שקרה בסבב האחרון באוקטובר 2015 - - -
בצלאל סמוטריץ': ב"צוק איתן" היו פיטורים של עובדים לא על רק התבטאויות.
בצלאל סמוטריץ': אני זוכר כמה סיפורים על התבטאויות בפייסבוק.
<סמאח אלחטיב: על רקע השתתפות, ושתיהם אסורים לפי החוק.
בצלאל סמוטריץ': על זה אפשר להתווכח.
בצלאל סמוטריץ': את התואר השני שלי עשיתי גם - - -
<קריאה: אני אתייחס אחר כך חוקית.
<סוהיל דיאב: אם אדוני ירצה, אני אשמח לשלוח לך.
בצלאל סמוטריץ': חשוב רק למקד את השאלה.
בצלאל סמוטריץ': אם אנשים אמרו לערבים לכו, בגלל שאתם ערבים, או שהיה ערבי שהביע הזדהות עם ארגון טרור חמאס בעזה, ואז אמר המעסיק, זה לא בבית ספרי, אפשר עוד להתווכח אם זה חוקי או לא, אבל ודאי שמבחינה מוסרית אני לא רואה בזה שום בעיה.
<סוהיל דיאב: זה פלפולים משפטיים, שמי שעשה לייק על זה שחיילי צה"ל הם שבויי מלחמה, זה בשבילי - - -
בצלאל סמוטריץ': זה הבדל גדול, לא דקרו ערבי בגלל שהוא ערבי.
בצלאל סמוטריץ': בוא לא נערבב, זה מזיק לדיון פשוט.
<סוהיל דיאב: נעמיד דברים על דיוקם.
<סוהיל דיאב: זה מה שהיה בקיץ, המעסיקים עברו שכלול משפטי, הגיעו לפתרון משפטי מאוד מדהים ומשוכלל מתוחכם, שיצר פרדיגמה חדשה שמאזנת בין הצורך בפחד, שכביכול כולנו פה ערבים ויהודים, אני גם אמא של ילדים ערבים שמאוד פחדתי לשלוח אותם למרחבים ציבוריים משותפים בחיפה, בגלל גם טרור יהודי וערבי כאחד.
בצלאל סמוטריץ': בחיפה?
בצלאל סמוטריץ': יש יהודים שדוקרים ערבים בחיפה?
<סוהיל דיאב: זה לא עניין של רק דקירות, היו גם הרבה דברים אחרים גם שדווחו בעיתונות הערבית ואפשר להתייחס אליהם.
בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתם קצת מגזימים.
<סוהיל דיאב: וערבים שהורדו מהסעות תחבורה ציבורית, סטודנטים ערבים.
<סוהיל דיאב: כולכם מוזמנים להיכנס לטרמפים שעכשיו מארגנים סטודנטים ערבים כדי להגיע מצפון לירושלים.
בצלאל סמוטריץ': שמה?
בצלאל סמוטריץ': שלא נותנים לעלות לאוטובוס?
בצלאל סמוטריץ': נראה לי שאתם מגזימים קצת.
<סוהיל דיאב: שפשוט מפחדים לעלות לאוטובוסים ערבים.
<סוהיל דיאב: בסדר, זה לא הדיון.
<סוהיל דיאב: אז בוא נמקד את הדיון לגבי העובדים, ולשוק התעסוקה.
<סוהיל דיאב: מה שקרה עכשיו באוקטובר 2015 – פרדיגמה חדשה.
<סוהיל דיאב: זה לא פיטורים, היו מקרים בודדים פיטורים בירושלים שהנציבות כן קיבלה תלונות עליהם.
<סוהיל דיאב: הפרדיגמה החדשה, זה הדרת עובדים מבתי ספר, ופגעו בבטן הרכה בשוק התעסוקה של אוכלוסייה ערבית, שזה עובדי קבלן.
<סוהיל דיאב: עובדי קבלן בכל חברה ישראלית הם הבטן הרכה בשוק התעסוקה – זה האוכלוסייה החלשה.
<סוהיל דיאב: שנית, הם ערבים.
<סוהיל דיאב: רובם נשים, אז אם אנחנו מדברים אפרופו על האג'נדה של הממשלה לשלב נשים ערביות, זה בומרנג גם כלכלית וגם פוליטית.
בצלאל סמוטריץ': את יכולה להבין את הפחד של ההורים הערבים בבתי הספר?
<סוהיל דיאב: אני מבינה פחד.
<סוהיל דיאב: אבל אני גם לא מסכימה סימון קולקטיבי.
<סוהיל דיאב: לכן המשכתי לשלוח את הבן שלי לכדורגל במכבי חיפה, עם יהודים, הוא שיחק, והסברתי לו.
<סוהיל דיאב: אמרתי לו אין דבר כזה לסמן אוכלוסייה קולקטיבית, אני המשכתי לעבוד עם קולגות יהודים וערבים בתוך עמותת "סיכוי".
בצלאל סמוטריץ': אני רק שואל מה עושים עם אוכלוסייה גדולה, מה אנחנו כמדינה עושים?
<סוהיל דיאב: זו פרקטיקה פסולה.
<סוהיל דיאב: שנית, פסולה מגופים ציבוריים שהם ראשי רשויות שמקבלים תקציבים ציבוריים.
<סוהיל דיאב: אני לא הייתי רואה חבר כנסת שמדיר ערבים פה מהמשכן, וגם לא מתוך משרד המשפטים.
<סוהיל דיאב: אני שמחה, זה מאוד חשוב.
בצלאל סמוטריץ': אני גם חייב לספר לכם קוריוז, זה לא מצחיק, זה עצוב.
בצלאל סמוטריץ': במזנון, תלכו למזנון הבשרי, העבירו את הסכו"ם, תמיד לוקחים מגשים וסכו"ם, עכשיו לוקחים רק את המגשים ואת הסכו"ם שמו בפנים, אחרי שאתה קונה ומשלם, כנראה אנשים מפחדים, זה בתוך הכנסת.
בצלאל סמוטריץ': מי שנכנס לפה עבר סינון ובידוק.
בצלאל סמוטריץ': אנחנו בני אדם.
בצלאל סמוטריץ': אני אישית, ברוך השם, לא מפחד.
בצלאל סמוטריץ': אני סומך עליו.
<סוהיל דיאב: אני רוצה לסכם את דבריי בשני משפטים מאוד חשובים.