GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: עזוב את רשות המים.
דוד אמסלם: דרך אגב אם המדינה הייתה מתנהלת כך, באמת היינו מפרקים את כל הרשויות ומקימים משרד אחד כאן במקום שאתה תדבר עם ההוא והוא.
דוד אמסלם: יש ערים, אני מכיר את הדינמיקה בהן, שיש יחסי שלום והכול בסדר, אבל עזוב, אנחנו לא מדברים על המקרים האלה.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על מקרים אחרים.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אציג לך עוד סיפור.
דוד אמסלם: ברגע שאתה מניח תשתית למישהו ואתה עושה, אתה גם אחראי על התשתית אצלו.
דוד אמסלם: הוא מתקשר אליך ואומר לך, אדוני, אתה עשית לי את התשתית.
דוד אמסלם: לגבי הנחת התשתית, אני אומר שכל עיר אחראית על התשתית שלה להניח אותה.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש מפרטים.
<ארנון גלעדי: היא יכולה להיות אחראית על תשתית הביוב המקומית אבל לא על הבין-עירונית.
<ארנון גלעדי: בין-עירונית היא חוצה ערים.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הנושא של התשתית המקומית.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שכל עיר אחראית על התשתית שלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אלה מפרטים טכניים.
דוד אמסלם: לא מדובר במשהו ייחודי למישהו ולכן אני אישית חושב שקודם כל, כל אחת בתחומה צריכה לקבל ולעשות את התשתיות שלה ואי אפשר לאלץ מישהו אחר לעשות בעיר אחרת.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם רשת כבישים עוברת אחת מול השנייה.
דוד אמסלם: כשאתה פוגש את תל אביב, היא מתחברת לרמת גן וכולי, ואז מה נגיד?
דוד אמסלם: אחד שרוצה לנסוע לתל אביב יגיע לפתח תקווה ונגיד לתל אביב שתעשה את כל הכביש?
דוד אמסלם: נתחיל לבקש מההוא וההוא?
דוד אמסלם: לכן אני אומר שבגדול אני מבין את ההיגיון בעניין הזה.
דוד אמסלם: תבינו, מה שתומר אמר, זה נכון וזה מהניסיון שלי.
דוד אמסלם: אתה נגעת, שילמת.
דוד אמסלם: עשית את התשתית בעיר, אתה כבר אחראי על התשתית ואתה כבר אחראי על הכביש שמתחת התשתית.
דוד אמסלם: אתה נגעת.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שכל עיר לדעתי בצרות שלה, תשאירו אותה שם.
דוד אמסלם: במידה והם מסתדרים ביניהם, מצוין, אבל לא הייתי מביא את זה בחוק להכריח את ההוא לחפור אצל ההוא.
<אלון מסר: אני חושב שאין את הבעיה הזאת כי מראש אין כוונה לכך.
<חנה פרנקל: עם כל הכבוד, תומר, אני לא יודעת למה ההשגות.
<חנה פרנקל: אני לא חושבת שהן מביעות דעה אישית אבל כן יש פה – ואני אומרת בכל הזהירות – איזו רמה תיאורטית לחוסר הבנה של המציאות בשטח.
<תומר רוזנר: אני מודה על הציונים.
<חנה פרנקל: קודם כל, כבר היום רוב תשתיות הביוב הן אינטגרטיביות.
<חנה פרנקל: אנחנו לא נמצא מט"ש בכיכר העיר וכשאנחנו מדברים על ביוב, החלק שאתה מדבר, אדוני היושב ראש, הוא זניח.
<חנה פרנקל: ההובלה בתוך הביוב, זה לא העיקר.
<חנה פרנקל: אנחנו מדברים על איסוף, אנחנו מדברים על טיהור – אלה תשתיות חוצות גבולות.
<חנה פרנקל: יש כאן יתרון לגודל ובהגדרה רשויות מקומיות מתעסקות ביחד ולא רק רשויות מקומיות אלא יש גם מגזר כפרי.
<חנה פרנקל: כלומר, אם אנחנו פותחים את המפה, לא תמצא טיפול בביוב יחידני רק ברמת עיר ראשית.
<חנה פרנקל: אפילו תל אביב הגדולה לא מטפלת לבד.
<חנה פרנקל: אפילו ירושלים, אם אנחנו מדברים על הגיחון, יש את הקדרון ויש לה עוד חבורה שלמה.
<חנה פרנקל: כלומר, זה המצב.
<חנה פרנקל: אם אנחנו מדברים על ברירת מחדל, אנחנו יוצאים מנקודת מוצא של ברירת מחדל של התנהלות וולנטרית.
<חנה פרנקל: אלא מה, תמיד כשיש את ההיבטים הכלל מערכתיים, אנחנו מזהים כשלי שוק.
<חנה פרנקל: הם יכולים להיות בשני מצבים.
<חנה פרנקל: אני לא הייתי רוצה לפגוע ברשויות מקומיות אבל יש לי ארסנל של דוגמאות מכל סוג שאתה רוצה, עם כל סוגי השחקנים.
<חנה פרנקל: אנחנו מדברים על מאות שחקנים במשק.
<חנה פרנקל: יכולים להיות כשלי שוק בשתי נקודות.
<חנה פרנקל: האחת, רשות מקומית לא בא לה.
<חנה פרנקל: לא בא לה.
<חנה פרנקל: יש מט"ש, עשרה חברים, לא בא לשלם את החלק שלה.
<חנה פרנקל: יש איגוד ערים, יש אגרות, לא מתחשק לה.
<חנה פרנקל: זה כשל אחד.
דוד אמסלם: לא בא לה לשלם.
<חנה פרנקל: לא בא לה לשלם.
<חנה פרנקל: לא בא לה לתת את החלק שלה להרחיב את המט"ש אצלה.
<חנה פרנקל: זה כשל שוק.
<חנה פרנקל: אנחנו יוצאים שוב מנקודת מוצא שהעסק עובד ב-99 אחוזים מהמקרים.
<חנה פרנקל: מקרה שני קצת יותר מורכב.
<חנה פרנקל: רשות מקומית או תאגיד מעדיפים להיות במט"ש איקס ולא במט"ש ואי מסיבות שלה.
<חנה פרנקל: המטרה שלנו היא באמת לא לבוא ולכפות.
<חנה פרנקל: זה הלחם והחמאה שלנו ואנחנו גם בפועל לא באים ומשחקים שאתה תלך לשם ואתה תלך לשם.
<חנה פרנקל: לא עושים דומינו.
<חנה פרנקל: לרוב אנחנו רוצים לייצר מציאות של וין-וין.
דוד ביטן: אני רגיל שמנהל תאגידי המים עושה מה שהוא רוצה ונותן להם הנחיות בלי לשאול אף אחד.
דוד ביטן: הם רוצים לנהל את שוק הביוב ואת שוק המים.
דוד אמסלם: דוד, אני מבקש ממך.
דוד ביטן: הם לא מתחשבים באף אחד ודורסים את כולם.
דוד ביטן: אם זה היה מצב הפוך, לא היינו מתווכחים אתכם.
דוד אמסלם: דוד, זאת פעם שביעית שאני מבקש ממך לתת לנו להתקדם.
דוד ביטן: אני רק עניתי.
דוד אמסלם: כל הזמן אתה רק עונה.
<חנה פרנקל: אתה צודק ואני צודקת.
<חנה פרנקל: הבעיה היא שאנחנו מדברים על מאות רשויות ותמיד נמצא את האחד שפחות מרוצה.
<חנה פרנקל: אני חושבת שרוב הרשויות המקומיות מאוד מרוצות מהממונה על התאגידים הנוכחי.
דוד ביטן: זה לא קשור.
דוד ביטן: יש להם בכלל ברירה?
דוד ביטן: אין להם ברירה.
<חנה פרנקל: אבל בוא נחזור לענייננו.
<חנה פרנקל: אני מנסה להיות תמציתית.
<חנה פרנקל: אם כן, נקודת המוצא היא וולנטרית.
<חנה פרנקל: כל הכניסה היא היכן שיש כשלי שוק.
<חנה פרנקל: לגבי התנאים והשיקולים.
דוד ביטן: דוד, אתה מפריע לי.
דוד ביטן: נשבע לך, אני אוציא אותך.
<חנה פרנקל: מנהל הרשות, לא רק שהוא עובד בסבירות, זה פשיטה, הוא מוכוון משיקולים ותנאים מקצועיים מאוד מגודרים בכל חוק, בחוק איגודי ערים, בחוק תאגידי מים וביוב.
דוד אמסלם: איפה התנאים?
דוד ביטן: איפה זה כתוב בחוק הזה?
דוד ביטן: את ניסחת אותו?
דוד ביטן: תראי לי איפה זה כתוב.
דוד ביטן: אתם השארתם לו שיקול דעת רחב.
דוד ביטן: הוא כמעט האלוהים.
דוד ביטן: בלי זכות ערעור ובלי כלום.
דוד אמסלם: דוד, אני מבקש.
דוד ביטן: אי אפשר לשמוע את הדברים האלה.
דוד ביטן: הם מחוקקים הצעת חוק ונשאר לאיש שיקול דעת.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך.
דוד אמסלם: תן לה לסיים את הדברים ואחרי כן נתקדם.
<תומר רוזנר: אני אמקד את גברת פרנקל.
<תומר רוזנר: אנחנו בחוק איגודי ערים ואנחנו נבקש שתפנה אותנו לשיקולים ולתנאים.
<חנה פרנקל: חוק תאגידי מים - - -
<תומר רוזנר: חוק איגודי ערים.
<תומר רוזנר: אנחנו דנים בחוק איגודי ערים.
<חנה פרנקל: חוק תאגידי מים וביוב קובע בסעיפים הראשונים שלו את כל המטרות.
<חנה פרנקל: בחוק ההסדרים 2010, אדוני היועץ המשפטי לוועדה, חוק ההסדרים 2010 הכיל את חוק תאגידי מים וביוב, את השיקולים שלו לעניין אמות מידה והשיקולים שלו לתעריפים גם על איגודי ערים בשינויים מחויבים.
<חנה פרנקל: חוק ההסדרים 2009-2010.
<תומר רוזנר: איפה השיקולים והתנאים?
<יערה למברגר: הוא נתן סמכות לרשות המים, למועצת הרשות, לקבוע אמות מידה.
<תומר רוזנר: לא בנושא הזה.
<יערה למברגר: הוא נתן סמכויות רבות.
<תומר רוזנר: לנושא של תעריפים ואמות מידה.
<תומר רוזנר: אנחנו לא עוסקים בתעריפים ואמות מידה.
<חנה פרנקל: הוא גידר את כל התנאים של הרגולציה במשק המים והביוב וסגר אותה.
<חנה פרנקל: יש לנו שורה של תנאים.
<חנה פרנקל: הכול קוהרנטי.
<תומר רוזנר: איפה?
<תומר רוזנר: תפנו אותנו.
<חנה פרנקל: מחר מנהל משק המים והביוב לא יכול להחליט בעניינים פיסקליים גם אם הם ציבוריים.
<קריאה: יש מטרות לחוק תאגידי מים וביוב.
<תומר רוזנר: אנחנו כרגע מדברים על חוק איגודי ערים.
דוד אמסלם: אני מרגיש שאני הולך לכל מיני פרוצדורות.
דוד ביטן: לא סומכים על המנהל.
דוד אמסלם: אני לא רוצה ללכת לכל הסעיפים ולכל הדברים.
דוד אמסלם: אני מתפזר.
דוד אמסלם: כרגע אתם לוקחים אותי למקומות אחרים.
דוד אמסלם: אני רוצה להישאר על העקרונות.
דוד אמסלם: אחרי כן תתרגמו את הנושאים המשפטיים.
<חנה פרנקל: אני מסכימה.
דוד אמסלם: כל אחד כאן נואם ולוקח אותי לכל הכיוונים אבל אנחנו רק מדברים על דברים שאני חושב שהם החשובים.
דוד אמסלם: שאלתי שאלה פשוטה.
דוד אמסלם: במסגרת החוק, רשות אחת – לא משנה אם זאת מועצת רשות המים או מינהל רשות המים, אחרי כן נחליט מי מקבל וכולי – יש כאן איזה מדרג, גם דוד צודק וגם תומר צודק בעניין הזה.
דוד אמסלם: אבל אני שואל ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: הכוונה היא שמנהל רשות המים בכפוף לזה שהוא מקבל את ההחלטה יכול לכפות על רשות אחת לבצע תשתית ברשות שנייה?
<חנה פרנקל: לא.
דוד אמסלם: אז בואו נוריד את זה.
דוד אמסלם: מה שהוא יכול לכפות עליה, זה לחבר אותה לצנרת שלה?
דוד אמסלם: זאת הכוונה?
<חנה פרנקל: לא רק.
דוד אמסלם: ולטפל בשפכים שלה שמגיעים אליה למט"ש.
דוד אמסלם: לזאת הכוונה?
<אהוד אדירי: חנה, בואו נסביר נורמלי.
<אהוד אדירי: אלון, תסביר מהתחלה ועד הסוף מה הוא יכול ומה הוא לא יכול.
<אהוד אדירי: דוד, תהיה אתנו דקה ובוא ניישר קו.
<אלון מסר: יש תחום של ספק א' ויש ספק ב'.
<אלון מסר: ספק ב' לא ייכנס לתוך תחום של ספק א' ויספק עבור התושבים שלו שירותי ביוב.
<אלון מסר: זאת לא הכוונה.
<אלון מסר: אבל כן הוא יכול לדוגמה לקחת את השפכים שספק א' רוצה להעביר למט"ש שבתחום ספק ב', הוא יכול להוליך אותם לתחום שבכלל נמצא אצל ספק ג' והוא יכול לטפל בו בתחום שלו אבל זה רק עבור השפכים בכלל של כל הספק עצמו, שלו פרטני לכל צרכן וצרכן.
<אהוד אדירי: בואו נבין את הסיטואציה.
<אהוד אדירי: יש עיר, יש לה מערכת ביוב, אף אחד לא נכנס למערכת הביוב שלה.
<אהוד אדירי: אם בשביל לטפל בשפכים של אותה עיר, להובילם למט"ש שנמצא בכלל אולי ברשות שלישית או לטפל בהם במסגרת מט"ש שנמצא ברשות אחרת, בזה החוק עוסק.
<חנה פרנקל: איסוף וטיפול.
<אהוד אדירי: הוא לא עוסק בכלל בביצוע עבודות שהן עבודות בתוך מערכת הביוב העירונית.
<תומר רוזנר: אתן לך שתי דוגמאות בולטות למצבים בהם הדבר הזה קורה.
דוד אמסלם: את כל הזמן בפנטומימה אתי.
<נועה בן אריה: מה לעשות, צריך לשנות את רוב הנוסח כי אם זאת התכלית וזאת המטרה העיקרית, זה אומר שצריך לבצע שינויים מאוד מהותיים.
דוד אמסלם: אני כרגע עוד לא בניסוחים.
<תומר רוזנר: אני מסכים אתה.
דוד אמסלם: אני עוד לא בניסוחים.
דוד אמסלם: אני עוד בהבנה של העניין, בעקרונות.
<תומר רוזנר: אני רוצה להוסיף על דברי נציגי הממשלה.
<תומר רוזנר: הדוגמאות הבולטות בהן יש צורך בדבר הזה, שבאמת נתקלים בבעיות, מעבר לזה של חיבור של ספק אחד לספק אחר, לפעמים צריך להורות לספק א' – ניקח לצורך העניין את הרצליה וגליל ים, סתם דוגמה תיאורטית.
<תומר רוזנר: הביוב של גליל ים צריך לעבור למט"ש של הרצליה ולעבור דרך מערכת הביוב של הרצליה.
<תומר רוזנר: לצורך זה יכולים להורות להרצליה, לפי ההצעה שמוצעת כאן, להרחיב את הצנרת שלה.
דוד אמסלם: את זה אני מבין.
דוד אמסלם: אנחנו מבינים יותר מהר ממה שאתם חושבים.
<תומר רוזנר: הדוגמה השנייה הבולטת בה נתקלים בקשיים היא במצבים בהם יש מט"ש מסוים ורוצים לקלוט לתוכו רשות מקומית נוספת.
<תומר רוזנר: לצורך העניין הזה צריך להרחיב את המט"ש.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כתוצאה מזה שאתה מחבר עוד ספק למשל, זה יכול לגרום לרשות שנייה להרחיב את המערכות שלה.
דוד אמסלם: זאת הנגזרת מבחינתה.
דוד אמסלם: על המנגנון הזה אנחנו מדברים כרגע.
<אהוד אדירי: רק להבהיר.
<אהוד אדירי: הסיבה שיש כאן שלושה תיקונים, זאת לא תמיד רשות.
<אהוד אדירי: זאת יכולה להיות רשות, זה יכול להיות תאגיד מים, זה יכול להיות ספק שירותים.
<אהוד אדירי: לדעתי זה פחות רשויות.
דוד אמסלם: גם אם אלה שחקנים אחרים, אבל הרעיון הוא אותו רעיון.
<אהוד אדירי: לרוב אלה לא רשויות.
דוד אמסלם: מה שחשוב זה הרעיון.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את ההבנה שלי.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים כרגע על כך שכל רשות מבצעת בתחומה את התשתיות שלה ואנחנו מדברים על כך שבעצם מאן דהוא – ועוד מעט נדבר מי זה – יכול לכפות על רשות אחת להרחיב את התשתיות שלה או לקלוט בתשתית שלה בקצה ולהרחיב אותה לקלוט את הביוב שלו ושל האחרים.
דוד אמסלם: או להעביר או לטפל.
דוד ביטן: היום הוא לא יכול לעשות את זה בלי הסכמת ראש הרשות.
<אהוד אדירי: אני רוצה לחדד משהו.
דוד אמסלם: לא, אל תחדד.
דוד אמסלם: יישבר השפיץ.
דוד אמסלם: דוד, מה מפריע לך?
דוד ביטן: מפריע לי שרוצים כאן לכפות על ראשי רשויות.
דוד אמסלם: נניח שיש ראש עיר לא נורמלי, לא רוצה.
דוד אמסלם: להקים עוד מט"ש חדש?
דוד אמסלם: יש מושב.
דוד ביטן: אתה לא קולט שזה לא המצב.
דוד ביטן: הוויכוח העיקרי בדברים האלה הוא על תקציב.
דוד אמסלם: אבל עוד מעט נפתור את שאלת התקציב.
דוד ביטן: תן לי שנייה.
דוד אמסלם: לא, אני רוצה על העיקרון.
דוד אמסלם: אתה מסכים לעיקרון?
דוד אמסלם: נגיד עכשיו בתל אביב יש מט"ש ויש מושב לידו - - -
דוד ביטן: אמרתי שאני מסכים.
דוד אמסלם: הוא לא רוצה לחבר אותו כי הוא שונא את יושב ראש הרשות.
דוד ביטן: אני נותן לך הסבר.
דוד ביטן: אמרתי שאני מסכים לעיקרון הראשון שאם צריך להרחיב ביוב בעיר מסוימת על מנת לפתור בעיה, אני מסכים.
דוד אמסלם: הסכמנו.
דוד אמסלם: עכשיו, מה מפריע?
דוד ביטן: קודם כל, היום המצב המשפטי הנהוג הוא שרשות המים לא יכולה לחייב.
<אהוד אדירי: זה יהיה בחוק.
דוד ביטן: למה ראשי ערים בדרך כלל לא מסכימים?
דוד ביטן: קודם כל מסיבה אחת של תקצוב ואתה לא תוכל לכפות עליהם.
דוד אמסלם: עוד מעט אנחנו נייצר מנגנון.
דוד ביטן: דבר שני, מה משמעויות העבודות.
דוד ביטן: אני אתן לך דוגמה.
דוד ביטן: ניקח את עיריית ראשון.
דוד ביטן: על מנת לעשות את זה, אני צריך עכשיו להפוך את כל העיר ואת הכבישים הראשיים.
דוד אמסלם: הבנתי, אבל מה אתה מציע?
דוד ביטן: זה דבר שני.
דוד ביטן: הם רוצים לנהל את המדינה.
דוד ביטן: אולי תבואו ותנהלו גם את העיריות?
דוד ביטן: תגידי למנהל הרשות.
דוד ביטן: כמו שיש ראש עיר משוגע, גם יכול להיות רגולטור קצת לא נורמלי.
דוד ביטן: הבעיה הכי גדולה היא לוח זמנים.
דוד ביטן: הוא יכול לבוא ולומר שהוא רוצה את זה תוך שנה.
דוד ביטן: אתן לך דוגמה לא מחוק הביוב.
דוד ביטן: יש את הנושא של שדרוג של הנכויות, נכון?
דוד ביטן: הטיפול בזה.
דוד ביטן: הוא קובע מה המצב, הוא חייב לעשות את זה תוך שנה למרות שרק לתכנן לוקח שנה ואם אתה לא עושה תוך שנה, הוא מזמין את המנכ"ל, את המהנדס, את ראש העיר לחקירה פלילית.
דוד ביטן: צריך לשים את הדברים בפרופורציות הנכונות.
דוד ביטן: אי אפשר לתת לרשות המים - האוצר מנסה כאן לעזור לרשות המים, בסדר, הבנו – את כל הסמכויות ואת כל שיקול הדעת.
דוד ביטן: זה בלתי אפשרי.
דוד אמסלם: קודם כל, התקדמנו צעד אחד בזה שאנחנו מבינים.
דוד ביטן: הסברתי את עצמי?
דוד אמסלם: כן, מצוין, אפילו יותר מדי.
דוד ביטן: לרעיון אני מסכים.
דוד אמסלם: לרעיון אנחנו מסכימים.
דוד אמסלם: גם בחר הכנסת ביטן מסכים לרעיון.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד שגם כאשר אנחנו כאן בנינו את הרכבת הקלה בירושלים, התלבטנו עם עצמנו קשות כי הבנו שאנחנו פוגעים בטווח הקצר, שזה ארבע שנים, בכל המארג העירוני כאן.
דוד אמסלם: ראש העיר אפילו חשש שהוא יפסיד את הבחירות בגלל זה אבל בסוף קיבלנו את ההחלטה כי לא הייתה ברירה.
דוד אמסלם: בסוף אני אומר שאתה מייצר החלטות הגיוניות.
דוד אמסלם: לפעמים באמת נכנסים לרחוב הראשי, אין ברירה, אני מסכים אתך, אבל אני לא רואה פתרון אחר הגיוני.
דוד אמסלם: תמיד אני אומר שכאשר יש בעיה, צריך לפתור אותה.
דוד אמסלם: אם אתה מתנגד, תייצר פתרון אחר.
דוד אמסלם: אם יש לך פתרון יותר טוב, אהלן וסהלן.
דוד אמסלם: להגיד לא, זה דבר הכי פשוט.
דוד אמסלם: לכן אנחנו מסכימים בעניין.
דוד אמסלם: דוד מעלה שני דברים שהם חשובים מאוד ולדעתי זה לב העניין.
דוד אמסלם: הסיפור הכלכלי, מישהו בסוף צריך לעשות גם את האומדן.
דוד אמסלם: אודי, הרעיון הוא ברור, הוא גם מובן והוא מוסכם.
דוד אמסלם: עכשיו אתם לטעמי צריכים לייצר פתרון בשני מנגנונים או בשלושה מנגנונים.
דוד אמסלם: האחד, כל הנושא של התמורה.
דוד אמסלם: יש כאן שאלה, בסוף זאת שאלה כלכלית, ומישהו צריך להחליט על מנגנון, מי בעצם נותן את האומדן והאם זה לפי אומדן או לפי ביצוע, ויש פער בין הדברים כי לפעמים יכולים להגיד לעירייה מסוימת שזה יעלה לה כך וכך אבל בסוף מסתבר שזה עולה לה קצת יותר.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם האומדנים, אני אומר לכם שאני לא מכיר תחזית אומדנית שעמדנו בה.
דוד אמסלם: מי משפה.
דוד אמסלם: בערים זה הדבר הקריטי.
דוד אמסלם: עיר לא יכולה להביא כסף מהכיס שלה כדי לממן עיר אחרת.
דוד אמסלם: ברמת האינסטינקט היא מתנגדת וזה נכון.
דוד אמסלם: התושבים משלמים ארנונה לא כדי לחבר עיר אחרת.
דוד אמסלם: לוח הזמנים.
דוד אמסלם: הסנקציות מבחינת לוח הזמנים.
דוד אמסלם: בכל אופן מדובר בבן אדם שעושה דבר חצי בהתנדבות במובן זה שזה לא משרת את העיר שלו.
דוד אמסלם: צריך להביא משהו רך בפרטים האלה, איך כופים את זה עליו בצורה עדינה.
דוד אמסלם: לפעמים אתה בא אליו עם כמה שוטים ולפעמים אתה נותן לו צביטה קטנה באוזן.
דוד אמסלם: אני אומר שכאן צריך לייצר משהו.
דוד ביטן: צריך גם לקבוע שלביות בביצוע.
דוד אמסלם: זה לוח הזמנים.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לשלביות.
דוד ביטן: אני לא סומך על תאגידי המים.
דוד ביטן: מניסיון.
דוד אמסלם: שלביות הביצוע, אני נכנס כשאני מנהל הפרויקט הספציפי עליו אני מדבר.
דוד אמסלם: אני אומר שצריכה להיות התייחסות לגבי המנגנון הזה, איך בעצם העסק הזה מתבצע בצורה יותר שקטה במובן זה שאין משהו דרקוני, שאומרים לראש העיר שיש לו חודשיים ולך תהפוך את כל הרחוב הראשי שלך עכשיו למרות שיש לך שם מחר מצעד.
דוד אמסלם: משהו יותר עדין.
דוד ביטן: וגם שבשנת בחירות לא יבצעו.
דוד אמסלם: גם זה שיקול.
דוד אמסלם: זה שיקול מרכזי אצל ראש העיר ולגיטימי.
<אהוד אדירי: זה גם אצל הגורמים היזמים לפחות ברכבת הקלה.
דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב שהפרטים הטכניים מאוד חשובים בקטע הזה של החקיקה.
דוד אמסלם: החקיקה יכולה להיות אבל תקנו או איזה נוהל עבודה שצריך להסדיר אותו ושהוא יהיה הגיוני.
דוד אמסלם: לכן אישית אני חושב שאנחנו לא נשב כאן על הנוהל.
<אלון מסר: מועצת הרשות רשאית לקבוע כללים.
<חנה פרנקל: חקיקת משנה.
<אלון מסר: אתם רוצים לחייב?
<אהוד אדירי: רגע, תומר, בלי ציוניות.
<אהוד אדירי: אני יודע שאין לך עמדה אישית אבל בלי ציניות.
<תומר רוזנר: אני מציע שמר אדירי יפסיק לתת לי ציונים.
<אהוד אדירי: תן לדבר.
דוד ביטן: אתה יודע שהוא אחד מעורכי הדין הטובים שיש.
<אהוד אדירי: אני יודע.
דוד אמסלם: לא אחד הטובים.
דוד אמסלם: לטעמי הטוב ביניהם.
דוד ביטן: יש כמה טובים והוא אחד מהם.
<אהוד אדירי: אני רוצה להתחיל עם העניין הכלכלי.
<אהוד אדירי: אחרי כן ידברו על דברים אחרים.
<אהוד אדירי: לגבי העניין הכלכלי.
<אהוד אדירי: אני לא חושב שזה נכון לנו לקבוע כאן בחוק מה הרשות בדיוק תעשה.
דוד ביטן: בתקנות.
<אהוד אדירי: הרעיון הוא שיגיעו להסכמה ואם מגיעים להסכמה, הסכמה היא על חלוקת העלויות, על השיפוי, על חלוקת סיכונים ועל הכול.
דוד אמסלם: אתה יוצר מנגנונים.
דוד אמסלם: אתה מייצר עקרונות.
דוד אמסלם: אתה לא נכנס לפרטים כי אתה לא יכול אלא כל מקרה לגופו של עניין.
<אהוד אדירי: נכון.
דוד אמסלם: אני לא רוצה להיכנס לזה אבל אני אתן דוגמה.
דוד אמסלם: אתה למשל יכול לומר שהמנגנון לאומדן עבודה ראשוני יהיה לקחת שלושה מהנדסים, שני מהנדסים, לא משנה, משהו שהוא מוסכם.
דוד ביטן: קבע את זה בתקנות.
<אהוד אדירי: הבנתי.
דוד אמסלם: עכשיו יבוא ראש עיריית ראשון לציון וראש עיריית באר יעקב ויגידו בתחילת הדרך שבאר יעקב עולה לו עשרה מיליון שקלים אבל בסוף כשמתחילים לעבוד, גם אכלו את כל הקש בעבודה, גם התושבים שלהם כועסים ובסוף זה עולה להם עשרים מיליון שקלים.
דוד אמסלם: הוא אומר, שמע, יצאנו לדרך ואמרת לי עשרה מיליון שקלים.
דוד אמסלם: את המנגנונים האלה חייבים להסדיר.
דוד אמסלם: בסוף על זה נופל הדבר.
דוד אמסלם: על זה המלחמה.
דוד ביטן: בתקנות ולא בכללים שיקבע מנהל הרשות.
דוד אמסלם: אודי, זה המוצר המשלים שצריך להביא לעניין.
דוד אמסלם: זה לא צריך לבוא בחקיקה ראשית אבל צריך להסדיר את זה מראש.
דוד אמסלם: אני מקבל את מה שאמר תומר.
עבדאללה אבו מערוף: איך עבדו עד עכשיו?
דוד ביטן: בהסכמה.
דוד אמסלם: דוד, אתה רוצה לדבר?
דוד אמסלם: אני אתן לך חמש דקות.
דוד אמסלם: הנה, קח חמש דקות.
דוד ביטן: אני לא מפריע לך.
דוד אמסלם: בסך הכול עברנו כמעט על כל ההצעה.
דוד אמסלם: נכון?
<תומר רוזנר: עברנו רק על שליש ממנה.
דוד אמסלם: אלה הרעיונות.
עבדאללה אבו מערוף: כל החוק הזה כדי שהממשלה תוכל לחסוך.
דוד ביטן: ראשון תשקיע באום אל פאחם.
דוד אמסלם: אני מקבל את מה שאתה אומר לגבי הנושא של מועצת הרשות ומנהל הרשות.
דוד ביטן: תן לראשון הוראה לממן אל אום אל פאחם והכול בסדר.
דוד אמסלם: קח שלוש דקות.
דוד אמסלם: דבר.
דוד ביטן: דבר אתה.
דוד אמסלם: אני לא יכול.
דוד אמסלם: אני מנסה.
דוד אמסלם: בסוף הישיבה הוא יגיד שלא נתנו לו לדבר.
דוד אמסלם: כל ישיבה זה כך.
דוד אמסלם: אתה צריך לעשות איזשהו מדרג גם בהחלטות המזו'ריות וגם אחר כך לתת איזושהי אינסטנציה.
דוד אמסלם: תמיד אמרתי שאם בסוף באים אלי כולם, אז אין מישהו שיגשר מעלי.
דוד אמסלם: שיהיה מישהו למעלה.
דוד אמסלם: אם הם יריבו, מישהו ייכנס לתמונה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שמועצת הרשות ומנהל הרשות, לדעתי תעשו דיפרנציאציה גם בסמכויות.
דוד אמסלם: זאת אומרת, זה יכול להיות שמועצת הרשות תהיה.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך להיות מנגנון ליישוב מחלוקות בעיקר בנושאים הכספיים וכולי.
דוד אמסלם: צריך איזשהו מנגנון שהוא סוג של בוררות.
דוד ביטן: יכול להיות שאין צורך.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים רק על היכן שיש צורך.
דוד אמסלם: אם הכול בהסכמה, אין בעיה.
דוד ביטן: יכול להיות שבאים מומחים מטעם עירייה ואומרים שלא צריך.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על מחלוקות.
דוד אמסלם: אני מעריך – כך נשמע לי בהגיון – שלא קם יום אחד יושב ראש מועצת רשות המים ומחליט סתם על דעת עצמו כי בא לו היום להחליף את כל הצנרות.
דוד אמסלם: בסוף הכול זאת שאלה של הנדסה.
<חנה פרנקל: הכול אחר כך בתעריף.
דוד אמסלם: לגבי המנגנון, לדעתי כשיש מחלוקות, צריך לייצר מנגנון בוררות מוסכם ואז זה מוריד רעלים.
<אלון מסר: זה בדיוק מה שניסינו לייצר.
דוד ביטן: שהשר יהיה.
דוד ביטן: אתם לא אוהבים שרים.
<אהוד אדירי: מאוד אוהבים שרים.
<אהוד אדירי: המדיניות, כמו שתראה היום בדיון בצהרים.
<תומר רוזנר: הם חושבים שהרשות היא המנגנון.
דוד אמסלם: אני אומר למה אני מתכוון.
דוד ביטן: בוררות לוקחת זמן.
דוד אמסלם: אתה נותן סמכות לפלוני, לא משנה למי, ובסופו של עניין אם הכול בסדר, אז אין בעיה.
דוד אמסלם: כשיש מישהו שמשיג על העניין, אתה צריך מישהו שיבוא ויהיה בורר ויהיה לו שיקול דעת בהחלטות שלו.
דוד אמסלם: אם זה הוא עצמו, אז לא עשינו כלום.
<אפרת פרוקצ'יה: אני אסביר את המנגנון.
<אפרת פרוקצ'יה: קודם כל, יש להם את האפשרות להגיע להסכמה ביניהם.
<אפרת פרוקצ'יה: זאת ברירת המחדל.
<אפרת פרוקצ'יה: יושבות שתי רשויות מקומיות, יושבים שני ספקים ויכולים להגיע להסכמה ביניהם.
<אפרת פרוקצ'יה: היה ולא יגיעו להסכמה, יש לנו את הסמכות הבוררת של מנהל רשות המים.
<אפרת פרוקצ'יה: אפשר לעשות גם איזושהי היררכיה בין מנהל רשות המים והמועצה אבל יש בורר.
<אפרת פרוקצ'יה: לא צריך שר שייכנס בין שתי רשויות מקומיות ויגיד להן שהוא יהיה הבורר בין שתיהן.
<אפרת פרוקצ'יה: אף שר לא ירצה להיות בורר ביניהן.
דוד ביטן: יש כאן רעיון של מה שסיכמו אתו.
דוד ביטן: נציג אגף התקציבים.
<אהוד אדירי: אני אומר לך מה אולי אפשר לעשות.
<אהוד אדירי: יש את רשות המים והרשות עצמה היא גוף מקצועי.
<אהוד אדירי: יש את מליאת הרשות בה יושבים נציגים של חמישה שרים – שר הפנים, שר החקלאות, שר האוצר, השר להגנת הסביבה ושר האנרגיה והמים – והיא בראשות ראש המועצה.
<אהוד אדירי: לא יודע, אולי אנחנו צריכים לחשוב על משהו כזה.
דוד ביטן: אחד מכם.
<אלון מסר: זאת המועצה.
<אלון מסר: יכול להיות שהמועצה היא הפתרון הנכון.
<אלון מסר: המועצה עצמה יכולה להיות הפתרון הנכון.
<אלון מסר: מועצת רשות המים.
<אלון מסר: אלה אותם הנציגים.
<קריאה: מועצת רשות המים מורכבת מנציגי הממשלה.
דוד ביטן: רגולטור על הרגולטורים.
דוד ביטן: תקרא את דוח מבקר המדינה, אף אחד לא רוצה לעשות כלום וכולם מפחדים מהביקורת.
דוד ביטן: התשובה שלי היא התשובה הכי טובה כי היא לא נתונה לביקורת.
דוד ביטן: צריך לבקש ממבקר המדינה להתחיל לבדוק למה נותנים תשובות שליליות.
דוד ביטן: גם זה צריך להיות בביקורת.
דוד ביטן: כל המדינה תקועה.
<אהוד אדירי: אבל מטרת החוק היא כדי שלא יהיה תקוע.
דוד ביטן: אתם נתתם תקנה של חיוב אישי ברשויות, אף פקיד לא מוכן לקבל החלטה.
דוד אמסלם: נמשיך בהקראה.
דוד אמסלם: הבנו את הרעיון.
דוד אמסלם: רשמתם את הנקודות.
<אהוד אדירי: רשמנו.
נאוה בוקר: משפט אחד.
נאוה בוקר: דוד הביעה בצורה יפה ביותר.
דוד אמסלם: יפה, לא הייתי אומר אבל הביע.
נאוה בוקר: בעצם ייצגת את מה שאנחנו חושבים.
נאוה בוקר: הכיוון הוא כיוון חיובי, במיוחד אם זה יביא לאיזושהי הורדה במחירים.
עבדאללה אבו מערוף: אין לזה קשר.
נאוה בוקר: נמצאים כאן גופים כמו מרכז השלטון המקומי שאומר שאפילו לא ישבו אתו.
נאוה בוקר: לפני הישיבה הבאה, אני מציעה שתשבו עם כל הגורמים, תכסו את כל הנושאים ותגיעו אתם לתיאום מסודר.
נאוה בוקר: יש כאן המון שאלות שעולות וצריך לבוא מוכנים.
<תומר רוזנר: שתי הערות.
<תומר רוזנר: לגבי התמורה.
<תומר רוזנר: התשובה שאנחנו קיבלנו בישיבה המקדימה היא שהתמורה תתבטא בתעריף שישולם אחר כך על ידי הספקים.
<תומר רוזנר: התמורה תתבטא בתעריף.
<תומר רוזנר: זה לא פותר את הבעיה שדיבר עליה חבר הכנסת ביטן לגבי מימון הביניים כי התעריף, עד שישלמו אותו, זה ייקח הרבה שנים ולא ניתן פתרון לשאלת המימון של העבודות בפועל.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין את מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: זאת אומרת, נניח שעכשיו ראשון לציון נדרשה לבצע עבודות בעשרים מיליון שקלים, להרחיב את התשתית שלה עבור עיריית כפר סבא.
דוד אמסלם: איך זה משולם?
דוד אמסלם: עיריית ראשון לציון תממן את זה מכיסה?
<אהוד אדירי: לא העירייה.
<אהוד אדירי: אמרתי קודם שכל פעם אומרים כאן רשות ובגלל הפשטות, אנחנו לא מתקנים.
<אהוד אדירי: זה יכול להיות תאגיד מים, זה יכול להיות איגוד ערים למים וביוב.
<אהוד אדירי: זאת לא רשות.
<אהוד אדירי: זה לא מכספי הרשות.
דוד אמסלם: לא חשוב איך קוראים לגוף.
<אהוד אדירי: זה חשוב.
<אהוד אדירי: זה לא מכספי הארנונה.
דוד אמסלם: יש לך תאגיד מים בירושלים שקוראים לו הגיחון.
דוד אמסלם: הוא גובה מתושבי העיר שלו כסף.
דוד אמסלם: הוא אמור להשקיע את הכסף שהוא גבה מהם בתשתיות של עצמו, בהשבחה, לא בהרחבה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש לו דיבידנד, הוא מחזיר את זה לעירייה והעירייה משקיעה את זה בגנים.
דוד אמסלם: בסוף זה אותו סיפור.
דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת ואני דווקא בא לרשות.
דוד אמסלם: בסוף זאת הרשות, איך שלא תקרא לזה, תאגיד או לא תאגיד.
<אהוד אדירי: ספק המים.
דוד אמסלם: ספק.
דוד אמסלם: אני אומר לך שאני עושה לך טובה.
דוד אמסלם: הרי אם אני לא קשור, לא עושה לך את זה.
דוד אמסלם: אם זאת מדינה אחרת, לא עושה לך, אומר לך תבנה לעצמך מה שאתה רוצה.
דוד אמסלם: אתה מבקש ממני להעביר את התשתית, אז יש לי צרות בפנים.
דוד אמסלם: צודקים.
דוד אמסלם: לא נבנה תשתית חדשה כי זה מפריע לך, בגלל שאתה צריך לפתוח את הרחוב הראשי, בגלל שזה עושה לך בלגן עם התושבים שלך.
דוד אמסלם: זאת לא סיבה מספיק טובה.
דוד אמסלם: אבל בסוף בא ואומר לך הבן אדם, שמע, עולה לי כמה לירות.
דוד אמסלם: עולה לי לא כמה לירות אלא עולה לי עשרות מיליוני שקלים.
דוד אמסלם: אני עכשיו מממן את זה, לקבלן שלי אני אמור לשלם עכשיו, שוטף שלושים, שוטף תשעים, אני משלם לו.
דוד אמסלם: מאיפה אני מקבל את הכסף?
דוד אמסלם: אני אומר לך תעלה את התעריף?
דוד אמסלם: אז איך?
<אלון מסר: אני אסביר קצת על תעריפים.
<אלון מסר: בישראל יש עשרות, אפילו מאות, של ספקי מים וביוב שונים.
<אלון מסר: כל אחד מהם גובה נניח את תעריף המים מהצרכן אבל הוא גם משלם אחר כך את הכסף למקורות שמספקת לו את המים ולחלופין הוא מעביר כסף לאיגודן שמספק לו את השפכים.
<אהוד אדירי: התעריף לצרכן קבוע בכל הארץ.
<אלון מסר: הוא קבוע בכל הארץ.
<אהוד אדירי: עכשיו גם בביוב.
<אלון מסר: גם בביוב.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על ההשקעה.
<אלון מסר: בתוך הרכיב השוטף יש רכיב הון שמיועד גם להשקעות והוא שונה מתאגיד לתאגיד.
<אלון מסר: נניח אני צריך לקבל בתעריף מיליון שקלים להשקעות, אבל מישהו אחר עושה את המיליון שקלים האלה במקומך.
<אלון מסר: נכון?
<אלון מסר: זאת הדוגמה שלך.
<אלון מסר: אותו כסף של התעריף ירד מרשות אחת וילך לרשות השנייה.
דוד אמסלם: אתה לא אתי.
דוד אמסלם: אני מבין מצוין אבל שואל שאלה פשוטה.
<תומר רוזנר: הוא מדבר על מימון ביניים.