GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירי פרנקל שור: הסיכום בין יושב-ראש הוועדה לבין השר לביטחון פנים היה שהיות ורוצים להפוך את הנושא של השיטור העירוני להוראת קבע, והנושא הוא נושא מורכב, הציע יו"ר הוועדה, על דעתו של השר לביטחון פנים, שההסדר הכולל שיש היום לגבי השיטור העירוני ימשיך בהוראת שעה לשנתיים נוספות ובמהלך השנתיים הנוספות תקיים הוועדה דיון פרטני בנושא.
<מירי פרנקל שור: עכשיו השאלה מונחת לפתחו של המשרד לביטחון פנים – האם להאריך את ההסדר הקיים בשנתיים נוספות, או כבר לשאוב עתה תיקונים מסוימים שהציעה הממשלה לתוך ההסדר הקיים של השיטור העירוני?
יעל גרמן: איזה תיקונים?
דוד אמסלם: אני רוצה להסביר גם מדוע.
דוד אמסלם: עוד מעט פגה הוראת השעה, זה הסיפור כאן.
<מירי פרנקל שור: ב-31 ביולי.
דוד אמסלם: מה הרציונל?
דוד אמסלם: למה זה לא חצי שנה?
דוד אמסלם: רוצים להכניס עוד רשויות פנימה לתוך ההסדר.
דוד אמסלם: הרי מדובר כאן בנושאים תקציביים והכשרות של אנשים.
דוד אמסלם: אלו לא רק מילים בעלמא, יש לזה משמעות לוגיסטית.
דוד אמסלם: היות וראש רשות לא יכניס משהו לחצי שנה – מה יקרה בחצי שנה?
דוד אמסלם: ואם לא ייתנו לו?
דוד אמסלם: אם יבטלו לו?
דוד אמסלם: אז הוא חייב לפחות להכניס את זה לשנת תקציב.
דוד אמסלם: הוא הרי יתקצב את זה ב-2016.
דוד אמסלם: לכן חשוב לתת טווח של לפחות שנה וחצי-שנתיים.
דוד אמסלם: אז אמרנו שנתיים.
דוד אמסלם: השר ישתדל להביא את זה בחודשים הקרובים בגלל שהוא רוצה לנעול את זה ולסגור את זה קדימה.
<מירי פרנקל שור: זאת אומרת, הסיכום היה עד פברואר 2017.
דניאל עטר: אתה אומר עד שנתיים.
דוד אמסלם: כן, עד שנתיים.
דוד אמסלם: דרך אגב, הוא אמר לי שהוא ישתדל לעשות את זה הרבה יותר מהר.
יעל גרמן: אני רוצה להעיר.
יעל גרמן: אין לי בעיה, אם זה מקובל גם על היושב-ראש וגם על השר להאריך את הוראת השעה.
יעל גרמן: אבל אני כן חושבת שאם כבר אנחנו מאריכים את הוראת השעה, ולמעשה אנחנו עורכים פה מעין פיילוט – בואו נאמר את זה, אנחנו רוצים לראות מה קורה – אני כן מבקשת להחיל את כל הסעיפים בחוק שהיו מוחלים בחוק הקבוע להוראת השעה כדי שנוכל - - -
דוד אמסלם: זה פיילוט.
יעל גרמן: כולם, גם - - -
תמר זנדברג: זה הפיילוט.
תמר זנדברג: הבעיה כאן היא אחרת, שהם רוצים להרחיב עוד סמכויות לתוך הפיילוט.
<רותם פלג: להאריך אותו דבר.
<רותם פלג: להאריך את אותו דבר, לראות - - -
תמר זנדברג: מה שהיה, להאריך את אותו דבר?
יעל גרמן: אני מתכוונת להחיל את - - -
דוד אמסלם: לא, אני אסביר.
תמר זנדברג: הסמכויות הנוספות פוצלו.
תמר זנדברג: הן כבר לא חלק.
דוד אמסלם: היא מדברת כרגע על השיטור בעבירות אלימות.
דוד אמסלם: בהצעה החדשה ישנם דברים שאני לפחות לא מסכים להם.
דוד אמסלם: סתם דוגמה, למשל, עד היום היה צריך להתייעץ עם הוועדה הזאת - - -
<מירי פרנקל שור: לקבל את אישור הוועדה.
דוד אמסלם: לקבל.
דוד אמסלם: הם הציעו בחדש לא להתייעץ.
דוד אמסלם: זו דוגמה.
דוד אמסלם: יש עוד כמה דברים כאלה.
יעל גרמן: חובת הדיווח.
דוד אמסלם: אני בעמדה – בואו עכשיו נאריך להם את זה לשנתיים, כמו שזה.
<מירי פרנקל שור: בהסדר מה שהיה הוא שיהיה.
<איתן אטיה: שנייה, אדוני היושב-ראש, אפשר הערה משפטית אחת שחשובה לנו?
דוד אמסלם: רק שנייה, לא להפריע לי.
דוד אמסלם: עכשיו אנחנו נכנסנו לסד של זמן בלתי סביר.
דוד אמסלם: הרי מה קורה?
דוד אמסלם: אנחנו יוצאים לפגרה, עוד מעט ההוראה פוקעת, ואז אנחנו נאלצים לדון במהירות.
דוד אמסלם: אז אמרנו בואו נרוויח זמן, ניתן להם שנתיים כמו שזה.
דוד אמסלם: הוא יביא לנו את זה בעוד – נדון על זה בכיף, נקיים שתי ישיבות, כמה שצריך.
<איתן אטיה: אדוני היושב-ראש, הערה משפטית שחשובה לנו מאוד.
<איתן אטיה: אני איתן אטיה, מנכ"ל פורום ה-15.
<איתן אטיה: החוק המקורי מ-2011, שבכל פעם מאריכים אותו כהוראת שעה, כולל שני פרקים.
<איתן אטיה: זה לא רק השיטור העירוני.
<איתן אטיה: הוא כולל גם פרק של פקחים רגילים, לא עיכוב.
<איתן אטיה: לא עיכוב.
<מירי פרנקל שור: כל ההסדר.
<איתן אטיה: אגב, החובה להזדהות בפני פקח נמצאת בפרק הזה של הפקחים הרגילים.
<איתן אטיה: הסמכות של פקח לכניסה לחצרים במצבים מסוימים, זה כבר קיים מ-2011 ומאורך בהוראת שעה.
דוד אמסלם: גם זה.
דוד אמסלם: גם זה יעבור.
<רותם פלג: זה נשאר.
<רותם פלג: איתן, זה נשאר בפנים.
דוד אמסלם: דרך אגב, איתן, זה יעבור.
דוד אמסלם: זה נשאר אותו דבר.
דוד אמסלם: הכול.
<איתן אטיה: לא, אבל הפיצול שדובר עליו הוא רק על העיכוב, זה לא על הפרק הבסיסי שכבר קיים היום.
דוד אמסלם: כן, בוודאי.
דוד אמסלם: הערה חשובה, תודה.
יעל גרמן: אי-אפשר יהיה להטיל סנקציות על מי שלא מוכן להזדהות, כמו שאתה רצית.
תמר זנדברג: מכיוון שאחד הדברים המרכזיים שהטרידו אותנו בפעמיים הקודמות שזה אושר, הנושא הזה שבכל פעם אנחנו איכשהו נדחקים לרגע האחרון, כמו שאמרת עכשיו – בחירות, פגרה, עד ש- ועד ש- –אני מציעה שאנחנו נגיד לפרוטוקול את מה שאמרת עכשיו ונפרט שהוועדה תקיים דיון מפורט גם בבדיקת הפיילוט לפי החוק גם בנושאים שהטרידו אותנו בפעמים הקודמות, שזה הפערים בין הרשויות, וזו הבחינה המהותית אם נעשה שימוש לרעה בסמכות, אם נפגעו זכויות אזרח כמו שאומר - - -
<רותם פלג: זה מופיע לכם בדיווח.
תמר זנדברג: לא רק שתזרקו לנו את הדיווח, סליחה שאני אומרת בצורה כזאת.
<רותם פלג: הדיווח הוא בהתאם לחוק.
<רותם פלג: החוק קבע מה אנחנו צריכים לדווח, ואנחנו מדווחים.
<רותם פלג: אנחנו לא זורקים כלום.
תמר זנדברג: אני מבקשת שהדיווח שלכם יוצג בוועדה, כולל דיון, לרבות התייחסויות של הגורמים האזרחיים שליוו את הדבר הזה, לרבות מה שהטריד את הוועדה בפעמים הקודמות.
תמר זנדברג: אני פעם שנייה כאן, ובכל פעם זה – אין זמן.
תמר זנדברג: ארבע שנים כבר, ועכשיו שנתיים נוספות, ומעולם לא קיימנו דיון מהותי בוועדה הזאת בתוצאות של הפיילוט.
דוד אמסלם: אנחנו בעזרת ה' - - -
<רותם פלג: אני אמליץ, אם אתם רוצים, גם סיור בשטח, לראות הדבר הזה, איך הוא עובד יפה.
דוד אמסלם: סוגית השיטור והסמכויות – אני מתחבר למה שאמר חבר הכנסת בגין.
דוד אמסלם: הסמכויות שנותנים לפקחים ולשוטרים הן סמכויות שאני בטוח שהן שנדרשות למילוי תפקידם לכלל אזרחי מדינת ישראל.
דוד אמסלם: אבל מצד שני, צריך לעשות את זה בשום שכל ובזהירות בגלל שכשהאזרח הרגיל נתקל באותו פקח כשהוא "הרביץ רברס" וההוא אמר לו – יש פה חיכוך שאפשר לקחת אותו למקום שיכול להתדרדר למקומות לא טובים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לאזן בין הדברים.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שהסיפור הזה צריך לבוא בהרבה נחת רוח, בשום שכל ובזמן.
דוד אמסלם: לכן אני ביקשתי – אני ביקשתי – לדחות את הדיון ולעשות אותו בנחת רוח.
תמר זנדברג: אני מברכת על זה.
תמר זנדברג: אני רק אומרת לפרוטוקול, אנחנו נחליט שבאמת נקיים דיון.
תמר זנדברג: עכשיו יש זמן.
דוד אמסלם: אני קודם כל מבקש מהבט"פ, כל החומרים שיש לכם מהפיילוט – עד עכשיו אני לא מה סוג הפיילוט.
דוד אמסלם: אני לא הבנתי מה בודקים.
דוד אמסלם: הדבר היחיד שאפשר לבדוק הוא אם הפקחים תקפו יותר אנשים, כן או לא.
<יואל הדר: לא, שביעות רצון.
<רותם פלג: שביעות רצון של - - -
<רותם פלג: הגברת תחושת הביטחון של התושבים.
<רותם פלג: יש הרבה דברים שאנחנו בודקים.
דוד אמסלם: אני מבקש שתעבירו לחברי הוועדה את החומרים שיש לכם לגבי הפיילוט.
דוד אמסלם: אנחנו, בעזרת ה', נקיים איזשהו דיון.
דוד אמסלם: אנחנו נשתדל שזה לא יהיה בקצה של השנתיים.
דוד אמסלם: קחו לך חצי שנה.
דוד אמסלם: יהיה לנו מספיק זמן, נרצה עוד ישיבה, נוכל לעשות.
תמר זנדברג: קודם כל יש דיווח חצי שנתי שהם צריכים להגיש לפי החוק.
תמר זנדברג: אולי אפשר לכנס את הוועדה בסמוך להגשת הדוח ולקיים דיון.
דוד אמסלם: רבותי, אני יכול להביא את זה להצבעה?
<מירי פרנקל שור: מה שמגיע להצבעה – בחוברת הכחולה, למי שיש את החוברת הכחולה, סעיף 12 שקובע שסעיף 23 לחוק העיקרי בטל.
<מירי פרנקל שור: במקום הסעיף הזה אנחנו נכתוב שהחוק יעמוד בתוקפו כמו שזה מופיע עד – מה קבענו?
<עידו בן יצחק: ב' באדר התשע"ז, 28 בפברואר 2017.
דוד אמסלם: מי מתנגד?
דוד אמסלם: בעד אישור הוראת השעה – פה אחד
דוד אמסלם: ההחלטה התקבלה.
<מירי פרנקל שור: פרוצדורה לחברי הכנסת - - -
<רותם פלג: אולי יש פה איזו טעות.
<רותם פלג: לדעתי זה צריך להיות אוגוסט 2017.
<רותם פלג: שנתיים.
יעל גרמן: אז יהיה קצת פחות, אז מה?
דוד אמסלם: זה יכול להיות גם אוגוסט.
דוד אמסלם: אתה רוצה אוגוסט?
יעל גרמן: אוגוסט זה פגרה.
דוד אמסלם: נעשה את זה באוגוסט.
<קריאה: אוגוסט זה פגרה.
דוד אמסלם: זה פגרה.
דוד אמסלם: אני אגיד לך למה עשינו את זה.
דוד אמסלם: אנחנו חשבנו על זה, כדי שלא נגיע בדיוק למצב הזה.
<מירי פרנקל שור: אבל הוועדה הצביעה.
<מירי פרנקל שור: רותם הוועדה הצביעה.
<מירי פרנקל שור: אתם רוצים, תגישו רביזיה.
<רותם פלג: לי אסור להגיש רביזיה.
<מירי פרנקל שור: אתם, המשרד.
<מירי פרנקל שור: רק לחברי הכנסת.
דוד אמסלם: אני אסביר לך למה, כדי שלא נגיע לקצה, לאותה נקודה, שעוד פעם זה יקרה.
<מירי פרנקל שור: רק שנייה.
<מירי פרנקל שור: מי שהגיש הסתייגות, אנחנו רושמים לו רשות דיבור על מנת שניתן יהיה לדבר במליאה, בסדר?
יעל גרמן: זה לא רלוונטי ההסתייגויות.
<מירי פרנקל שור: אנחנו נשמור את ההסתייגויות לפעם הבאה.
דוד אמסלם: אני שמח לפתוח את ישיבת הוועדה, לא בנושא הזה, אבל היות וזה בא במסגרת דיון מהיר, אנחנו נאלצים להתייחס לנושא הזה.
דוד אמסלם: מדובר על גזענות בעיר מעלות: חברת "גליל מגורים" לא מוכרת דירות לערבים של חבר הכנסת זוהיר בהלול.
דוד אמסלם: אותו סיפור – פריג' עיסאווי.
דוד אמסלם: אותו סיפור – חברי הכנסת עפר שלח ואיימן עודה.
דוד אמסלם: אני אעביר לכם את זכות הדיבור, אני רק מבקש שהדיון יהיה ענייני ומכובד.
דוד אמסלם: אני מקציב לכל הדיון הזה חצי שעה.
דוד אמסלם: בבקשה, נתחיל עם זוהיר בהלול.
זוהיר בהלול: אתה מאתגר אותי להגיד קצר ולעניין.
דוד אמסלם: הכול קצר, פה אתה יודע את זה.
דוד אמסלם: אצלי קצר ולעניין.
דוד אמסלם: יש לנו אחרי זה מיד דיון נוסף.
זוהיר בהלול: כמבוא, נדהמתי שהסיפור הזה קרה דווקא בעיר שראש העיר שלה הוא אדם ערכי, שמאמין בדו-קיום - -
דניאל עטר: סמל.
זוהיר בהלול: - - ומאמין בשותפות חיים.
זוהיר בהלול: אני מכיר אותו לא מעט שנים.
זוהיר בהלול: הוא בנה מאסטר פיס של יישוב עם כל המורכבות של העניין.
זוהיר בהלול: הסיפור הוא אחת התופעות הנפוצות והמכוערות ביותר בחברה הישראלית.
זוהיר בהלול: אני חוויתי את הסיפור הזה כאשר הייתי עדיין עם שיער על הגולגולת.
זוהיר בהלול: באתי לירושלים וניסיתי לעתים לשכור דירות.
זוהיר בהלול: בטלפון הכול היה נראה טוב.
יואב בן צור: זה בגלל השפה העברית שלך.
יואב בן צור: השפה המשובחת.
זוהיר בהלול: והיה לי קשה.
זוהיר בהלול: אני לא הנחתי שמדינת ישראל לא תצליח להתמודד עם אחת מהבעיות החמורות האלה בחלוף כל כך הרבה שנים.
זוהיר בהלול: והנה אנחנו נחשפים לאותו סיפור ששודר בערוץ-10 כאשר בחור ערבי בשם איהאב מזלבט – ולא עמדה לזכותו העובדה שהוא התחתן עם בחירת לבו מהולנד, מדינת השפלה, נטולת המהמורות.
זוהיר בהלול: ודווקא שם הוא מקבל את ה"זפטה" לפנים כאשר הסתבר שהואיל והוא ערבי, אז אין משכירים לו.
זוהיר בהלול: באה מאוחר יותר בחורה יהודייה שניסתה לעזור לו, ואז כל הדרכים נסללו בפניה.
זוהיר בהלול: אני חושב שזו פגיעה אנושה במרקם חיים שאותו מנסה לבנות ידידנו שלמה בוחבוט.
זוהיר בהלול: אני חושב שצריך להקיא את העניין הזה מההוויה היומיומית שלנו.
זוהיר בהלול: אני דורש מעצמנו, אדוני היושב-ראש, להיות נוקשים יותר באכיפת החוק, כי החוק ברור מאוד.
זוהיר בהלול: ישנם שני תנאים במכרז שבה זכתה קבוצת חברת "גליל מגורים" – ביטול הזכייה אם מתקיימת אפליה, וסנקציה בשיעור 15% משווי הזכייה במידה ואותה אפליה הייתה בתוך העניין הזה.
זוהיר בהלול: ולכן אני חושבת שנקרית בדרכנו הזדמנות פז, אדוני היושב-ראש, להחמיר בעניין הזה ולקחת את הסיפור הזה כ-study case כדי ללמד, כדי שאחרים יראו ויראו.
דוד אמסלם: תודה רבה חבר הכנסת זוהיר בהלול.
דוד אמסלם: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.
איימן עודה: אדוני, שידבר אחד מהצד הזה, ואחרי זה אחד מהצד השני.
איימן עודה: חשוב לי לשמוע קודם את ראש העיר, ואחרי זה אני אדבר.
איימן עודה: זוהיר בהלול דיבר גם בשמי, אבל אני אדבר בעצמי.
דוד אמסלם: אוקיי, אבל אני בדרך כלל פותח עם מי שהגיש את ההצעות.
איימן עודה: חשוב להקשיב.
דוד אמסלם: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.
דוד אמסלם: הוא גם היה אחד ממגישי ההצעות.
עפר שלח: איימן, אני צריך ללכת לחוץ וביטחון, לכן ביקשתי לדבר מוקדם.
עפר שלח: אבל אם אפשר שראש העיר ידבר, אני אשמח לדבר אחריו.
דוד אמסלם: בבקשה, אדוני ראש העיר, שלמה בוחבוט.
שלמה בוחבוט: אני מרגיש את עצמי במצב מאוד מאוד מביך.
שלמה בוחבוט: למה מביך?
שלמה בוחבוט: הייתם צריכים להזמין אותי הנה – איך עושים על מנת לפתח את הגליל ואיך התקצוב של משרד הפנים.
שלמה בוחבוט: ואתם מזמינים אותי לדבר שהוא כולו פוליטי, שאדם בא ועשה פרובוקציה, והוא היום גר בעיר שהייתם צריכים להטיל עליה סנקציות, מעיליא.
שלמה בוחבוט: מעיליא ידועה כמי שלא מוכרת לזרים, והיא רוצה להקיא אותו משם.
שלמה בוחבוט: לא משכירים לו, לא מוכרים לו קרקע.
שלמה בוחבוט: לבוא ולכתוב מעלות גזענות – אני דוחה את זה וזה פשוט מגעיל אותי לשמוע את הדבר הזה.
שלמה בוחבוט: כי אנחנו מצפים מחברי כנסת קודם כל, לפני שמגישים הצעה, תדברו איתי, תשאלו אותי.
שלמה בוחבוט: בדקתי?
שלמה בוחבוט: לא בדקתי?
שלמה בוחבוט: אתם יודעים שבמעלות אנחנו קלטנו 70 משפחות מצד"ל, והיום יש את שכונת הזיתים, שכונה חדשה, שגרים בה מעל ל-25% ערבים?
שלמה בוחבוט: ואתם חושבים שלי אין בעיות עם היהודים?
שלמה בוחבוט: בצדק.
שלמה בוחבוט: יש יהודי דתי, הוא אומר לי שלמה בוחבוט, אני אוהב לחיות עם הערבים, אבל איך אני יכול לחיות כשבשבת השכן שלי עושה על האש?
שלמה בוחבוט: אז אתם חושבים שאני לא במצב מביך?
שלמה בוחבוט: אז אני אומר להם חבר'ה, אנחנו גרים במדינה שהחליטה שכל אדם יכול לגור איפה שהוא רוצה.
שלמה בוחבוט: אני יכול לסתום את הפה לאנשים שמדי פעם בפעם – בתרשיחא גזענות או לא גזענות?
שלמה בוחבוט: על איזה גזענות מדברים?
שלמה בוחבוט: על איזה דברים מדברים?
שלמה בוחבוט: במקרה גיסתי פגשה את אותה גברת הולנדית, הם עשו הליכה באגם ביחד, ושאלה אותה האם את היית בערוץ-10?
שלמה בוחבוט: אתם באמת רוצים לבוא לגור במעלות?
שלמה בוחבוט: היא אומרת לה כן.
שלמה בוחבוט: היא אומרת לה בואי, אני אמכור לך את הבית שלי.
שלמה בוחבוט: הבית שלי למכירה.
שלמה בוחבוט: היא אומרת לי – לא, זה לא מעניין אותנו, זה מעניין אותנו דווקא במקום הזה.
שלמה בוחבוט: אני אומר, רבותי חברי הכנסת, בעיקר חברי הכנסת הערבים - - -
זאב בנימין בגין: לא הבנתי, מעניין אותנו דווקא במקום הזה – מה זה המקום הזה?
שלמה בוחבוט: פרובוקציה.
<קריאה: שכונה מסוימת.
שלמה בוחבוט: שכונה שהייתה שם מזכירה מטופשת.
שלמה בוחבוט: אגב, אני רוצה שתבינו, שאלו אותי למה אתה לא מגיב?
שלמה בוחבוט: חברים, אני לא יושב על תקן מגיב.
שלמה בוחבוט: אני בדקתי.
שלמה בוחבוט: בדקתי עם החברה.
שלמה בוחבוט: והחברה הזאת היא בסדר גמור.
שלמה בוחבוט: לא כל אחד רץ היום לקנות קרקעות בערי פיתוח.
שלמה בוחבוט: והם, החבר'ה הצעירים האלה – באמת צעירים – שאני מצדיע להם, הקימו עמותה, ויש להם מעל 50 איש.
שלמה בוחבוט: מה מתברר?
שלמה בוחבוט: אני שאלתי – תגידו, זה נכון?
שלמה בוחבוט: אמרו לי שהייתה בעיה, פיטרו את העובדת.
שלמה בוחבוט: הבעיה היותר גדולה היא שלא יכולנו למכור לו.
שלמה בוחבוט: אנחנו שיווקנו את כל 50 היחידות, מה שאנחנו יכולים לשווק, עוד 20 יחידות, אבל אנחנו זקוקים לאישור ועדת בניין ערים בשל חוק שבס.
שלמה בוחבוט: אז למה אני צריך להגיב ולמה אני צריך להגיד את כל הדברים?
שלמה בוחבוט: כל הדברים שמדברים – גזענות וכולי – חבר'ה, זה לא במעלות תרשיחא.
שלמה בוחבוט: אני מזמין את כל חברי הכנסת – בואו.
שלמה בוחבוט: אם אתם תראו שתרשיחא הוא אחד היישובים הכי יפים.
שלמה בוחבוט: אני אזכיר למר בגין שאבא, זיכרונו לברכה, בא לבקר את מעלות לפני הרבה מאוד שנים כשהיה ראש ממשלה.
שלמה בוחבוט: למחרת התקשר אלי מהלשכה.
שלמה בוחבוט: אמרתי, חבר'ה, אני לא איש ליכוד, איך הוא התקשר אלי?
שלמה בוחבוט: אני לא יודע.
שלמה בוחבוט: לא, יכול להיות שעובדים עלינו בעיניים.
שלמה בוחבוט: אני חזרתי ללשכה, אומרים לי כן.
שלמה בוחבוט: תמיד חשבו שבגין אנטי ערבי וכולי.
שלמה בוחבוט: אני מדבר עם ראש הממשלה, והוא אומר לי שלמה, אני רוצה לשאול אותך שאלה.
שלמה בוחבוט: אתם עוזרים לתרשיחא – כן או לא?
שלמה בוחבוט: אני אומר לו: אדוני, אני רואה את תרשיחא בדיוק כמו את מעלות.
שלמה בוחבוט: הוא אומר לי: אני מבקש מאוד, תעזרו לתרשיחא.
שלמה בוחבוט: היום תרשיחא היא עיר מפותחת.
שלמה בוחבוט: אתם מדברים על גזענות?
שלמה בוחבוט: למה בתרשיחא, כשיוצא "בנה ביתך", זה ל-100% תושבי המקום תרשיחא, וכשיוצא במעלות, 50%?
שלמה בוחבוט: קבלן מתרשיחא קיבל 20 מגרשים במעלות.
שלמה בוחבוט: שיווק אותם.
שלמה בוחבוט: למי שיווק?
שלמה בוחבוט: רק לערבים.
שלמה בוחבוט: קם מישהו מאתנו ואמר גזענות?
שלמה בוחבוט: תפסיקו.
שלמה בוחבוט: תפסיקו עם כל השטויות.
שלמה בוחבוט: יש הרבה מה לעשות במגזר הערבי.
שלמה בוחבוט: צריך לבנות במגזר הערבי.
שלמה בוחבוט: צריך לפתח במגזר הערבי.
שלמה בוחבוט: אנחנו לא עיר של גזענים, להיפך.
שלמה בוחבוט: חבל מאוד שערוץ-11, ערוץ-22 וערוץ-10 לא מוצאים לנכון פעם אחת לבוא ולעשות כתבה על השיתוף בין מעלות לתרשיחא באזור שהוא בין הטובים הארץ.
שלמה בוחבוט: אז אני מבקש מכם כחברי כנסת, אל תפגעו בזה.
דוד אמסלם: תודה שלמה.
עיסאווי פריג': מה לגבי - - - של הדיון המהיר?
דוד אמסלם: עוד מעט נדבר אתם.
עיסאווי פריג': מה הדיון שמתקיים עכשיו?
דוד אמסלם: באת לדיון שאתה לא יודע על מה?
עיסאווי פריג': הדיון המהיר של מעלות תרשיחא.
דוד אמסלם: בדיוק, זה הדיון.
דוד אמסלם: זה הדיון.
עיסאווי פריג': ואני מיזמי הדיון הזה.
עיסאווי פריג': אני צריך לתת את הפתיח.
דוד אמסלם: אדוני, אתה איחרת.
<קריאות: אתה הגעת מאוחר.
דוד אמסלם: אתה איחרת.
עיסאווי פריג': יפה, זו תשובה.
דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי.
עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, זאת התשובה.
עיסאווי פריג': אני איחרתי - - -
דוד אמסלם: תן לי, אתה לא נותן לי ציונים על התשובות.
עיסאווי פריג': אני נותן לך.
עיסאווי פריג': אתה אומר לי אתה לא יודע לאיזה דיון אתה בא.
עיסאווי פריג': זה לא יפה, עם כל הכבוד.
דוד אמסלם: אתה שאלת אותי איזה דיון זה, אז אני שאלתי – רק שנייה, אל תיתן לי ציונים, אדוני.
דוד אמסלם: אתה באת, נכנסת, איחרת.
דוד אמסלם: אני נתתי את זכות הדיבור לכל אלה שהגיעו.
דוד אמסלם: התחלתי במציעים.
דוד אמסלם: ישבת.
דוד אמסלם: לא אמרנו לך למה איחרת?
עיסאווי פריג': ענית - - -
דוד אמסלם: שנייה, תן לי.
דוד אמסלם: אבל למה אתה עושה מזה דיון?
דוד אמסלם: אתה שאלת מה הדיון, אז אני שאלתי אם אתה באת לדיון שאתה לא יודע מהו, זהו.
דוד אמסלם: מכאן אתה מתחיל לתת לי - - -
דניאל עטר: תודה רבה אדוני היושב-ראש.
דניאל עטר: א', אני רוצה לומר שבהחלט צודק ראש העיר מעלות.
שלמה בוחבוט: תרשיחא.
שלמה בוחבוט: תוסיף תרשיחא.
דניאל עטר: אתה תוסיף תרשיחא.
דוד אמסלם: זה מעלות תרשיחא.
דניאל עטר: נתייחס לזה כאל חבילה אחת, זה בסדר גמור, מעלות תרשיחא.
דניאל עטר: או תרשיחא.
דניאל עטר: אני רוצה לומר לכם, כמי שהגיע לכאן – אני לא יודע למה יוצא לי כל כך הרבה פעמים להזכיר את זה שאני בא ממועצה אזורית הגלבוע, ש-40% מהתושבים שלה הם ערבים.
דניאל עטר: עסקתי במשך כל שנות כהונתי, מעל 20 שנה, בסוגיה הזו של בניית מרקם יחסים בין יהודים לערבים.
דניאל עטר: ואני חייב לומר לכם שהמקום היחיד שאפשר היה להתייחס אליו כמי שמקדיש לזה זמן ומחשבה בכל הערים המעורבות בארץ היה מעלות תרשיחא.
דניאל עטר: שלמה בוחבוט בשנים האחרונות ארגן ימים שלמים שעסקו בסוגיה הזו עם פאנלים, והיינו מגיעים לשם לדיונים.
דניאל עטר: וכולנו יודעים שזה עולה הרבה כסף לעירייה.
דניאל עטר: זה בצד האחד.
דניאל עטר: כלומר, באמת, הכתובת האחרונה להאשמות מהסוג הזה של גזענות – אנחנו בקלות כזו משתמשים במילה הכול כך קשה הזו, בטח במציאות המורכבת מאוד של מדינת ישראל.
דניאל עטר: ולכן אני בהחלט מצטרף לדבריו, בכל מה שקשור אליו ולעירייה שהוא מנהל, צריך למחוק את ההגדרה הזו, ולשאול את עצמנו באמת איפה הבעיה.
דניאל עטר: קודם כל, אני רוצה לומר לכם, זו בעיה אמתית.
דניאל עטר: אובייקטיבית, זו בעיה אמתית.
דניאל עטר: גם אצלי במועצה היו לא מעט ויכוחים, למרות ועדות הקבלה שאצלנו, תמיד התייצבתי לצד זה שצריך לבחון לגופו של עניין.
דניאל עטר: אחד הנושאים שעלו על סדר היום הציבורי לפני כשנה עסקו במשפחה, משפחתו של דוקטור עלי זועבי, שניסתה להתקבל ליישוב נורית.
דניאל עטר: ואני הקמתי ועדת ערר כדי שכן יקבלו אותם, כי הם היו ראויים, והתקבלו.
דניאל עטר: אז יש מקרים כאלה, ויש מקרים אחרים.
דניאל עטר: הנושא הזה הוא רגיש.
דניאל עטר: אני מציע לגשת אליו, לנסות להתמודד אתו.
דניאל עטר: תפיסת עולמי, אני מניח שהיא קצת קיצונית ביחס לאחרים.
דניאל עטר: אני חושב שהדבר הטוב ביותר שהיה קורה לנו כחברה זה אם כל היישובים שלנו היו מעורבים.
דניאל עטר: זה היה יוצר כאן חברה הרבה יותר שוויונית, הרבה יותר איכותית.
דניאל עטר: היינו מקדישים יותר זמן לבניית מרקם חיים טוב יותר בין בני אדם, ללא קשר ללאום שלהם וכן הלאה, וכן הלאה.
דניאל עטר: אבל אנחנו חיים בתוך מציאות שצריך לגשת אליה בצורה יותר רגישה ועדינה.
דניאל עטר: במקרה הספציפי הזה, צריך לראות מה החוק אומר.
דניאל עטר: אני אומר לכם, כראש רשות, אני לא בטוח שבכלל יש לשלמה בוחבוט איזשהו סיי כלפי החברה שזכתה במכרז.
דניאל עטר: אולי הבירור צריך להיות בין מנהל מקרקעי ישראל והחברה עצמה ולא עם ראש העיר.
דניאל עטר: לבדוק לגופו של עניין למה באמת – כי זו שאלה, דווקא מהמקום שממנו אני בא, שתמיד העסיקה אותי, למה כאשר מנהל מקרקעי ישראל מפרסם מכרז ביישוב ערבי, זה 100% בני המקום, וכשהוא מפרסם מכרז ביישוב יהודי, אין את ההתניה.
דניאל עטר: אני אומר אדרבה, תנו את אפשרות הבחירה לכל האזרחים.
דניאל עטר: אני בהחלט בעד זה.
דניאל עטר: גם במקומות שאותם אני מייצג דרך ועדות הקבלה, גם שם צריך שיהיה ייצוג, זה בסדר גמור.
דניאל עטר: אדרבה, אנחנו נחיה בחברה הרבה יותר בריאה, הרבה יותר טובה, הרבה יותר איכותית.
דניאל עטר: בזה אין לי ספק.
דניאל עטר: ואני בטוח – בלי לתאם עם שלמה בוחבוט – שהוא מסכים במאה אחוז לדברים שאמרתי בכל מה שקשור אליו, לתפיסת עולמו ולמה שהוא מייצג.
דניאל עטר: הוא סוג של סמל.
דניאל עטר: ולקחת סמל של דו-קיום ולהביא אותו לכאן, תחת ההגדרה של גזענות – אדוני היושב-ראש, אני מציע שנמחק את זה מסדר-היום וניקח את הסוגיה הזו וננסה לראות איך הולכים אתה קדימה.
דניאל עטר: אני חושב שהיא בהחלט סוגיה נכונה.
דניאל עטר: הסוג הזה של מכירה למגורים הוא סימפטום אחד ממכלול רחב מאוד, הרבה יותר גדול, הרבה יותר משמעותי.
דניאל עטר: ואם זה ייקח אותנו לכיוון של חשיבה פתוחה יותר וליברלית יותר בעניין הזה, הייתי שמח מאוד.
דוד אמסלם: חברת הכנסת נאוה.
נאוה בוקר: אני מצטרפת לדעתו של חבר הכנסת עטר.
נאוה בוקר: אני חושבת שדווקא אצל בוחבוט במעלות תרשיחא יש איזון ודו-קיום שלא קיימים בהרבה מקומות.
נאוה בוקר: במקרה הזה זה מרגיש לי כמו איזושהי פרובוקציה פוליטית, לצערנו.
נאוה בוקר: אין ספק שגזענות היא תופעה קשה ומכוערת.
זוהיר בהלול: פרובוקציה של מי, של מי שהגישו את ההצעה?
נאוה בוקר: כן, משום שעם כל הכבוד - -
<קריאה: מה זה מרגיש?
<קריאה: אדם שלא נמצא פה - - -
נאוה בוקר: - - אסור לנו לשכוח - - -
זוהיר בהלול: עוד מעט נתבקש להתנצל על - - - גזענות.
נאוה בוקר: סליחה, מותר לי להביע את דעתי כמו שאתה מביע את דעתך?
זוהיר בהלול: עוד מעט – לא, לא, לא.
נאוה בוקר: תן לי לסיים.
זוהיר בהלול: את יודעת כמה אני מכבד - - -
נאוה בוקר: לא סיימתי.
יוסף ג'בארין: אולי פרובוקציה של ערוץ-10.
נאוה בוקר: סליחה, אתה מוכן לתת לי לסיים?
יוסף ג'בארין: אולי של ערוץ-10.
נאוה בוקר: יפה.
נאוה בוקר: אסור לנו לשכוח שגזענות קיימת בכל הצדדים.
נאוה בוקר: אני עוד לא ראיתי שנותנים ליהודים לגור בכפר ערבי.
נאוה בוקר: עם כל הכבוד, בואו תאזנו את זה לכל הצדדים, ואז נראה לאן אנחנו - - -
דניאל עטר: אני יכול להגיד לך שיש משפחות שחיות בשפרעם.
דניאל עטר: משפחות יהודיות.
נאוה בוקר: אבל יש יותר ערבים בערים יהודיות מאשר ההיפך.
דניאל עטר: את צודקת.
דניאל עטר: צודקת.
נאוה בוקר: אני לא בעד, חס ושלום – להיפך, אני מגנה כל גזענות באשר היא.
נאוה בוקר: במקרה הזה נראה לי שיש כאן טענות שהן לא בדיוק – טענות מתסיסות.
נאוה בוקר: אני לא רוצה שיהיה כאן "שיימינג" ציבורי כלפי חברה שזה נובע אולי מכוונות אחרות, אין לי מושג.
דוד אמסלם: תודה נאוה.
יואב בן צור: בקצרה.
יואב בן צור: בהכירי את העיר מעלות על כל גווניה, אני רוצה לומר שהעיר הזאת היא עיר שיש בה מיזוג של כל העדות, של כל הדתות, וכולם מקבלים ביטוי.
יואב בן צור: ראש העיר וקברניטי העיר כולם, בלי יוצא מן הכלל, עושים את הכול כדי לתת מענה ומקום לכולם.
יואב בן צור: ולכן נראה לי שהמקרה הזה, כמו שאמר ראש העיר, הוא מקרה חריג ולא משקף את מה שקורה בעיר הזאת.
יואב בן צור: אני יודע שכל הקבוצות – אם זה דתיים לאומיים ואם זה חרדים, אם זה ערבים ואם זה יהודים – מקבלים שם מענה הולם בכל בקשה ולכל דבר.
יואב בן צור: אני מלווה את העיר הזאת שנים רבות, עקבתי אחריה, ואין לי ספק שמישהו מנסה לעשות איזושהי הכתמה שהיא לא ראויה.
יואב בן צור: אני חושב שצדק ראש העיר בדבריו.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, כדרכי, אני מעדיף לשמוע.
זאב בנימין בגין: יש פה גם את נציגי החברה.
דוד אמסלם: נשמע אותם.
זאב בנימין בגין: נראה במה מדובר.
זאב בנימין בגין: אני חושב שיש יתרון גדול בדיונים מהירים בוועדות, אבל גם חיסרון מסוים.
זאב בנימין בגין: לפני שדיון מהיר הופך לשיפוט מהיר, אני מציע לשמוע את הנוגעים בדבר.
דוד אמסלם: נשמע אותם עוד מעט.
דוד אמסלם: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.
עיסאווי פריג': שוב, אני מעוניין לשמוע את - - -
דוד אמסלם: גם אתה.
דוד אמסלם: בואו נשמע אותם.
דוד אמסלם: מאה אחוז.
זאב בנימין בגין: שמענו את ראש העיר, הוא אמר דברים נכוחים.
בצלאל סמוטריץ': אם אף אחד לא רוצה לדבר, אני מוכן.
<קריאה: לא, רוצים לדבר, רק רוצים לשמוע את החברה.
דוד אמסלם: בדרך כלל הסדר הוא כמו שאתה אמרת, המציעים - - -
עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, ברשותך, שמעתי את ראש העיר.
עיסאווי פריג': אני מעוניין לשמוע גם את הצד השני, חבר מועצה ערבי ממעלות תרשיחא.
עיסאווי פריג': שתהיה תמונה מאוזנת.
עיסאווי פריג': אם יש כאן חבר מועצה, אז אני מעוניין לשמוע.
<איימן שנאתי: אוקיי.
<איימן שנאתי: אני סגן ראש העיר מעיריית מעלות תרשיחא.
<איימן שנאתי: שמי שנאתי איימן.
<איימן שנאתי: אני מצטרף לדבריו של ראש העיר.
<איימן שנאתי: כפי שציין, אנחנו חיים ביישוב משותף במעלות תרשיחא.
<איימן שנאתי: אנחנו לא מרגישים שום גזענות בחיי היומיום.
<איימן שנאתי: אף פעם לא היה שום ריב או מאבק לאומני.
<איימן שנאתי: התושבים הערבים בתרשיחא מקבלים שירות מוניציפאלי מהעירייה על הצד הטוב ביותר, שוויון זכויות מלא.
<איימן שנאתי: זה מקרה חריג, שאם אכן יתברר שהוא נכון, אנחנו מוקעים ומגנים אותו.
<איימן שנאתי: אני כסגן ראש רשות פניתי למנהל מקרקעי ישראל ולמשרד השיכון.
<איימן שנאתי: זו תופעה שלא קיימת במעלות.
<איימן שנאתי: כפי שציין ראש העיר, במעלות תרשיחא יש את שכונת הזיתים שמרבית האוכלוסייה בה היא אוכלוסייה ערבית שהם תושבי תרשיחא שרכשו דירות.
<איימן שנאתי: אני מכיר שיש קבלנים נוספים בגבעת האורנים שבונים, והם מוכרים דירות לערבים.
<איימן שנאתי: למען האמת, אני לא קיבלתי הסבר מלא מהיזם, שהוא בפועל מנהל העמותה.
<איימן שנאתי: אבל אני יודע שהבחור הזה רצה גם לרכוש דירות אחרות, ולא הייתה שום מניעה מתושבי העיר.
<איימן שנאתי: זה מידיעה אישית.
<איימן שנאתי: דירות אחרות בעיר – לא על-ידי הקבלן הספציפי – אלא על-ידי אנשים שפרסמו את דירותיהם למכירה.
<איימן שנאתי: אני יודע שהיה משא ומתן והוא בחר לא לרכוש והתעקש.
<איימן שנאתי: בכל אופן, אני חוזר ומציין שהעיר שלנו היא עיר משותפת, היא דוגמה לדו-קיום.
<איימן שנאתי: הגזענות לא מורגשת לא מטעם הרשות ולא מטעם התושבים.
<איימן שנאתי: אנחנו חיים בשקט ובשלווה.
<איימן שנאתי: אני בכל זאת אציין שאנחנו נגד תופעה כזו, אנחנו מוקיעים אותה ולא נשלים אתה בשום פנים ואופן.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לשמוע את טל אטיאס, חברת "גליל מגורים".
<טל אטיאס: בוקר טוב.
<טל אטיאס: אני מחזק את דבריו של ראש העיר, גם של חבר המועצה וסגן ראש העיר, איימן שנאתי.
<טל אטיאס: אנחנו תושבי כפר ורדים, שכנים של מעלות ותרשיחא.
<טל אטיאס: כשאני רואה קופה בסופר עם כיתוב ערבי, תרומה לילדים, אני שם שם כסף.
<טל אטיאס: למה?