GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רועי פולקמן: יש כאן לא פעם אמירה ובדרך כלל היא מגיעה מהאופוזיציה שאומרת תמרצו בכלים אחרים.
רועי פולקמן: נאמר כאן גם בדיון הראשון.
רועי פולקמן: אלה מאות מיליונים אבל תמיד אפשר להגיד שיש מחסור במבני ציבור, במקוואות, בבתי כנסת, בגני ילדים ואין בעיה, לא צריך היטלי ציפוף, שהמדינה תממן.
רועי פולקמן: אלה מאות מיליוני שקלים.
רועי פולקמן: נגיד שההיטלים שגבו היום הם חצי מיליארד שקלים - - -
דוד אמסלם: אני אגיד לך מה לדעתי הנוסחה עליה הייתי הולך ומכאן הייתי מתקדם.
דוד אמסלם: תאמין לי, כמו שאמרתי קודם, אני מכיר את הנושא של בוריו כמעט יותר מכל הכנסת הזאת והפקידים.
דוד אמסלם: קודם כל, צריכה להיות הנחת עבודה אחת והיא שבנושא הפיתוח העירייה והממשלה לא צריכות להוציא כסף ולשים בפיתוח.
דוד אמסלם: לשם כך יש קבלן והוא בונה.
דוד אמסלם: זה לא שההכנסות אצלו וההוצאות אצלנו.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לקבל ממנו בסוף שכונה אחת קומפלט.
רועי פולקמן: אבל קודם אישרנו קיזוז.
רועי פולקמן: זה לא כסף מהכיס של הקבלן אלא זה כסף מהכיס של העירייה.
רועי פולקמן: הוא רק מבצע.
רועי פולקמן: הוא לא משלם על זה.
דוד אמסלם: אני מדבר באופן כללי כרגע.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על השורה התחתונה.
<תומר רוזנר: סך כל הקרקע צריכה לממן את סך כל הפיתוח.
דוד אמסלם: אני חושב שסך הכול, גם שיווק הקרקע.
דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של עניין כשאתה עכשיו נותן לו את העשרים אחוזים האלה, אני לא רואה שזה עונה על הפרמטרים עליהם אתה מדבר.
דוד אמסלם: דרך אגב, כיול להיות מצב, בלי שום בעיה, ולרוב זה מה שיקרה, שבכל מקום שיש בינוי, תוספת בינוי בתמ"א 38 לעוד שתי קומות, העירייה תגבה ואין לה מה להשקיע.
דוד אמסלם: היא לא תרחיב.
דוד אמסלם: אין לה מה להרחיב.
דוד אמסלם: היא לא תגדיל את הגינה כי אין לה מה להרחיב.
דוד אמסלם: היא לא יכולה כי אין לה איפה.
דוד אמסלם: אני מספר לך עכשיו איך זה עובד.
דוד אמסלם: אני מספר לך איך זה עובד.
דוד אמסלם: אני יכול להראות לך את זה בכל השכונות בירושלים ואם אתה רוצה גם בכל עיר ועיר.
דוד אמסלם: כל בניין שקם על אותו מגרש אפילו ויש לו גידול, אין מה לעשות, העירייה לא יכולה לעשות שום דבר.
דוד אמסלם: מדובר בשכונות ותיקות כאשר כל שימושי הקרקע כבר מוצו פחות או יותר.
דוד אמסלם: לאן אתה הולך לעשות פינוי-בינוי?
דוד אמסלם: במקום חדש אתה לא עושה.
דוד אמסלם: שכונה בת עשר, אתה לא נותן לה.
<ערן ניצן: אבל יש לנו קרקעות - - -
דוד אמסלם: אתה נותן לשכונות בנות שלושים או ארבעים שנים.
דוד אמסלם: בדרך כלל אתה נותן אתה זכויות באזורים הפרטיים יותר כי בזמנו כל מגרש היה גדול ושמו בניין וסביבו ארבעה דונם כי אז הקרקע לא הייתה שווה כלום.
דוד אמסלם: אתה נותן להם את הזכויות.
דוד אמסלם: בקטע הציבורי אין לך שם הקצאה של עוד ארבעים אחוזים.
דוד אמסלם: אין.
דוד אמסלם: קווי הבניין כבר נמצאים בכל הרחוב ואתה לא יכול להזיז את הבניינים ולשחק מחדש.
דוד אמסלם: לכן מה קורה בפועל?
דוד אמסלם: העירייה או מי שירצה מצופף את הבינוי, יצופף אותו, נניח ייקח את ההשבחה לכיס ולא ישקיע במקום כי אין לו מה.
דוד אמסלם: אין לו כל כך מה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר בסופו של עניין שחמישים אחוזים השבחה זה המון.
דוד אמסלם: אני לא רואה את העשרים אחוזים אינסנטיב.
דוד אמסלם: אני מדבר כרקע על התוספת.
<עוזי סלמן: אני יכול להסביר בשתי מלים.
<עוזי סלמן: זה נכון מה שאמרת קודם שהנושא הוא נושא תכנוני וזה עניין של תפיסות עולם תכנוניות.
<עוזי סלמן: תפיסת עולם תכנונית שרואה את כל העיר כמכלול וגם הקונספט של ההיטלים והיטל ההשבחה גם רואים את כל העיר כמכלול, אתה גובה, זה לא אומר שאתה מחזיר את זה בדיוק לאותה קרקע.
<עוזי סלמן: אתה צריך לעשות סך הכול פיתוח של תשתיות.
<עוזי סלמן: סך הכול של הפיתוח תשתיות נבנה ברמה נורמטיבית שאומרת שאני יודע לתת איקס זכויות בנייה בעיר שלי כנגד ולפתח כנגד זה ואי תשתיות.
<עוזי סלמן: אם אחרי שעשיתי את התכנית ואת התכניות וכבר יש לי את הגיבוי של היטלי הפיתוח והיטל השבחה, בא אלי מישהו ואומר לי שהוא רוצה עכשיו להגדיל, להעצים את זכויות הבנייה במגרש קונקרטי מסוים או בחטיבת קרקע, הוא רוצה להעצים את זכויות הבנייה ליותר, אז בדיוק כמו שאמרת אנחנו נימצא במצב שמעל אותו רף נורמטיבי שנקבע אנחנו בתת תקצוב מבחינת מקורות לפיתוח.
<עוזי סלמן: אז אנחנו חייבים לקבל את התוספת.
<עוזי סלמן: לא צריך להכביר מלים.
<עוזי סלמן: יש כאן ראשי רשויות וכולם יודעים שהקרנות של הפיתוח - - -
דוד אמסלם: אתה בעצם אומר שזה עוד מקור לעירייה להגדיל את כל הפיתוח בכלל העיר?
<קריאה: זה מה שהוא אומר.
<עוזי סלמן: בוודאי.
דוד אמסלם: שלא קשור לפרויקט הספציפי הזה?
<עוזי סלמן: זה קשור לפרויקט כי הפרויקט הוא בסך הכול מגדיל, כמו שאמרת את זה קודם, את כמות יחידות המגורים.
דוד אמסלם: ברור לי שזה קשור כי אם אתה רוצה להשקיע את זה בגני יהושע, זה קשור בעיר לצד השני כי אולי פעם הוא יבוא לפיקניק שם.
<עוזי סלמן: תראה, אתה צריך יותר מקורות לפיתוח.
<עוזי סלמן: אין מה לעשות.
<עוזי סלמן: כולנו יודעים שהקרנות של הפיתוח ברוב השלטון המקומי הן קרנות.
דוד אמסלם: נראה לי שהפתרון הוא לקחת את זה מההשבחה ולהעלות אותה בתוספת הזאת?
<עוזי סלמן: תראה, אני לא נכנס לכיס של הקבלנים, של חבריי הקבלנים ואני לא רוצה להיכנס לזה.
<תומר רוזנר: אלה הדיירים.
(הרשימה המשותפת: אתה נכנס לכיס של הצרכן.
<עוזי סלמן: אני לא נכנס לכיס של הצרכן.
<עוזי סלמן: הדלתא של תוספת יחידות מגורים היא דלתא כזאת שלא גורמת להתייקרות הדירות והם יודעים את זה.
דוד אמסלם: אלא?
<עוזי סלמן: אלא היא מגדילה את כמות היחידות שזאת כמות יחידות שבלאו הכי, אם יש לך פרויקט קיים שבונה, עובדה, הראיה היא שזה לא מעלה את מחירי הדירות כי הדירות לא נמכרות ביותר כסף כתוצאה מזה שעל הדלתא הנוספת הביאו עוד את התוספת של העשרים אחוזים.
<דורון יהודה: אני מארגון הנכים.
<דורון יהודה: רציתי לגעת בנקודה שמפריעה לנו.
<דורון יהודה: כאשר קבלן בונה היום בניין, ואני רוצה לדאוג לנכים שיוכלו לגור דווקא בקומת הקרקע, בקומת העמודים, ואני רוצה מעבר לאחוזי הבנייה לסגור את הקומה הזאת ולהתאים אותה למגבלות של הנכה, זאת אומרת שמשרד השיכון לא ישלם פעמיים כאשר פעם אחת הוא נותן לי סיוע לקנות דירה והסכום הוא מאוד נמוך, ופעם שנייה הוא צריך לתת לי להתאים את הדירה למגבלות.
<דורון יהודה: אני אומר, בואו נחסוך.
<דורון יהודה: אני רוצה שמעבר לאחוזי הבנייה, הקבלן יקבל את אחוזי הבנייה בקומת הקרקע רק לטובת נכים מוגבלים מוטורית כדי שיוכלו לתפקד ולהגיע לביתם בלי מעלית ולא לדאוג כאשר המעלית מתקלקלת וכולי והבית יהיה מותאם לצרכים שלהם.
<דורון יהודה: זה לא עולה למדינה כסף.
<דורון יהודה: עשינו דבר כזה בנתניה עם קרוב ל-300-400 דירות כאלה וכרגע זה הופסק.
<דורון יהודה: זה הופסק בגלל שהקבלנים מקבלים את אחוזי הבנייה בקומת הקרקע לטובת דירות גן ופחות מנצלים את זה בגובה אלא מנצלים את זה כלפי מטה וכך נוצר מחסום בפני הנכים לקבלת דירות בקומות הקרקע.
<דורון יהודה: אז גם אותן דירות של הנכים היו פטורות מההיטלים וכולי.
<דורון יהודה: דבר שני.
<דורון יהודה: כל ניסיון היום לבוא ולהטיל היטלים גבוהים יותר על הקבלנים, הקבלנים משיתים את זה על הציבור.
<דורון יהודה: זה דבר שאני אומר מתוך ניסיון.
<דורון יהודה: לא מזמן סידרתי כמה דירות והיו צריכים לשלם היטלים, ההיטלים עברו לנכים.
<דורון יהודה: זאת אומרת, הנכים שילמו את זה בסופו של דבר.
<דורון יהודה: אותו הדבר חל גם על האזרח הרגיל.
(הרשימה המשותפת: מה מטרת הדיון שהוא חשוב מאוד.
(הרשימה המשותפת: שומעים שבאמת יש מהפכה בדיור וסוף סוף האזרחים יקבלו יותר דירות והמחיר של הדירות ירד.
(הרשימה המשותפת: יש על זה מחלוקת עם האוצר כנציגי התכנית הזאת?
(הרשימה המשותפת: זאת לא המטרה?
<צחי דוד: זאת המטרה.
(הרשימה המשותפת: אז למה לא תתחילו הפוך?
(הרשימה המשותפת: אני בן אדם פשוט שלא מבין בעניינים אבל תשימו לכם מטרה.
(הרשימה המשותפת: אני רוצה לקנות דירה, כמה עולה בממוצע דירה ולכו לפי אזורים בתל אביב, בדימונה, בבאר שבע, בנהריה, בקריות, בצפת, בקריית שמונה, ואפשר לעשות דיפרנציאציה.
(הרשימה המשותפת: אני יודע שדירה בתל אביב היא יקרה.
(הרשימה המשותפת: כמה עולה בממוצע הדירה עכשיו ומה היעד שלכם, כמה תעלה הדירה, אחרי מסים ואפילו אחרי מאתיים אחוזים השבחה ואפילו 300 אחוזי השבחה, לא אכפת לי כצרכן.
(הרשימה המשותפת: למה משחקים בדברים האלה שהם לא ברורים לצרכן והם הזויים?
(הרשימה המשותפת: המדינה לא בונה, גם לא דיברנו על דיור ציבורי והיא גם לא בונה במחלקה הציבורית.
(הרשימה המשותפת: זה מובן.
(הרשימה המשותפת: אבל אם יש לנו מטרה להוריד את מחיר הדירות ולתת אפשרות לאנשים לקנות דירה, בן אדם פשוט שיקנה דירה, במקום 143 משכורות כפי שזה עכשיו ואפילו יותר, מה היעד שלכם?
(הרשימה המשותפת: אחרי כל התכניות.
(הרשימה המשותפת: תגיד לי כמה תעלה הדירה אחרי כל התכנית ואז אני אחשוב אם להסכים אתכם או לא.
(הרשימה המשותפת: זאת המטרה.
(הרשימה המשותפת: תעשו את זה הפוך.
(הרשימה המשותפת: יש לכם יעד כזה, תעשו את זה הפוך.
(הרשימה המשותפת: תשימו את המטרה.
(הרשימה המשותפת: כמה תעלה דירה כמה מאות אלפי שקלים?
(הרשימה המשותפת: אני נותן לכם גם אפשרות בכל אזור, כמה שיש.
(הרשימה המשותפת: למשל בצפת פחות, בקריית שמונה פחות, בתל אביב יותר, בסדר, אבל תגידו לי כמה תעלה דירה ותנו לי מספר.
(הרשימה המשותפת: אני רוצה לדעת אם אכן המחיר ירד במאות אלפי שקלים או בעשרות אלפי שקלים, ואם כן – כן, ואם לא – אז למה להתעסק בזה?
(הרשימה המשותפת: בואו נתעסק בדברים יותר חשובים.
(הרשימה המשותפת: זה לא עניין של השבחה ועניין של מסים.
(הרשימה המשותפת: שוב אני חוזר ואומר שאפילו אם מדובר במאתיים אחוזי השבחה, העירייה או לא עירייה, יועץ משפטי, קבלנים.
(הרשימה המשותפת: אם דיברנו במכרזים שיהיה יותר קל לבנות דירות על קרקע פרטית, בסדר, אבל כאן זה לא זה.
(הרשימה המשותפת: כאן זה ממש לא זה ולכן אני מבקש, תנו יעד ותאמרו כמה עולה דירה ואז אנחנו כמחוקקים שהציבור בחר אותנו, בחר בנו, נגיד לציבור הזה, כן, אנחנו הורדנו את מחירי הדירות ב-350 אלף שקלים בנהריה או בעכו או בקריית שמונה ל-370.
(הרשימה המשותפת: בבקשה.
(הרשימה המשותפת: יש לכם תכנית כזאת?
<אמיר הלר: התאחדות בוני הארץ.
<אמיר הלר: אני לא אחזור על דברים שנאמרו כאן אבל עלו כאן הרבה שאלות שלא בכדי לא ניתן להם תשובות טובות כי אין תשובות טובות לאוצר.
<אמיר הלר: מדובר באחת מהצעות החוק שיפגעו כמה שיותר בענף הבנייה והדיור ולא יוסיפו יחידת דיור אחת נוספת ואני אסביר.
<אמיר הלר: הצעת החוק מדברת על פי 1.8 מהטבלה של תמ"א 35 המינימלית.
<אמיר הלר: אם למשל יש באזור מסוים עשר יחידות דיור מינימלי, 22 מקסימלי, אם רשות מקומית מתכננת 18 יחידות דיור, לצורך העניין על שמונה יחידות הדיור הנוספות הם גובים שבעים אחוזים וזה לא משנה אם ממילא באותו אזור הרשות הייתה יכולה לתכנן 18 יחידות דיור.
<אמיר הלר: למעשה היא הקפיצה את המחירים בשנייה אחת בלי לעודד שום יצירת יחידת דיור נוספת.
<אמיר הלר: ממילא היטל ההשבחה שהחברים כאן מנסים לצייר אותו כאילו הוא אמור לסייע לרשויות המקומיות בפיתוח, אבל בואו נקבל אומדנים.
<אמיר הלר: אתם מדברים בעיקר על קרקע מינהל – אופקים וכולי – הקרקע הפרטית שהאוצר רוצה לתכנן ולבנות עליה היא קרקע במרכז הארץ, ברעננה, בתל אביב, בכפר סבא, בהוד השרון, ברמת השרון וכולי.
רועי פולקמן: זה לא טוב?
<אמיר הלר: זה מצוין אבל אתה יודע כמה משלמים היום בשרון היטל השבחה?
<אמיר הלר: 400 אלף שקלים ליחידת דיור, היטל השבחה ליחידת דיור אחת.
<אמיר הלר: אני לא הפרעתי לכם והקשבתי בקשב רב לכל מה שנאמר, בבקשה.
<אמיר הלר: 400 אלף שקלים ליחידת דיור ברעננה שזה בנוסף להיטלי פיתוח.
<אמיר הלר: דיבר עורך דין סלמן על כך שאנחנו רוצים לעודד עוד, אז אנחנו צריכים עוד כסף.
<אמיר הלר: הוא מקבל גם היטלי פיתוח על יחידות הדיור הנוספות.
<אמיר הלר: הוא לא עושה טובה לאף אחד.
<אמיר הלר: בתל אביב, לצורך העניין, הסכום הוא בסביבות 700-800 אלף שקלים ליחידת דיור.
<אמיר הלר: אז שתל אביב לא תגיד לי שאם היא בונה בתוך הטווח של תמ"א 35, אז היא צריכה לקבל שבעים אחוזים היטל השבחה כי אחרת היא לא יכולה לעשות - - -
<קריאה: מה לגבי המיצוי בתמ"א 35?
<אמיר הלר: איזה מיצוי?
<אמיר הלר: הם בונים בחסר.
<אמיר הלר: גם תל אביב, גם רעננה, גם כפר סבא, גם הרצליה.
<אמיר הלר: אבל כשיש כאלה שכן בונים, אתה פשוט תשלם יותר.
<אמיר הלר: זאת הצעה שאני לא מצליח להבין איך היא תגדיל את כמות הצפיפות.
<אמיר הלר: היא לא תגדיל.
<אמיר הלר: תגדילו בזה שתתקנו את תמ"א 35.
<אמיר הלר: תקנו את הרף המינימלי במקום עשר, אם אתם חושבים שזה נמוך בחלק מהמקומות.
<אמיר הלר: תקנו את זה.
<קריאה: בתל אביב מעלים מ-12 יחידות.
<אמיר הלר: 16 יחידות דיור.
<אמיר הלר: אני רוצה להסביר עוד נקודה.
<אמיר הלר: מדובר ביחידות דיור נטו ולא ברוטו.
<אמיר הלר: מה זה עושה?
<אמיר הלר: זה גורם אינסנטיב שלילי.
<אמיר הלר: העירייה תפריש יותר לצרכי ציבור, תצמצם יותר את הבנייה בנטו ואז תקבל היטל השבחה.
<אמיר הלר: לא תצטרף לך עוד יחידת דיור אלא פשוט יצטרף לך עוד היטל השבחה.
<אמיר הלר: זה יהיה גאוני.
<אמיר הלר: השתוממתי לשמוע בשני הדיונים האחרונים גם את נציגי הממשלה מדברים על פרקטיקות שהן לא חוקיות והופכים אותן כאילו להיות בסדר או שרוצים למסמך את זה.
<אמיר הלר: זה איום ונורא לשמוע דבר כזה, ועכשיו מה הם אומרים?
<אמיר הלר: עיריית תל אביב נקטה בפרקטיקה – אני הקשבתי ולא האמנתי – שהייתה יחסית מסודרת, היא קבעה את הסכמי הפיתוח שבית המשפט קבע, לא רק על דירות יוקרה, אלא בפסק דין נווה צדק, בפסק דין ברמת אביב של השופט פלפל, כולם קבעו שזה לא בסדר והם ממשיכים.
<אמיר הלר: הם רוצים עכשיו למסמך את זה בזה שהעיריות יוכלו לגבות יותר היטל השבחה.
<אמיר הלר: אתם יודעים מה?
<אמיר הלר: הם אומרים שזה ייצר יותר, היזמים ישלמו יותר אבל בסוף הציבור משלם יותר.
<אמיר הלר: אני רוצה להסביר לכם שאין מצב שעיריית תל אביב מוציאה - עיריית תל אביב, העיר הגדולה במטרופולין המרכז - בסביבות 2,500 עד 3,000, 3,500 יחידות דיור שזה פחות משבעה-שמונה אחוזים מסך התחלות הבנייה בישראל בשנה.
<אמיר הלר: על זה צריך לעודד אותה?
<אמיר הלר: שהיא תיתן עוד קצת.
<אמיר הלר: השיח שמתנהל כאן, בוא נעודד עוד רשויות מקומיות לבנות ובוא ניתן להן עוד כסף כי כך הן יבנו, זה שיח שצריך לפוג מן העולם כשיש לנו מחסור.
דוד אמסלם: חבר הכנסת חיים ילין.
חיים ילין: יש לי בעיה לדון על משהו שהוא נקודתי, שצריך להזיז משהו שלא בטוח שהוא יצליח ולא מסתכלים על זה בראייה אסטרטגית של מדינת ישראל.
חיים ילין: זה לא יעזור כלום, אני איש פריפריה ואני מאוד רוצה להעתיק את תל אביב גם לצפון וגם לדרום.
חיים ילין: אין מה לעשות.
חיים ילין: אני זוכר שכאשר היה מגיע למועצה אזורית אשכול סכום של מיליון ו-300 אלף שקלים, אני לא רוצה להגיד מה הגיע לעיריית תל אביב אחרי כל ההסכמים.
חיים ילין: עיני לא צרה.
חיים ילין: בסופו של דבר, מה שאנחנו נראה במדינת ישראל זה שמי שמגיע למרכז, אלה אנשים עשירים, משפחות לא צעירות אלא משפחות שלהורים יש מספיק כסף לקנות לילדים שלהם דירה ולא תצטרכו לבנות יותר גנים ופעוטונים כי לא יהיו משפחות כאלה.
חיים ילין: לא תצטרכו את כל הכסף הזה.
חיים ילין: זה מה שיקרה.
חיים ילין: זה התסריט.
<עוזי סלמן: אנחנו גם מייצרים מנגנונים על החשבון הזה של דיור בר השגה.
חיים ילין: אני אתך.
חיים ילין: אני מכיר את רון ויודע מה הוא עושה אבל עכשיו אני אומר משהו.
חיים ילין: אני לא חושב שבאזורי ביקוש בתוך תל אביב עצמה אנחנו צריכים לאפשר חמישים ושבעים אחוזים דמי השבחה ברמת אביב.
חיים ילין: לעומת זאת, אם אתה בא עם תכנית לדיור בר השגה בדרום תל אביב, ללכת אתך עד הסוף.
חיים ילין: עד הסוף.
חיים ילין: זאת אומרת, אני אומר שגם בעיר פריפריה צריך להתחיל לתגמל בדמי השבחה או באחוזים של דמי השבחה יותר גדולים למקומות שהם פרויקט לאומי.
חיים ילין: כך צריך להסתכל על זה ולא בגלל שיש ביקושים בעוד השרון, ברעננה ובכל הערים שאתם מסתכלים ורואים במרכז הארץ ושם לבוא ולתת קו ישר על הכול.
חיים ילין: חייב להיות איזשהו צדק.
דוד אמסלם: עורך דין שיפמן.
<מארק שיפמן: אני רוצה להיות פרקטי.
<מארק שיפמן: אתם שואלים את השאלה ולא קיבלתם תשובה האם זה מוסיף יחידות דיור.
<מארק שיפמן: יש כאן איזשהו דיון.
<מארק שיפמן: כן, זה מוסיף יחידות דיור.
<מארק שיפמן: בתל אביב זה כבר עובד שנים.
<מארק שיפמן: איך זה עובד?
<מארק שיפמן: אם באזור מסוים יש לצורך העניין 300 אחוזי בנייה, העירייה אומרת, בסדר, 300 אחוזי בנייה, זאת המדיניות שלנו, אתם רוצים להגיע ל-700 אחוזי בנייה?
<מארק שיפמן: עד הרף של ה-300 אתם משלמים היטל השבחה ומעל ה-300, תשלמו השבחה מלאה ולצורך העניין מאה אחוזים.
<מארק שיפמן: אתם שואלים איך יכול להיות שליזם משתלם לשלם מאה אחוזים?
<מארק שיפמן: משתלם לו כי הוא קונה יחידת קרקע.
<מארק שיפמן: כן, כדאי לו לשלם את המאה אחוזים על יחידת הקרקע כי הוא מרוויח את הייזום ואת המכירה של היחידות האלה.
<מארק שיפמן: אכן, זה עובד בתל אביב והציפוף שם עובד.
דוד אמסלם: ומה זה עושה למחירי הדיור?
<קריאה: הוא לא מעלה אותם.
<מארק שיפמן: אני רוצה להסביר.
<מארק שיפמן: זה עניין של סמכות העירייה.
<מארק שיפמן: אם הייתם אומרים לעירייה אל תעשו כך, היא הייתה אומרת, בסדר, אז המדיניות שלנו היא 300 אחוזים ואנחנו עוצרים, אנחנו לא ניתן ואז לא יהיו יחידות, לא תהיה העמסה ויהיו פחות יחידות.
<מארק שיפמן: מה שלדעתי לא נכון בהצעת החוק שנמצאת כאן
<מארק שיפמן: בפנינו שמתייחסת לתמ"א 35 אבל היא מתעלמת מתיקון 101 לחוק שמדבר על ועדות מיוחדות ואלה ועדות שיש להן תכנית אב.
<מארק שיפמן: לצורך העניין, אם לעיריית תל אביב יש תכנית אב ויש לה מדיניות כתובה כתכנית אב, ובאזור מסוים לפי תכנית האב היא תכננה, ישבה חמש שנים בוועדות וחשבה על כל נושאי הפיתוח והגיעה למסקנה שבאזור מסוים התכנית קובעת 400 אחוזי בנייה, עכשיו בא יזם ואומר שהוא רוצה אלף אחוזי בנייה, אבל הרי כל התכנון שהיא עשתה הוא לפי 400.
<מארק שיפמן: נכון?
דוד אמסלם: זה מה שאמרנו.
דוד אמסלם: על זה בוכה הנביא.
<מארק שיפמן: או שאומרים להם שיעשו תב"ע נקודתי אבל איך זה נותן פתרון לנושא התשתיות?
<מארק שיפמן: או שאומרים, בסדר, ניתן לכם את זה אבל אנחנו צריכים את התקציב כי זה מעמיס על התשתיות.
דוד אמסלם: איך זה פותר את הבעיה התשתיתית המקומית?
<מארק שיפמן: עירייה שעשתה תכנית אב, היא מסודרת, היא רוצה עכשיו להעמיס, היא יכולה להעמיס רק אם היא לוקחת השבחה נוספת כי אחרת היא לא תאשר את זה.
דוד אמסלם: לא הבנת אותי.
דוד אמסלם: אני אתן דוגמה.
דוד אמסלם: נניח שיש איזושהי שכונה ישנה בתל אביב שיש בה נגיד דיור, בניינים בני ארבע קומות.
דוד אמסלם: בא אחד היזמים או שבאים התושבים ואומרים שהם רוצים לבנות כאן מגדל.
דוד אמסלם: איך זה פותר את בעיית התשתיות בכביש ליד?
דוד אמסלם: איך יוצאים בבוקר אנשים לעבודה?
<מארק שיפמן: אם אין פתרון, אם זה לא נכון תכנונית לאשר, שלא יאשרו.
דוד אמסלם: איפה ראית מקום שזה נכון תכנונית?
<מארק שיפמן: כי אם צריך איזשהו מחלף או לולאת כביש או פתרון כזה או אחר וזה מעמיס על התשתיות, גשר כזה או גשר אחר, מחלף הפיל בתל אביב - - -
דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על גשרים ועל צומת.
דוד אמסלם: אנחנו מדברים על שכונה רגילה ברחוב הפנימי של השכונה.
דוד אמסלם: איך הם יוצאים?
<מארק שיפמן: זאת עיר קיימת.
<מארק שיפמן: זה לא שטח פתוח.
דוד אמסלם: אני הבנתי את מה שאתה אומר.
דוד אמסלם: מבחינה אחת אתה צודק, במובן זה שהקבלן הוא בעצם מקבל מה שנקרא זכויות על יחידת קרקע.
דוד אמסלם: האינסנטיב שלו, אם אלה חמישים אחוזים, הרי בסוף איך הקבלן עושה?
דוד אמסלם: הוא לוקח את כל המרכיבים, את כל העלויות ואומר לעצמו שהוא רוצה להרוויח שלושים אחוזים מלמעלה.
דוד אמסלם: סתם דוגמה.
דוד אמסלם: הוא לוקח את כל המרכיבים ובסוף הוא עושה כפול 1.3 ויוצא לו המחיר.
<מארק שיפמן: יש מחיר שוק.
דוד אמסלם: אם רוב הקבלנים עושים את זה, זה מחיר השוק.
דוד אמסלם: ברגע שאני מוריד לו את העלויות, אני מצפה שגם המחירים ירדו.
דוד אמסלם: יכול להיות שאני טועה.
<קריאה: ישלמו לו את מחיר השוק.
דוד אמסלם: זה חלק מהסל או הייתי קורא לזה הווקטורים שאתה פועל כדי להוריד את מחירי הדיור, זה לא וקטור אחד.
דוד אמסלם: אז יש לנו את כל הנושא של ההיצע אבל יש לנו גם הקלות בכל הנושא של עלויות הבינוי.
דוד אמסלם: אני מניח שמחר אנחנו נוריד את המחיר על הבטון, על הבלוקים, על הברזל, על העובדים וכולי.
<קריאה: זאת שאלה של שוק.
דוד אמסלם: אני הסברתי מה אני אומר.
דוד אמסלם: בסוף אני מניח שאם האוצר בונה חבילה כזאת שהוא רוצה להוריד את מחירי הדיור ונניח שאין לו בעיית מסים, הוא אומר שהוא גם יפעל דרך ההיצע אבל גם דרך העלויות.
דוד אמסלם: יש כמה דרכים לפעול.
דוד אמסלם: אם הוא יוריד את העלויות, אני מניח שהעלויות של הבנייה גם ירדו.
דוד אמסלם: יכול להיות שברחוב מסוים בתל אביב לא ירדו כי שם הביקושים עצומים, אבל אני מדבר על כל הארץ.
חיים ילין: גם אם יורידו באלף שקלים למטר, זה לא יוזיל.
<קריאה: מחירי הקרקע הם גבוהים.
דוד אמסלם: אתה לא צריך לחזק אותי.
דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא מספיק טוב.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע בכלל הארץ.
דוד אמסלם: זה ההיגיון המתבקש.
דוד אמסלם: לכן אני עכשיו רוצה לסכם את הדיון.
<מארק שיפמן: אם אפשר, עוד מילה אחת.
<מארק שיפמן: מדינת ישראל היא לא המקום היחיד בעולם שמתחבטת בסוגיות האלה.
<מארק שיפמן: אם תקרא על מקומות אחרים בעולם, הנושא של משימות לקבלנים שמעמיסים על התשתיות העירוניות, זה דבר מקובל בעולם.
<קריאה: בעולם אין היטל השבחה.
<קריאה: רואים את זה כמס אחר.
<מארק שיפמן: כאמור, זה דבר מקובל בעולם.
דוד אמסלם: אני לא יודע היכן זה מקובל.
<מארק שיפמן: אני אומר.
דוד אמסלם: בעולם זה דבר גדול.
דוד אמסלם: יכול להיות שנוציא את הוועדה לאיזו שנה לטייל בעולם כדי לבדוק היכן בדיוק.
דוד אמסלם: כשאני מסתובב במרכזים האורבניים בתוך הערים ההיסטוריות, כמעט ואין בינוי בתוך העיר, אבל עזוב את זה עכשיו.
דוד אמסלם: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?
<אמיר הלר: אם אפשר, עוד משפט אחד.
<אמיר הלר: הרעיון של היטל השבחה הוא בעצם השלמה לאותם מיסי פיתוח.
<אמיר הלר: זה ברציונל.
<אמיר הלר: הוא אמור גם לשמש לצורך תכנון ולצורך 197 למרות שהם גובים כבר כתב שיפוי מעבר להיטל ההשבחה, וכל מיני תוספות שגם כך נגבות.
<אמיר הלר: ברגע שאתה מוסיף עוד ציפוף, הצרכים הציבוריים פוחתים.
<אמיר הלר: ככל שהאזור יותר צפוף ולא מרווח ביחידות דיור, הדרישה לתשתיות עבור האזרח מבחינת הצפיפות, קטנה.
<קריאה: זה נכון עד רמה מסוימת.
<אמיר הלר: היא קטנה.
דוד אמסלם: למה אתה פותח את זה שוב?
דוד אמסלם: אנחנו מבינים מה המשמעות של התשתיות.
דוד אמסלם: צחי, תראה, אני מציע לכם לעשות חשיבה מחודשת.
דוד אמסלם: אנחנו נקבע דיון נוסף בשבוע הבא כדי לשמוע את עמדתכם.
דוד אמסלם: אני אלך אתכם.
דוד אמסלם: בגדול, אם אתם רוצים להעלות את זה, אני חושב שאתם פועלים לא נכון אבל תחשבו על זה.
דוד אמסלם: אני לא רואה את ההעלאה הזאת של בין החמישים לשבעים אחוזים תורמת לנו משהו בנושא של יחידות הדיור.
דוד אמסלם: פעם שנייה, גם אם כן, זה חמור במובן זה שלדעתי כנראה שאין לזה ייתכנות, זאת אומרת, זה סותר אפילו את ההיבט התכנוני.
דוד אמסלם: אני חושב שצריך לבודד את השיקולים התכנוניים מהשיקולים הכלכליים של העירייה.
דוד אמסלם: תחשבו על זה.
דוד אמסלם: אני מציע שתזמינו אותם עוד פעם, תזמינו את השלטון המקומי, תזמינו את התאחדות הקבלנים ותשמעו אותם.
חיים ילין: תזמינו את המועצות האזוריות כי היום יש הרחבות של ערים בתוך המועצות המקומיות.
חיים ילין: זה משהו שקורה בשרון וזה מבורך.
חיים ילין: תביא גם אותם.
חיים ילין: אתם צריכים את הקרקעות האלה.
<צחי דוד: אדוני היושב-ראש, מילה אחת.
<צחי דוד: תמיד אנחנו משווים.
<צחי דוד: אנחנו עכשיו נכנסים לקרקע פרטית ואנחנו משווים את זה למה שאנחנו קוראים קרקע מינהל.
<צחי דוד: התחלנו את המשבר כאשר המינהל משווק עשרים אלף יחידות דיור, שלושים אלף יחידות דיור, בשנה שעברה היינו בחמישים אלף יחידות דיור.
<צחי דוד: זה הכול סיפור של תשתיות.
<צחי דוד: בעיריות, במהלך שש שנים של משבר דיור מאז 2008, שבע שנים כבר, לעיריות בסופו של יום יש את אותם מקורות וזה מה שאפשר לנו לקפוץ.
<צחי דוד: מקורות התשתיות.
<צחי דוד: זה מה שקרה.
<צחי דוד: זה ההבדל בין 2008 עת המינהל ישב עם עשרים אלף והיום הוא מביא חמישים אלף.
<צחי דוד: יותר מפי שתיים.
<צחי דוד: אולי 25 אלף, לא הבאתי את המספר מראש אבל אלה סדרי הגודל.
<צחי דוד: זה סיפור וזה משחק של תשתיות עירוניות ואת זה חשוב להבין.
<צחי דוד: לקרקע מדינה אנחנו לא צריכים חקיקה, אנחנו לא צריכים כנסת, אנחנו יושבים עם רשות מקומית, וישב כאן דוד ביטן שהיה סגנו של ראש העיר ראשון וישבתי אתו ועשינו את הסכם גד ראשון שהיה כולו סביב תשתיות.
<צחי דוד: בקרקע פרטית אנחנו לא יודעים כממשלה לבוא ולפתור את בעיות התשתיות ולכן יש את תקציבי העירייה, יש לה היטלי פיתוח, יש לה היטלי השבחה.
<צחי דוד: חשוב להבין את זה על הרקע הזה.
<צחי דוד: הבנייה בקרקע פרטית נתנה זינוק ביום הראשון של המשבר, בשנה הראשונה של המשבר, ושם נעצרה.
<צחי דוד: הקרקע הפרטית היא חמישים אחוזים מהתחלות הבנייה בכל הארץ ומעל חמישים אחוזים בלב אזורי הביקוש שבסוף אלה אזורים שלנו כמדינה אין קרקעות בהם.
<צחי דוד: המינהל שיווק בשנה שעברה בגוש דן פחות מאלף יחידות דיור.
<צחי דוד: אמרו כאן הקבלנים שבתל אביב בונים רק שבעה אחוזים מהתחלות הבנייה למרות הגודל שלה בלי שהמינהל שיווק שם יחידת דיור אחת.
דוד אמסלם: אתה חושב שאם אתה לא גובה ממנו מס, הוא יבנה מחר בבוקר?
<צחי דוד: אני חושב שאם אנחנו מספקים - - -
דוד אמסלם: או שאולי תטיל עליו מס אם הוא לא קונה.
<צחי דוד: אני חושב שאם אנחנו מספקים לעיריות מתוך איזושהי השבחה, מתוך איזה שהן זכויות עודפות נתח יותר גדול הולך לתשתיות, ואני לא רוצה לקרוא לזה הולך לעירייה - - - כן, אז אפשר.
דוד אמסלם: אותו קבלן, אם עד היום הוא הרוויח חמישים אחוזים ומחר הוא ירוויח שלושים אחוזים, הוא ירוץ לבנות?
<קריאה: בשלושים אחוזים הוא עדיין יבנה.
דוד אמסלם: הרי אתה טוען שהקרקע היא קרקע פרטית ולכן הוא לא בונה.
<צחי דוד: הוא לא בונה בגלל מחסומים של תשתיות ולא בגלל שהוא לא רוצה.
דוד אמסלם: ונניח שאין תוספת.
רועי פולקמן: הוא לא בונה כי הוא אומר שיש לו שבע קומות והוא יכול לקבל 15 קומות.
רועי פולקמן: הוא אומר ששווה לו לחכות.
רועי פולקמן: למה הוא לא בונה?
רועי פולקמן: הוא יחכה.
רועי פולקמן: אתה מכיר טוב את התופעה הזאת.
רועי פולקמן: שווה לו לחכות.
רועי פולקמן: אני מכיר את זה מעולם הנדל"ן מהשקעות.
רועי פולקמן: מחכים.
רועי פולקמן: העירייה לא תיתן לו לעבור משבע קומות ל-15 קומות.
דוד אמסלם: בלי שהוא ישחד אותה?
רועי פולקמן: בלי תוספת השקעה בתשתיות.
רועי פולקמן: הם יגידו לו שאם הוא רוצה השבחה רגילה, שיבנה שבע קומות.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שזה הסיפור הכי בעייתי.
דוד אמסלם: זה מתקשר לדיון הקודם.
דוד אמסלם: אם אתה יוצא מהנחת עבודה שהעירייה לא צריכה להוציא כסף מהכיס ולא להרוויח - - -
רועי פולקמן: זה בדיוק זה.
דוד אמסלם: אז אתה סוגר את הסוגיה של ההיטלים.
רועי פולקמן: זה הכיוון.
דוד אמסלם: אין בעיה לבוא ולומר לו שהוא ישלם היטלים כך וכך ולא קשור עכשיו לתוספת.
דוד אמסלם: אותו קבלן, נניח שיש לו את זכויות הבנייה שלו והוא לא מממש אותן כרגע, הוא לא יודע מה יהיה.
דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר זכויות הבנייה הן פונקציה של התכנון.
דוד אמסלם: ברור לך שמהנדס עיר לא רואה כסף ואת זה צריכים להבין, וזה המזל שלנו.
דוד אמסלם: מהנדס עיר הוא לא גזבר.
דוד אמסלם: מהנדס עיר, אני אומר לכם מניסיון, לא מסתכל על כסף, הוא לא יודע כסף ולא מעניין אותו אלא הוא מסתכל תכנון.
דוד אמסלם: אם הוא מסתכל והוא רואה שאפשר להעמיס על התשתית הקיימת עוד שתי קומות, הוא נותן אותן כי יש לו אינסנטיב.
דוד אמסלם: לו עצמו יש.
דוד אמסלם: הקטע המקצועי שלו מכתיב את זה.
רועי פולקמן: הדיאלוג הזה בין המוקנות למותנות.
רועי פולקמן: הוא קנה את הקרקע ויש לו שבע קומות בטוחות.
רועי פולקמן: יבוא אליו מהנדס העיר ויגיד לו שהוא ייתן לו עוד עשר קומות, אבל הוא רוצה לבנות כאן מתנ"ס.
דוד אמסלם: מהנדס העיר רואה את הקטע התכנוני וזה מה שמעניין אותו.
דוד אמסלם: הוא רואה את התשתיות.
דוד אמסלם: אם התשתיות יכולות לשאת יחידות דיור נוספות – נותנים לו.
דוד אמסלם: אם לא, לא נותנים.
דוד אמסלם: הגזבר רואה כסף אבל זה בסדר.
דוד אמסלם: כל אחד רואה משהו אחר וזה בסדר.
דוד אמסלם: זה בסדר שכל אחד יראה את מה שהוא צריך לראות.