GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: ומאז היו דוחות והיו המון אמירות, צודק היושב ראש, זה נושא כאוב שמונח אי שם, כל פעם שקורה מקרה קשה אנחנו מתכנסים לדיונים בוועדה ושום דבר משמעותי לא קרה.
<ירון לוי: פעם כמעט הלך לנו ילד באחת הרשויות.
קארין אלהרר: לא, אז אנחנו נחכה שיילכו ילדים ואז נגיד שחבל.
דוד אמסלם: יש לי רק הערה קטנה, ברשותך, עוד לפני.
דוד אמסלם: חלק מהבקשות שלי בדיון הקודם היו שתשלחו לנו את דוח צרפתי שנגנז.
קארין אלהרר: כולנו מחכים לו, אדוני.
דוד אמסלם: לא שלחתם לנו את דוח צרפתי, מדוע?
<שמעון אבני: אני לא זוכר שביקשת ממני את דוח צרפתי.
דוד אמסלם: אני אקריא לך את סעיף 2 בהחלטה, 'הוועדה מבקשת לדעת מדוע נגנז דוח צרפתי, אשר הגיש המלצות בנושא, ולקבל אותו לעיונה'.
דוד אמסלם: רשום.
<שמעון אבני: בסדר, אני לא יודע, דוח צרפתי נמצא במשרד, אני יכול להעביר אותו.
דוד אמסלם: תשלח לי אותו מחר.
<שמעון אבני: אני אעביר אותו אפילו עוד היום, אני אקבל - - -
דוד אמסלם: לא היום.
דוד אמסלם: עזוב, היום עד שתלך, תנוח מהישיבה, מחר.
<שמעון אבני: אני אומר, כן, זו אכן ישיבה מתישה, אנחנו לא צריכים את - - -
דוד אמסלם: דרך אגב, צריך להבין, לפי סעיף 42 לחוק יסוד הממשלה, כשהוועדה מבקשת מפקיד להניח בפניה מסמך מסוים הוא מחויב לעשות את זה, זו לא התנדבות.
<שמעון אבני: לא, אני אומר, אני אעביר את זה.
<שמעון אבני: אני לא אומר שלא, לא אמרתי שאני לא אעביר.
<שמעון אבני: אני אעביר.
<שמעון אבני: עד מחר?
<שמעון אבני: עד מחר תקבלו את דוח צרפתי.
<שמעון אבני: אז כמו שהתחלתי, גם בוועדת החינוך של הכנסת היה דיון סביב הדבר הזה ואנחנו התחלנו עבודת מטה, יושב פה גם הייעוץ המשפטי של המשרד, לקחנו את תקנות הרווחה כפי שהן ואנחנו בודקים ומשווים אותן.
<שמעון אבני: זאת אומרת מתבצעת פה עבודת מטה בתוך המשרד שתבדוק את תקנות הרווחה, אל מול מה שיש כבר במשרד, חוזר מנכ"ל, מכרזים חוזים, אל מול הרשויות ואנחנו נקיים על זה עבודה.
דוד אמסלם: מה עשיתם עד היום?
<שמעון אבני: אנחנו לוקחים את התקנות ומשווים אותן, בודקים אותן.
דוד אמסלם: כמה ישיבות עשיתם בנושא הזה עד היום, בחודש וחצי האחרון?
<שמעון אבני: עשינו ישיבה אחת.
דוד אמסלם: זה מספק אותך?
<שמעון אבני: תראה, זה לא חשוב אם יהיו 20 ישיבות, בסוף אנחנו נביא את התוצר.
<שמעון אבני: זה לא חשוב כמה ישיבות יתקיימו בדרך, בסוף אנחנו נביא תוצר.
דוד אמסלם: שמעון, אתה מבין שאתה מדבר, אמרתי לך, אני - - -
<שמעון אבני: גם אני פקיד, אגב, אני לא מתבייש.
דוד אמסלם: לא, אני מסביר.
דוד אמסלם: הרי אני יודע איך זה עובד.
דוד אמסלם: אם בחודש וחצי עשית ישיבה אחת שלטעמי זו עבודת מטה מורכבת, לכן עשיתי את דיון הביניים, אני לא ציפיתי עכשיו לקבל ממך את התקנות, קבענו שלושה חודשים, אז בדרך כלל אני מחכה שלושה חודשים ויום, במינימום - - -
<שמעון אבני: יושב ראש הוועדה, זה לא הכול דיונים.
<שמעון אבני: זאת אומרת, היה דיון שבו התווינו מה צריך לעשות, עכשיו יש עבודת מטה שמתקיימת, לבדוק את התקנות, לבדוק את חוזרי מנכ"ל - - -
דוד אמסלם: מי מרכז את העבודה?
<שמעון אבני: יושב פה אילן מהייעוץ המשפטי, תיכף הוא ידבר על זה.
<שמעון אבני: אנחנו אמורים להיפגש שוב פעם.
<שמעון אבני: אגב, אחרי שנסיים את זה השלטון המקומי הוא שותף, נצטרך גם אותו, אבל אחרי שאנחנו נגבש ונבין מה צריך ואיך צריך לעשות ומה המשמעויות של הדבר הזה אנחנו נשב גם עם השלטון המקומי.
<שמעון אבני: אנחנו אמורים תוך חודש לסיים את זה.
דוד אמסלם: אנחנו קבענו כאן בעוד שלושה חודשים, אני מזמן ישיבה, ייצא לכם זימון לדעתי בעוד בערך חודש.
דוד אמסלם: בדרך כלל אני נותן התראה של שבוע וחצי-שבועיים, אני מבין שאתה ערוך כרגע מבחינת לוחות הזמנים שבעוד שלושה חודשים פלוס יום, בתחילת הדיון אתם מציגים לנו כאן ומניחים אלינו כאן לדיון את הנושא של התקנות.
<שמעון אבני: אנחנו נציג, כן, את התקנות.
<שמעון אבני: זה לא אומר שאנחנו מקבלים אותן.
<שמעון אבני: זה אומר שאנחנו מציגים מה עשינו, מה אנחנו יכולים לקחת על עצמנו ואיך אנחנו מסדירים את זה.
דוד אמסלם: שמעון, הוועדה בעצם נתנה פה פרמטרים של ההתייחסות לתקנות של - - -
<שמעון אבני: בסדר, אז אנחנו נתייחס לכולן.
<שמעון אבני: אנחנו נתייחס לכולן.
<קריאה: - - - בלי התייחסות של משרדים אחרים.
דוד אמסלם: לא, יש פה איזה שהיא עבודת מטה שהיא קצת משולבת, גם עם משרד העבודה והרווחה, אתם צריכים לשמוע מה עמדתם, הרי מה קורה כאן?
דוד אמסלם: יש פה את הסיפור בעיקר של הילדים המוגבלים, שלגביהם יש עוד תחנה של הסעה שעליה הייתה הבעיה המרכזית כרגע באותו דיון.
<שמעון אבני: זו סוגיה אחרת.
<שמעון אבני: אתה נוגע בסוגיה אחרת עכשיו.
דוד אמסלם: אז אני מסביר.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים שאתם תתפרו את כל המהלך הזה, בגלל שבסופו של דבר אי אפשר ששני משרדים יטפלו באותה הסעה.
דוד אמסלם: היות ובעצם אתם הפיבוט של ההסעות - - -
<שמעון אבני: רק אנחנו מטפלים.
דוד אמסלם: יפה, לכן, כמו שאמרתי קודם, את הסוגיה הזאת סגרתי עם האוצר.
דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך באופן חד משמעי, שתקציב המדינה לא יעבור בלי הסעיף הזה.
אורי מקלב: על מה סגרת?
אורי מקלב: רק על המועדוניות?
דוד אמסלם: הסיפור כרגע של המוגבלים.
דוד אמסלם: הרי מה היה הדיון הקודם?
דוד אמסלם: ילד מוגבל - - -
אורי מקלב: אני יודע, לוקחים אותם למועדונית, לא מחזירים אותו.
דוד אמסלם: כן, הוא יוצא מבית הספר, מגיע לבית הספר מהבית - - -
אורי מקלב: לוקחים אותו למועדונית - - -
קארין אלהרר: לא לוקחים אותו.
קארין אלהרר: או הפוך, או שלא מחזירים.
דוד אמסלם: חסרה לו הסעה אחת, כאילו מחכים שאבא שלו יבוא.
<קריאה: או שייקחו אותו למועדונית, או שייקחו אותו מ - - -
אורי מקלב: זה הישג גדול מאוד.
קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, זה בכל סוגי המוגבלויות, זה לאו דווקא מוגבלות פיזיות, זה אוטיזם - - -
דוד אמסלם: כן, נדבר על זה.
דוד אמסלם: בסך הכול שם אני כבר עזרתי לכם בעניין הזה, האוצר יתקצב אתכם בשנת 2016, בתקציב הזה.
<רחל אברמזון: שאלה להבהרה.
<רחל אברמזון: יש לנו כל מיני סוגי מועדוניות, יש לנו את המועדוניות שהן מועדוניות הרווחה, שהילדים מוסעים בצהריים, אבל יש למשל את המועדוניות של הילדים לקויי השמיעה, שמסיימים את הלימודים בבית הספר, אבל הם צריכים להגיע לשמע.
דוד אמסלם: כל מועדונית.
דוד אמסלם: אני דיברתי איתם על כל הילדים שיש להם מוגבלות כלשהי, לא נכנסתי לאיזה סוג, אבל מוגבלות פיזית, אז יש אחד שיש לו בעיה באוזניים, יש אחד שיש לו בעיה ברגליים, יש אחד עם בעיה - - - בציבור יש הרבה בעיות, בוודאי בנכויות האלה, שגם כמו שאמרנו, וגם ראיתם חלק מהילדים שהבאנו אותם, שהם הגיעו, גם ככה החיים מסובכים, מורכבים, להם, להורים, אנחנו צריכים להקל עליהם במה שאנחנו יכולים, במינימום.
דוד אמסלם: דרך אגב, אף אחד לא עושה להם טובה, זה לפי חוק.
דוד אמסלם: לכן כאן אני התערבתי בעניין כדי לסגור.
דוד אמסלם: אני לקחתי את המשימה על עצמי כדי לסגור את הלופ הזה של התקציב, בגלל שכל אחד פה היה מהאו"ם, 'לא אני', 'לא תקצבו אותי, אין לי כסף', אבל כל מערך ההסעות יושב לפתחכם, אתם, בלי קשר לזה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר, יש נהלים שצריך להסדיר.
דוד אמסלם: בלי קשר לכסף.
דוד אמסלם: את הכסף, אני לא מצפה, שמעון, שתבוא, איך הייתי אומר?
דוד אמסלם: אני לא מצפה שאני אמכור את הבית של חמותי כדי להביא, זה לא, אבל אני מצפה שאתם תסגרו מול משרד העבודה והרווחה, תשבו ביחד, מדובר בסוף באותו תלמיד, תשבו ותסגרו את כל הלופ על הפרמטרים שדיברנו.
דוד אמסלם: לא עולה כסף, לא קשור לכסף.
דוד אמסלם: מה מסלול ההסעה, מי צריך לקבל אותו.
דוד אמסלם: אתם מקסימום, אמרתי בסוף, במצגת, אחרי שאתם סוגרים את כל הלופ ברמה העניינית ושכל אחד יחשוב שזה הילד שלו, בסוף אתם נותנים לי שורה אחרונה ואומרים לי 'תקשיב, דודי, חסר לנו לכל הדבר הזה חצי מיליארד שקל'.
דוד אמסלם: עם זה אני יודע להתמודד, הוועדה יודעת להתמודד עם זה.
דוד אמסלם: אני לא מצפה שתביאו את הכסף, אבל אני מצפה שאתם תסגרו את השירות במה שאתם צריכים.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, שכל אחד יחשוב שזה הילד שלו.
דוד אמסלם: אני מבטיח לך שאם כל אחד ייכנס שנייה לראש של ההורה, אני מבטיח שלפחות הוא ישאף להביא את המצב האמיתי ההוגן הנכון.
דוד אמסלם: בבקשה, שמעון.
<שמעון אבני: בסדר, אז אני אומר, אלה שני דברים שונים, החלק של הרווחה הוא סוגיה אחת שאנחנו גם איתם מתעסקים והחלק של התקנות של הרווחה, השוואתם להוצאת תקנות על ידי משרד החינוך, זו סוגיה שנייה, שגם איתה מתעסקים.
<שמעון אבני: אנחנו, כמו שאמרתי, בסוף שלושה החודשים שניתנו לנו, נבוא עם הצעה, אחרי שנאשר אותה אצלנו במשרד.
<שמעון אבני: אני לא מתעסק עם כסף, אני כרגע מתנהל כאילו אין מגבלה תקציבית.
<שמעון אבני: לצורך העניין, זו תפיסת העולם שלנו.
דוד אמסלם: נכון, זו הבקשה שלנו.
<שמעון אבני: בסדר, אז אני אומר, לשם זה הולך.
<שמעון אבני: כשזה יהיה מסודר אז - - -
דוד אמסלם: שמעון, אני מבקש גם שתערבו את השלטון המקומי בעניין.
<שמעון אבני: הם מעורבים.
דוד אמסלם: אני הייתי גם מציע לכם להתייעץ עם העמותות שעשו עבודה.
דוד אמסלם: בסך הכול אני למדתי, השכל לא יושב במקום אחד, הוא מתפזר.
דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך משהו, באמת אמיתי, אבי מכיר אותי מעיריית ירושלים, רוב הרעיונות הגדולים שבאו לי זה דווקא מהעובדים שלי שהם הכי זוטרים.
דוד אמסלם: הם זרקו לי את הרעיון ואני קלטתי והבנתי שכאן ההברקה, ולא אצל המנהלים הגדולים.
דוד אמסלם: דווקא העובדים הפשוטים, הרגילים, שביום יום מתעסקים עם זה, הם היו מביאים לי את התובנות הכי טובות.
דוד אמסלם: לכן אני מציע, באמת, עזבו כבוד, עזבו זה, תתייעצו גם עם העמותות שעושות עבודת חסד, זה בהתנדבות, אלה אנשים שבאמת הנושא קרוב לליבם.
דוד אמסלם: בדרך כלל אתה מגיע לזה כתוצאה מזה שאו הבן שלך שם, או אחיך, או אתה פתאום נקלעת לאיזה אירוע שהבנת שיש פה אבסורד אז החלטת לקחת אותו לידיים ולהתחיל לטפל בו, במקום שהמדינה תעשה את זה.
דוד אמסלם: אבל זה לא משנה, יש להם הרבה ניסיון והרבה תובנות.
דוד אמסלם: לפעמים זה מהצד של ההורים.
דוד אמסלם: הייתי מציע, כך נהגתי תמיד, תעשה ישיבה, תביאו את כל הגורמים בכיף - - -
<שמעון אבני: אנחנו עושים.
<שמעון אבני: אתה פשוט נכנס ל - - -
דוד אמסלם: שתייה עלינו.
דוד אמסלם: אם תרצו אני מוכן לסדר לכם את האולם הזה ובסוף תייצרו אוגדן אחוד עם מה טוב לתלמידים ולילדים, מה צריך להיות, בלי קשר למגבלה תקציבית.
דוד אמסלם: אמרתי, אחרי זה תגידו לנו כמה עולה, כמה חסר, אנחנו פה נטכס עצה איך אנחנו מביאים לכם את הכסף.
דוד אמסלם: עכשיו, אתם מגבשים את זה עם הרשויות - - -
<שמעון אבני: אגב, אנחנו נפגוש גם את העמותות.
<שמעון אבני: אני כבר אמרתי.
<שמעון אבני: אני לא חוזר על דברים שכבר סיכמנו, אנחנו ניפגש עם העמותות, בוודאי עם השלטון המקומי, שהוא שותף טבעי, אין מה לעשות, הוא חייב להיות חלק מזה, ובוודאי אגפי המטה בתוך משרד החינוך.
דוד אמסלם: ובנושא הזה אני מבקש עוד דבר קטן, בסוף, בהנחיות או בהמלצות שלכם, אין דברים בהתנדבות.
דוד אמסלם: זה אומר שאם אתם מחליטים ואתם חושבים בשכל שלכם שילד צריך לקבל כרטיסייה, הוא מקבל כרטיסייה.
דוד אמסלם: לא אם ראש העיר רוצה ומטצ'ינג פה ואולי ואם רוצים או לא רוצים, או בא להם או לא בא להם.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אספר לך, אני גם ביקשתי מהאוצר - - - האוצר יושב פה?
<קריאה: לא, הרכז בוועדת שרים והוא לא יכול היה לבוא.
דוד אמסלם: אני ביקשתי מהאוצר להגיד לנו לוועדה מה הניצולת התקציבית שהייתה של הסעיף הזה, שנקרא הסעות כרטיסיות לילדים לבתי הספר.
דוד אמסלם: אתם תופתעו לראות שכמעט אין ניצולת הסעיף.
דוד אמסלם: לכולם זה נוח, חוץ מלהורים.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש שגם בהמלצות שלכם, אנחנו לא משאירים את זה לרצונם הטוב של ראשי הערים או אנשים בתוך המערכת העירונית, אלא זה המלצות של המדינה, מה הזכויות של התלמידים וצריך לעמוד על כך על פי חוק.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם צריך להעביר את זה בחקיקה אנחנו נעביר את זה גם בחקיקה, אין בעיה.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי, בבקשה.
<אילן שי: כבר בשבוע שעבר, לקראת הישיבה בוועדת החינוך, התחלנו תהליך שבו בדקנו ומיפינו את ההבדלים בין התקנות שלנו, שהן תקנות שהותקנו לפני 20 שנה, לבין התקנות של משרד הרווחה שהותקנו בשנה שעברה.
<אילן שי: אני רוצה לציין שמעבר להוראות שבתקנות שלנו, שהן תקנות יותר מצומצמות מבחינת ההיקף ומבחינת ההסדרים שכלולים בהם, יש בחוזר מנכ"ל ובנספח הבטיחות של חוזר מנכ"ל הסעות הוראות בנוגע לבטיחות בהסעות.
<אילן שי: מעבר להסדר בתקנות, זה לא שמשרד החינוך השאיר את הנושא של בטיחות ההסעות וארגון ההסעות לגמרי לשיקול דעת של כל רשות מקומית.
<אילן שי: נכון שחלק מההוראות שאצלנו קיימות בנספח הבטיחות של חוזר מנכ"ל נמצאות במשרד הרווחה במסגרת התקנות ויש גם הוראות נוספות שמשרד הרווחה כלל, שלא נמצאות בתקנון שלנו.
<אילן שי: חלק מזה, דרך אגב, נובע מכך שהם יישמו לקחים שלנו.
<אילן שי: כשהתקינו את התקנות של משרד הרווחה הלשכה המשפטית של הכנסת הזמינה אותי ואת מנהל אגף ההסעות הקודם של משרד החינוך ואנחנו השתתפנו בדיונים שהיו בלשכה המשפטית של הכנסת ותרמנו לניסוח של התקנות של הרווחה.
<אילן שי: אנחנו עכשיו בודקים איזה הוראות.
<אילן שי: קיבלנו גם את ההמלצות שהארגונים הכינו ואנחנו נדון בנוסח הזה.
קארין אלהרר: סליחה שאני עוצרת אותך, אני פשוט מנסה להבין.
קארין אלהרר: הנספח שמופיע בחוזר המנכ"ל, הרי ברור לכולם שהוא נספח מאוד לא מעודכן, הוא לא בטיחותי בשום צורה ודרך.
קארין אלהרר: יכול להיות שבפרקטיקה בחלק מהמקומות זה מתקיים, אבל כולנו מבינים שכשמדובר בהסעות שבאות במכרז מהרשויות המקומיות, כל אחד עושה דין לעצמו, יש כאלה שמיישמים ויש כאלה שלא מיישמים.
קארין אלהרר: אין שום דבר שמחייב.
קארין אלהרר: זה חוזר מנכ"ל, זה בא בתקנה, חוזר המנכ"ל לא מעודכן, יש לכם כבר שנים על גבי שנים ניסיונות של בית חולים אלי"ן, שמומחה בעניין הזה, לשפר את זה וזה לא קרה.
קארין אלהרר: עכשיו אני באמת שואלת.
קארין אלהרר: אני שמעתי בקשב רב, גם את הדברים של מנהל מחלקת ההסעות וגם את הדברים שלך ואני לא כל כך מצליחה להבין.
קארין אלהרר: הרי יש הצעה שהיא הצעה מצוינת, שהיא מבוססת על ההצעה שעברה בנושא של פעוטות עם מוגבלויות ממשרד הרווחה.
קארין אלהרר: כמובן שצריכים לעשות בה את השינויים המחויבים ולא דינם של 2,000 ילדים כדינם של 200,000, יחד עם זאת אי אפשר לחכות עם זה עוד יום ולכן, אדוני היושב ראש, אני הייתי מבקשת להציע, לצערי אני מלווה את הנושא הזה שנים רבות, עוד לפני שכיהנתי כחברת כנסת ומכיוון שאני מכירה את העבודה המאומצת, ויכול להיות שהם באמת עושים עבודת מטה רצינית ומשמעותית, אבל מה שאני יודעת בצער גדול לבוא ולומר, שהעבודה המשמעותית הזאת לא באה לידי ביטוי בחיי המעשה אצל אותם ילדים עם מוגבלויות וההורים שלהם.
קארין אלהרר: שמעתי סיפורים מסמרי שיער של ילדים שנעזבו בתחנה לא להם, של ילדים שלא נרתמו כמו שצריך עם הכיסאות שלהם בהסעות, ולכן הייתי מציעה, אדוני - - - כולנו מבינים, בימינו אנחנו חיים בכנסת, אנחנו יודעים שלנו כחברי כנסת יש יכולת לעשות כאלה רתמות בטיחות משל עצמנו, ואני הייתי מציעה לקחת את התקנות שניסחו ארגון בזכות ולהגיש אותם כהצעת חוק.
קארין אלהרר: אני הבאתי את זה אפילו איתי, העברתי את זה לניסוח של הצעת חוק.
קארין אלהרר: אנחנו נגיש את זה, אני מציעה שכל חברי הוועדה יצטרפו להצעה, נגיש את זה, ובמידה שתוך שלושה חודשים התקנות לא יובאו לאישור בוועדה אנחנו נפעיל את הצעת החוק הזאת.
דוד אמסלם: חברת הכנסת אלהרר, אנחנו עשינו את הדיון הקודם, הדיון הקודם היה ארוך, הייתה פה נציגות גם של הילדים וגם של ההורים שלהם, על חלקם ד"ר קדמן סיפר לנו באריכות, על כל מיני מכתבים, וגם אני קיבלתי למייל שלי עשרות דוגמאות, לכן אני עושה כרגע, את רואה, דיון ביניים.
דוד אמסלם: בדרך כלל אני לא נוהג לעשות, זה בגלל חשיבות העניין וכך גם אמרתי לחברים.
דוד אמסלם: במידה שלא יהיו תקנות בזמן אנחנו נתקין את התקנות ונגיש אותן כהצעת חוק.
דוד אמסלם: זה גם בסיכום של הישיבה הקודמת.
דוד אמסלם: אבל היות שאנחנו צריכים לתת צ'אנס לאנשי המקצוע, בסוף ישאלו, 'אז מה הם יעשו?' אני לא אוהב לקחת עבודה של אנשים אחרים - - -
קארין אלהרר: לא, חס וחלילה, אדוני.
קארין אלהרר: אני פשוט אומרת - - -
דוד אמסלם: לכן ניתן לשמעון לעשות את העבודה שלו, נסמוך עליו.
דוד אמסלם: אני גם סמוך ובטוח שהוא יתקין לנו תקנות.
קארין אלהרר: אני לצערי למודת ניסיון, אדוני היושב ראש.
דוד אמסלם: בשביל זה אמרתי בפתיח, אני פקיד, אני עושה מה שנקרא מעקב ביצוע.
דוד אמסלם: כך אני עובד, אני לא מדבר והולך.
דוד אמסלם: לכן אני סומך על שמעון, שמעון אמר עכשיו שעוד חודש וחצי הם יעמדו בעניין, אנחנו נעשה כאן דיון נוסף, את מוזמנת כמובן.
דוד אמסלם: במידה שנגיע למסקנה שאו התקנות הן לא באיכות הראויה או שהן לא עונות ולא סוגרות את העניין, אז אני אעשה עבודת מטה.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש לי דיון עוד מעט, בוועדת הכנסת, בגלל שאני ביקשתי, ועכשיו אני הולך לדאוג לזה, שלוועדה יהיה תקציב יועצים בדיוק בשביל הנושא הזה.
דוד אמסלם: שכשפקיד לא עושה את העבודה, אחרי זה נשאל מה הוא עושה בעבודה שלו, זו שאלה אחרת, אני אעשה את העבודה במקומו, אני אשכור אנשים שיעשו את העבודה, נגיש את זה בהצעת חוק ואחרי זה נתעסק עם הפקיד, מה הוא עושה בעבודה, אולי הוא מיותר.
דוד אמסלם: בבקשה, היועץ המשפטי.
<קריאה: אפשר להוסיף משהו קטן?
דוד אמסלם: בואו נעשה סדר, חברת הכנסת אלהרר נכנסה לדברים, אז בכיף, אבל בבקשה.
<אילן שי: אז כמו שאמרתי, אנחנו התחלנו את התהליך של לבחון את התקנות הקיימות ולראות איזה הסדרים שנמצאים בחוזר מנכ"ל, בהם נספח הבטיחות של חוזר מנכ"ל, אפשר להעביר לתוך התקנות ואיזה הסדרים שנכללו בתקנות של משרד הרווחה לעניין הסעות של פעוטות אנחנו יכולים לכלול בתקנות אצלנו.
<אילן שי: יש גם עניינים שמוסדרים אצלנו שלא באים לידי ביטוי בתקנות של משרד הרווחה כיוון שהם פחות רלוונטיים למה שמשרד הרווחה עושה.
<אילן שי: מבחינת לוחות זמנים, שמעון כבר דיבר על לוחות הזמנים.
<אילן שי: אני רק רוצה לציין שהוועדה שאליה אנחנו צריכים להביא את התקנות מבחינת ההוראה בחוק היא ועדת הכלכלה.
<אילן שי: זו הוועדה שבהתאם להוראה בחוק הסעה בטיחות מוסמכת לאשר את התקנות.
<אילן שי: זו ההוראה בחוק.
דוד אמסלם: צריך לשנות את זה.
<קריאה: הונחה הצעת חוק בנושא הזה, כדי להעביר את זה לוועדת הפנים.
דוד אמסלם: אנחנו נשנה את החוק בעניין הזה, זה לא רלוונטי - - -
<אילן שי: בוועדת החינוך דיברנו על להציג את התקנות, לא דיברנו על אישור בוועדת החינוך.
<אילן שי: הוועדה בכנסת שמוסמכת לאשר את התקנות היא ועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: אין שום בעיה, אנחנו נשנה את זה.
דוד אמסלם: אבל זה לא סותר, זה לא קשור, אם אתה מיידע אותנו זה בסדר.
דוד אמסלם: אנחנו נשנה את החוק, לא בגלל שאנחנו רוצים לעצמנו סמכויות, אלא לדעתי זה לא צריך להיות שם.
דוד אמסלם: אבל בסדר, לא קשור לעניין.
<נועה קשת-גונן: אני מנהלת את ההסעות בעיריית כפר סבא.
<נועה קשת-גונן: אני כבר 16 שנה בתחום של הסעות ילדים וזה נושא מאוד כאוב אצלי.
<נועה קשת-גונן: שמעתי על הדיון הזה היום וישר ביקשתי להגיע אליו.
<נועה קשת-גונן: קודם כל אני מאחלת לשמעון בהצלחה, הוא מנהל חדש אצלנו שנקלט רק לאחרונה, אז חברת הכנסת, ניתן לו הזדמנות, לא מה ששמענו.
<נועה קשת-גונן: מה שהכי חשוב לי, ואני שמחה לשמוע אותך ואני שמחה לשמוע את הנחישות שבך, אני חייבת לראשי העיר, לרשויות, קודם כל צריכים להפריד בין חינוך רגיל לחינוך מיוחד, קודם כל צריכים להפריד בין חינוך לילדים בעלי צרכים מיוחדים, צריכים להעלות את הנקודה הזאת וצריך לדאוג לילדים האלה באופן נפרד.
<נועה קשת-גונן: אין כאן הפרדה היום בין החינוך הרגיל למיוחד, מסתבר שזה מאוד פרוץ וכל רשות עושה מה שראש העיר רוצה וזה לא הולך ככה, אנחנו לא נבחר מי הילד הלבן או השחור שיעלה על ההסעות בחינוך המיוחד.
<נועה קשת-גונן: אני חושבת שצריך להעלות את הנקודה שיש הסעות אך ורק לחינוך המיוחד, לילדים בעלי צרכים - - -
דוד אמסלם: מה שמך, בבקשה?
<נועה קשת-גונן: קוראים לי נועה.
<נועה קשת-גונן: נועה, אני רוצה לתחם את הדיון.
<פיני קבלו: - - - נגד ראש עיר?
<נועה קשת-גונן: אני לא על ראש העיר.
דוד אמסלם: בזמנו, כמו שאמרתי, עשינו את הדיון הראשון ופתחנו אותו לכל ההערות.
דוד אמסלם: כרגע יש עבודת מטה.
דוד אמסלם: אני לא פותח את הדיון עכשיו לעבודת המטה, מה צריך, מה לא צריך, זה כבר עשינו.
דוד אמסלם: אני כאן עשיתי דוח סטטוס קטן כדי להבין איפה הדברים עומדים.
<נועה קשת-גונן: כן, אבל הוא התבקש לתקנות.
דוד אמסלם: לא, הוא לא התבקש עכשיו להציג את התקנות.
דוד אמסלם: כשאנחנו נעשה את הדיון בתקנות, אחרי שהוא יציג אותן, אז אנחנו נקרא לכולם חזרה להערות, הם ישמעו כאן, יהיה דיון, אני אקדיש לזה הרבה זמן, כמה שצריך, אולי ארבע שעות.
דוד אמסלם: נתחיל בשמונה וכשנגמור נגמור ואז יישבו כאן כל האנשים הרלוונטיים, נזמין את העיריות, נזמין את השלטון המקומי, נזמין את האוצר, נזמין את משרד העבודה והרווחה, את הפנים, את כל העולם ואשתו ואז ניתן לשמעון את זכות הדיבור.
דוד אמסלם: ניתן לו שעה וחצי להציג לנו את הכול בלי להפריע לו ואז אחרי זה נעיר את ההערות.
דוד אמסלם: אם צריך אחרי זה לעשות עוד פעם תיקון ולחזור אז זה מה שנעשה, זה בסדר, אבל זה לא הדיון היום.
דוד אמסלם: הדיון היום כרגע זה לקבל דוח סטטוס, אני שמעתי, ואם יש מישהו שרוצה להוסיף עוד משהו.
דוד אמסלם: עובד, אתה רצית להגיד כמה דברים.
<עובד מור: כן, אני רוצה לענות לך.
<עובד מור: אני מנהל בעל חברת הסעות, 40 שנה אני מסיע בעיריית ירושלים, השנה אני לא הלכתי למכרז, לא השתתפתי, כי, אני לא רוצה להעליב, אבל האנשים שהקימו את המכרז, הם לא מקצוענים.
<עובד מור: סליחה, עד הסוף תשמעי ותביני.
<עובד מור: אתם גם מדברים פה על ועדות, יש לי פה רשימה של הורים שנסעו איתי בשנה שעברה, שמתקשרים ואומרים לי 'בוא תביא את הילדים שלנו על חשבוננו, לא רוצים לנסוע עם הנהגים האלה, הילד שלי מסתובב ארבע שעות באוטו, מתייבש'.
<עובד מור: ילדים לא מגיעים לבתים שלהם.
<עובד מור: אתם מדברים פה על ועדה, תדברו על מה עם הילדים שיושבים היום בבית, לא שיחזירו אותם מהמועדונית.
<עובד מור: זה מה שכואב לי, 40 שנה אני מסיע בעיריית ירושלים.
<עובד מור: יושב פה אבי גיספאן, אני אומר לו בפנים, אני אמרתי לו לפני שלושה חודשים, פניתי לניר ברקת, אמרתי לו 'אני מקצוען, אני 40 שנה מסיע ילדים'.
<עובד מור: הפקחים היום של אבי שהולכים ומסתובבים, הפקחים באים ואומרים 'איזה מכוניות אלה?
<עובד מור: מה זה?
<עובד מור: ' כשאני הייתי מסיע את הילדים במכוניות, בואי תראי, 2014, 2015, הוצאתי מיליונים, קניתי.
קארין אלהרר: למה לא השתתפת במכרז?
<עובד מור: למה לא השתתפתי?
<עובד מור: אני אראה לך, אני הפסדתי בשנתיים בעיריית ירושלים מיליון שקל.
<עובד מור: יש לי אותו פה, הגשתי למס הכנסה.
<עובד מור: את יודעת למה?
<עובד מור: כי הם הביאו לנו שוק אפור, הביאו לנו את משק וכלכלה, שלוקח לי כל חודש 6%.
<עובד מור: את הרווח שלי הוא לקח.
<עובד מור: אני בכיתי, אמרתי לניר ברקת, 'מה אתה מביא?' הוא אמר 'לא, לא, יש מי שזה', אז כל אחד הביאו, למה?
<עובד מור: רוצים לשבת עליהם.
<עובד מור: לקחת שני מפקחים לעיריית ירושלים, לשים אותם, מי צריך את משק וכלכלה?
<עובד מור: שילמתי להם בשלוש שנים 2 מיליון שקל, למה שאני אשתתף עכשיו?
<עובד מור: מעבר להפסד שלי, שאני הפסדתי, ואם את רוצה להיפגש איתי אני אתן לך 200, 300, 400 הורים שתתקשרי ותשאלי מה איתם, שהם מתקשרים יום יום אליי, לא לוקחים אותם, מנהלות בית ספר, ילדים יוצאים מהר חומה, הולכים להר נוף, לקרית יובל ומגיעים לרמות.
<עובד מור: שלוש שעות נוסעים.
<עובד מור: כואב לי על הילדים האלה.
<קריאה: איזה חברת הסעות אתה?
<עובד מור: מור הסעות.
<עובד מור: ואני אביא לך מכתבים מהורים.
<עובד מור: אז רק שתדעו, אל תדברו על ועדות, תדברו על אלה שיושבים בבית היום, שהם ייתנו תשובה.
קארין אלהרר: גם להם רוצים למצוא פתרון.
דוד אמסלם: יש לי שאלה.
דוד אמסלם: משרד הפנים פה?
דוד אמסלם: תוציאי להם מכתב בנושא.
דוד אמסלם: כל מי שלא הוזמן, תומר, אולי ננסח איזה שהוא מכתב חריף בעניין.
<תומר רוזנר: הוזמנו ולא באו?
דוד אמסלם: מי שלא הוזמן, אני מבקש - - -
<לאה קריכלי: אני לא בטוחה שהזמנו.
<תומר רוזנר: היא אומרת שהיא לא בטוחה שהוזמנו.
דוד אמסלם: משרד החינוך, יש ילדים שהיום יושבים בבית בגלל שאין להם הסעות?
דוד אמסלם: אתם יודעים על דברים כאלה?
<עובד מור: אתה רוצה רשימות?
<עובד מור: אני אתן לך.
דוד אמסלם: שמעון?
<שמעון אבני: אני לא יודע לתת שמות ברמה של - - - אני בטוח שיש, אני לא אהיה עכשיו איזה צדיק.
<שמעון אבני: בטוח שיש ילדים ש - - - יש, אני אומר, אני לא - - -
דוד אמסלם: יש ילדים היום - - -
<עובד מור: יש.
דוד אמסלם: עובד, שמעתי.
דוד אמסלם: היום אנחנו בתאריך 19 באוקטובר.
דוד אמסלם: הלימודים לפי הבנתי התחילו ב-1 בספטמבר, עבר חודש ו-18 יום, יש ילדים שיושבים בבית עד היום בגלל שאין להם הסעה?
<שמעון אבני: אני לא אומר שלא.
<שמעון אבני: אני רק אומר לך שכל מה שמגיע אליי לשולחן, עכשיו העבירו לי רשימה מאוד ארוכה של ילדים שחלקם - - - אני מטפל בהם אישית.
דוד אמסלם: גיספאן, יש ילדים בירושלים שנשארים בבית בגלל שאין להם הסעה?
<אברהם גיספאן: עד סוכות היו, היום כבר אין.
<מרדכי אדרי: יש.
<מרדכי אדרי: יש, אבי, ואתה יודע את זה ואני כל יום מתקשר אליך.
<מרדכי אדרי: כל יום יש ואני אגיד לך גם מה אמרת לי.
דוד אמסלם: תן לי לשמוע.
<אברהם גיספאן: זה לא שאין הסעות, יש הסעות - - -
<מרדכי אדרי: אין הסעות.
<מרדכי אדרי: אני אגיד מה אמרת לי.
<עובד מור: אבי, זה לא נכון, אני יודע.
<עובד מור: הילדים שמתקשרים אליי.
<אברהם גיספאן: אני אומר, עד סוכות היו בעיות מכיוון שהשנה היא שנה מיוחדת עבורנו.
<אברהם גיספאן: יצאנו למכרז חדש בליווי יועץ מקצועי - - - במשרד החינוך מכירה את היועץ - - - עשינו מכרז חדש, שונה מהמכרזים הקודמים שהיו לנו, אז היו גושים של מוסדות, פירקנו את כל המוסדות כדי לאפשר לכמה שיותר קבלנים שיוכלו להשתתף במכרז.
<אברהם גיספאן: ואכן במקום 10 חברות קבלניות שהיו לנו עד השנה הקודמת קיבלנו 20 חברות חדשות.
<אברהם גיספאן: בנוסף אימצנו חלק מהתקנות של הרווחה, להעביר את כל המלווים, כיוון שאנחנו לא יכולים שהעובדים יהיו מטעם הרשות אז עשינו את זה דרך אגודת רנה קסין.
<אברהם גיספאן: זה יצר קושי בסנכרון של בין הנהגים וחברות ההסעה ועדיין יש לנו קשיים, אם כי כל הקשיים שהיו בתחילת השנה הלכו והתמעטו.
<אברהם גיספאן: היו לנו המון המון קשיים בתחילת השנה, הן בגלל החברות החדשות, הן בגלל הקושי של המלווים להגיע לנקודות הראשונות.
<אברהם גיספאן: עד כה המלווים היו ת"פ החברות, החברות הביאו אותם, העסיקו אותם באופן ישיר ולכן היה לנו קושי.
<אברהם גיספאן: היום עברנו את הגל הקשה.
<אברהם גיספאן: יש לנו עכשיו קושי חדש משבוע שעבר, בגלל הכתר ובגלל שיש לנו קרוב ל-500 נהגים ממזרח העיר ובגלל הכתר יש להם קושי לצאת מהשכונות ויש איחורים משמעותיים ביותר.
<אברהם גיספאן: זה כן.
<עובד מור: רק תעיר לו שהיו לי 100 נהגים יהודים והוא פירק אותי.
<עובד מור: אתה פירקת אותי.
דוד אמסלם: עובד, אנחנו כרגע לא עוסקים במכרז.
<עובד מור: לא סביב המכרז.
<עובד מור: אני רק רוצה להבין מה הוא עשה לעצמו.
דוד אמסלם: עובד.
<עובד מור: טוב, אני אלך, אני לא יכול לשמוע את השקרים האלה.
<אברהם גיספאן: איזה שקרים?
<אברהם גיספאן: על מה אתה מדבר?
<עובד מור: על מה אני מדבר?
דוד אמסלם: מר גיספאן, תענה לי.
דוד אמסלם: היום, נכון להיום, יש ילדים שיושבים בבית בגלל שאין להם הסעה?
<אברהם גיספאן: לא.
דוד אמסלם: אתה לא מכיר ילד אחד כזה?
<מרדכי אדרי: זה שקר.
<מרדכי אדרי: זה שקר כי כל יום במשך שעתיים אני מבזבז רק להתקשר אליכם לשאול מה קורה עם הוועדות.
<מרדכי אדרי: בפעם הקודמת היה פה המנהל שלך, קינלי, וכשיצאנו מפה - - -
<אברהם גיספאן: אתה מחכה לוועדת חריגים.
<מרדכי אדרי: פעם קודמת היה פה קינלי, המנהל שלך, יצא מפה, אמר 'תביא לנו שמות, מחר יהיו לכם הסעות'.
<מרדכי אדרי: עדיין אין הסעות.
<מרדכי אדרי: יש ילדים שיושבים בבית, יש ילדים שעדיין לא הגיעו לבית הספר.
<אברהם גיספאן: אתה מדבר - - -
<מרדכי אדרי: זה חלק מהילדים.
<מרדכי אדרי: למה, זה לא ילד?
<אברהם גיספאן: יש פה ילדים זכאים ל - - -
אורי מקלב: בוויכוח בין אבי לבין ההורה, קודם כל יש ילדים שנמצאים בבית מכיוון שהמלווים של ההסעות לא נראים להורים.
אורי מקלב: הורה לא יכול לחיות עם מצב שהוא יכול לחכות 50 דקות או שעה בבית, או לא בבית, בחוץ עם הילד, והסביר לי הורה לילד עם אוטיזם מה פירוש כשהוא ממתין איתו לא בסביבה שלו אלא ברחוב, מה זה גורם לו, כשהכבישים, המכוניות נוסעות והוא צריך להיות ברחוב.