GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל עטר: בסופו של דבר מי שעומד בזה זה בדרך כלל על חשבון דברים אחרים לא פחות חשובים.
דניאל עטר: אם ניקח דוגמה, נתנו לי ביד כאן מכתב ששייך לרשויות המקומיות באזור המרכז, בשפלת החוף: חדרה, פרדס חנה, המועצה האזורית מנשה וכל האזור הזה, שסובלים קשות מהמפחמות בצד הפלסטיני.
דניאל עטר: יש פה שיתוף פעולה, שבמובנים אחרים היינו מברכים עליו כולנו, אני בטוח, בין פלסטינים לבין ישראלים.
דניאל עטר: מישראל מספקים להם את הגזם כדי לא לשלם על-פי התקנות מיליונים רבים של שקלים לטיפול בגזם, כי טיפול בגזם זה אחד הדברים הכי יקרים, ומוכרים אותו.
דניאל עטר: שם הפלסטינים הופכים אותו לפחם ומחזירים אותו אלינו כדי שנוכל לחגוג בחגים, בסופי השבוע, ביום העצמאות, לעשות "על האש", והא לך שיתוף פעולה שגורם נזק בלתי הפיך לציבור ותחלואה שפוגעת בצורה מאוד-מאוד ברורה.
דניאל עטר: זה מונח לפתחך.
דניאל עטר: אני מברך אותך שבאת לכאן.
דניאל עטר: אני מקווה שתתייחס לדברים האלה.
דניאל עטר: שלא תהיה אצבע קלה על החתימה על תקנות מבלי לפעול מול שר האוצר להשגת תקציבים על מנת לקדם את הנושאים האלה שקשורים לאיכות הסביבה, שחשובים מאוד לכולנו.
דניאל עטר: אין ספק שאנחנו עדים להצטברות של מאסת נתונים שמלמדת על כך שצריך לעשות מעשה אמיתי, מעשה מנהיגותי, והוא בהחלט מונח לפתחך.
דניאל עטר: אני מניח שאנחנו כוועדה נתייצב לצדך ונסייע ככל שניתן, אבל תמיד תזכור שמשרד האוצר צריך להיות שותף כי אי אפשר להמשיך את המתכונת הזו, להטיל עול לפתחם של אזרחי המדינה.
דוד אמסלם: רבותי, הדיבורים שם מפריעים.
דוד אמסלם: יש פה קהל גדול.
דוד אמסלם: אני שמח על ההתעניינות אבל אני מבקש שזה לא יבוא על חשבון איכות הדיון.
דוד אמסלם: מי שעומד ואין לו מקום, או שימצא לו כיסא או שייצא מהאולם.
דניאל עטר: המשפט האחרון, אני משתתף בדיונים רבים, בעיקר כאן בוועדה הזו ובוועדות אחרות.
דניאל עטר: מספר הנוכחים כאן חריג ומרשים.
דניאל עטר: זה מלמד יותר מכול על החשיבות שאנשים רואים בדיון הזה.
דוד אמסלם: תודה, דני עטר.
דוד אמסלם: כבוד השר, בבקשה.
אבי (אברהם) גבאי: צהרים טובים לכולם, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני שמח על ההזדמנות לבוא לוועדה שאמורה להיות משחק הבית שלנו.
אבי (אברהם) גבאי: פה אנחנו אמורים לקדם חוקים, פה אנחנו אמורים לאשר תקנות.
אבי (אברהם) גבאי: אני שמח שכבר יש פה התעניינות.
אבי (אברהם) גבאי: אתחיל דווקא עם האמירה האחרונה של חבר הכנסת דני עטר לגבי משרד האוצר.
אבי (אברהם) גבאי: אני בא עכשיו מפגישה של השדולה הסביבתית.
אבי (אברהם) גבאי: נמצאת כאן חברת הכנסת עזריה ממפלגת כולנו שהיא פעילה סביבתית שנים רבות מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: אני בא מהשדולה הסביבתית אבל לפני כן מחיפה.
אבי (אברהם) גבאי: הבוקר הייתי בחיפה עם שר האוצר, משה כחלון, ושם הכרזנו על המכרז להקמת מפעל לייצור אמוניה בדרום, מפעל שייתר את הצורך במכל האמוניה הידוע לשמצה במפרץ חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה, כפי שאמרת, כאשר יש שר אוצר שמוכן ומבין את החשיבות של הסביבה הוא גם מוכן לשים על זה כסף.
אבי (אברהם) גבאי: המכרז הוא בעצם על היקף התמיכה הממשלתית במפעל.
אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, זה הולך להיות מפעל שהממשלה תתמוך בו כספית בצורה משמעותית, בניגוד לכל התהליכים הרגילים של תמיכה במפעלים.
אבי (אברהם) גבאי: זה מפעל שבאופן אבסולוטי לא עומד באף אחד מהכללים של תמיכה – הוא לא ייצוא וכולי.
אבי (אברהם) גבאי: פה משרד האוצר הבין שיש עניין סביבתי מאוד-מאוד חשוב ולכן שר האוצר נרתם והחליט להקצות לעניין הזה משאבים.
אבי (אברהם) גבאי: כך שכאשר באים עם האג'נדה הנכונה ועם מקרה משכנע ועם הסברים נכונים אז גם במשרד האוצר מקבלים רוח חיובית.
אבי (אברהם) גבאי: בסופו של דבר זה העניין.
אבי (אברהם) גבאי: אני מבין את מה שאמרת לגבי החקיקה שהיתה.
אבי (אברהם) גבאי: היה השר הקודם, עמיר פרץ, ולפניו בעיקר השר ארדן, שהיה שר מאוד-מאוד פעיל ועשה הרבה מאוד חקיקה, ולטובה.
אבי (אברהם) גבאי: כפי שאמרתי, השרים גלעד ארדן ועמיר פרץ עשו הרבה מאוד חקיקה והמשרד היום, ובכלל כל התעשייה של הסביבה, נמצאים עכשיו בשלב של עיכול החקיקה הזאת והיכולת לממש אותה בצורה נכונה.
אבי (אברהם) גבאי: לצורך זה צריך גם משאבים, אבל צריך בעיקר תהליכי ניהול טובים יותר, וזה מה שאנחנו עושים.
אבי (אברהם) גבאי: החיים זה לא רק כסף.
אבי (אברהם) גבאי: הניסיון הניהולי שלי לימד אותי שבדרך כלל כשאתה מביא כסף אתה לא פותר בעיה.
אבי (אברהם) גבאי: כשאתה חושב קצת, אתה פותר את הבעיה.
אבי (אברהם) גבאי: זה נכון בדרך כלל.
אבי (אברהם) גבאי: ידוע שהמערכת הממשלתית קודם כול רוצה כסף – כסף, כסף, כסף, תקציבים, תקציבים, תקנים, תקנים.
אבי (אברהם) גבאי: בדרך כלל זה לא פותר בעיה.
אבי (אברהם) גבאי: אבל אם צריך, כפי שאמרתי, במפעל האמוניה הבנו שצריך – הבנו.
אבי (אברהם) גבאי: בדברים אחרים לא תמיד צריך, אבל אם צריך – נעשה.
אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה להתייחס להתרשמות שלי ממה שראיתי.
אבי (אברהם) גבאי: אני חודש ושבוע בתפקיד.
אבי (אברהם) גבאי: האקו-סיסטם של הסביבה, של המשרד להגנת הסביבה, של הארגונים, של הפעילים, של הכנסת, של השדולות סביב הנושא הזה מדהים אותי כל יום מחדש.
אבי (אברהם) גבאי: קודם כול, המשרד מתאפיין באנשים סופר-מקצועיים, ואני מכיר את משרדי הממשלה, אני מכיר הרבה מאוד משרדי ממשלה.
אבי (אברהם) גבאי: הם אנשים מקצוענים, מחויבים, יודעים מה הם רוצים, ולצד זה גם גמישים במחשבה, כלומר כשבא רעיון אחר הם פתוחים לשיחה ולדיון והם לא מייד מסבירים למה מה שעשו 20 שנים הוא מה שנכון אלא בהחלט – אני כשר מרגיש שיש לי עם מי לעבוד.
אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, אני קיבלתי את המשאבים הכספיים והאחרים ואנשים שיודעים לעבוד, קיבלתי.
אבי (אברהם) גבאי: עכשיו זה תלוי יותר במה שנצטרך לעשות.
אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שבאמת זה משרד יוצא דופן ואני מאוד-מאוד שמח על זה.
אבי (אברהם) גבאי: מדוע בעצם מפלגת כולנו בחרה במשרד להגנת הסביבה?
אבי (אברהם) גבאי: אני חייב להתייחס לזה כי אנחנו תמיד נחשדים בבחירה הזאת, שהיא מאוד-מאוד לא טריוויאלית.
אבי (אברהם) גבאי: בחרנו במשרד הזה משתי סיבות.
אבי (אברהם) גבאי: סיבה אחת, נושא הדיור.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מאמינים שנושא הדיור הוא הבעיה הכי קשה של מדינת ישראל ולכן רצינו לשלוט בכמה שיותר מקומות שמשפיעים על הדיור.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא רואים סתירה בין סביבה לבין דיור, להיפך, אנחנו רואים את הדברים כמשלימים.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא באים כדי לבנות בכל מקום, להיפך, אנחנו חושבים שאסור להקים ישובים חדשים, גם משיקולים סביבתיים –כפי שכולנו יודעים, ישובים חדשים בדרך כלל מזיקים מאוד לסביבה – אבל גם מאחר ואנחנו מאמינים שישובים חדשים רעים מאוד גם לחברה.
אבי (אברהם) גבאי: בסופו של יום ישובים חדשים מרוקנים ישובים קיימים מהאנשים החזקים ובעצם יוצרים ישובים ותיקים וחלשים ולצדם ישובים קטנים וחזקים.
אבי (אברהם) גבאי: זה לא באג'נדה של מפלגת כולנו.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מאמינים מאוד בהתחדשות עירונית ושר האוצר מתכוון להחיל רציפות על הצעת החוק שתאפשר להקים את הרשות העירונית.
דניאל עטר: אם תורשה לי הערה קצרה.
דניאל עטר: דווקא עכשיו מה שאמרת מתאים מאוד גם לעניין הדיור.
דניאל עטר: הרי איפה מקימים ישובים חדשים?
דניאל עטר: במועצות האזוריות.
דניאל עטר: מועצות אזוריות מקימות ישובים חדשים בדרך כלל מהסיבה הפשוטה, שבתמ"א 35 יש מגבלה של מספר גגות בתוך ישוב, ואלה קהילות קטנות שלא מסוגלות לשאת את עצמן.
דניאל עטר: תפתחו את תמ"א 35 ותפתרו את הבעיה, פשוט מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: אסביר את זה לאחר מכן.
אבי (אברהם) גבאי: זאת סוגיה ראשונה, הסוגיה של הדיור.
אבי (אברהם) גבאי: נושא שלישי בסוגיית הדיור בו אנחנו רואים את הקשר הישיר בין סביבה לבין דיור הוא נושא הקרקעות המזוהמות בארץ.
אבי (אברהם) גבאי: יש בארץ עשרות אתרים צבאיים, עשרות אתרים של מפעלי תעשייה, בעיקר צבאית, שהם קרקעות מזוהמות.
אבי (אברהם) גבאי: הקרקעות האלה יושבות להן כך מזוהמות ולאט-לאט מזהמות יותר ויותר גם את המים וכולי.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו בעצם לקחנו על עצמנו כמשרד להגנת הסביבה כפרויקט לטהר את הקרקעות האלה, שרובן אכן ישמשו למגורים.
אבי (אברהם) גבאי: מאחורי כל קרקע כזאת יש תוכנית להפוך אותה למגורים, אבל גם לפארקים ודברים אחרים שמשרתים את הציבור.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה נפעל גם כרגולטור אבל גם כאופרטור, גם כגוף שמבצע ובעצם אחראי לכל התהליך הזה מן ההתחלה ועד הסוף.
אבי (אברהם) גבאי: זו סוגיה חשובה מאוד בעינינו.
אבי (אברהם) גבאי: זה הנושא השלישי שקושר בין סביבה לבין דיור.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לא מתכוונים – ואני באמת רוצה להסיר חשש של אנשים – לבנות בכל מקום.
אבי (אברהם) גבאי: אני לא מתכוון להתערב בהחלטות המקצועיות של הגורמים המקצועיים.
אבי (אברהם) גבאי: ראיתי כאן את גלית כהן, הסמנכ"לית שלנו לתכנון.
אבי (אברהם) גבאי: עוד לא אמרתי לה פעם אחת: "את זה תאשרי ואת זה לא תאשרי" ואני גם לא מתכוון להיות במקום הזה.
אבי (אברהם) גבאי: היא בעלת המקצוע והיא צריכה להדריך את האנשים בדרך שבה היא מאמינה.
אבי (אברהם) גבאי: כך שאני חושב שאפשר להירגע בעניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: הסיבה השנייה היא הסיבה החברתית.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו מפלגה שחרטה על דגלה להגן על המוחלשים ולחזק את המוחלשים ואנחנו יודעים כולנו שעוולות סביבתיות קשורות תמיד בעוולות חברתיות.
אבי (אברהם) גבאי: לעולם עוולה סביבתית תהיה באזורים של אנשים חלשים ומוחלשים ולא באזורים של אנשים חזקים, כי אנשים חזקים יודעים להתמודד עם העוולה, הם יודעים להסיר אותה או יודעים להגן על עצמם מפניה.
אבי (אברהם) גבאי: מישהו אמר לי בישיבה קודמת דבר נכון: הם גם יודעים לעבור דירה אם העוולה לא זזה.
אבי (אברהם) גבאי: לכן אנחנו מאמינים מאוד בנושא הזה ומשה כחלון שר האוצר תמיד דיבר על זה בהקשרים האלה.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו רואים את זה כל הזמן.
אבי (אברהם) גבאי: לא אציג דוגמאות כי כאשר אציג דוגמאות מייד נצטרך לעסוק בהן, אבל אני חושב שמי שמכיר את רחוב דגניה בחיפה, שנמצא קרוב למכלי הדלק, יודע שדגניה זה לא דניה, יש שם עוד גימ"ל אחת שנוספה במילה, זה לא דניה.
אבי (אברהם) גבאי: אם זה היה דניה אז המכלים לא היו שם, או שהם היו זזים כבר מזמן.
אבי (אברהם) גבאי: לכן אנחנו רואים את החשיבות באיכות הסביבה.
אבי (אברהם) גבאי: אני רוצה להתייחס לנושא הראשון.
אבי (אברהם) גבאי: בסביבה אנחנו יודעים יש אוויר, ים ויבשה.
אבי (אברהם) גבאי: בים – מצבנו בסדר יחסית.
אבי (אברהם) גבאי: חוק אוויר נקי, בנושא האוויר, חשוב מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: הוא חוק שאני רואה בו ממש כלי מצוין עבור המשרד להגנת הסביבה לטפל בזיהומים.
אבי (אברהם) גבאי: אם נצטרך תיקונים אז כמובן אני בטוח שנמצא כאן אוזן קשבת לתקן את מה שצריך לתקן ולהשתפר כל הזמן, אבל בסך הכול יש לנו את הכלים לעשות את זה.
אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שאנחנו נמצאים על סִפה של החלטה משמעותית מאוד לקראת ועידת פריז בסוף השנה, מה הם היעדים שנראה למדינת ישראל.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו כמובן נבוא גם לוועדה, גם לשמוע וגם להשמיע ולקבל החלטה בעניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: כרגע יש תהליך פנימי בתוך המשרד של ניתוח היכולת של מדינת ישראל, לאן אנחנו רוצים ויכולים להגיע.
אבי (אברהם) גבאי: ההנחיה המקצועית שאני לפחות נתתי לדרג המקצועי במשרד, אמרתי להם: חבר'ה, תבואו אלי עם תוכנית כמו תוכנית עסקית.
אבי (אברהם) גבאי: תגידו לי לאן אפשר להגיע ותגידו לי איך אפשר לעשות את זה.
אבי (אברהם) גבאי: לתת סתם מספר שלא יודעים איך מגיעים אליו – אני לא יודע.
אבי (אברהם) גבאי: תביאו מספר, תגידו: אלה הצעדים שאפשר לעשות.
אבי (אברהם) גבאי: אני כמובן אגיד לכם: בואו נלך עוד צעד אחד יותר מאשר אתם אומרים, כי תמיד כשאנחנו מתחילים ללכת אנחנו מוצאים עוד דרכים, אבל בסופו של יום זאת תהיה המתודולוגיה שבה נקבע את היעד שלנו.
אבי (אברהם) גבאי: כרגע אני מחכה לאנשים שצריכים לבוא עם זה.
אבי (אברהם) גבאי: המדינה השקיעה ועצרה פרויקט בעניין הזה, פרויקט שהוקצו לו 2 מיליארד שקל.
אבי (אברהם) גבאי: לאחר שהוצאו 500 מיליון שקל הפרויקט הזה נעצר.
אבי (אברהם) גבאי: כחלק מן התוכנית נמצא דרכים גם להביא תקציב בעניין הזה, אבל גם לחשוב אחרת.
אבי (אברהם) גבאי: עוד פעם אני מצטט מה שאמרו לי.
אבי (אברהם) גבאי: אמרו לי: היו פה הרבה פרויקטים של חיסכון אנרגטי, שהחלפנו תאורה וכולי לרשויות מקומיות, והם מחזירים את ההשקעה בתוך שנתיים-שלוש.
אבי (אברהם) גבאי: אז למה השקענו?
אבי (אברהם) גבאי: אז למה המדינה נתנה את הכסף עבור זה ועכשיו אין כסף?
אבי (אברהם) גבאי: אז בואו ניקח את הכסף הזה וניתן אותו כהלוואה לרשות המקומית.
אבי (אברהם) גבאי: אם היא מחזירה את הכסף – מצוין, תחזיר לנו את הכסף.
אבי (אברהם) גבאי: יש לה החזר, ואז יהיה לנו כסף לעוד רשות מקומית ולא נצטרך לרדוף אחרי משרד האוצר להביא כסף שאין.
אבי (אברהם) גבאי: אחת הדרכים שאנחנו מנסים לטפל בעניין הזה היא שאם באמת אלה טווחי ההשקעה ואלה ההחזרים של שנתיים, שלוש וארבע שנים אז אני בטוח שנמצא גם אנשי עסקים וגם קרנות שיהיו מוכנים להשקיע בזה ולהלוות כסף לרשויות מקומיות, והרשות המקומית תחזיר מהחיסכון.
אבי (אברהם) גבאי: אם כך זה עובד אפשר לעשות הרבה מאוד דברים, אם אלה המספרים אפשר לעשות הרבה מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין אוויר נקי נעשה הרבה.
דוד אמסלם: אתן לך חומר למחשבה.
דוד אמסלם: בכובע הקודם שלי טיפלתי בדיוק בנושא הזה.
דוד אמסלם: יש חברות שמוכנות לספוג את ההשקעה ולהתפרנס רק מן החיסכון, זאת אומרת אפילו לא צריך כסף ממשלתי.
דוד אמסלם: לי, דרך אגב, לא הוצע שקל.
דוד אמסלם: אני נכנסתי לפרויקט בלי כסף של הממשלה, לא צריך.
דוד אמסלם: היום השוק מציע לממן מן החיסכון.
דוד אמסלם: כלומר, היזם אומר לך: אל תוציא כסף מן הכיס, רק מהחיסכון תממן את הפרויקט.
אבי (אברהם) גבאי: אלה הכיוונים שאנחנו רוצים ללכת בהם, ולעשות את זה בגדול, כי לעשות את זה בקטן זה בסדר אבל לא בשביל זה אנחנו משרתים את הציבור.
אבי (אברהם) גבאי: הסוגיה השנייה סביב זיהום האוויר היא כמובן מפרץ חיפה.
אבי (אברהם) גבאי: אם מותר לשאול, כמה אנשים כאן הם ממפרץ חיפה?
אבי (אברהם) גבאי: בטח הרוב.
אבי (אברהם) גבאי: לא יכול להיות.
אבי (אברהם) גבאי: בכל מקום שאני הולך יש רק חיפאים.
אבי (אברהם) גבאי: משהו פה השתבש...
דוד אמסלם: בשבוע הבא, בעזרת השם, נקיים דיון על נושא מפרץ חיפה בכללותו, בכל הסוגיות.
אבי (אברהם) גבאי: אומר רק כמה משפטים ונערוך את הדיון האמיתי בשבוע הבא.
אבי (אברהם) גבאי: נושא מפרץ החיפה וזיהום האוויר במפרץ חיפה הוא הנושא המרכזי שבו אני עוסק.
אבי (אברהם) גבאי: זאת המטרה והמשימה המרכזית שלי כרגע.
אבי (אברהם) גבאי: המשרד כרגע מטפל בנושא הזה.
אבי (אברהם) גבאי: נפגשנו עם ראש עיריית חיפה פעמיים.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו עובדים ביחד, אנחנו לא עובדים לבד, אנחנו עובדים עם עיריית חיפה, עם משרד הבריאות.
אבי (אברהם) גבאי: סיירנו בחיפה עם סגן השר ליצמן, שהוא איש מדהים שרק חיפש איך לעזור ולפתור את הבעיות.
אבי (אברהם) גבאי: נשלב בעניין הזה את שר התחבורה, שגם לו יש השפעה בעניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: נעבוד ביחד.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו כמשרד נרכז את הפעילות.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו לוקחים אחריות על עצמנו אבל נצטרך פה להביא אחרים שיסייעו בעניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: יש לנו תוכנית שנמצאת בתחילתה.
אבי (אברהם) גבאי: יש שם כמה רעיונות מה אנחנו צריכים לעשות, ואנחנו נקבל מן הסתם רעיונות נוספים, גם מן הסביבה וגם מארגונים וגם פנימית ונבצע את הדברים האלה.
אבי (אברהם) גבאי: המטרה היא – אני מתעלם כרגע מן השאלה המשפטית, האם צריך או לא צריך להכריז על חיפה כאזור מוכה זיהום, וכולי.
אבי (אברהם) גבאי: בלי קשר לזה אנחנו רוצים לעשות ולהקטין את הזיהום, בלי קשר לשאלה האם נכון להכריז או לא נכון להכריז.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו יודעים שיש בעיה, אנחנו לא מתעלמים מן הבעיה ואנחנו נשקיע בנושא הזה.
אבי (אברהם) גבאי: נושא הפסולת, שאני מבין שגם בזה אתה מתמצא מאוד- - -
דוד אמסלם: אני מצוי בהרבה דברים.
דוד אמסלם: גם בזה.
דוד אמסלם: אני מדבר גם לכיוון השוק הפרטי.
דוד אמסלם: היום הזהב נמצא בפסולת.
אבי (אברהם) גבאי: המון כסף.
אבי (אברהם) גבאי: תעשייה ענקית.
אבי (אברהם) גבאי: גם כאן יש מקום לעשות עוד ויש מקום בעיקר לצמצם פערים.
אבי (אברהם) גבאי: אמרתי את זה גם בשדולה הסביבתית.
אבי (אברהם) גבאי: אני מוצא את עצמי בדיון אחד שבו מסבירים לי שצריך להפריד במקור לשניים או שלושה או ל-23 רכיבים, ודקה אחרי כן אני נמצא בישוב שאין בו פחי אשפה.
אבי (אברהם) גבאי: כלומר, פעם אחת אנחנו בודקים איזה יהלום בדיוק מתאים לנו ל"רולקס" שלנו ודקה אחרי כן אין לנו שעון.
דוד אמסלם: יש אבסורד גדול יותר מזה.
דוד אמסלם: יש ערים שעושות את ההפרדה.
דוד אמסלם: הבעיה היא שבאיסוף אין לאן לשלוח את הדברים אז הכול בא לאותה מזבלה, רק במשאיות אחרות.
דוד אמסלם: זה מדהים.
דוד אמסלם: אין פתרון קצה אמיתי.
דוד אמסלם: אני מדבר באופן מעשי.
אבי (אברהם) גבאי: אדוני היושב-ראש, אני מציע שנשב ביחד ונדבר על העניין הזה.
דוד אמסלם: אני מתכוון לטפל בזה, זה נושא חשוב מאוד, אבל זרקתי את זה כך כאמרת כנף.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה יש כסף.
אבי (אברהם) גבאי: יש את קרן הניקיון, יש בה מספיק כסף, אפשר לעשות הרבה מאוד דברים.
אבי (אברהם) גבאי: דווקא כאן אין בעיית כסף.
אבי (אברהם) גבאי: יש בעיה לעשות את הדברים הנכונים, לוודא שאנחנו לוקחים פרויקטים נכונים, והיכולת של הרשויות המקומיות והגופים לבצע, כי בקרן הזאת יש התחייבויות שלא מבוצעות בחלקן, וזה חבל מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: לגבי פסולת בנייה, שהיושב-ראש דיבר עליה, נושא שגם כן השבוע דנו בו אצלנו בתוך המשרד, זו סוגיה חשובה שתלך ותתעצם ככל שיבנו יותר.
אבי (אברהם) גבאי: ככל שנצליח בתוכנית הדיור שלנו כך הבעיה הזאת תלך ותגדל.
אבי (אברהם) גבאי: לכן כבר עכשיו אנחנו צריכים לטפל בה.
אבי (אברהם) גבאי: מעבר למִחזור, צריך למצוא כלים ותמריצים, למצוא את הדרך שחברות וגופים ישתמשו בפסולת הממוחזרת, כי אחרת לטחון ולגרוס לאבק לא ייתן לנו כלום.
אבי (אברהם) גבאי: אבק יש מספיק בארץ.
אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה אני בטוח שנוכל להסתייע גם בך, אדוני היושב-ראש, כדי לקדם את זה בקרב הגופים הממשלתיים ואחרים שישתמשו בחומרים האלה.
אבי (אברהם) גבאי: רשויות מקומיות הן בעצם הכלי המרכזי שלנו בסופו של יום, הן הגופים שמדברים עם התושבים, הן אחראיות לתושבים.
אבי (אברהם) גבאי: זו אחריות שלהן בסופו של יום ורוב התושבים רואים בהן את הכתובת לפתרון ולבעיה.
אבי (אברהם) גבאי: בין אם הפתרון או הבעיה נמצאים במשרד להגנת הסביבה או לא התושבים רואים את הרשות המקומית בסופו של יום, שם הם משלמים ארנונה ומשם הם מקווים לקבל את הישועה שלהם.
אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נחזק את שיתוף הפעולה עם הרשויות המקומיות בעניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: בשבוע שעבר פגשתי את מנהלי היחידות הסביבתיות.
אבי (אברהם) גבאי: נחזק את הקשר ונראה איך אנחנו עושים יותר ואיך אנחנו נותנים להם אמצעים וכולי.
אבי (אברהם) גבאי: לגבי סוגיית המפחמות – התחלתי ללמוד את העניין הזה.
אבי (אברהם) גבאי: אני מבין שכרגע המפחמות נמצאות רק באזור B ולא באזור C.
אבי (אברהם) גבאי: יש לי בשבוע הבא פגישה עם שר החקלאות.
אבי (אברהם) גבאי: זה הנושא שעליו אני מתכוון לדבר אתו, לו יש נושאים אחרים אבל מבחינתי זה הנושא, איך מונעים מן הגזם להגיע ליהודה ושומרון.
אבי (אברהם) גבאי: אלה הדברים הגדולים.
אבי (אברהם) גבאי: יש נושא אחד חשוב לא פחות, נושא חברת החשמל.
אבי (אברהם) גבאי: כולנו מכירים את בעיית הסולקנים בחדרה.
אבי (אברהם) גבאי: המשרד להגנת הסביבה בעניין הזה נתן הנחיות ברורות מאוד.
אבי (אברהם) גבאי: יש לוחות זמנים והחברה תצטרך לעמוד בלוחות הזמנים.
אבי (אברהם) גבאי: זה אחד ממטרדי הזיהום הכי גדולים בארץ ונצטרך לפתור אותו.
אבי (אברהם) גבאי: במקביל צריך להבין שיש פה את סוגיית הגז, שהיא הזדמנות מאוד-מאוד גדולה עבור הגנת הסביבה.
אבי (אברהם) גבאי: בעצם הפתרון לכל נושא האוויר זה הגז, זה פתרון המקרו של בעיית זיהום האוויר.
אבי (אברהם) גבאי: ככל שנעביר יותר ויותר גופים לגז – בין אם זה חשמל ובין אם זה תחבורה ובין אם זה מפעלים – המצב פה ישתפר.
אבי (אברהם) גבאי: צריך להבין שהגז מצמצם את הזיהום בפרמטרים מסוימים ב-99%, פשוט כאילו מאחד לאפס.
אבי (אברהם) גבאי: לכן החשיבות של הגז פה עצומה, שיהיה פה הרבה גז ויהיה מספיק גז ושהגז יהיה במחיר סביר כך שיוכלו להשתמש בו.
אבי (אברהם) גבאי: זהו.
אבי (אברהם) גבאי: אני מקווה לשיתוף פעולה ואני בטוח שנשתף פעולה כדי שנקדם את האג'נדה.
אבי (אברהם) גבאי: יש לנו אג'נדה אחת, אין לנו אג'נדות אחרות.
דוד אמסלם: תודה רבה לך, כבוד השר.
דוד אמסלם: אני באמת שמח ששיתפת אותנו בתפיסת העולם וביעדים שהצבת למשרד.
דוד אמסלם: אנחנו בוועדה כמובן אחת הזרועות שאתה תשתמש בהן.
דוד אמסלם: אנחנו לרשותך בכל דבר ועניין, במיוחד בכל הנושאים של איכות הסביבה.
דוד אמסלם: יש פה מצגת שהמשרד להגנת הסביבה הכין.
<שולי נזר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.
<שולי נזר: אני רוצה לספר לנוכחים – חלקם מכירים וחלקם לא – איפה אנחנו עומדים ברמה הבינלאומית בהתמודדות עם אחד האיומים הגדולים ביותר על האנושות, כך הגדירו את זה מדעני העולם, לא אני, הוא האיום של שינוי האקלים.
<שולי נזר: מדעני העולם מפרסמים אחת לכמה שנים דוח חשוב מאוד.
<שולי נזר: לקבוצה הזאת קוראים IPCC.
<שולי נזר: הדוח החמישי והאחרון התפרסם בסוף שנת 2014 והוא קבע שני דברים מאוד-מאוד בסיסיים וחשובים.
<שולי נזר: דבר אחד, הפעילות האנושית היא זאת שגורמת להתחממות כדור הארץ.
<שולי נזר: מה זה אומר?
<שולי נזר: כשאנחנו שורפים דלקים לייצור חשמל, כשאנחנו נוסעים בכלי רכב אנחנו במו ידינו גורמים להתחממות כדור הארץ, וזה ברמת ודאות גבוהה מאוד.
<שולי נזר: הדבר השני המשמעותי הוא שאם לא נפעל מוקדם ההשלכות יהיו קטסטרופליות.
<שולי נזר: אם אתחיל לספר פה על ההשלכות באמת נקדיש את כל הזמן לזה.
<שולי נזר: לא אעשה את זה.
<שולי נזר: אגיד רק שההשלכות הן קיומיות על האנושות כולה.
<שולי נזר: אנחנו מדברים על שיטפונות, על בצורות, על גלי חום, על הצפה של איים, על מחלות ועוד ועוד ועוד.
<שולי נזר: מאחר ואנחנו מדברים על בעיה גלובלית, לא מספיק שכל מדינה תפעל לבד, צריך בעצם פעולה של כל מדינות העולם.
<שולי נזר: מי שמכיר את נושא החור באוזון – גם פה זו תופעה גלובלית, צריך שכולם ביחד יפחיתו את הזיהום, רק כך העולם הצליח להתמודד ו"לסגור" את אותו חור באוזון.
<שולי נזר: אותו דבר, התחממות גלובלית היא תופעה שכל המדינות ביחד צריכות לעבוד כדי להתמודד ואם סין לא תעשה משהו או ארצות-הברית לא תעשה משהו כדור הארץ יתחמם.
<שולי נזר: לכן ההתמודדות עם התופעה הזאת היא באמצעות אמנות בינלאומיות, או אמנת האקלים.
<שולי נזר: לאמנת האקלים יש היסטוריה מאוד-מאוד ארוכה.
<שולי נזר: היא התחילה בשנת 1992.
<שולי נזר: את הכישלון, או את ההצלחה החלקית של פרוטוקול קיוטו אני מניחה שכולכם מכירים.
<שולי נזר: אבל נלך קצת להיסטוריה היותר קרובה.
<שולי נזר: בשנת 2009, בוועידת קופנהגן בעצם המדינות נכשלו ולא הצליחו להביא הסכם מחייב חדש שיקבע כמה כל מדינה צריכה להפחית או לפלוט על מנת להתמודד עם התופעה הזאת.
<שולי נזר: נקבע רק הסכם פוליטי.
<שולי נזר: אזכיר שהנשיא פרס הגיע לוועידה והצהיר שמדינת ישראל תעשה כמיטב יכולתה להפחית את הפליטות ב-20% עד שנת 2020.
<שולי נזר: ההצהרה הזאת הביאה להחלטת ממשלה ולתוכנית לאומית שפורסמה בשנת 2010 ואושרה בשנת 2010 בממשלה ותוקצבה ב-2.2 מיליארד שקלים עד שנת 2020.
<שולי נזר: כ-540 מיליון שקל הוקצבו לשנים 2011-2012.
<שולי נזר: לצערי הרב, לצער מרבית משרדי הממשלה התוכנית הזאת הופסקה והתקצוב לה הופסק.
<שולי נזר: אציין משהו שחשוב להבין אותו בהקשר של התוכנית הבאה שאנחנו רוצים להביא.
<שולי נזר: במסגרת התוכנית הזאת אנחנו קידמנו תוכנית מענקים, תוכנית שסייעה לעסקים, בעיקר קטנים ובינוניים, ולרשויות מקומיות חלשות בפריפריה להתייעל.
<שולי נזר: השקענו 106 מיליון שקלים ב-206 פרויקטים יפהפיים שמינפו השקעה של אותם עסקים ורשויות מקומיות בהשקעה נוספת של 500 מיליון שקל.
<שולי נזר: רוב הפרויקטים האלה היו פרויקטים של התייעלות אנרגטית, מהחלפת נורות ברשויות מקומיות ועד התייעלות במפעלים, בדוודי קיטור וכולי.
<שולי נזר: זה הביא להפחתה גדולה מאוד בפליטות גזי החממה וחסך לעסקים 140 מיליון שקל בחשמל ובדלקים בכל שנה.
<שולי נזר: זו תוכנית יעילה לכל הדעות, יש קונצנזוס לגבי היעילות שלה בכל הממשלה.
<שולי נזר: כפי שאמרתי, התוכנית הזאת, למרות ההצלחה שלה, הוקפאה ואנחנו פועלים בצורה אינטנסיבית מאוד כדי לחדש אותה, ותיכף תשמעו מה אנחנו מתכננים לעשות.
<שולי נזר: אסיים ואספר קצת מה צפוי קדימה.
<שולי נזר: העולם החליט בכל זאת, למרות הכישלון בקופנהגן, לייצר הסכם מחייב חדש ולחתום עליו בסוף השנה בפריז – זו תיקרא ועידת פריז – הסכם מחייב שידבר על מחויבויות ההפחתה, או על ההפחתות בין השנים 2020 ו-2030, עם יעדי ביניים.
<שולי נזר: הקונסטרוקציה של ההסכמים כפי שהיא מתבררת בחודשים האחרונים, שכל מדינה תצהיר על יעד הפחתה עד שנת 2030, עם יעד ביניים לשנת 2025.
<שולי נזר: היעד הזה המדינה תצהיר עליו, אבל המדינה תהיה נתונה לבקרה של מדינות העולם, המדינות האחרות, על אופן יישום התוכנית ויעד ההפחתה.
<שולי נזר: תהיה שקיפות מלאה לגבי אופן השגת היעדים על-ידי דיווחים ועל-ידי ביקורת בינלאומית.
<שולי נזר: אני רוצה לסבר את האוזן ולהגיד לכם מה היעדים שמדינות אחרות הצהירו עליהם עד כה.
<שולי נזר: ארצות-הברית, למשל, הצהירה על יעד של 26%-28% הפחתה ביחס לשנת 2005 עד שנת 2025; אפילו סין, שבשנים הקודמות התנגדה לקחת על עצמה מחויבות הפחתה, הודיעה ש-peak הפליטות שלה ירד בשנת 2030 והיא ככל הנראה תצהיר על יעד של התייעלות אנרגטית; האיחוד האירופי, שהוא הסמן הבאמת מתקדם וירוק בתחום הזה, הצהיר על יעד של 40% הפחתה בשנת 2030 ביחס לשנת בסיס 1990, ללא ספק יעד מאוד מסיבי שמכוון את העולם; ויש עוד מספר מדינות, לא רבות, שהצהירו על יעדים.
<שולי נזר: גם מדינת ישראל, שהצטרפה לא מזמן לקבוצת המדינות המפותחות, ל-OECD, נדרשת להציג יעד שאפתני, כיאה למעמדה החדש כמדינה מפותחת.
<שולי נזר: את היעד הזה אנחנו נדרשים להציג לאו"ם עד סוף ספטמבר בשנה הקרובה.
<שולי נזר: מה שנציג לכם כרגע הוא אופן גיבוש היעד שאנחנו מכוונים אליו, את הדרך שבה אנחנו עושים.
<שולי נזר: חשוב להבין – ואתם תראו את זה – שאנחנו מדברים על יעד שנוגע לכמעט כל הסקטורים המשמעותיים במדינת ישראל: תחבורה, אנרגיה, תעשייה, חקלאות.
<שולי נזר: לכן החשיבות הגדולה בייצור יעד כזה היא להביא לקונצנזוס בתוך הממשלה אבל לשמור על כך שיהיה לנו יעד שאפתני, יעד שמתאים ליכולות שלנו ולכיוונים שמדינת ישראל צועדת אליהם.
<שולי נזר: אני חייבת לציין שרמת הפליטות במדינת ישראל, אם ננרמל אותה לצורך העניין לנפש, כיום נמצאת בטווח של המדינות המפותחות.
<שולי נזר: אמנם הטווח העליון, אנחנו יחסית פולטים גבוהים, אבל עדיין בתוך הטווח.
<שולי נזר: מה שמדאיג במיוחד זה המגמה.
<שולי נזר: אם אנחנו מסתכלים על הפליטות במדינות המפותחות אנחנו רואים מגמת הפחתה בפליטה לנפש, מגמת הפחתה בפליטות האבסולוטיות, ובמדינת ישראל אם נמשיך כפי שאנחנו עושים היום אנחנו נהיה במגמת גידול בפליטות האבסולוטיות ובמגמת גידול בפליטות לנפש וזה דבר שצריך לטפל בו, לטעמנו, בצורה רצינית ביותר.
<שולי נזר: עד כאן.
<שולי נזר: אני מעבירה עכשיו את ההצגה לגיל פרואקטור, שמרכז את הכנת יעד הפליטה של ישראל.
דוד אמסלם: יש לי רק שאלה קטנה אליך, ברשותך, לפני שאנחנו עוברים לד"ר גיל פרואקטור.
דוד אמסלם: בתקציב 2016 אתם מתרגמים את זה גם ברמה תקציבית או זה רק שאיפות אישיות כרגע?
<שולי נזר: היעד שאנחנו נגיש לאישור הממשלה עד ספטמבר הקרוב, בכוונתנו לכלול בו גם תקציב לביצוע פעולות להפחתה.
<שולי נזר: אני מקווה מאוד שנצליח, אבל זו הכוונה שלנו.
דוד אמסלם: מה המסגרת שאתם חושבים שצריך להגיש?
<שולי נזר: אנחנו עוד לא יודעים להגיד אבל זה דבר שאנחנו מגבשים.
<שולי נזר: נגבש את זה עד החלטת הממשלה.
<שולי נזר: זה חלק מן העבודה.
<שולי נזר: אנחנו כבר נציג לכם.
דוד אמסלם: אבל ספטמבר זה אחרי התקציב.
<שולי נזר: זה לא אחרי התקציב.
<שולי נזר: כפי שאני מבינה, זה עדיין במסגרת זמן גיבוש התקציב.
דוד אמסלם: לא חשוב, תבדקו את התאריכים, תראו רק שאתם לא באים אחרי התקציב.
דוד אמסלם: אתם רוצים להגיש תוכנית רב-שנתית בעניין הזה?
<שולי נזר: נכון מאוד.
<שולי נזר: בדיוק כפי שעשינו בהצהרת קופנהגן.
<שולי נזר: אני מקווה שזה לא ייגמר באותו אופן.