GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד ביטן: אנחנו חיים איתם בדו קיום שנים ופתאום אנחנו צריכים להתגונן מערביי ישראל, איפה נשמע דבר כזה?
דוד אמסלם: חבר הכנסת ביטן, תודה רבה.
דוד אמסלם: חברת הכנסת רחל עזריה ואחריה חבר הכנסת עוזי מקלב.
רחל עזריה: אני כן אומר שאני שמחה שאתה עושה את הדיון הזה ומאוד חשוב לי לשבח את עבודת המשטרה.
רחל עזריה: נמצאים פה כמה וכמה ממפקדי משטרת ישראל שזכיתי להכיר ונמצא גם ראש האגף, איציק נידם, מעיריית ירושלים, שגם זכיתי לעבוד איתם, אנשים מאוד מאוד רציניים.
רחל עזריה: אני חושבת שצריך לעשות איזה שהיא הבחנה במה שקורה בירושלים בין תחושת הביטחון, שצריך לייצר בכל האזורים המרכזיים בעיר, כדי להחזיר את האנשים לעסקים, כדי שעסקים לא ייפגעו, כדי שהתושבים לא ייפגעו, ממילא, מרכז העיר, שוק מחנה יהודה, כי אנחנו רואים שיש ירידה בפדיון של העסקים וזה דבר שאנחנו נצטרך להתמודד איתו.
רחל עזריה: אני חושבת ששם דווקא נעשית עבודה לא רעה בכלל ואנחנו רואים את הנוכחות של המשטרה וזה משפיע לטובה.
רחל עזריה: יש כן אזורים, בשכונות התפר, ששם האתגר הוא גדול יותר, אני חושבת שצריך עבודה הרבה יותר אינטנסיבית.
רחל עזריה: דיבר על זה חבר הכנסת מוטי יוגב, על ההצקות היומיומיות.
רחל עזריה: אנחנו רואים את זה בארמון הנציב, אם זה זיקוקים אל תוך הלילה, שזה כאילו שום דבר, אבל יש הרגשה שזה כדי להפריע את מנוחת התושבים, אם זה מה שקורה בגבעה הצרפתית, אם זה בהצקות לנערות שהולכות ברחוב, חוסר יכולת ללכת לתנועת נוער, ללכת לבית ספר, הורים שנאלצים להקפיץ את הילדים בגלל הצקות כאלה יומיומיות.
רחל עזריה: אלה דברים שבפריסה יותר טובה של המשטרה, אני מתארת לעצמי שאתם יכולים לעשות את זה, לשים תשומת לב לשכונות התפר הספציפיות שנמצאות בחיכוך מאוד מתמיד עם האוכלוסייה הערבית בירושלים.
רחל עזריה: אני חושבת שזו תהיה הקלה מאוד גדולה.
רחל עזריה: אבל, שוב, עבודה מאוד מאוד טובה שנעשית ורואים שהעבודה הטובה נעשית בירושלים.
אחמד טיבי: אדוני, יכול להיות שלא הקשבתי, הוא ביקש עוצר על אום אל פחם?
דוד ביטן: אמרתי יישובים ערביים.
דוד אמסלם: לא, אנחנו לא חוזרים אחורה.
דוד אמסלם: אחרי זה אפשר לבקש מערוץ 99 - - -
דוד ביטן: - - - אני בעד עוצר באום אל פחם ובכל כפר ערבי - - -
רחל עזריה: משפט אחרון.
רחל עזריה: רק חשוב לי לומר, הייתה פה טענה לגבי שליסל.
רחל עזריה: טיבי, אתה העלית את הטענה לגבי שליסל - - -
דוד ביטן: הגיע הזמן שנעשה - - -
גלעד ארדן: קודם כל עצם העניין שאתה לא ערני זה לא טוב.
גלעד ארדן: אתה אחרי חמש דקות שאלת מה הוא אמר, זה - - -
דוד ביטן: הוא לא היה בטוח שהוא שמע טוב.
רחל עזריה: אני רוצה לומר לגבי ההערה שלך, אחמד טיבי, לגבי שליסל.
רחל עזריה: זה לא נכון, אני זוכרת שבזמנו אני בדקתי את זה, הוא היה מוקף באזרחים, לא היה אפשר לעשות שום דבר אחר כדי לעצור אותו בזמן מצעד הגאווה.
רחל עזריה: אז אם יש לך דוגמאות אחרות, יכול להיות, אבל מה שאתה אמרת זה בוודאי זה לא נכון, אני הייתי בירושלים.
אחמד טיבי: - - - לעשות עוצר על אום אל פחם, לא אתה ולא - - -
דוד ביטן: איפה שאתה גר אני לא עושה עוצר, בטייבה לא.
אחמד טיבי: לאנשים יש - - - סתם לתקוף את אום אל פחם.
דוד ביטן: למה, משם לא יוצאים וזורקים אבנים על מכוניות?
אורי מקלב: גם אני מצטרף למברכים ולאלה שמוקירים את עבודת המשטרה ואת השר כמובן גם כן, שמעורב מאוד חזק בפעילות של המשטרה.
אורי מקלב: הוא בולט מאוד ואני אומר, אני מעצים זאת לאור זאת שהשולחן הזה ועוד שולחנות פה בכנסת בתקופה האחרונה לא החמיאה לכם, אלא ביקרה אתכם מאוד.
אורי מקלב: אנחנו גם הירושלמים שנמצאים פה, אנחנו יודעים את המורכבות בעבודה, במיוחד של ירושלים.
אורי מקלב: גם אני כציבור שכנראה, אני לא יודע אם לא אמרתם את זה, הוא יעד יותר ממוקד, אבל אנחנו יודעים מה זה בחיי היומיום.
אורי מקלב: אצלנו זה חיי יומיום, זה לא רק שאנחנו הולכים לבקר במקום.
אורי מקלב: בחיי היומיום, בשכונות התפר, ברכבת הקלה ועוד ועוד, אבל אנחנו גם יודעים את הרגישויות שיש בירושלים, במיוחד בנושא ירושלים העתיקה, הכותל המערבי וכו'.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם, חברים, רוב הציבור, הציבור שלי כולו, אבל רוב הציבור בכלל, מדובר בעשרות אלפים, שמגיע לכותל המערבי ובעקבות כך לעיר העתיקה, בא לשם בעקבות שאתם מאפשרים זאת.
אורי מקלב: אנחנו יודעים את גודל האחריות.
אורי מקלב: אם אתם הייתם אוסרים להגיע לשם, רוב הציבור לא היה מגיע.
אורי מקלב: כמו כן אם היו מגיעים אלפים לקבר שמעון הצדיק, זה בגלל שאתם מאפשרים זאת.
אורי מקלב: לכן גודל האחריות.
אורי מקלב: אבל מעבר לזה אני מוקיע - - -
גלעד ארדן: לא הבנתי, לאן אתה אומר שהם היו צריכים לאסור לבוא?
אורי מקלב: הם מגיעים לכותל המערבי, זה מקום שמבחינתם הוא מקום קדוש, מקום תפילה, מקום שבאים לפרק את הרגשות שלהם, מייחלים להגיע למקום הזה, אבל זה בגלל שמאפשרים להגיע.
אורי מקלב: אם היום המשטרה הייתה אוסרת להגיע למקומות האלה רוב הציבור לא היה מגיע, בגלל שהוא לא מסכן את עצמו והוא רואה שלסכן את עצמו זה לא דרך, הוא ודאי לא מתגרה.
אורי מקלב: מכל הסיבות שאתם תגידו היום שאתם לא מאפשרים, הם לא יגיעו למקומות האלה.
דוד ביטן: מי לא יגיע?
גלעד ארדן: על מי אתה מדבר?
אורי מקלב: הציבור החרדי, הציבור היהודי.
דוד ביטן: בעפולה רוצחים אותם.
אורי מקלב: אני מדבר על ה - - - כשאני היום מגיע לכותל המערבי - - -
דוד ביטן: כשבן אדם בא הביתה ודוקרים אותו, מה, אז המשטרה אומרת לו ל - - -
אורי מקלב: אני מגיע בגלל שהמשטרה מאפשרת לי להגיע.
אורי מקלב: על אף שאני מאוד רוצה להגיע אליו, אבל אם המשטרה לא הייתה מאפשרת, אני רואה חובה להגיד את הדברים האלה, וזה ציבור גדול מאוד וכל הציבור שמגיע, ולכן כאלה שאנחנו באמת מוחים על כך שיש כאלה שהולכים למקומות כמו בהר הבית, ודאי וודאי מבחינה הלכתית, שההלכה אוסרת בכלל על עלייה להר הבית, אבל גם על החלק ההפגנתי וההזדהותי שיש, שיש כאלה שעולים, אנחנו מוחים ומוקיעים את זה ואנחנו רואים חובה לעשות את זה, בגלל שקודם כל הם גם מסכנים את האחרים, וצריך לקחת את האחריות, אנשים שנפגעו, אנשים שנפגעו קשות, אנשים שנהרגו, ואומרים את זה ואני אומר את זה, אומרים '
אורי מקלב: חברי הכנסת הערבים', אני לא צריך להגיע לחברי הכנסת הערבים, זה בגלל הפן ההפגנתי והפן ההתגרותי בעניין הזה.
אורי מקלב: לכן אנחנו גם קוראים ואנחנו אומרים לכם את זה, אנחנו נמצאים במקומות האלה בגלל שאנחנו רוצים להגיע, החשיבות להגיע, זה מקום קדוש, זה מקום תפילה, כל מה שאני אגיד, אני לא צריך סופרלטיבים כדי להגיד את זה, אבל בסופו של דבר ברגע שאתם מאפשרים זאת אנחנו דוחים כל אפשרות אחרת, כל פעולה אחרת שהיא באה, לא רק שהיא סותרת את ההלכה, שזה ברור, שהיא נגד ההלכה, אבל היא גם באה באופן הפגנתי ובהתגרות, כפי שלא היה.
אורי מקלב: עוד לא הייתה שנה ששר בישראל עלה לכותל המערבי בראש השנה, לא היה דבר כזה, והמשמעות שהייתה אחר כך.
אורי מקלב: בשביל מה אנחנו צריכים את הדברים האלה?
אורי מקלב: כמו שאנחנו לא רוצים שיבואו לכותל המערבי אחרים כדי להתגרות בנו, גם היינו דוחים את זה.
אורי מקלב: משפט אחרון, רק באופן הפרקטי.
אורי מקלב: גיוס בצווי 8 זה לא לעולם, אתם בטח מבחינה מקצועית מכינים לכם כל מיני עוגנים לציבור שצריך לחיות בחיי היום יום ובתקווה שהמתח יירד, אבל יש פעולות שאני לא מוצא דרך אחרת להגיד לכם, פניתי אליכם גם במכתבים, לתת נשק לכל אזרח, יש פה בעייתיות.
דוד ביטן: לא, מי שיש לו, הוא לא אמר לתת לכל - - - מי שיש לו רישיון.
אורי מקלב: אבל לאפשר יותר לתת רישיונות.
אורי מקלב: אבל עצם זה שהולכים עם נשקים, הדבר הוא בעייתי, אף אחד לא רוצה לתת לכולם, אנחנו יודעים את המסוכנות ואת הבעייתיות בעניין הזה.
אורי מקלב: יש קבוצות מיומנות ומקצועיות - - -
דוד ביטן: אבל אזרחי המדינה מסכלים, אתה יודע שאזרחים מסכלים פיגועים.
דוד אמסלם: דוד ביטן, אתה לא חייב לדבר כשאין לך זכות דיבור.
דוד אמסלם: אתה דיברת שלוש דקות, אף אחד לא הפריע לך.
דוד אמסלם: אף אחד לא דיבר.
דוד ביטן: אבל לא חרגתי.
אורי מקלב: לקחו ממנהלי בית ספר, מורים, במוכר שאינו רשמי, במוסדות הפטור, שהם מחזיקים פה את רוב החינוך, או 50% מהחינוך בירושלים, לקחו מהם את כלי הנשק שהם היו מיומנים, שהיה אצלם ברישיון, לפני, ולא מחזירים את זה.
אורי מקלב: תחזירו להם את זה.
אורי מקלב: אני אביא את הדוגמה האחרונה, חצי משפט.
אורי מקלב: מדובר במאות איש מיומנים שיודעים מה זה חוקים, יודעים מה זה נהלים, הם פועלים על פי זה.
אורי מקלב: היום יש שיתוף פעולה עם מד"א, הם נמצאים בכל חור במהירות, תנו להם.
אורי מקלב: פניתי אליכם, תנו להם את כלי הנשק ואל תיתנו לכל אזרח להחזיק את הנשק.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.
מיקי לוי: אני רציתי לסכם את הדיון בצורה אחרת, אבל בכל זאת אחרי הדברים של אחמד ושאר חברי הכנסת הערביים, אז מי שנמצא פה, לובשי המדים, אני חייב חוב היסטורי, ב-21.10.90 בבאקה, מגיע מחבל ודוקר חיילת למוות בשם איריס אזולאי ואת אלי אלטרץ, אותו לוחם, צ'רלי שלוש, לוחם ימ"מ, מהיחידה ללוחמה בטרור, אותה יחידה שאני הייתי בה, לא רוצה להרוג את המחבל, מתנפל עליו מאחור במטרה להכריע אותו, חוטף מדוקרן של קרח דקירה אחת קטנה בלב ומשלם בחייו.
מיקי לוי: לכן, אחמד, מחבל שמגיע עם סכין, שמעתי את דבריך גם בגלי צה"ל, דהיינו יש לו אמצעי וכוונה, יש לחסל אותו כדי שמסע ההרג ייגמר.
מיקי לוי: בהמשך לדברים שלך, המחבלת מא-זעים, מכיוון שהסכנה נגמרה, השוטר מבקש מחבריו לא לירות בה, בא חבלן משטרה שסיכן את חייו כדי להגיש לה עזרה ופינו אותה לבית החולים הדסה עין כרם.
מיקי לוי: גן שמואל, מחבל שדרס חיילת בצורה קשה, יצא והמשיך במסע ההרג, נתפס חי ולא נורה כי הסכנה חלפה.
מיקי לוי: לכן ידה של משטרת ישראל אינה קלה על ההדק, הן ידיים נקיות לחלוטין.
מיקי לוי: אני אומר לך עוד פעם, כאחד שמכיר את הר הבית, כאחד שעלה, תקשיב טוב, יותר מכל אחד מכם, סדר גודל של 3,840 - - -
אחמד טיבי: אריה עמית אמר דברים שונים.
מיקי לוי: אריה עמית לא מעניין אותי, אני אומר דברים שאני מבין, מהאמת שלי.
אחמד טיבי: לא רוצה לסכסך.
אחמד טיבי: גם רוני דניאל אמר דברים אחרים.
מיקי לוי: אחמד, עזוב אותי, אני לא אחראי על כולם, אני אחראי על עצמי בקושי.
אחמד טיבי: אתה כאיש משטרה, קצין בכיר, רואה עשרה שוטרים סביב בחורה, אפשר לנטרל אותה בקלות, לירות בתקרה.
מרדכי יוגב: רוצחת דינה מוות, אחמד.
מרדכי יוגב: או שאתה - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת יוגב, לא להפריע.
מיקי לוי: אחמד, הגיע הקצין, במקרה אני מודע לכך - - -
מרדכי יוגב: אתה מגן על רוצחים?
אחמד טיבי: אתה - - -
דוד אמסלם: חבר הכנסת טיבי, למה?
דוד אמסלם: אבל למה לך?
אחמד טיבי: אני אמרתי ליוגב, תרופות לוקחים שלוש פעמים ביום.
מרדכי יוגב: 99% אוכלוסייה היהודית גינתה את הרצח בדומא.
אחמד טיבי: אל תפסיק לקחת את התרופות.
מרדכי יוגב: אצלכם אחוז אחד לא גינה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אחמד טיבי, רק שנייה - - -
אחמד טיבי: כרופא אני מדבר.
דוד אמסלם: לא, מה שעשית עכשיו זה דבר שלא עושים.
אחמד טיבי: מה לא עושים?
דוד אמסלם: זכותו לומר - - -
אחמד טיבי: הוא אומר לי 'אתה מגן על רוצחים'.
דוד אמסלם: לא, זכותו לומר, אני מבקש, אתה באישי לא יורדים.
אחמד טיבי: זה אישי.
אחמד טיבי: האיש לא יציב.
אחמד טיבי: מה זה אישי?
אחמד טיבי: הוא לא יציב.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אחמד טיבי, מה שאתה עושה עכשיו זה דבר לא יפה.
אחמד טיבי: אבל הוא לא יציב, אני נותן לך חוות דעת - - - יש בעיה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה יורד ברמה כרגע בדיבור הזה.
אחמד טיבי: אני משאיר לכם את הרמה הגבוהה.
מיקי לוי: אחמד, אותה בחורה בתחנה המרכזית, הגיע קצין, ירה שני כדורים באוויר, שוחחו איתה, רואים את זה גם בסרט, לא סתם ירו לחלק התחתון של רגליה, כדי לא לחסל אותה.
מיקי לוי: באמת, אל תיקחו את זה - - - אני אומר לך עוד פעם, זחאלקה אומר שאתם מרגיעים בשטח, יש למטבע הזו שני צדדים, הצד האחד שזה באמת נכון ואני מברך אתכם ומעריך שלא עליתם ביום שישי - - -
אחמד טיבי: פעמיים דחינו.
מיקי לוי: מה שמגיע מגיע.
מיקי לוי: כשאתם מחממים את האווירה אתם תחטפו ממני.
מיקי לוי: לא יהיה עוצר על אזרחים ישראלים של מדינת ישראל.
אחמד טיבי: זו באמת התקדמות.
אחמד טיבי: אתה בא לקראתנו.
מיקי לוי: אחמד, לא יהיה עוצר על אזרחים ישראלים באשר הם בתוך תחומי מדינת ישראל ואני אומר לך, לא פעם הגנתי עליכם כשהאשימו אתכם בחפירה לא הגיונית, מאל אקצא הקדום לעומר, אני אמרתי שזה שקר וכזב.
מיקי לוי: כשצריך להעריך צריך להעריך.
מיקי לוי: ובכל זאת אני מצפה מכם להרגיע, כי לא כל חברי הכנסת ברשימה הערבית מרגישים.
מיקי לוי: אני אומר לך את זה ואתה יודע בדיוק מה היחס של בל"ד למדינת ישראל ומאיפה הם מקבלים את ההוראות, מקטאר.
אחמד טיבי: כולנו, כל אנשי הרשימה מרגיעים.
אחמד טיבי: לא מרגיעים כי אנחנו - - - זו הנהגה אחראית.
דוד אמסלם: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני לא רוצה להוציא אותך.
מיקי לוי: נשארת הנציג היחידי ואדוני השר לבטחון פנים, השר ארדן, זו אותה משטרה שאך לפני חמישה חודשים נהגנו כולנו, חברי כנסת, תקשורת ואזרחים, לחבוט בה, לעיתים בצדק, ולא פעם עליתי ואמרתי שזו המשטרה שלנו ויש לנו משטרה אחת והיא כרגע, יחד עם לוחמי משמר הגבול וחיילי צה"ל, השכפ"ץ האנושי שמגן על מדינת ישראל ועל אזרחי מדינת ישראל באשר הם.
מיקי לוי: תודה רבה לכם מכל הלב.
דוד אמסלם: לפני שאנחנו נתקדם ניתן לממלא מקום המפכ"ל, אם יש לו משהו להוסיף או לענות למישהו.
דוד אמסלם: יש לך דבר כזה, בנצי?
<בנצי סאו: שתי תשובות קצרות.
דוד אמסלם: אחרי זה השר ואני אסכם.
<בנצי סאו: שתי תשובות קצרות לשאלות שעלו כאן.
<בנצי סאו: עלו כאן הרבה שאלות, אחת בנושא הוראות פתיחה באש.
<בנצי סאו: אני רוצה שיהיה ברור, המשטרה מפעילה את האמצעים ובעיקר נשק בהתאם לחוק ובהתאם להוראות פתיחה באש ואנחנו עושים את זה באופן מאוד מאוד ממוקד ומשתדלים שזה גם יהיה מאוד מאוד מדויק.
<בנצי סאו: זה נושא אחד.
<בנצי סאו: הנושא השני הוא הכניסה למסגד אל אקצא.
<בנצי סאו: ככלל משטרת ישראל אוכפת את החוק בכל מקום, בדיוק כפי שאם תהיינה הפרות סדר קשות, אלימות ומסכנות מבית הכנסת משטרת ישראל גם תיכנס לבית כנסת ותאכוף את הסדר ואת החוק.
<בנצי סאו: ככלל אנחנו לא נכנסים למסגד אל אקצא ולמסגדים על הר הבית.
<בנצי סאו: לשאלתך באופן קונקרטי, היה ערב אחד, אני מדבר על שעת ערב, מיד לאחר תפילת הערב, הייתה קבוצת צעירים שהבנו שהיא עתידה להישאר במקום לשם התבצרות והפרת הסדר למחרת, הכוח המשטרתי נכנס, לא בפריצה כמו שזה הוגדר, לא עם אמצעים אלא בהידברות עם הוואקף.
<בנצי סאו: שכנעו את הצעירים האלה לצאת והשוטרים הוציאו אותם.
<בנצי סאו: הם גם טענו שהם חוששים לצאת בגלל שהם עלולים להיפגע על ידי היהודים בשערי העיר העתיקה, זה היה מיד אחרי הפיגוע והרצח של בנט ושל הרב לביא, ולכן המשטרה אבטחה את יציאתם.
אחמד טיבי: אני מדבר על 10 ימים לפני.
<בנצי סאו: אני לא מכיר אירוע - - -
אחמד טיבי: אתם רצתם, עצרתם אנשים בתוך המסגד והגעתם עד הממבה.
אחמד טיבי: אתה יודע מה זה הממבה.
<בנצי סאו: אני יודע מה זה הממבה - - -
מרדכי יוגב: במקום שיהיו טרוריסטים יעצרו אותם, בבית כנסת או במסגד, או בבית חולים גם.
<בנצי סאו: זה האירוע שאותו אני מכיר ואותו אירוע שדווח אליי וגם נתתי את האישור להוציא אותם החוצה.
<בנצי סאו: זה נעשה בהידברות עם אנשי הוואקף, ללא שום שימוש בכוח.
<בנצי סאו: הם יצאו החוצה תחת האבטחה שלנו כי הם טענו שהם חוששים.
<בנצי סאו: זה המקרה שאני מכיר שאותו אישרתי.
דוד אמסלם: השר, בבקשה.
גלעד ארדן: אני רוצה להביע שוב את ההערכה שלי לעבודה האדירה שבנצי, יחד עם המפקדים בראשות מפקד מחוז ירושלים, וכל השוטרות והשוטרים והלוחמות והלוחמים, עושים ברחבי המדינה.
גלעד ארדן: אני באמת שמח שמימין ומשמאל המשטרה מקבלת גיבוי מלא, הם באמת מגנים עלינו בגופם ממש.
גלעד ארדן: כפי שתואר כאן, הם יודעים היטב במקצועיות שלהם להבחין מתי יש באמת סכנת חיים שנשקפת ולכן צריך לנקוט בכל אמצעי כדי לנטרל אותה, לבין הדוגמאות שציין חבר הכנסת מיקי לוי, שמכיר זאת היטב מניסיונו, שרק אתמול ראינו את השוטר, רב סמל בכיר משה חן, שקיבל כוויות קשות בפניו ועדיין עמד על כך שלאחר שהסכנה שנשקפה מהמחבלת נוטרלה לא בוצע יותר ירי לעברה.
גלעד ארדן: כך היה גם אתמול עם המתנדב של המשטרה, בצומת גן שמואל, ואני חושב שאלה דברים שבהחלט מחזקים את האמון של הציבור בפעילות המקצועית והמסורה של השוטרים.
גלעד ארדן: לצערי הרב אני פגשתי מצב שהשכר והתנאים של שוטרי השטח במשטרת ישראל, שהם גם אלה שמסכנים את חייהם וגם התפקיד שלהם הוא בעל השחיקה הגבוהה ביותר, בעיניי הוא לא מביע את אותה הערכה ואת האמון ואת מה שכולנו חייבים להם.
גלעד ארדן: לכן קודם כל נאבקתי על כך ובשבוע האחרון באמת סוכם אותו מענק בירה שדובר עליו כבר למעלה משנה, המשרד לביטחון פנים נאבק עליו, בשבוע האחרון הוא סוכם והוא ייכנס למשכורות השוטרים כבר ב-1 בנובמבר.
גלעד ארדן: זה עדיין רחוק מאוד ממה שצריך להיות במשטרת ישראל בכל מה שקשור לשכר הנגדים, אנחנו מקיימים על כך דיון עם האוצר, אני אשמח לבוא להציג את זה בפני ועדת הפנים בראשותך, כי זה משליך גם על היכולת שלנו לדרוש מהשוטרים, על היכולת שלנו לגייס שוטרים נוספים למשטרת ישראל.
גלעד ארדן: לפני שנה כבר התקבלו החלטות על חיזוק קבוע של משטרת ירושלים, צריך להבין, אותם 2,000 שוטרים היום, שסופחו אל משטרת ירושלים מכל רחבי המדינה, אלה שוטרים, אלה לא חיילים סדירים צעירים בני 18-19, אלה שוטרים בעלי משפחות שהתגייסו למשטרה באשקלון או בקרית שמונה וסופחו לכאן, חלק מהם כבר למעלה משנה מסופחים למשטרת ישראל ולפעמים לא רואים את המשפחות שלהם, בתקופה האחרונה בעיקר, לא בשבתות ולא בחגים ולא בלילות ואין שום קשר בין מה שהם עושים לבין רמת התגמול שמשולמת להם.
גלעד ארדן: אני שם את זה כרגע לחוד, כי הם עצמם לא עושים שום קשר, כמובן, הם מגנים בגופן בלי קשר, זה לא בשביל כסף, אבל אני חושב שזאת חובה שלנו כחברי כנסת וכנבחרי ציבור להיאבק על כך, כי היום בחוק אסור להם בכלל שתהיה להם התאגדות או ועד עובדים.
גלעד ארדן: עכשיו לעצם העניין.
גלעד ארדן: ממלא מקום המפכ"ל פירט במקצועיות את כל הפעולות האדירות שנעשות כאן בחודשים האחרונים.
גלעד ארדן: אני חושב שכולנו צריכים להפנים שהיה כאן שינוי מצב בשנים האחרונות במזרח התיכון, דעאש זה הסימפטום הבולט ביותר, אבל הייתה הקצנה דתית.
גלעד ארדן: ראינו את זה בבחירות הדמוקרטיות במצרים, שנבחרים האחים המוסלמים, ראינו את זה בעליית החמאס.
גלעד ארדן: כמה עוד אותות ורמזים אנחנו צריכים לקבל?
גלעד ארדן: לצערי הרב אנחנו רואים את זה גם בתופעות, ואני לא עושה הכללות בעניין הזה, ואין פה שום פטנט אחר, כי אף צד פה לא עומד להיעלם, אנחנו צריכים ללמוד לחיות בדו קיום יחד עם ערביי ישראל, זה 20% מהאוכלוסייה, ואני אומר את זה בכל מקום שאני יכול.
גלעד ארדן: עם זאת, כשאנחנו רואים תופעות של התגייסות לדאעש בתוך אזרחי ישראל הערבים, זה צריך להדליק נורה אדומה לכולנו כנבחרי ציבור, וצר לי מאוד, קודם כל זה צריך להדליק נורה אדומה אצל נבחרי הציבור הערבים, אצל חברי הכנסת שלהם.
גלעד ארדן: אנחנו ראינו אתמול את ראש עיריית נצרת, דרך אגב הוא לא יחיד והוא לא לבד, רוב ראשי הרשויות הערביים, ואני אומר את זה גם כשר פנים לשעבר, רוצים לשתף פעולה, רוצים - - -
מיקי לוי: אני יכול להפריע לך, אדוני השר?
מיקי לוי: אני מבקש, דוגמה חיה מלפני חצי דקה, מחבלת דקרה שוטר, נוטרלה, לא נהרגה, כרגע מגישים לה טיפול.
אחמד טיבי: אני הזכרתי שני מקרים.
מיקי לוי: אני מתנצל, אני מבקש סליחה.
גלעד ארדן: ולכן אני תמיד מנצל כל בימה שיש לי כדי לקרוא להרגעת הרוחות, כדי לבקש מכולנו, אבל סליחה, חברי הכנסת הערבים שמציגים את המציאות באופן מוקצן ובאופן שקרי, אני חושב שיש להם אחריות מוגברת בעניין הזה, כי מי שבחר אותם זה רוב הציבור הערבי שכרגע התופעות האלה של הטרור ושל הסכינאות, לצערי הרב, יוצאים ממנו ויוצאים מערביי מזרח ירושלים.
גלעד ארדן: במצב כזה אני מצפה לקריאה, לרגיעה, אני מצפה להציג את המצב כפי שהוא לאשורו.
גלעד ארדן: אנחנו סקרנו כאן את כל הפעולות, אולי דילגנו על פעולות כמו הוצאה מחוץ לחוק של ארגוני המוראביטון והמוראביטאת.
גלעד ארדן: אני מסכים לגמרי עם בנצי שאנחנו מקבלים גיבוי ושיתוף פעולה מהיר מהמערכת המשפטית.
גלעד ארדן: רז נזרי, שזה בתחום אחריותו כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה פלילי, כך זה נקרא?
גלעד ארדן: לעניינים פליליים, אינני יודע, בהחלט מסייע ומנסה למצוא פתרונות וזה לא גורע מאחריותו כמובן גם להקפיד על כך שהממשלה פועלת אך ורק על פי החוק.
גלעד ארדן: יחד עם זאת יש עוד עדיין צעדים שלצערי הרב לא ננקטים והם לא ננקטים כי אנחנו עוד צריכים להבין והאסימון עוד לא ירד באופן מלא.
גלעד ארדן: ההלוויות של אותם טרוריסטים הופכות להיות מקור להסתה ולהפרות סדר, פעם אחר פעם, למרות הסדרים שאנחנו מנסים להגיע עם המשפחות שלהם.
גלעד ארדן: לכן אני ביקשתי גם את הגיבוי המשפטי לחזור למה שהיה בעבר, לקבור את הגופות שלהם במקומות מרוחקים ולא לאפשר לפעילי חמאס או לפעילי טרור להצטרף לאותן הפגנות ולהפוך אותן לעוד מקור להסתה לטרור ולהפרות סדר.
גלעד ארדן: כפי ששמתם לב, הריסות הבתים, וטוב שחזרו, חזרו.
גלעד ארדן: וכפי שממלא מקום המפכ"ל הציג בפניי, אין מקום שיהיה חסין, לא מכניסה של כוחות הביטחון ולא מהריסת בתים, אם צריך לבצע אותם, כולל במחנה הפליטים שועפט, למרות שהציבור צריך להבין, מדובר במחנה פליטים של 60,000 תושבים, מחובר לענתא, שיש בה עוד 35,000 תושבים.
גלעד ארדן: מדובר ברצף של כמעט 100,000 איש, זה כמעט כמו העיר מודיעין.
גלעד ארדן: אחרי שנים רבות שממשלות ישראל לא מגלות סממני ריבונות במקומות הללו קשה מאוד לצפות ממשטרת ישראל לבדה לתקן את כל זה.
גלעד ארדן: יש פה הרבה מאוד מערכות שצריכות להבין, מערכות אכיפה, מערכות עירוניות, מערכת החינוך, שזה לא ייגמר אך ורק באכיפה משטרתית, זה צריך להיות מניפה של רשויות שלטוניות שמחזירות את הריבונות של ממשלת ישראל בחלקים של מזרח ירושלים.
גלעד ארדן: אותו דבר גם בנושאים של שלילת תושבות ואזרחות.
גלעד ארדן: שנים רבות, זה לא רק אני כשר פנים, גם שר הפנים הנוכחי וגם שרי הפנים הקודמים, ניסו לבצע את אותה פעולה שבמדינות מתוקנות מערביות אחרות מבצעים, כשמישהו מזדהה עם טרור, ולא רק מזדהה, פועל ביחד עם ארגוני טרור ומבצע פעולות של רצח, הוא לא יכול להישאר אזרח ותושב מדינת ישראל ולהמשיך ליהנות מהטבות כלשהן שמדינת ישראל כמדינה מערבית מתקדמת מעניקה.
גלעד ארדן: בהקשר הזה, עוד פעם, אני חושב שמערכת המשפט, עד לבית המשפט העליון, שבעבר גם פסל כאן החלטות של ועדת הבחירות המרכזית, של חברי כנסת שגיבו ארגוני טרור, שהסיתו כנגד מדינת ישראל וקיומה כמדינתו של העם היהודי, אי אפשר גם להיות כאן וליהנות מכל הזכויות הללו וגם לתמוך באויבי ישראל ולתמוך בארגוני טרור ולתמוך בהסתה שמובילה בסופו של דבר למעשי רצח.
גלעד ארדן: ודבר אחרון, וזה בהקשר של משטרת ישראל, אבל זה קשור גם לנושא המשפטי.
גלעד ארדן: חופש ביטוי הוא ערך מקודש במדינה דמוקרטית ומשטרת ישראל, גם אם אני יכול כפוליטיקאי להתעצבן על כך לפעמים, מאפשרת חופש ביטוי ונותנת רישיונות למי שמבקש באופן מסודר רישיון ומגיע איתם לסיכומים איך לא יתבצעו שם הפרות סדר וסכנה לשלום הציבור, היא נותנת רישיונות להפגנות, גם להפגנות שאני כפוליטיקאי, אני מפריד בין הכובע שלי כשר לביטחון פנים לנבחר ציבור ממפלגה מסוימת, היא נותנת רישיונות כאלה.
גלעד ארדן: מצד שני, היום כולנו צריכים להבין, ההחלטות האלה של יחידים לקחת סכין, לקחת כל אמל"ח שנמצא ברשותם וללכת וליטול חיי אדם, זה קורה הרבה מאוד כי הפייסבוק והסמרטפון מגיע לכל אחד ואחד, ואמירות שקריות ואמירות מסיתות, כמו שראינו גם כאן, שלא הייתה פריצה - - - דרך אגב, שוב, שום מקום לא חסין מפריצה כדי לנטרל אלימות, אבל כיוון שהמשטרה משתדלת להימנע מכניסה למקומות תפילה, לא היו כניסות כאלה ולא הייתה כניסה למסגד, המדינה והמשטרה פועלות שם ברחבה, אותה רחבה, דרך אגב, שבסופי שבוע ילדים ממזרח ירושלים משחקים בה כדורגל.
גלעד ארדן: זה המקום שבו המשטרה פועלת, זה המקום שבו המבקרים והתיירים מבקרים שם.
גלעד ארדן: אז כשאנחנו מדברים על הסתה שקרית שגורמת לרצח, צריך להבין היום שמשטרת ישראל תצטרך לפעול ברף אחר לחלוטין כנגד המסיתים לאלימות.
גלעד ארדן: האיזון, שהופר בעיניי, בין חופש הביטוי במדינת ישראל, שצריך לשמור עליו מכל משמר, אבל היום אנחנו רואים שחופש הביטוי הזה כשהוא הופך להיות חופש הסתה, הוא גורם לרצח של חפים מפשע.
גלעד ארדן: בנושאים האלה, אני אומר שוב, התפקיד הוא גם של הכנסת, לבקר, האם אנחנו כמערכת שלטונית עושים את ההתאמות הנדרשות כדי להגן על חיי האזרחים והתושבים במדינת ישראל.
גלעד ארדן: זה התפקיד המרכזי של המשרד לביטחון פנים, זה התפקיד המרכזי של משטרת ישראל, אף אחד לא יהיה חסין, יהיה אפס סובלנות כלפי אלימות וכלפי הסתה ואני מקווה שאנחנו נצליח לרתום את כל המערכות, אצל כולם צריך לרדת האסימון, ואתם תפקחו עלינו.
גלעד ארדן: לגבי רישוי נשק, התחייבתי לענות.
גלעד ארדן: לגבי מתן רישיונות נשק, היה כאן מספר שנים שהמדיניות של המשרד לביטחון פנים לפניי הייתה לצמצם את כמות נושאי הנשק, שאין הכרח שהם יישאו נשק.
גלעד ארדן: אני לא בא לבקר היום אחורה, כי צריך להבין שגם בתוך משטרת ישראל יש מחלוקות בעניין הזה.
גלעד ארדן: יאמר לך אגף המבצעים שהוא רוצה יותר כלי נשק ברחובות, כמובן בכפוף לאימון ולמיומנות וליכולת הפעלת הנשק, ויאמר לך אגף החקירות והמודיעין, שהרבה פעמים כשאנשים לא מיומנים נושאים נשק כזה אז הנשק הזה נגנב מהם, הם לא מקפידים לשאת אותו או לשמור עליו בהתאם להנחיות ואז הוא נגנב והוא מגיע לארגוני פשיעה חמורים - - -
דוד ביטן: אבל - - - מי שיש לו היום רישיון ומחזיק, לא כל אחד.
אורי מקלב: כמו מורים ומנהלים.
אורי מקלב: אנחנו דיברנו על מורים ומנהלים, איחוד והצלה.
גלעד ארדן: אין ספק, אורי, שבימים כאלה שהאזרחים לפעמים הם החזית והיכולת של אזרח להגיב מהר, עד להגעה, גם אם יש פער של שניות של השוטר, היא זו שיכולה להציל חיי אדם, בהחלט כמדיניות אנחנו שוקלים היום מדיניות מתירה יותר, אבל תוך כדי אחריות ואיזון עם המודיעין שנצבר במשטרת ישראל כלפי אנשים.
גלעד ארדן: צריך להבין, היום על פי החוק, השר לא יכול להתערב במקרה יחיד, הסמכות על פי החוק היום היא אצל פקיד הרישוי שהוא שואב את הסמכות שלו מקצין משטרה בכיר.
גלעד ארדן: אמרתי את זה נכון, יואל?
אורי מקלב: המדיניות זה כן להקל.
גלעד ארדן: כמדיניות כללית כן, אבל התרגום שלה אחר כך, המודיעין וההרשעות הקודמות וכו', זה תרגום של משטרת ישראל.
גלעד ארדן: במקרה הספציפי שעלה כאן, על אותה תושבת של הרובע המוסלמי, קודם כל כל אזרח יכול להגיש ערעור במשטרה, יש כתובת ברורה להחלטות, ואנחנו דואגים שהערעורים הללו ייבחנו.
גלעד ארדן: במקרה הספציפי של תושבת הרובע המוסלמי, לדעתי הנשק יוחזר לה, אבל זה עדיין כפוף להחלטת המשטרה.
דוד אמסלם: אני מבקש לסכם את הדיון ולומר, כמו שפתחנו, אני יזמתי את הדיון הזה לפני כחודשיים, לא על הרקע בכלל של סיפור הר הבית.
דוד אמסלם: היה רקע שעשינו דיון לגבי הר הזיתים, עשינו דיון לגבי הרכבת הקלה וכו' וכו', האלימות זה לא דבר שמתפתח היום, זה דבר שבשנתיים האחרונות בירושלים, בדגש על ירושלים, הולך ומתפתח.
דוד אמסלם: אני מכיר את העיר הזאת על בוריה, אני מכיר פה כל מטר ואני אומר לכם, שנתיים כבר מתחילה אלימות שהולכת ועולה.
דוד אמסלם: כמאמר המשפט, כשהאקדח יוצא במערכה הראשונה, בסוף יורים בו במערכה השלישית.
דוד אמסלם: על זה אני התרעתי ולכן יזמתי את הדיון.
דוד אמסלם: כאן אני רוצה לחזק את ידי המשטרה.
דוד אמסלם: אנחנו נקלענו לאירוע כתוצאה מזה שלא היה טיפול בעבר כפי שהיה צריך, אז היום אנחנו נמצאים באיזה שהוא אירוע הרבה יותר חזק, הרבה יותר רחב, שאנחנו צריכים ונאלצים להשתמש בהרבה מאוד כלים, בחלקם אפילו חריגים.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה לחזק את ידי משטרת ישראל שעושה ימים כלילות, ולא רק אותם, את כל זרועות הביטחון שמצטרפים.
דוד אמסלם: אני גם מבקש מכל המשרדים הממשלתיים התומכים, להעמיד למשטרת ישראל ולזרועות הביטחון את כל הכלים לפתור את הבעיה.
דוד אמסלם: אני שאלתי את ממלא מקום המפכ"ל, האם חסרים לו כלים בכל ארסנל הכלים והוא אמר שהכול בידיו.
דוד אמסלם: לכן אנחנו מצפים מכם לסיים את האלימות.
דוד אמסלם: רבותיי, אלימות במדינה דמוקרטית זה הדבר הכי קשה, אין פה פרוטקשן, צריך להבין, זה לא שבאלימות מישהו משיג משהו, ברגע שאתה הולך על הנוסחה הזאת, באותו רגע גמרת את שלטון החוק, נגמר האירוע.
דוד אמסלם: אז אני עושה הבחנה בין הסוגיה הפוליטית לבין הסוגיה של האלימות.
דוד אמסלם: אלימות צריכים לעצור ואתמול ובכל האמצעים.
דוד אמסלם: דרך אגב, בן אדם שבא להרוג מישהו צריך לעצור אותו בכל האמצעים, גם אם הוא יהודי וגם אם הוא ערבי, זה לא משנה.