GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסף יצחק אשכנזי: מי שדרש שהרשימה לא תהיה סגורה אדוני בזמנו, היו התושבים בעתירה שהגישו לבג"ץ ורק בגלל העתירה נפתחה הרשימה.
דוד אמסלם: אנחנו לא בית משפט ואני לא בא להאשים את התושבים או אתכם.
דוד אמסלם: יש כאן איזשהו צדק מסוים.
<יוסף יצחק אשכנזי: עוד הערה קטנה, מהניסיון שיש לי לא כבא כוח היזם ולא בכובע שלי כיזם, ונמצאים כאן גם מפרקליטות המדינה ואני חושב שהם יכולים לאשר את הדברים.
<יוסף יצחק אשכנזי: הפיצויים שקבועים ומובנים בתוך המכרז הזה שמחייבים אותנו טובים לאין ערוך מפיצויים שמשולמים לתושבים אחרים ברחבי הארץ.
<יוסף יצחק אשכנזי: אני לא בטוח שיהיה טוב לתושבים אם ישנו אותם.
דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש לסיים את הדיון.
דוד אמסלם: אני רוצה לציין לפרוטוקול שבעזרת השם עם תום הפגרה מנהלת הוועדה שיושבת לימיני תקבע סיור לוועדה במתחם עצמו כדי להתרשם.
דוד אמסלם: לפעמים צריך לראות כי מראה עיניים יותר טוב מאשר משמע אוזניים.
דוד אמסלם: הוועדה מבקשת לעצור, אם אפשר, את ההליכים המשפטיים שמופעלים נגד התושבים עד לבחינת הנושא בכללותו, ועוד מעט אני גם אתן את המתווה.
דוד אמסלם: אמרתי, אני – הוועדה – יכול לבקש הכול, כל מה שאני רוצה, ואני מפנה את זה לגורמים ואתם תחליטו מה אתם עושים, כן או לא, ואחרי כן אנחנו נחליט איך אנחנו מגיבים לתגובת שלכם.
דוד אמסלם: גם אם צריך שינוי חקיקה, נעשה אותה כי זה התפקיד שלנו.
דוד אמסלם: לגבי הנושא הפרקטי.
דוד אמסלם: כפי שציינתי בדיון עצמו, אני מזהה את הבעיה שהיא בנקודת היציאה.
דוד אמסלם: אני מבקש בכלל מהמינהל לעשות איזשהו דיון מעמיק אצלכם לגבי כל נושא השיווקים ובוודאי איך אתם משווקים קרקע בפינוי בינוי.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר לכם, ואני לא מחדש לכם הרבה, שיש לי הרבה שיחות עם שר האוצר שכרגע אתם כפופים אליו וחלק מהמדיניות היום של הממשלה בכל הנושא של פתרון הדיור, זה הנושא של פינוי בינוי.
דוד אמסלם: זה הופך להיות נתח מאוד מרכזי בתקיפה של הנושא.
דוד אמסלם: לכן הם הקימו בכנסת - ואנחנו מהוועדה הזאת שחררנו סמכויות לוועדה - ועדה להתחדשות עירונית שמטפלת רק בנושא פינוי בינוי.
דוד אמסלם: בנושא פינוי בינוי אנחנו מדברים על פינוי תושבים שנמצאים על השטח, חלקם קרקעות פינוי בינוי שזאת הקרקע של התושבים ואני מניח שחלקם אלה קרקעות מדינה ולכן כאן אתם צריכים לעשות חשיבה עמוקה ויסודית.
דוד אמסלם: לדעתי אם תתפרו את החבילה בתחילת הדרך, אנחנו נצא נכון לשאר השלבים.
דוד אמסלם: גם אם מישהו ירגיש שזה לא מספיק לו אבל הוא ירגיש שהוא לא צודק.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בסוף כאשר אנחנו מתעלמים מסוגיות המשפט, לפעמים יש לנו עודף משפט על משפט, במיוחד לאנשים שהם בני שבעים-שמונים, עלו לארץ, עולים חדשים, והם לא כל כך מצויים בהליכים האלה והם לא מבינים את זה.
דוד אמסלם: כל אחד יחשוב שאולי זה אבא שלו שיושב מהצד השני ועכשיו הוא גר בדירה.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שצריך לתפור חבילה נכונה ובסופו של דבר בן אדם שמרגיש שנעשה לו עוול, הוא לא יכול להירגע מזה ולכן הדיון הזה.
דוד אמסלם: עצם קיום הדיון מעיד על כך שנקודת הפתיחה הייתה כנראה שגויה.
דוד אמסלם: אני בטוח שאף אחד לא עשה את זה ברוע אלא הדברים נעשו בתום לב ואני גם בטוח שנעשו מתוך רצון טוב.
דוד אמסלם: ראו איזושהי שכונה שכנראה עבר עידנה וצריך לחדש אותה, ומישהו רצה גם לעשות טוב לתושבים.
דוד אמסלם: אני לא אומר שמישהו בא, איזה פקיד קם ואמר שהוא רוצה עכשיו להראות לתושבים האלה כך וכך.
דוד אמסלם: אבל אל תתביישו לעצור.
דוד אמסלם: אני מעריך מאוד את האנשים האלה.
דוד אמסלם: בעבודתי במשך הרבה שנים קרה לי שיצאתי לדרך אבל ראיתי שטעיתי, אמרתי סטופ, הולך אחורה, מתנצל ובונה הליך חדש.
דוד אמסלם: אנחנו נפנה את זה לשר האוצר כי אני רואה אותו כאדם המרכזי בעניין היות והוא לקח אליו גם את מינהל התכנון וגם את רשות מקרקעי ישראל.
דוד אמסלם: אין סמכויות בלי אחריות ולכן האחריות שלו כרגע.
דוד אמסלם: אני גם אשוחח אתו היום בנושא הזה ספציפית לגבי שכונת הארגזים.
דוד אמסלם: הוועדה מבקשת להקים איזשהו צוות בין-משרדי שיכלול את משרד האוצר, קרי גם מינהל התכנון וגם רשות מקרקעי ישראל, משרד המשפטים בקטע המשפטי, משרד השיכון, עיריית תל אביב ונציגי התושבים.
<קריאה: עד שלא יגרשו את הקבלן, כל הדיון הזה לא שווה כלום.
דוד אמסלם: כרגע הקבלן לא צד בעניין.
דוד אמסלם: אני לא מכניס אותו.
דוד אמסלם: בסופו של דבר השאלה היא שאלה כספית.
דוד אמסלם: נכסית-כספית.
דוד אמסלם: לכן המדינה נתנה את מה שנתנה ואין לי עניין מול הקבלן.
דוד אמסלם: אני לא יודע מה ההסכם מול הקבלן והוא לא מעניין אותי.
דוד אמסלם: אם המדינה תצטרך בסופו של דבר להוציא כסף מהכיס ולשלם לתושבים, אלה אזרחי המדינה, אם היא תמצא לנכון לעשות זאת - תעשה זאת.
דוד אמסלם: אנחנו בעצם מבקשים שלושה דברים מרכזיים: האחד, אני חושב שהוועדה לא צריכה להשאיר את התושב מול הקבלן.
דוד אמסלם: אני לא מכיר דבר כזה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם המדינה הייתה בצד של התושבים, היא לא הייתה מרשה שמישהו בדרך יתווך כשהיא בכלל לא צד לעניין.
דוד אמסלם: אני מניח שמתווה הגז לא לוקחים מישהו חיצוני שהוא יכול להיות בעצמו קבלן גז ואומרים לו בוא תנהל אתה את הדיונים על מתווה הגז ותגיד לנו מה לעשות.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שהמדינה צריכה לקחת אחריות ולהיכנס מול הקבלן או מול זכויות הקבלן או לקחת אחריות על הנושא הזה מול התושבים.
דוד אמסלם: הדבר השני.
דוד אמסלם: צריך להגדיר רשימה סגורה מי התושבים.
דוד אמסלם: כשאנחנו יוצאים לדרך בכל נושא, הכול סגור כי אם לא, לא יוצאים.
דוד אמסלם: אין דבר כזה שיצאנו עם 170 משפחות ואחרי כן יש לנו מאתיים.
דוד אמסלם: אם אתה רוצה לצאת בדבר כזה, אתה אומר למר קבלן שאתה מבחינתך יש לך 170 משפחות, יבואו 300, אני מטפל בהן.
דוד אמסלם: לא אתה.
דוד אמסלם: אתה לא צד בעניין.
דוד אמסלם: אני אשפה אותך, אני אקח לך, אני אתן לך, לא חשוב אבל הוא לא צד בעניין לדעתי הוא לא צריך לדבר עם התושבים.
דוד אמסלם: לכן זה דבר שאנחנו צריכים לסגור אותו.
דוד אמסלם: אנחנו נבקש מהוועדה שתיתן לנו תשובה מה קורה בתקופת הביניים עד שהעסק הזה הולך לקצה שלו.
דוד אמסלם: אלה הדברים שאנחנו מבקשים מהוועדה לומר לנו אני אקיים כאן דיון בעוד כשלושה חודשים וארצה לקבל דוח סטטוס לגבי הוועדה ומה המסקנות שלה לגבי כל הנושא הזה של שכונת הארגזים.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו ברמה האישית.
דוד אמסלם: אני אומר לכם שאני יושב כאן לא כחבר כנסת אלא אני מדבר כפקיד.
דוד אמסלם: אני הייתי שלושים שנים פקיד.
דוד אמסלם: כשאני רואה דיון כזה, אני מתחבר אליו בבטן.
דוד אמסלם: תבואו בלב נקי.
דוד אמסלם: לא משנה איזה החלטות קיבלתם בעבר, תנסו לבוא עם לב נקי ולשמוע את הקליינטים.
דוד אמסלם: אלה הקליינטים שלנו.
דוד אמסלם: היכן שאתם צודקים, תמשיכו, אבל היכן שאתם חושבים שאתם לא צודקים, תשנו את ההחלטה שלכם ואין בושה בכך.
דוד אמסלם: תודה רבה על הדיון.
דוד אמסלם: אנחנו ניפגש בעזרת השם בעוד כשלושה-ארבעה חודשים עת נקיים דיון נוסף.
דוד אמסלם: אני מבקש לפתוח את הישיבה של ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הסדרת הבנייה והעסקים בחוף ראשון לציון.
דוד אמסלם: אני מבקש מראש העיר להציג את הנושא.
דוד אמסלם: בבקשה, דב צור.
<דב צור: אדוני, תודה שנענית לפנייתנו וכינסת דיון דחוף בעניין בפגרה.
<דב צור: השורה התחתונה של הבעיה שעומדת בפנינו היא שישנו צו שיפוטי שניתן להסרת מבנים מסוימים בחוף הים של ראשון ב-31 לאוגוסט.
<דב צור: לטעמנו, זוהי פגיעה גדולה מאוד בחוף הים באופן בלתי הפיך.
<דב צור: העניינים האלה נובעים מהתנהלות שנמשכת בחוף הים מאז שלראשון יש חוף, כבר הרבה עשרות שנים.
<דב צור: החוף שלנו קטן מדי – 700 מטר מתוך 7 ק"מ חוף, ואת היתר תופסת המדינה.
<דב צור: עכשיו היא רוצה להתעלל גם במעט נשאר לנו.
<דב צור: בהתחלה היו בחוף הזה שלושה קיוסקים שניתנו כמו שניתנו פעם, לפני 50 – 60 שנה, לעבודה בחוף לנכים, לנכי צה"ל, לשיקום עבריינים, או דברים כאלה.
<דב צור: ההתפתחות הכלכלית במדינה ובראשון, וההתפתחות בתרבות הפנאי שלנו, גרמה לזה שהעירייה יזמה בעצמה הקמה של שישה מבנים בשלושה מקצבים של שניים כל אחד – שלושה זוגות מבנים שהם כבר לא קיוסקים אלא ממש בתי קפה.
<דב צור: עם הזמן בחלק מהמקומות בנו תוספות של משטחי בטון שמשמשים הרחבה דה-פקטו של בית הקפה.
דוד אמסלם: המבנים הם עירוניים?
<דב צור: המבנים נבנו על-ידי העירייה.
<דב צור: העירייה עשתה את ההיתרים.
<דב צור: המבנים הם על קרקע מינהל, אבל את המבנים הקימה העירייה.
דוד אמסלם: אתם נותנים אותם בזיכיון?
<דב צור: נותנים אותם בשכירות, כן.
<דב צור: מה שקרה הוא שנעשו תוספות בנייה שיש ויכוח לגבי ההיתרים שלהם.
<דב צור: צריך להדגיש שהמבנים האלה נמצאים מתחת ל-100 מטר מקו החוף.
<דב צור: כולנו מכירים את החוק להגנת החופים והתמ"א שמתייחסת שבעצם מונעים תופסת בנייה מעבר למה שהותר בעבר עד כניסת החוק לתוקף בטווח הזה של המטרים.
<דב צור: לצמד המבנים האמצעי, המקבץ האמצעי מתוך השלושה, הוצאו כן היתרים, גם לאותם משטחי בטון שהם במחלוקת לגבי המקבץ הדרומי והמקבץ הצפוני.
<דב צור: קיימנו דיון בוועדה המקומית.
<דב צור: מהרגע שהתבררה לנו רוע הגזרה, מבחינתנו, נפגשתי עם נציגת פרקליטות מחוז, סגנית הפרקליטה במחוז המרכז.
<דב צור: אני מתאר נכון?
<רינה מיוחס: רינה מיוחס זה מספיק.
<דב צור: אבל מה?
<רינה מיוחס: מנהלת מחלקת מקרקעין בפרקליטות מחוז תל-אביב.
<דב צור: נפגשתי עם הגברת מיוחס ועם הצוות שלה וניסיתי לשכנע אותם לעצור את רוע הגזרה או להקפיא אותה לפרק זמן מסוים בתואנה שאנחנו עומדים להגיש תוכנית שמסדירה את החוף.
<דב צור: לא רק זה, כשהסתבר לנו שאחת המשוכות העיקריות שאנחנו צריכים לעבור זה את המשרד להגנת הסביבה, קיימנו ישיבה עם המשרד להגנת הסביבה.
<דב צור: הצגנו את התוכנית שאנחנו עומדים להגיש.
<דב צור: קיבלנו הערות, תיקנו את התוכנית לפי ההערות האלה וקיבלנו תגובה שהתוכנית במתכונתה החדשה מקובלת על המשרד.
<דב צור: כמובן שהיא צריכה להיות מוגשת לוועדה המחוזית ולעבור את כל התהליך – תוכנית שאושרה בוועדה המקומית.
<דב צור: כעבור שבועיים בערך נתקבלה תשובה הפוכה מהמשרד להגנת הסביבה שאומרת: מצטערים, האישור שנתנו קודם לא תקף בגלל שהתב"ע שאתם מגישים סותרת את התמ"א, וכן הלאה וכן הלאה.
<דב צור: אני לא רוצה להיכנס לפרטים המדוקדקים.
<דב צור: נפגשנו לאחר מכן גם עם מתכננת המחוז שנמצאת גם כן, הגברת דניאלה פוסק.
<דב צור: הצגנו לה את התוכנית כי הכוונה שלנו להגיש את התוכנית גם אם היא לא מקובלת על המשרד להגנת הסביבה במתכונת שסוכמה איתו קודם, ושהוועדה המחוזית תחליט.
<דב צור: בין לבין קרה עוד אירוע שבינתיים קרה לו אולי תהליך חזרה, אני לא יודע בדיוק.
<דב צור: לפני שבוע בערך הוועדה הארצית לתכנון ובנייה דנה בתוכנית שמאפשרת בנייה בתחום של בין ה-30 ל-100 מטר באופן שאם התוכנית הזאת היתה מקבלת תוקף, למעשה היתה מאפשרת לנו להגיע עם התב"ע שמסדירה את כל הנושא הזה בחוף הים.
דוד אמסלם: יש דיון ביום שני בעשר בבוקר על התוכנית הזו.
דוד אמסלם: אני זימנתי, זה לא קשור לדיון הזה.
<דב צור: אם זימנת, נשמח לבוא או לשלוח נציגות כי הוא מאוד חשוב לנו.
<דב צור: ברגע שנוצר אופק תכנוני, אנחנו רואים את זה בהרבה מאוד פסקי דין שאני קורא גם אם זה לא מוצא חן בעיניי של צווי הריסה שתלויים ועומדים בבתי משפט, כשהשופטים רואים אופק תכנוני, לא נוטים ללכת להרוס כל דבר שעומד בפניהם למרות שזה עבירה לחוק.
<דב צור: כי כולם מכירים את הסיטואציה וכולם יודעים, במיוחד שפה מדובר בהתפתחות שנמשכת עשרות שנים.
<דב צור: אני מוכרח להגיד, העירייה לדורותיה נתנה יד לזה.
<דב צור: זאת אומרת, לא מדובר פה רק באיזה חבר'ה בעלי עסקים עבריינים.
<דב צור: לא שזה עושה את העבירה פחות חמורה, אבל יש פה מצב עובדתי מתמשך.
<דב צור: ברור שהחוק אחרי, אבל אני מדבר על תוספות בנייה שנעשו אחרי החוק.
<דב צור: אנחנו התכנסנו לישיבה בשבוע האחרון בוועדה המקומית כיוון שבית המשפט אמר:
<דב צור: אני נותן את צו ההסרה או ההריסה הזה רק לגבי אותם דברים שאין להם היתר בנייה.
<דב צור: התעוררה מחלוקת לגבי מה יש לו היתר בנייה או לא.
<דב צור: לבקשת בעלי העסקים נתכנסנו.
<דב צור: אני גם זימנתי את הגברת מיוחס וצוותה ואת המשרד להגנת הסביבה שיוכלו להביע את עמדתם.
<דב צור: היה דיון ארוך ומפורט וגם רציני.
<דב צור: הם הציגו את עמדתם וחברי המועצה האחרים הציגו את עמדתם, חברי הוועדה המקומית.
<דב צור: הסתבר לנו שלכאורה בהיתר בנייה שניתן לפיתוח החוף ב-97' מסומנים גם משטחי הבטון האלה כחלק מתוכנית פיתוח החוף.
<דב צור: יש להיתר הזה ממש היתר מלא עם חותמת.
<דב צור: לא מצאו את דף ההיתר שנלווה כי לדף הגרמושקה נלווה היתר.
<דב צור: אבל אין דבר כזה שראש עיר ומהנדס עיר חותמים על הדבר הזה מבלי שהם חותמים גם על ההיתר.
<דב צור: זה תמיד בא ביחד באותו תיק.
<דב צור: השופט בפסיקתו הסתמך על חוות דעת שנתנה היועצת המשפטית לשעבר של עיריית ראשון שאומרת: לא היתר הוא - כך אמרה.
<דב צור: השופט מסתמך על זה שזה גרמושקה, לא היתר - אני יכול להקריא את סעיפים 57, 58, 59, לחומר - ואנחנו סברנו שיש פה איזה נקודת מחלוקת שעומדת.
<אסף דעבול: לא התייעצו עם חברי המועצה.
<דב צור: כן, כן.
<דב צור: האמירה גם היתה גם בניגוד לדעתי, לא התייעצו איתי.
<דב צור: אבל מה שמעשה עשוי, מעשה עשוי.
<דב צור: אני אקריא שלושת המשפטים, זה קצר: "זאת ועוד, אף כי עיריית ראשון אשר ביקשתי את עמדתה לעניין זה הגישה תגובה מפורטת לפיה לא ניתן לראות בגרמושקה..." - שאתם רואים, היא היתר לכל דבר ועניין מבחינתנו – "...
<דב צור: אותה צירף המבקש משום היתר בנייה, וכי לאחר בדיקת התוכניות המאושרות וההיתרים לרחבה המרוצפת המסומנת 5 בצו ההסרה לא ניתן היתר בנייה כלל.
<דב צור: הגרמושקה עליה מנסה המבקש להסתמך איננה בגדר היתר בנייה כי אם תוכנית הגשה.
<דב צור: .." - זה לא נכון, יש פה חותמת.
<דב צור: זה אומר שהוצא היתר בנייה – "...
<דב צור: וככזו היה להגישה לאישור הוועדה המקומית, למלא השלמות טכניות ולשלם תשלום מסוים כדי לקבל היתר בנייה".
<דב צור: אין חתימה על דבר כזה עד שכל התנאים בהחלטת הוועדה לא ממולאים, התשלומים לא משולמים.
<דב צור: זה הליך הבקרה הרגיל לפני שכל ראש עיר וכל מהנדס עיר חותמים על הדבר הזה.
<דב צור: לכן, הגרמושקה הזאת שהשופט התייחס אליה כסתם גרמושקה היא היתר.
<דב צור: לאור זאת, החליטה הוועדה, כדי להסיר ספק - וצריך להגיד שכל הדברים קרו מהר, אנחנו מדברים רק על שלשום בלילה – שככל שתוגש, להבנתה, יש פה סוג של טעות, ככל שיוגש לה בקשה להיתר בניה היא תשקול אותו בחיוב.
<דב צור: זה גם עכשיו גם חלק מהנטל של בעלי העסקים.
דוד אמסלם: אתה מדבר על הוועדה המקומית.
<דב צור: ועדה מקומית על הדבר הזה.
<דב צור: עדיין צריך להגיד, המשפטנים שבצד השני של הפרקליטות יגידו את עמדתם.
<דב צור: הם חולקים עלינו.
<דב צור: למרות שכל הדברים האלו הוצגו גם בישיבה, הם חולקים עלינו.
<דב צור: אני רוצה לומר משהו ברמה הציבורית.
<דב צור: אנחנו רוב הפעמים נלחמים כתף אל כתף עם הנציגים של הפרקליטות, כולל התובעים המקומיים, נגד עבירות בנייה.
<דב צור: אין ספק שזה אחד מהחוליים הגדולים של המדינה, אני לא רוצה להסתתר מאחורי מילים אחרות.
<דב צור: נראה לנו שהרצון הדווקני הזה במקרה הספציפי שלנו למצות את הדין הלך צעד אחד רחוק מדי.
<דב צור: ראשית, משום שהחוף של ראשון מתפקד להפליא עם המערך הכלכלי שיש כרגע בו של העסקים האלה.
<דב צור: אני אומר לכם כנציג ציבור, אף אחד לא יכול להיות נציג הציבור מצד שני.
<דב צור: אני נציג הציבור, אני נבחרתי בקולות של תושבי העיר.
<דב צור: גם במועצה, גם בוועדה, הנושא הזה עבר פה אחד, רק בהתנגדות של אחת מחברות המועצה.
<דב צור: כולנו סבורים, כולל כל נציגי הסיעות הירוקות במועצת העיר, למי שיחשוב שיש פה איזה מאבק בין ירוקים ללא ירוקים, כולנו סבורים שיישום צו ההריסה השיפוטי הזה יהווה פגיעה דרמטית בציבור של ראשון שיש לו לאומללותו לעומת חופי תל-אביב, יש בו את מאנטה-ריי באותו מרחק על המים וסדרה של עוד מסעדות מפורסמות, והכול בסדר.
<דב צור: אני לא מדבר על מקומות אחרים שבהם יש חריגות לאורך כל הדרך.
<דוד ביטון: כולל חריגות: בת ים, תל אביב, נתניה, אשקלון.
<דוד ביטון: יש בכל מקום.
<דב צור: לטעמנו, נעשתה פה מדיניות אכיפה מאוד בררנית.
<דב צור: אמרתי להם: אם זה לא היה החנון של ראשון, כנראה לא היו מתחילים בו.
<דב צור: אני לא רוצה לספר על התלאות שהחוף הזה עבר, כולל פשיטות של מס הכנסה, מע"מ.
<דב צור: אגב, חוץ מהקומנדו הימי כולם פשטו באותו יום על חוף הים של ראשון.
<קריאה: הוא יגיע, כבוד ראש העיר.
<דב צור: כן, יכול להיות.
<דב צור: אנחנו גם מזמינים אותם.
<דב צור: אני סבור שצריכים למצוא איזה דרך לנסות להתיר את כל הצדדים מהסבך הזה.
דוד אמסלם: מה הבקשה הקונקרטית?
<דב צור: אנחנו רוצים לקבל ארכה להגיש את התוכנית שלנו ולנסות לקדם אותה.
דוד אמסלם: כמה זמן ארכה אתם צריכים, לדעתך?
<דב צור: שנתיים, משהו כזה.
דוד אמסלם: אסף דעבול, בבקשה.
<אסף דעבול: אסף דעבול, חבר מועצת העיר ראשון לציון.
<דב צור: שתבין, הוא מהאופוזיציה.
<אסף דעבול: קודם כל, יש מקומות, חוץ ממה שמאושר בתוכנית שהציג ראש העיר, שהולכים להריסה וייהרסו אכן במועד שיש - זה בשם בעלי העסקים.
<אסף דעבול: יש סככות ועניינים שבית המשפט שאמר שייהרס וייהרסו.
<דב צור: יש מקומות שאין מחלוקת לגבי ההריסה שלהם.
<אסף דעבול: בעלי עסקים לא יפרו חוק.
<אסף דעבול: הם אנשים מכובדים, חלקם נמצאים אתנו כאן.
<אסף דעבול: לפני מספר שעות קיבלתי פסיקה של בית המשפט בנושא אורוות הברון בראשון לציון.
<אסף דעבול: כבוד השופט ממש מהשבוע אומר במפורש שבית המשפט ב-2010 למרות שהוא - - - וכל מה שצריך, חסרים מסמכים בתיק.
<אסף דעבול: לשמחתי, הייתי אופוזיציונר.
<אסף דעבול: הצלנו לעירייה כ-20 מיליון שקל – פורסם בעיתונות הארצית.
<אסף דעבול: אומר בית המשפט שבמסמכים שהציג ראש העיר בפניך חסרים מסמכים.
<אסף דעבול: טענו: מה פתאום?
<אסף דעבול: זה לא היתר וכד'.
<אסף דעבול: אני רק מראה שעכשיו, עכשיו, זה סיפור של שנת 95', וכאן ב-2010 בבית המשפט חסר מסמך, ואף אחד לא אומר שחס וחלילה שמישהו הטעה.
<אסף דעבול: החוף בראשון לציון הוא חוף לדוגמה.
דוד אמסלם: חבר'ה, צריך להבין שאנחנו לא בית משפט.
דוד אמסלם: אני לא פה בבחינת ראיות, זה לא התפקיד שלנו.
דוד אמסלם: דבר על הנושא העקרוניים ברמה הציבורית.
דוד אמסלם: עכשיו באת לסיפור של חסר מסמך, לא חסר מסמך.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו צריכים להוביל את הדיון למקום ציבורי, הפרטים חשובים כי אני לא כרגע שופט פה.
דוד אמסלם: זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: לכן, תביא את זה להיבט הציבורי, ופחות פרטים לגבי האם חסר פה מסמך והשופט שם האמין ופה יש לנו ולא היה חסר מסמך והשופט כן מאמין או לא מאמין – עזוב.
<אסף דעבול: קיבלתי.
<אסף דעבול: למסעדות האלה מגיעים נכים ואנשים מדיור מוגן מכל הארץ ממש.
<אסף דעבול: אם מחר מורידים את משטחי הבטון האלה, את המתחם הזה, אין לנכים איפה להיות.
<אסף דעבול: ממש אין בכלל.
דוד אמסלם: אתה אומר שחלק ממשטחי הבטון זה הנגשה?
<אסף דעבול: הנגשה שהעירייה עשתה.
<אסף דעבול: זה הנגשה לחוף וגם למסעדות וגם לשירותי הנכים.
<אסף דעבול: חלק ממנה כמובן להגיע כמה שיותר להגיע לאזור החוף עצמו.
<אסף דעבול: אלו הדברים שאנחנו מציגים אותם בפניך.
<אסף דעבול: הסתובבתי בכל חופי מדינת ישראל, שלחתי כאן תמונות.
<אסף דעבול: יש מקום שנקרא ניו בבת ים על המים.
<אסף דעבול: אפשר להגיד אי במים.
<אסף דעבול: נהריה – חבל על הזמן, נתניה, כל המדינה.
<אסף דעבול: כל מה שנבנה זה לפני החוק שחוקק ב-2004.
<אסף דעבול: אם היו בונים חס וחלילה אחרי אז יש טעם לפגם.
<אסף דעבול: אנחנו יודעים להרוס בראשון לציון.
דוד אמסלם: אתה מתכוון שבראשון לציון כל העבירות לכאורה נעשו לפני 2004?
דוד אמסלם: לפני החוק?
<אסף דעבול: בדיוק, במפורש.
<אסף דעבול: שנים לפני.
<דב צור: הטענה היא שלא היו היתרים, זה בדיוק הוויכוח הטכני.
<אסף דעבול: 95' – 96'.
<אסף דעבול: ומי בנה אותם?
<אסף דעבול: ראש העיר הקודם מאיר ניצן.
<אסף דעבול: אגב, הם חויבו שהעירייה תבנה להם וחייבו לשלם על הקבלן.
<אסף דעבול: מי כמוך יודע שעירייה לא יודעת לבנות זול יותר מיזם פרטי.
<אסף דעבול: הם שילמו את מלוא התשלום על כל מה שנבנה והעירייה בנתה.
<אסף דעבול: חשוב מאוד להדגיש שהעירייה בנתה לפני החוק ולא יכול להיות שהיום יחזיקו אותם ויגידו להם שרוצים להרוס.
<אסף דעבול: רבותי, אני מדבר כאן לא בשם בעלי העסקים, אלא בשם הנכים, הקשישים ובשם החוף היפהפה.
<אסף דעבול: לדב ולי יש ממש הרבה מחלוקות, אבל יש דברים עליהם אנחנו מסכימים.
<אסף דעבול: בזמנו ידענו, ואמרתי את זה גם במועצה, לנצח יחד עם דוד ביטן, אופוזיציה-קואליציה, את איווט ליברמן שהיה אחד החזקים במדינת ישראל בנושא חוות הגז והתאחדנו כולנו.
<אסף דעבול: גם כאן אנחנו נעשה, ואם צריך גם מאבק ציבורי על כל העניין.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.
<דוד ביטון: קודם כל, אני קצת מצוי בזה כי אני במקרה גם גר בראשון והייתי ממלא מקום ראש העיר.
דוד אמסלם: כל זה במקרה.
<דוד ביטון: במקרה.
<רינה מיוחס: במקרה העלית את זה לפה.
<דוד ביטון: לא, זה היושב-ראש העלה.
דוד אמסלם: אני קיבלתי פנייה דרך ראש העיר, הוא לא קשור.
<דוד ביטון: ראיתי שזה הנושא אז באתי.
<אסף דעבול: אתה לא חייב להתנצל בפניה.
<אסף דעבול: אתה חבר כנסת, נציג של הציבור בראשון.
<אסף דעבול: גם כשאני אמרתי לה שלום והסברתי לה משהו היא אמרה לי: אתה עוזר לחברים שלך.
<אסף דעבול: האמירות שלה - - -
<דוד ביטון: במקרה או לא במקרה, במקרה הזה היושב-ראש העלה.
<דוד ביטון: את הנושא הזה העלה היושב-ראש.
<דוד ביטון: אני יודע להסביר את עצמי, אין צורך.
דוד אמסלם: אסף, דוד.
דוד אמסלם: דעבול, אני מכבד אותך.
דוד אמסלם: זה לא מועצת העיר ראשון לציון.
דוד אמסלם: אני מבקש ממך, אני לא רוצה לשמוע עוד הערות כאלה, ובאמת אף פעם בדיון.
דוד אמסלם: קיבלת את זכות הדיבור ובזה זה נגמר.
דוד אמסלם: בבקשה, דוד.
<דוד ביטון: אמרתי – יושב-ראש הוועדה זימן, אני באתי.
<דוד ביטון: אני לא חושב שאני יכול להרשות לעצמי לא לבוא.
<דוד ביטון: אני לא חושב שראוי שאני לא אבוא לדיון על ראשון.
<דוד ביטון: אני פונה אלייך, אני מבין שאת המוסמכת בפרקליטות להחליט בעניין הזה.
<דוד ביטון: זה מקרה קלאסי להסכים לארכה, ואסביר למה.
<דוד ביטון: קודם כל, אני לא מדבר כבר על מה שראש העיר דיבר, על בעיות בהיתרים וכו' שזה עניין לערעור ובערעור אפשר להסכים לארכה, אין שום בעיה משפטית בעניין הזה.
<דוד ביטון: אין פה התערבות.
<דוד ביטון: סך הכול עיריית ראשון כל השנים, כולל אני, נלחמנו בבנייה הבלתי חוקית.
<דוד ביטון: זו אחת העיריות היחידות שנלחמה כל הזמן בבנייה בלתי חוקים במבנים ובשדות החקלאים.
<דוד ביטון: היום רצועת חוף, עם כל הכבוד, זה לא רק רחצה בים.
<דוד ביטון: הסיפור הזה נגמר מזמן.
<דוד ביטון: רצועת חוף היא גם בילוי של תושבי ואזרחי המדינה.
<דוד ביטון: הסיבה היא – החופים הם מושקעים היום.
<דוד ביטון: שנית, זיהום אוויר.
<דוד ביטון: אנשים מעוניינים לשבת ליד החוף כי שם זיהום האוויר הוא הכי פחות.
<דוד ביטון: אנשים רוצים ליהנות מהבריזה שיש ליד הים וצריך לראות את זה במסגרת הגנת הסביבה.
<דוד ביטון: עיריית ראשון השקיעה קרוב ל-60 מיליון שקל בחוף הזה.
<דוד ביטון: כל הכספים האלה, אם בתי הקפה יהפכו למזנונים, הרי הדבר היחיד שאפשר לקנות שם זה ארטיקים ואולי איזה סנדוויץ'', אנשים לא יבואו לחוף.
<דוד ביטון: כל ההשקעה הציבורית שהושקעה, קרוב ל-60 מיליון שקל, תרד לטמיון.
<דוד ביטון: שנית, אנשים לא יגיעו ולא ייהנו מהחוף.
<דוד ביטון: הם לא יבואו לאחד החופים המושקעים ביותר במדינה.
<דוד ביטון: ראשון לציון משרתת לא רק את ראשון לציון, אלא היא משרתת את מודיעין, ובאים מירושלים בגלל כביש 431 ומכל האזור.
<דוד ביטון: אגב, גם מתל אביב באים.
<דוד ביטון: בנוסף, יש אופק תכנוני.
<דוד ביטון: יש גם את תמ"א 1 שהולכת להיות מתוקנת.
<דוד ביטון: ראיתי היום, אבל לדעתי לא לגבי בתי קפה אלא לגבי חניונים.
דוד אמסלם: אמרתי שנעשה על זה דיון ביום שני.
<דוד ביטון: בסדר.
<דוד ביטון: תוכנית בניין עיר של עיריית ראשון שאושרה בוועדה המקומית שהיום היא בהליכי הגשה סופיים והיא תעבור כי אין שום סיבה שהיא לא תעבור.
<דוד ביטון: הדבר הכי חשוב – ואני פונה פה לפרקליטות המדינה - זה אכיפה בררנית.
<דוד ביטון: הרי "התלבשו" על ראשון, אבל עם כל הכבוד, הבעיות יותר חמורות בכל חופי הארץ.
<דוד ביטון: אין סיבה להפלות את ראשון בעניין, במיוחד שלראשון לציון יש חוף מצומצם ביותר.
<דוד ביטון: זה לא שיש פתרון במקום אחר.
<דוד ביטון: החוף בראשון הוא לא יותר מ-100 מטר ברוחב.
<דוד ביטון: זאת אומרת, לפי השיטה שלכם אי-אפשר לעשות כלום בחוף של ראשון, למעט לבוא עם סנדלים ולרוץ על החוף ולהיכנס למים.
<דוד ביטון: אני מבקש מהפרקליטות במקרה הספציפי הזה שכן יפעילו שיקול דעת.
<דוד ביטון: שיקול הדעת הוא בסמכות שלכם, ולאפשר, לתת ארכה על מנת לסיים את התהליכים התכנוניים.
<דוד ביטון: אפשר לפתור את זה משפטית.
<דוד ביטון: יגישו ערעור ואתם תסכימו לארכה במסגרת הערעור, ובא לציון גואל, ואפשר יהיה להתקדם.
<דוד ביטון: אם לא יסכימו תוך תקופת זמן שתוסכם עם העירייה לסיים את תהליכי התכנון אז יהרסו – אין בעיה.
<דוד ביטון: אבל זה לא המצב, אפשר להפעיל שיקול דעת.
<דוד ביטון: זו הפנייה שלנו כחברי כנסת שהנושא הציבורי חשוב לנו, מהסיבות שאמרתי להפעיל את שיקול הדעת הזה ולהסכים לארכה סבירה ומניחה את הדעת.
<דוד ביטון: זה לא ייקוב הדין את ההר פה.
<דוד ביטון: אפשר ללכת עם שיקול דעת נכון לקראת הציבור.
אורי מקלב: אתה שברת לנו פגרה, ואתה לא עושה זאת כל יום, בשביל נושא שהוא כנראה מאוד חשוב.
אורי מקלב: אני לא הייתי קודם, אני לא חשוד שיש לי איזה קשר ושורשים בראשון – לא.
אורי מקלב: אני מודה שבאתי בתור חבר ועדת הפנים.
אורי מקלב: ראיתי את הנושא וחשבתי שהוא חשוב.
אורי מקלב: יש לי קצת ניסיון ברשות מקומית.
אורי מקלב: הייתי 15 שנה בעיריית ירושלים סגן ראש עיר.
אורי מקלב: נדירים הם המקרים שהרשות המקומית תומכת בתוכנית, מתנגדת לצווי הריסה וכשיש רשויות אכיפה מעל זה שעומדות ומתעקשות ולא מגיעות להסדר עם העירייה.
אורי מקלב: אני לא ראיתי דבר כזה.
אורי מקלב: יכול להיות שיש לפעמים ביקורת על עיריות שהן מוציאות צווים מינהליים, צווים כאלה, והיא לא מבצעת את זה מספיק בזריזות.
אורי מקלב: אני לא מכיר עוד הרבה מקרים שעירייה באה ואומרת שהיא רואה בעניין הזה עניין חשוב לעיר ויש תמיכה מקיר לקיר בתוך המועצה.
אורי מקלב: זה מראה שיש כאן חשיבות מאוד מאוד מקומית ומוניציפאלית.
אורי מקלב: היום זה עולה על השולחן הזה וזה מקבל באיזשהו מקום היבט אחר.
אורי מקלב: אני לא משפטן ואני לא יודע אם יש לך אפשרות כראש עיר להוציא היתר על סמך התוכנית הזאת כשהיא כבר חתומה.
אורי מקלב: היא לא תוכנית הגשה, יש כאן גם בית משפט.
אורי מקלב: השאלות שצריכות לעמוד בפנינו הן כמובן ההיבט הציבורי – בכל אופן, להגיע להסדר עם הרשות המקומית.
אורי מקלב: אני חושב שזו קריאה של ועדת הפנים לרשויות כי אנחנו אחראים.
אורי מקלב: אנחנו מגבים אתכם כשיש כזו בקשה להגיע להסדר.
אורי מקלב: אני לא יודע מה סמכותו של שר הפנים במקרים כאלה או במקרים אחרים לעכב או להוציא היתרים.
<דוד ביטון: לא, הם יכולים להסכים במסגרת ערעור, אין ברירה.
אורי מקלב: לא מדובר כאן בשרלטן אחד או בעבריין אחד שנמצא בחוף ומישהו בעירייה מנסה לעזור לו.
אורי מקלב: חזות הכול כאן שהעירייה עצמה רואה בזה חשיבות.
אורי מקלב: לא מדברים על מישהו אחד שפלש לאיזשהו מקום.
אורי מקלב: זה דבר שקיים כבר כנראה הרבה שנים.
אורי מקלב: הכול היה בהסדרה נכונה.
אורי מקלב: התשתית של זה היתה ברורה, ולא תשתית עבריינית.
אורי מקלב: לכן, אני חושב שצריך לעשות הכול כדי לא לבצע, ולתת את האפשרות לא להרוס.
אורי מקלב: כמו כן, להגיע להסדרים כאלה ואחרים לפי הצורך.
אורי מקלב: אלו המילים שלי כאחד שבאמת לא נוגע אלא רק רואה את הדבר הזה בצורה אובייקטיבית.
דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.
דוד אמסלם: היועץ המשפטי של הוועדה, בבקשה.
<תומר רוזנר: אני רק ביקשתי את רשות הדיבור כדי לנתב את הדיון למקום שבו הוא צריך להיות כי יש פה גם עיקרון של כיבוד רשויות וכיבוד הדדי בין הרשויות, בין הרשות המחוקקת לרשות השופטת.
<תומר רוזנר: יש פה פסק דין, יש פה צו הריסה, ואני לא חושב שהכנסת צריכה להתערב בנושא של צו ההריסה – כן או לא.
<תומר רוזנר: השאלה שהכנסת יכולה וצריכה לטפל בה היא באמת בהיבט הציבורי של האם וכיצד אפשר להסדיר את העניין הזה בהיבט התכנוני.
דוד אמסלם: תומר, אענה להערה הזו, ברשותך.
דוד אמסלם: אתה עכשיו מקדים אותי ולכן רציתי לסכם את זה בסיכום שלי.
דוד אמסלם: כל הדיונים שלי שאנחנו עושים כאן בוועדה זה בהיבט הציבורי.