GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עליזה לביא: ללמוד את המקרה, את ההשלכות ואת הראייה הרחבה.
עליזה לביא: חשוב לי מאוד מאוד לומר לכם שיש לכם כאן חברים בבית הזה ואני אחת מהם.
עליזה לביא: אחים אנחנו ואין כאן עניין של ימין ושמאל, קואליציה ואופוזיציה, וכולנו מתייצבים לימין.
דוד אמסלם: חבר הכנסת יוגב.
מרדכי יוגב: ברשותכם, בקשת סליחה ותודה ליושב ראש דודו אמסלם שיזם את הדיון.
מרדכי יוגב: העזיבו כאן הן בגלל שהכול מתנהל במקביל.
מרדכי יוגב: יש לי ועדת חשובה של ועדת משנה של חוץ וביטחון ולכן אצטרך לעזוב.
מרדכי יוגב: זכיתי לשמוע ואני מכיר ואני אומר רק את מה שעלה כמסקנות בדיון הקודם ושם הייתי קצת יותר בוטה.
מרדכי יוגב: אני אומר את זה כאן בעדינות.
מרדכי יוגב: לוועדת הפנים יש הרבה מה לומר.
מרדכי יוגב: אמר חברי חבר הכנסת דני עטר שעשר שנים, אלה לא המוחלשים אפילו אלא מי שלא יכלו לכבלי הבירוקרטיה, 350 מתוך 1,600 משפחות עדיין אין להן בית, עדיין לא גרות בביתן מסיבות אלו ואחרות.
מרדכי יוגב: ל-250 משפחות לערך עדיין אין תעסוקה ובנטל התעסוקה עסק בעיקר ארגון מהמגזר השלישי, תעסוקטיף שקיבל פרס נשיא.
מרדכי יוגב: מזה אני אומר את המסקנות.
מרדכי יוגב: זה בהחלט כשל, ואמר דני עטר שזה גם פשע כלפי בני אדם ואני משתמש בדברים שלו.
מרדכי יוגב: הכאב הוא כאב ואני לא רוצה לגעת בנושא הפוליטי.
מרדכי יוגב: יש מינהלת, יש בה אנשים טובים שמוסרים את נפשם ואולי פגעתי במי מהם, ואני מבקש סליחה, ויש בה אנשים מיותרים.
מרדכי יוגב: צריך לצמצם אותה אבל חייבים לקרוא לממשלה להותיר גוף כך שלקבוצה הזאת שעדיין לא מצאה את ביתה יהיה מקום אליו תוכל לפנות.
מרדכי יוגב: אין שר ממונה ואין מישהו שדוחף.
מרדכי יוגב: לא צריך את כל השלושים שנמצאים שם אלא צריך להסתפק אולי בפחות משליש אבל צריכים להיות שם גם אנשים שיודעים לדחוף קרקע ובנייה גם אנשים שיודעים לטפל בנפשות, בבני אנוש כמו עובדים סוציאליים או פסיכולוגים.
מרדכי יוגב: מזה ומזה ולהשאיר אותם.
מרדכי יוגב: לתת יותר סמכויות לשר הממונה.
מרדכי יוגב: זה יכול להיות גם מנכ"ל משרדו שיכול לתכלל את הדבר כי במקרה הוא איש שהיה גם בבינוי והוא גם עורך דין והוא מנוסה, עורך דין בן אליהו, שיעמוד בראש הדבר הזה.
מרדכי יוגב: ציין ראש מועצת לכיש בירוקרטיה של שלוש קבוצות.
מרדכי יוגב: כרמי קטיף - זאת בירוקרטיה שנמצאת ברשות מקרקעי ישראל ומסתבר שכנראה מועצת מקרקעי ישראל לא כפופה לאיש במדינה.
מרדכי יוגב: אני אשמח בשותפות שלך להיכנס לחוק הזה ולראות שיש מישהו במדינה שמסוגל לשלוט גם ברשות מקרקעי ישראל וגם ביועצים המשפטיים.
מרדכי יוגב: משילות ומדיניות יכולה גם ליצור החרגות במידת הצורך אחרי עשר שנים.
מרדכי יוגב: זה לא צריך להשלים השלכה רוחבית - כפי ששמענו מראש המינהלת - על כלל המושבים.
מרדכי יוגב: הייתה כאן כנראה איזושהי בעיה שדברים לא עודכנו ולא ידעו עליהם ולכן האנשים פעלו בתמימות.
מרדכי יוגב: צריך שמישהו במועצת רשות מקרקעי ישראל יטפל כי בהחלטה של רגע היא יכולה לאפשר לכרמי קטיף להתקדם ולמצוא את ההחרגה.
דוד אמסלם: בוא נתחיל להתכנס.
מרדכי יוגב: הדבר השני הוא לגבי נווה ים ואבי פרחן או אחרים יעלו את הנושא.
מרדכי יוגב: שם קראתי – וזאת הוועדה שלך – לגבי משטרת ישראל.
מרדכי יוגב: אני מציע שבוועדת המעקב הבאה, תעשה אותה במושב החורף ולא בעוד שנה, במלאת 11 שנים.
מרדכי יוגב: אני מציע שתהיה ועדת מעקב בוועדת הפנים, לקרוא למחוז חוף ולוודא שם חקירת משטרה.
מרדכי יוגב: לעניות דעתי יש שם פשיעה גם של מי שמונה כמפרק, ואולי גם של אנשים במועצה שנותנים שם לכרישי נדל"ן להשתלט על שטחים בנווה ים ועושים זאת על גבם של אותם מפונים.
דוד אמסלם: מרדכי, יש לך דקה.
דוד אמסלם: אני באתי לשמוע את האנשים.
דוד אמסלם: תסכם.
מרדכי יוגב: הדבר השלישי הוא להמשיך את ועדת השרים ושהיא תיתן דיווחים על התקדמות, לוועדת מעקב, של חצי שנה כדי שנראה בקבועי זמן קצרים יותר את הגעתם של האנשים למקומות מגוריהם וליכולתם לבנות את עצמם מחדש.
מרדכי יוגב: בעזרת השם אני גם אומר שבניהם ובני בניהם יזכו גם לשבו בנים לגבולם.
דוד אמסלם: חגית ירון.
<חגית ירון: אני אמשך את דבריו של חבר הכנסת מוטי יוגב בסקירה קצת יותר רחבה של מה שקורה.
<חגית ירון: באמת, 25 אחוזים מתוכנו עדיין לא נמצאים בבתי הקבע.
<חגית ירון: קרוב ל-400 משפחות.
דוד אמסלם: מה הסיבות?
מרדכי יוגב: בירוקרטיה.
<חגית ירון: יש ארבע סיבות שונות.
<חגית ירון: סיבה ראשונה היא אותם שלושה ישובים.
<חגית ירון: דני הזכיר את כרמי קטיף ואני אשמח אחר כך לבקש מאידית – שרשמתי אותה ברשימת הדוברים - שתספר את זה מהמקום האישי, מה זה באמת אותה בירוקרטיה שמונעת מכרמי קטיף להתחיל לבנות.
<חגית ירון: אני מכירה פחות את חוקי הכנסת ויותר את עולמם של חכמים ומכירה שיש דברים שנקראים תקנה.
<חגית ירון: אין כאן עוד גוף במדינה שגורש מביתו ועשר שנים בקרווילה ולכן זה לא דבר רוחבי אלא זה דבר מאוד נקודתי.
<חגית ירון: הקבוצה השנייה שלא יכולה לבנות היא הקבוצה של נווה ים.
<חגית ירון: יושב כאן אבי פרחן וגם ביקשתי ברשימה שהוא ידבר ויספר למה הם לא מצליחים לבנות.
<חגית ירון: הישוב השלישי הוא שבי דרום, שם פשוט צריך להאיץ את עבודות הפיתוח.
<חגית ירון: עבודות הפיתוח החלו, אבל אם הם יקרו בדרך שבדרך כלל קורית, זה במקרה הטוב עוד שנתיים.
<חגית ירון: כפי שידעו לגרש במהירות, צריך לעשות במהירות גם בבנייה.
<חגית ירון: הקבוצות האחרות, חלקן קבוצות שכבר נמצאות בתוך תהליך בנייה ובאמת בעזרת מינהלת תנופה אנחנו מאיצים כמה שאפשר את תהליכי הבנייה.
<חגית ירון: יש שתי קבוצות שמחכות לפתרונות שהמדינה הציעה, שמינהלת תנופה הציעה.
<חגית ירון: האחת, קרווילות, העתקת קרווילה מהאתרים הזמניים והעברתם לישובים.
דוד אמסלם: ברשותך, לא הצלחתי להבין.
דוד אמסלם: עשר שנים אין תכניות.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את העניין.
<חגית ירון: יושב כאן נציג מינהלת תנופה והוא יוכל לעזור, אבל אני אנסה להסביר.
<חגית ירון: עשר שנים, למשל בנווה ים, עוד אין הסכם העתקה.
<חגית ירון: הוא עוד לא חתום כי כל פעם קורה משהו.
<קריאה: הוא נחתם לפני שעה.
<חגית ירון: סליחה.
<חגית ירון: נחתם השבוע.
<חגית ירון: עשר שנים אחרי, הוא נחתם.
<חגית ירון: עשר שנים מנסה המועצה האזורית לכיש לקדם את בניית בתי ישוב כרמי קטיף ומגלה רגע לפני שצריכים לתת היתר בנייה לתושבים שיש משהו עם רשות מקרקעי ישראל אותו אי אפשר לפתור.
<חגית ירון: התב"ע מאושרת, רשות מקרקעי ישראל הייתה בתוך התב"ע ועכשיו פתאום הם נעצרו.
<חגית ירון: פה צריך – זה גם מה שאמר חבר הכנסת יוגב – לעשות משהו אחר.
<חגית ירון: הסיפור הזה של עקירת תושבי גוש קטיף הוא סיפור אחר מאשר כל הקמת הישובים.
דוד אמסלם: בזה הרגע ירדו לכם עוד שלוש דקות מהדיבור .
<חגית ירון: אני מסיימת.
<חגית ירון: המקומות הנוספים הם באמת אותה העתקת קרווילות והעתקה משפחתית.
<חגית ירון: משפחתית, זה מבנה יביל שהמדינה מעמידה לתושב על המגרש שלו.
<חגית ירון: הסיפור הזה תקוע בגלל מינהלת פינוי אתרים, בגלל איזה חוזה דרקוני כשהיא מנסה להחתים את האנשים.
<חגית ירון: והיה ונעביר את הטיפול הזה של פינוי האתרים הזמניים למינהלת תנופה ונשנה את החוזה הזה, הסיפור הזה ירוץ ואותן משפחות יוכלו להיכנס לבתים.
דוד אמסלם: ברשותך, רק שאלה אחת מז'ורית.
דוד אמסלם: יש איזה גוף שאתם עובדים מולו?
דוד אמסלם: בזמנו הייתה המינהלת.
<קריאה: היא עדיין קיימת.
<חגית ירון: אנחנו עובדים יחד עם מינהלת תנופה וזה גם מה שאמר חבר הכנסת יוגב.
<חגית ירון: נכון, אולי לא צריך את כל מינהלת תנופה.
דוד אמסלם: מי זה היושב ראש שלה?
<חגית ירון: ישראל מלאכי שיושב כאן.
<חגית ירון: צריך קומץ אנשים.
<חגית ירון: צריך מעט אנשים שיהוו כתובת אחת ברורה עבורנו.
<חגית ירון: נושא אחד נוסף שאני רוצה להעלות בפני הוועדה.
<חגית ירון: לפני שנה ישבנו כאן והעלינו את היתקעות התב"ע בניצן וכי התב"ע לא מצליחה להיות מאושרת.
<חגית ירון: אנחנו שנה אחרי והתב"ע לא מאושרת.
<חגית ירון: ביקשתי ששמוליק ליזרוביץ יקבל רשות דיבור ויסביר באריכות את הנושא.
דוד אמסלם: אני אסכם את הנקודה הזאת כדי שלא נשכח אותה, כי מבחינתי אני רואה אותה כדבר כמעט הכי חשוב מבחינת התוצאה של הדיון.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לקבל את כל התכנונים שתקועים ולא משנה באיזה שלב, משלב התב"ע, יכול להיות מתכנית המתאר, שלב ההיתרים וכולי.
דוד אמסלם: אני אקבל את זה ואני אעבוד או שאפעיל את מינהל התכנון ואשב אתם.
דוד אמסלם: יכול להיות שנשב אתכם ביחד ויכול להיות שנזמין אותם לישיבת הוועדה.
דוד אמסלם: כל הסיפור של רשות מקרעי ישראל לא קשור לשולחן הזה אלא הוא בוועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: לכן אני מצטמצם כרגע לרמה התכליתית.
<חגית ירון: תודה.
דוד אמסלם: אבי פרחן, בבקשה.
דוד אמסלם: ספר לנו קצת על נווה ים, מה יש שם ולדעתך איפה החילוץ אותו אנחנו צריכים לעשות.
<אבי פרחן: קודם כל, ברשותך, לברך את הוועדה ואת היוזמה שלכם לדון ואני מקווה שגם תמשיכו לעקוב לא רק עשר שנים אלא תמשיכו להיות עם היד על הדופק ותעקבו אחרי כל התהליכים בהם ידובר היום.
<אבי פרחן: אני מוביל קהילה, קהילת אל הים, שהמייסדים שלה נעקרו מימית.
<אבי פרחן: בשליחות הממשלה הקמנו את אלי סיני, יש כאן יהודי בשעתו ליווה אותנו בתכנון, ושם ייאמר לזכותו של מנחם בגין זכרונו לברכה – למרות שהיו לי מחלוקות פוליטיות על התהליך של עקירת חבל ימית וסיני - שהוא שיקם את עקורי ימית וסיני בהגינות, ביושר ובמהירות.
<אבי פרחן: לצערי אני לא יכול להגיד את זה לא על ממשלת שרון זכרונו לברכה ולא על ממשלת אולמרט וגם לא על ממשלת ביבי נתניהו.
<אבי פרחן: עשר שנים הקהילה שאני מוביל נמצאת כפליטים בארצם, חלקם באתר זמני שבנינו מכספנו עת רכשנו מבנים יבילים, שמנו תשתיות, כל משפחה שלושים אלף שקלים ותקענו יתד בנווה ים.
<אבי פרחן: אם לא הייתי עושה את זה, הקהילה הייתה מתפזרת.
<אבי פרחן: חלקה נמצאת במעברת ניצן, חלקה נמצאת בכרמיה בהרחבה שנעשתה על חשבון אותם תקציבים.
<אבי פרחן: כאשר מדברים על מיליארדים של התנתקות, הרי נבנו גם בכרמיה אתרים זמניים, אלה שכונות, אלה הרחבות, שם שינוי ייעוד קרקע תוך 24 שעות מחקלאי, עשו תב"ע חדשה ועשו הרחבות.
<אבי פרחן: ההסכמים שעשתה הממשלה עם הקיבוצים האלה, גם כרמיה וגם אור הנר וגם מפלסים, שנתיים יגורו העקורים בשכירות כזאת או אחרת ואחר כך זה ילך לקיבוץ.
<אבי פרחן: היום זה הלך לקיבוץ והעקורים נשארו עקורים עם קונטיינרים בחצרות.
<אבי פרחן: עשר שנים אני מתמודד יחד עם חבריי בהליכים בירוקרטיים נוראיים.
<אבי פרחן: קודם ניסינו להשתכן ליד גבעת אולגה, מדרום לגבעת אולגה.
<אבי פרחן: כל עוד אריק שרון תפקד, לומר את האמת, זה התקדם.
<אבי פרחן: ברגע שהוא נרדם זכרונו לברכה, אמרו לי: פרחן, אתה מטפס על קיר חלק, לא תקבל גבעת אולגה.
<אבי פרחן: הממשלה שלחה אותנו לקיבוץ נווה ים.
<אבי פרחן: אמרנו, אולי שליחות משמים, להרים קיבוץ שהוא על הקרשים, עם 45 חברים, עמד בפני פירוק עם נדל"ניסטים שניסו לעוט עליו.
<אבי פרחן: ברוך השם בזכותנו, בזכות החברים שלי שאינם כאן היום, היום הקיבוץ מונה מאתיים חברים, כולל זה שהקיבוץ קלט את כל בניו ובנותיו ויש לו מאתיים חברים.
<אבי פרחן: יישמנו תביעה משפטית על שימושים חורגים של 12-15 מיליון שקלים.
<אבי פרחן: המינהל תבע את הקיבוץ ויזמנו הסכם פשרה.
<אבי פרחן: דחפנו לאישור תב"ע ואתם יודעים מה זה לאשר תב"ע באזור כזה.
<אבי פרחן: 350 בתי אב, מתוכם 126 בתים, מגרשים, ישווקו לציבור הרחב.
<אבי פרחן: כלומר, גם המדינה נהנית מהתהליך הזה.
<אבי פרחן: חשוב להדגיש שקהילת אל הים, ההנהגה של הקהילה, זאת קהילה בה יש רוח של עשייה חברתית, פעילות חגים ועשינו בקיבוץ הזה.
דוד אמסלם: אבי, אם אתה יכול להצטמצם.
<אבי פרחן: אני רוצה לומר מה אני מבקש מהוועדה.
דוד אמסלם: מה אתה מבקש.
<אבי פרחן: אני קודם כל מבקש מכבודו לעשות סיור אצלנו בנווה ים.
<אבי פרחן: אני מבקש מהוועדה לכפות על ראש המועצה שגם הוא היום מתעלל בנו.
דניאל עטר: מי ראש המועצה עכשיו?
<אבי פרחן: כרמל סלע.
<אבי פרחן: עד עכשיו נמנעתי מלדבר על הכול.
דניאל עטר: מועצה אזורית חוף כרמל.
<אבי פרחן: יש החלטת ממשלה מספר 438 מ-23 ליוני בנושא היערכות הממשלה להשלמת הטיפול וכולי.
<אבי פרחן: שם מדובר על תקציבים, על מנגנון קהילתי וכולי.
<אבי פרחן: מלפני שנה אנחנו מנותקים.
<אבי פרחן: זאת אומרת, הוא החליט באופן שרירותי לא לתקצב את קהילת אל הים בנושאים חברתיים, מנגנון הקהילה וכולי.
<אבי פרחן: היום כולנו עושים על חשבוננו ועושים ימים ולילות ובכלל עוסקים בפעילות חברתית וכולי.
<אבי פרחן: אני מבקש מהוועדה שתתערב ותכפה עליו לקיים החלטות ממשלה.
<אבי פרחן: כמו שאמרתי, אנחנו השקענו באתר זמני בו יש 24 מגרשים.
<אבי פרחן: היום הקיבוץ, באמצעות מפרק מפעיל שמונה מטעם רשם האגודות, מתעלל בנו, משתמש בנו כבני ערובה, לא מאפשר למשפחות שרוצות לעלות לאתר הזמני, זה כאשר יש שם תשתיות.
<אבי פרחן: זה רק לשים קרווילה מאותן קרווילות שמפנים אותן מניצן או ממקום אחר, לשים אותן שם ולתת לקהילה לעלות ולבנות את ביתה בעזרת השם כשתיגמר כל המהומה הזאת וכל הבירוקרטיה, שיבנו מקרוב את ביתם ולא בשלט רחוק מהיכן שהם נמצאים בו, כמו שאמרתי, בניצן, בכרמיה, בצפון וביישובי עוטף עזה.
<אבי פרחן: אני גם מבקש שתהיה החלטת ממשלה.
<אבי פרחן: כמו שאמר חבר הכנסת יוגב, החלטת ממשלה שתמנה מומחה, כמו שקבעה ועדת החקירה הממלכתית בשעתו עת אמרה למנות ועדת מומחה שיהיו לו סמכויות לתאם, לגשר ולכפות על כל הגופים.
<אבי פרחן: אני הצעתי את בן-אליהו כי הוא בשעתו טיפל מטעם הממשלה בהעתקות הסבוכות.
<אבי פרחן: בשעתו אייל גבאי מינה אותו לטפל בהעתקות סבוכות, כמו נווה ים ואחרות, והוא הצליח.
<אבי פרחן: כולם מכירים אותו.
<אבי פרחן: הוא היה ראש החטיבה להתיישבות, היה ראש המינהל, והוא יהודי הגון וישר.
<אבי פרחן: אני מתחייב כאן בוועדת הפנים של כנסת ישראל לקבל כל החלטה שלו.
<אבי פרחן: כל החלטה שהוא יפסוק, אנחנו נקבל אותה.
<אבי פרחן: (היו"ר דניאל עטר)
דניאל עטר: בחור רציני מאוד.
<אבי פרחן: אם יש בעיות שלא ניתנות לפתרון, יש את רשם האגודות שהוא כאילו שופט, אנחנו מנסים להגיע אליו אבל אם אתה רוצה לפנות אליו, תגיש תביעה כמו שניגשים לשופט בבית משפט וכולי.
<אבי פרחן: כך מתנהל רשם האגודות.
<אבי פרחן: גם שר הכלכלה שהוא פקוד שלו, הוא ממונה עליו, שיקרא אותו לסדר.
<אבי פרחן: לא יתכן שמפרק מפעיל במשך שלוש שנים מתעלל בנו.
<אבי פרחן: הוא אמר לחברים: אתם בני הערובה שלי.
<אבי פרחן: הייתה אצלו משפחה והוא אמר לה: אתם בני הערובה כדי להשיג ולהשיג עוד.
<אבי פרחן: נמאס לנו להיות בני ערובה.
<אבי פרחן: אם צריך, להחריג את ה-48 יחידות שהן מדרום לקיבוץ והן לא קשורות, להחריג אותן בחוק ולשכונה של העקורים.
<אבי פרחן: אי אפשר להמשיך להתעלל בנו.
<אבי פרחן: לסיכום אני אומר גם לפרוטוקול שהקהילה שאנחנו מובילים, קהילת אל הים, משולה לעץ הזית.
דניאל עטר: אתה חייב לקצר.
<אבי פרחן: הנה, סיימתי.
<אבי פרחן: אומרים שעץ אותו אתה מעתיק, יש סיכויים שהוא ייקלט אבל אם אתה עוקר אותו פעם נוספת, העץ נובל.
<אבי פרחן: עץ הזית הוא עץ חזק שגם בפעם השנייה הוא ייקלט, ואנחנו כמו עץ הזית - תנו לנו לבנות את ביתנו.
דניאל עטר: אידית.
<אידית קפאח: צהרים טובים.
<אידית קפאח: אני מהישוב כרמי קטיף.
<אידית קפאח: גרנו במושב קטיף במשך 15 שנים.
<אידית קפאח: אני גרתי 15 שנים ובעלי יותר.
<אידית קפאח: גידלנו שם שישה ילדים.
<אידית קפאח: אחרי העקירה, אחרי הגירוש, נולדו לנו עוד שלושה ילדים ואנחנו עם תשעה ילדים בקרווילה כבר עשר שנים ללא אור בקצה המנהרה.
<אידית קפאח: אנחנו לא רואים מתי אנחנו מתחילים לבנות.
<אידית קפאח: התכנית שלנו כבר מוכנות והן בוועדה.
דניאל עטר: כשאת מדברת על התכניות, זה התיק הוורוד?
דניאל עטר: תכניות בנייה?
<אידית קפאח: כן.
<אידית קפאח: תכניות הבנייה שלנו נמצאות שם.
<אידית קפאח: יש לנו סיפור שכבר הזכירו אותו מול רשות מקרקעי ישראל.
<אידית קפאח: התב"ע לא תואמת להסכם ההעתקה, הסכם ההעתקה לא תואם לתב"ע.
<אידית קפאח: אותי כאזרח הפשוט, כאימא לילדים שלי שנמצאים כאן היום שאין להם היום מגרש משחקים, אין להם מבנים לתנועות הנוער, אין לנו שום מוסדות ציבור מסודרים אלא הכול תקוע.
<אידית קפאח: אנחנו לא יכולים להתחיל לבנות ואנחנו לא יודעים מתי נוכל להתחיל לבנות.
<אידית קפאח: אני מבקשת מכם, תפעילו את הסמכויות שלכם בתוך הנדרש ואני אפילו לא יודעת להגיד מה נדרש.
<אידית קפאח: אני רוצה להוסיף נקודות נוספות.
<אידית קפאח: גירשו אותנו מהבית לפני עשר שנים.
<אידית קפאח: אנחנו בנינו בית רחב ידיים במושב קטיף.
<אידית קפאח: היינו שם שליחים של מדינת ישראל.
<אידית קפאח: קיבלנו פיצוי בממוצע של 900 דולר למטר רבוע.
<אידית קפאח: היום מאתנו כמשפחה נדרש, המינימום שנדרש, הוא בין 1,500 ל-1,600 דולר למטר רבוע.
<אידית קפאח: אנחנו כבר סבא וסבתא, אנחנו נצטרך לקחת משכנתא פעם נוספת כדי לבנות את בית הקבע שלנו כיוון שהפיצוי שניתן לנו בכלל לא תואם את מה שאנחנו נדרשים לשלם היום עבור הבית החדש שאנחנו מקווים לבנות בקרוב.
<אידית קפאח: אני מבקשת מכם כוועדת פנים למצוא את כל הפתרונות, את כל האנשים שצריכים לעזור לנו כדי שנוכל לראות את האור בקצה המנהרה החשוכה.
<אידית קפאח: (היו"ר דוד אמסלם)
דוד אמסלם: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחבר הכנסת דני עטר.
דניאל עטר: אדוני היושב ראש, זאת הישיבה השנייה שלי היום אתם.
דניאל עטר: הישיבה הקודמת הייתה בוועדה לביקורת המדינה.
דניאל עטר: אני רוצה לומר לך שזה לא נעים להגיד כי אנחנו בדרך כלל לא מדברים על פוליטיקה בוועדה הזאת, אבל אני שומע אותם ואני לא מאמין שזאת ממשלת ימין.
דניאל עטר: כאילו משהו כאן לא הגיוני.
דניאל עטר: אני לא בא משם כך שאני יכול להרשות לעצמי לשאול את השאלה.
דניאל עטר: זה סוג של מצוקות שהן יותר קשורות לעולם ההתעללות מאשר לעולם של הגיון.
דניאל עטר: אני בא לכאן עכשיו מדיון בוועדת הרפורמות שמדברת על השינוי במבנה של מערכת התכנון ואז אני שומע את מה שהיא אומרת ואני רוצה להבין איך זה בא לידי ביטוי, הדיבורים כאן, בחיי האנשים.
דניאל עטר: אני ממליץ, כיוון שאין לך זמן, לכנס בדחיפות את הוועדה.
דניאל עטר: אנחנו רגילים עשר שנים להתנתקות, אז יאללה, עושים חגיגה שלמה, שומעים אותם, נותנים להם חיבוק והם הולכים מכאן ואנחנו שוכחים את הצרות שלהם.
דניאל עטר: אני ממליץ שנתעלם מהעניין הזה שמדובר בעשר שנים ומכל הסמליות הזאת ונתייחס לחיים שלהם.
דניאל עטר: נתכנס כאן במהלך הפגרה, נצל את סמכותך לכנס בזמן הפגרה, ותזמן לכאן את שר החקלאות שרק בשבוע שעבר העברנו לו את כל הסמכויות לטיפול במפונים, זמן לכאן את שר הפנים שיש לו את כל הסמכויות האחרות הנדרשות וזמן לכאן את שר הכלכלה.
דניאל עטר: שלושת השרים האלה, אם הם יבואו לוועדה ויבואו הנציגים של המתיישבים וישימו את הדברים, אני אומר לך שהפתרונות שיתקבלו לא ניתנו בכל עשר השנים האחרונות.
דניאל עטר: הם ראויים לזה ומגיע להם.
דניאל עטר: העניינים הפוליטיים בכלל לא רלוונטיים לכלום.
דניאל עטר: מדובר כאן בבני אדם.
דניאל עטר: אדון פרחן ימשיך לצעוק כמוש הוא צועק ארבעים שנים, אבל הילדים והנכדים, אלוהים ישמור, ממה אנחנו עשויים?
<עלי פורטי: אני מייצג כאן את מינהל התכנון אבל בעיקר את הוועדה המחוזית מחוז דרום שטיפלה ביותר מתשעים אחוזים מהתכניות וההיתרים שנגעו לתקופה הזאת לשל התנתקות.
<עלי פורטי: אני חייב לומר שכדאי שהכותרת של הדיון לא תהיה כפי שהיא כתובה כאן כי לטעמי היא לא נכונה.
<עלי פורטי: כתוב התקדמות גורמי התכנון בהקמת יישובי המפונים בגוש קטיף.
<עלי פורטי: אם כבר, זאת התקדמות גורמי הביצוע כי אצלנו כל התכניות אושרו, כל ההיתרים שהיו בסמכותנו לדיור הזמני יצאו, טיפלנו ב-14 ישובים, ביניהם חדשים וביניהם הרחבות שבין השנים 2005 עד 2009 אושרו כאשר האחרון שאושר באיחור, בגלל ההתגבשות של הגרעין, היה ניר עקיבא ב' שאושר ב-2013.
<עלי פורטי: למעשה מבחינה תכנונית הכול סגור.
דוד אמסלם: התב"ע בניצן אושרה?
<עלי פורטי: בכל הישובים אושרה.
<חגית ירון: שינוי התב"ע בניצן לא אושר.
<חגית ירון: שינוי התב"ע שהבאנו כבר לפני שנה לוועדה, לא אושר.
<עלי פורטי: התב"ע אושרה והשינוי לא נוגע.
דניאל עטר: גם אם היא אושרה, כשאני שומע את גברת קפאח אומרת שאין התאמה בין התכנית לבין התב"ע, מה זה רלוונטי אם היא אושרה?
<עלי פורטי: זה לא נכון.
דניאל עטר: זה מה שהיא אמרה.
<עלי פורטי: חד משמעית, אם יהיה צריך לעשות איזשהו שינוי, שיביאו לנו את השינוי.
<עלי פורטי: חשוב שתבינו.
דוד אמסלם: זה הצלצול שמודיע לנו שאנחנו צריכים לסיים את הישיבה.
דוד אמסלם: אני מסכם את הדיון.
דוד אמסלם: קודם כל, אני מצטער על כך שבאמת הדיון היה בפרק זמן מאוד קצר.
דוד אמסלם: לא ציפיתי שניכנס לדברים כי בפרק זמן כזה אי אפשר לעשות זאת, אבל בנגיעות שניסיתי לקבל, אני רוצה לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: קודם כל, לבקשתך, אחרי כן תאמרי לי מה הכתובת ועם מי מתאמים.
דוד אמסלם: בעזרת השם אנחנו נתאם סיור של הוועדה ביישובי גוש קטיף.
דוד אמסלם: אני בדרך כלל לא נוהג לעבוד בפגרה – לא אני, לי באופן אין בעיה ויש לי הרבה פגישות כאן – ואני לא מפעיל את מערכות הכנסת בפגרה כי אני יודע שאנשים צריכים כמו שעושה כל אחד בחופשתו.
דוד אמסלם: הפגרה השנה היא קצרה מאוד ואחריה יש חגים, אבל מיד אחרי הפגרה אנחנו בעזרת השם נסייר במקום.
דוד אמסלם: תאמרו לנו מי הכתובת אליה צריך לפנות על מנת לקיים את הסיור.
דוד אמסלם: הסיכום השני שמבחינתי חשוב להתקדם אתו קדימה, כמו שאמרתי קודם.
דוד אמסלם: אני רוצה שתעשו עבודת מטה אצלכם ותעלו בפני את כל הבעיות בנושא הבינוי בלבד, בעיות שקשורות למינהל התכנון, אם יש כאלה.
דוד אמסלם: אנחנו לא מפעילים את משרד השיכון אבל לנו יש SAY מול מינהל התכנון.
דוד אמסלם: ברגע שתעלו את זה בפני, אני אעשה עבודת מטה שלי כאן.
דוד אמסלם: זה לא קשור לוועדה.
דוד אמסלם: אני אזמן את הגורמים המקצועיים.
דוד אמסלם: אני אבקש גם מדני שיצטרף אלי וננסה לשבת מולם כדי לראות איפה הבעיה ולמה זה לא מתקדם.
דוד אמסלם: הצ'רטר שלנו בוועדה הוא בעיקר מול מינהל התכנון כי גם אם הוא עבר היום למשרד האוצר, עדיין הוא יושב בצ'רטר של הוועדה.
דוד אמסלם: רשות מקרקעי ישראל, משרד השיכון, לא קשור לוועדה הזאת ברמה האופרטיבית שכאילו אנחנו בעצם מבקרים.
דוד אמסלם: זה הסיוע שלנו בהיבט הזה.
דוד אמסלם: כמובן שבכל מה שקשור למשרד הפנים, למשרד לביטחון פנים, למשרד לשירותי דת ולמשרד להגנת הסביבה, אתם יכולים לפנות אלינו ואנחנו נשמח.
<אבי פרחן: מה שקשור למועצות האזוריות כמו חוף כרמל?
דוד אמסלם: אם זה קשור למשרד הפנים, זה אנחנו.
דניאל עטר: זה כאן.
דוד אמסלם: אנחנו ישבנו עם חוף כרמל בכל נושא אחר.
דוד אמסלם: אני אומר, תרכזו את הבעיות המז'וריות.
דוד אמסלם: הוועדה לא יכולה לטפל בכל ישוב וישוב איפה יהיה פח אשפה וכולי.
דוד אמסלם: כאשר יש בעיה שהיא בעיה רוחבית, אנחנו יכולים להיכנס ואז אני אכנס לתמונה יחד עם חברי דני וננסה לפתור את הנושא.
דוד אמסלם: תראו בנו, בי, כתובת מלאה.
דוד אמסלם: גם אם פונים אלי בדבר שלא קשור אלינו, מקסימום אני אשיב לכם אבל אל תתביישו כי באמת זה המינימום שאני מרגיש שאנחנו יכולים לעשות עבורכם היום.
דוד אמסלם: אני די נדהם וגם קצת מתבייש, אם אני יכול לומר בשם המדינה, וכרגע לא משנה מי זה ראש הממשלה ומי קיבל החלטה, שאחרי עשר שנים יש אנשים שעדיין מחפשים את עצמם ואין להם קורת גג.
דוד אמסלם: זה בכלל לא נשמע לי הגיוני.
דוד אמסלם: אני מניח שאם כל אחד שהיה כאן היה מחפש את עצמו עשר שנים ומחפש איזושהי דירה או קרווילה וכל מיני אלתורים כאלה ואחרי כן היה עושה איזה דיון ברגוע, נראה לי שזה לא היה קורה כאן.
דוד אמסלם: אני די מופתע שזה המצב בשטח.
דוד אמסלם: כאן אנחנו נשים את כל כובד משקלנו האישי וכמו שאתם רואים, גם אני וגם דני קצת שוקלים ברמה הפיזית, כדי לסייע לכם כדי שכל אחד באמת סוף סוף יגיע לביתו ויתחיל לחזור לשגרת חייו עד כמה שהוא יכול בכפוף לכל האירוע שקרה שהוא באמת מחוץ לדיון ואני לא נכנס אליו כרגע, כל אחד בא לכאן עם השקפת עולם שונה, אבל אני שמח שהחיבור כאן הוא חיבור לעטוף את האנשים ולעזור להם במציאות הנוכחית.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני מאחל לכם הצלחה וגם לנו כדי לקדם את הדברים ואני מאחל לנו גם יום נחמד ונעים.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את הישיבה השנייה היום של ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: על סדר היום הצעה לסדר בנושא שכונת הארגזים בדורם תל אביב של חבר הכנסת אורן חזן, שעוד לא הגיע אבל גם יוסי יונה דיבר אתי על הנושא.
דוד אמסלם: גם חבר הכנסת אילן גילאון ביקש ממני עכשיו לדון בנושא ואני מצרף גם אותו.
דוד אמסלם: מבחינה פורמלית, יש לי כאן מסמך.
דוד אמסלם: בפורמליסטיקה מי שהגיש את ההצעה זה אורן אסף חזן, כך רשום לי ואני מקריא.
דוד אמסלם: לפני כמה ימים פנה אלי יוסי יונה בטלפון.
דוד אמסלם: אתך לא דיברתי.
דוד אמסלם: יכול להיות שפנית למישהו, בסדר, אין בעיה.
אילן גילאון: אני עם יוסי.
דוד אמסלם: כל הקרדיט גם שלך.
דוד אמסלם: כאמור, אני מתכבד לפתוח את הדיון.
דוד אמסלם: היות ושני האנשים שדיברו אתי לא נמצאים כאן, אנחנו ניתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: קודם כל, תודה רבה לך על כינוס הוועדה לצורך דיון בנושא הזה.
דוד אמסלם: אני רוצה לומר לכם שאנחנו נועלים את סדר היום של הוועדה שבועיים מראש, אבל בגלל שהנושא חשוב דחינו נושא אחר שנדון בו אחר הפגרה והבאנו לדיון את הנושא הזה.
אילן גילאון: לפני מספר שבועות גם יוסי וגם אני היינו בשכונת הארגזים.
אילן גילאון: אני מניח שחלקכם גם היה שם.
אילן גילאון: זה מקרה מאוד דומה לעוד פרשיות שהיו בעבר, בהן המדינה שולחת אנשים, מושיבה אותם, מפקירה אותם למשך שנים ובסופו של דבר מוכרת את האדמה עם האנשים עליה, כאילו לא קרה כלום, האנשים לא שווים כלום והם כפירורים על מפת השולחן שאנחנו מנערים אותה.
אילן גילאון: את הסיפור הזה ראינו בפרשת גבעת עמל א' או ב' וכאן זה אפילו יותר חמור מהבחינה הזאת.
אילן גילאון: הבעיות הגדולות הן בכמה תחומים אותם רצינו ללבן.
אילן גילאון: ראשית, למה המדינה משאירה את האנשים מול הקבלן, איזה סטטוס יש לקבלן כדי שהוא יישא וייתן.
אילן גילאון: שנית, מדובר בכביש שצריך לחצות את השכונה ושלא נדע מה הולך להיות שם מבחינת התשתיות, המים, הרעש וכל מה שהולך לקרות.
אילן גילאון: מהו הפתרון בתקופת הביניים?
אילן גילאון: האם לאנשים האלה יהיו זכויות בתוך המבנים החדשים?
אילן גילאון: זה דבר עליו אנחנו כל הזמן ממליצים, שהם צריכים לקבל את הדברים האלה של דירה תמורת דירה והשאלה מי מתוכם יש לו את הזכות לעשות את הדברים האלה.
אילן גילאון: לו היה מדובר במקום אחר, בוודאי לא היו עוזבים את האנשים לשאת ולתת מול קבלן או מול שוכר.
אילן גילאון: כאן מדור במשפחות שהן כנראה מבחינת היכולת ללחוץ הן חלשות יותר ולכן שוב אנחנו בתוך הסיפור הזה.
אילן גילאון: אני מבקש מאדוני שיתק
אילן גילאון: בלו כאן
אילן גילאון: החלטות נחרצות מה עולה בגורלו של כל אחד ואחד מהאנשים כאן.
אילן גילאון: מי זכאי, עד איזה דור זכאי, מתי הוא הגיע ולאן הוא הלך ומה הוא מקבל בתמורה.
אילן גילאון: לא להשאיר כל אחד בכוחות המדולדלים שיש לו מול עורכי הדין כפי שזה מתרחש בגבעת עמל כאשר משאירים את משפחת אלפסי מול קוזאינוב ומול תשובה וכאן משאירים אותם מול חכשורי.
אילן גילאון: אלה לא כוחות אדוני.
דניאל עטר: אני נחשפתי לסוגיה הזאת דרך אמצעי התקשורת ובאתי לכאן למרות שיש דיונים מאוד מאוד חשובים בוועדות אחרות שאני חבר בהן.
דוד אמסלם: בדרך כלל אתה בהרכב הקבוע כאן.
דניאל עטר: באתי לכאן בעיקר כדי להפגין הזדהות עם התושבים האלה ולומר שכל פעם אני נדהם מחדש מהעוצמה של חוסר הרגישות שהמדינה הזאת – ממשלות ישראל, צריך לומר לשם ההגינות - מגלה כלפי האוכלוסיות המוחלשות ובמקרה הזה לפחות לפי מה שנחשפתי אליו בתקשורת, גם להעביר סמכויות מהמדינה.
דניאל עטר: הרי כל אחד מאתנו יודע שבמדינה דמוקרטית בשלטון החוק כפי שהוא מוגדר, הגורם היחיד שמותר לו להפעיל כוח זאת הממשלה באמצעות המשטרה או הצבא.
דניאל עטר: במקרה הזה, ככל שהבנתי את הסוגיה הזאת, המדינה העבירה את הסמכות להפעיל כוח לידי גורמים פרטיים בעלי הון שמעצם העובדה שהשיטה הקפיטליסטית החזירית הזאת מתנהלת במדינה שלנו, אין סיכוי לאזרח פשוט להתמודד מול בעלי ההון.
דניאל עטר: הכול מנוהל תחת כסף.
דניאל עטר: אפילו בדיון מקביל לנו בוועדת החינוך על חוק הספרים, לא עוסקים שם בסוגיה של איך זה משפיע על התרבות ועל התפתחות האדם בקריאת ספרים אלא עוסקים בנושא מזווית של הכסף, לא כל שכן כאשר מדובר באוכלוסייה שחיה חמישים ושישים שנים במקום ופתאום אתה מגדיר אותה כפולשים.
דניאל עטר: דברים מאוד מאוד מוזרים.
דניאל עטר: אני כאן בעיקר כדי להזדהות אתם ולהצטרף לכל מילה.
אילן גילאון: צריך להיות ברור, הם נשלחו לשם.
דניאל עטר: ברור.
דוד אמסלם: הם נשלחו לשם בתקופה קשה לא בתנאים האלה.