GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: לכן, אתה צריך לגזור איזה גוף אמור להוביל את זה.
דוד אמסלם: אתה עוד דן עם עצמך ובינתיים, מה שנקרא, איך אני תמיד אומר?
דוד אמסלם: לפעמים זה מזכיר לי את הסיפור שהבית נשרף והסבתא מסתרקת.
דוד אמסלם: אתה קם בבוקר, אם אתה צריך לקבל את ההחלטה, אתה צריך לראות לפניך 350 אולמות, 400 אולמות בלי רישיון.
דוד אמסלם: איך אנחנו מסדירים את זה ומהר, גם אם קידמנו את זה ככה, קצת.
דוד אמסלם: 20% בטיחות.
דוד אמסלם: אחרי זה נקדם את זה עוד 10%.
דוד אמסלם: לכן, אני אומר: אל תנסה עכשיו לראות את הקצה של עוד 100 שנה בבטיחות.
דוד אמסלם: קודם כל תחליט מי הגורם פה, שזה בתחום שלו.
דוד אמסלם: לא ביקשתי פיקוח, לא ביקשתי כלום.
דוד אמסלם: תקרא לו ותגיד לו: אדוני, ממחר בבוקר תתחיל לבנות אתה את הנושא.
דוד אמסלם: אמרתי, תתחיל לקדם ותאמין לי, לא מורכב.
דוד אמסלם: משטרת ישראל, סגן ניצב יוסי - -
<יואל הדר: אני אדבר בשם המשרד לביטחון פנים.
<קריאה: אם כך, לא הכנו את עצמנו לדיון הזה.
דוד אמסלם: אנחנו נשמע את משטרת ישראל ונעבור אליכם.
<קריאה: לא, אתה עושה את העבודה בסדר, רק יש לי כמה דברים לחדד.
דוד אמסלם: בבקשה תן לנו את הזווית של משטרת ישראל או המשרד לביטחון פנים, ואחרי זה - -
<יואל הדר: אני אעסוק בנקודה מאד ממוקדת בנושא של בטיחות ברישוי העסקים.
<יואל הדר: בטיחות, כפי שלמדנו בהרבה אירועים, זה מקצוע.
<יואל הדר: צריך התמקצעות בתחום הזה.
<יואל הדר: חוק רישוי עסקים, בסעיף 1, קבע לגבי כמה פרמטרים ששר הפנים צריך להתייעץ עם גורמים ושרים מסוימים לגבי נושאים מסוימים כמו: בריאות הציבור זה משרד הבריאות.
<יואל הדר: לגבי הנושא של בטיחות, שנמצאים במקום עסק או בסביבתו, נקבע במפורש שר העבודה והרווחה, ויש דברים אחרים כמו שלום-הציבור, שזה השר לביטחון פנים.
<יואל הדר: אבל בטיחות – נקבע במפורש שזה שר העבודה והרווחה מפני שזה דבר - -
דוד אמסלם: בטיחות לגבי מה?
דוד אמסלם: בטיחות באוטובוס?
דוד אמסלם: בטיחות במקומות עבודה?
<יואל הדר: בטיחות של הנמצאים במקום העסק או בסביבתו.
<יואל הדר: לא העובדים בעסק אלא נמצאים בעסק.
<יואל הדר: דהיינו, כל מי שנמצא בעסק.
<יואל הדר: עכשיו, מאחר שהדבר הוא כך, משרד העבודה והרווחה בזמנו, כי אדוני מדבר על חמש שנים ואני רץ יותר לאחור: בשנת 96 קבע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה דאז, מני מזוז, שמי שצריך לטפל בזה, זה משרד העבודה והרווחה שהיום זה משרד הכלכלה.
<יואל הדר: זה הקביעה שלו.
<יואל הדר: המשטרה, שעד היום עושה את הדברים האלה, היא מחייבת יועץ בטיחות לא בגלל שהיא צריכה לעשות את זה - -
דוד אמסלם: רק שנייה – תהיה רגוע, אל תאבד את הקשב.
דוד אמסלם: תהיה איתי בשאלה – תשובה: שמענו קודם את דן שאומר שיש מחלוקת.
דוד אמסלם: אז אם החוק ברור, אז מה המחלוקת?
<יואל הדר: לא ברור לי מה המחלוקת.
<יואל הדר: עד היום זה לא הסתדר מפני שמשרד הכלכלה לא קיבל את ההכרעה הזאת כנראה - -
דוד אמסלם: הוא לא מכבד את החוק?
<יואל הדר: לא, את ההכרעה של המשנה דאז, ולכן הוא ביקש להציג את זה במשך השנים, וזה עלה עוד פעם למשנה.
<יואל הדר: לכן, זה הוסט לכיוון משרד ראש הממשלה - -
דוד אמסלם: לא הבנתי את התשובה שלך.
דוד אמסלם: אתה הקראת כרגע את החוק.
<יואל הדר: אדוני, אני לא טוען שיש בעיה.
<יואל הדר: אני כל הזמן - -
דוד אמסלם: אתה הקראת את החוק עכשיו?
<יואל הדר: אני זועק את אותה זעקה.
<יואל הדר: אני טוען שהחוק ברור.
<יואל הדר: יש אנשים שסבורים שזה לא ברור, לי זה ברור.
<יואל הדר: אני חושב שעל פניו, מי ששומע את החוק, זה ברור.
<יואל הדר: כנראה שאחרים לא סבורים כך.
<יואל הדר: המשטרה, שדורשת אישור יועץ בטיחות, לא היתה אמורה לעשות את זה.
<יואל הדר: אבל בוואקום שנוצר, בגלל שהיא נמצאת שם.
<יואל הדר: היא מבקשת, ואני חושב שצריך דווקא לשבח את משטרת ישראל, שהיא לא מעלימה נושא שבכלל לא קשור אליה, לכאורה, והיא דואגת לשלום הציבור באופן כללי ולכן, היא עושה מה שהיא עושה.
<יואל הדר: כמעט בלי כוח אדם היא נכנסת לתחום שהיא לא היתה צריכה להיכנס אליו.
<יואל הדר: יפה שעה אחת שהיא תצא מהתחום הזה כי אין לה התמקצעות בתחום הזה, וראוי שהיא לא תטפל בזה.
<יואל הדר: אין לה מספיק כוח אדם לטפל בדברים אחרים, וראוי שהיא תטפל בדברים שהיא צריכה לטפל בהם ולא בדברים שהיא לא אמורה לטפל בהם, רק בגלל שאין גורם אחר שמוכן לקבל את הנושא.
<יואל הדר: זאת עמדתנו.
<ורדה אדוארדס: אני מבקשת זכות דיבור.
דוד אמסלם: מי את?
<ורדה אדוארדס: אני נציגת משרד הכלכלה.
<ורדה אדוארדס: אני מנהלת מינהל הבטיחות, הבריאות והתעסוקה.
<ורדה אדוארדס: אני רוצה להבהיר מספר דברים: נאמרו כאן הרבה אמירות, חלקן נכונות וחלקן לא מדויקות.
<ורדה אדוארדס: הנושא של בטיחות בעסקים מרובי קהל לא טופל על ידי משרד הכלכלה, התמ"ת, העבודה והרווחה או כל השמות שהתגלגל בהם מאז ומעולם.
<ורדה אדוארדס: לא טופל על ידו.
<ורדה אדוארדס: היתה פרשנות של היועץ המשפטי לממשלה בזמנו, אבל לאור העובדה שהנושא הזה לא מטופל ולא טופל על ידי המשרד, היתה פניה ליועץ המשפטי הנוכחי או הקודם, ונתקבלה החלטה, פסיקה, של המשנה ליועץ המשפטי, דינה זילבר, ואני רוצה לקרוא ממנה.
<ורדה אדוארדס: היא כתבה כך: "המחלוקת אינה משפטית אלא דורשת הכרעת מדיניות בשאלה מיהו המשרד שראוי שיעסוק בתחום הבטיחות.
<ורדה אדוארדס: " היא אמרה עוד: "אנו סבורים כי יש צורך דחוף לדון בשאלת זהות המשרדים שנכון כי יהיו אחראים לתחום זה.
<ורדה אדוארדס: " היא אמרה עוד: "לאור זאת, אני פונה ומבקשת" – היא הפנתה את זה למנכ"ל משרד ראש הממשלה, היא כתבה את המכתב הזה לפני שנתיים.
<ורדה אדוארדס: היא כתבה: "נכונה ומבקשת דיון בעניין בהקדם בהשתתפות מנכ"ל ראש הממשלה, פנים, בט"פ, משטרה, אוצר, משפטים וכדומה.
<ורדה אדוארדס: " בהמשך – "למשרד שיקבע כאחראי לפיקוח על היבטי בטיחות הציבור בעסקים, יש להקצות תקציב וכוח אדם למימוש אחריותו.
<ורדה אדוארדס: בנוסף, יש צורך בהסדרים לתקופת מעבר עד להעברת אחריות - -
<תומר רוזנר: זה לא ברור, אני לא מבין את זה.
<תומר רוזנר: איך נאמרו הדברים האלה כשהחוק הוא מאד ברור.
<תומר רוזנר: אני לא מבין את הדבר הזה.
<תומר רוזנר: אז גברת זילבר לא קראה את החוק, כנראה.
<תומר רוזנר: סליחה, החוק מבהיר בצורה מאד ברורה: בטיחות הבאים במקום העסק והנמצאים בו.
<תומר רוזנר: לא כתוב עובדים, לא כתוב "מרובי קהל" או "מעוטי קהל".
<תומר רוזנר: אני לא מבין מי נתן את הפרשנות הזאת.
<ורדה אדוארדס: כידוע לך, כל חוק ניתן לשינוי.
<ורדה אדוארדס: ככל הנראה - -
<תומר רוזנר: אנחנו לא שואלים מה המצב הראוי שיהיה, ויכול להיות שאת בהחלט צודקת.
<ורדה אדוארדס: היא התייחסה לזה.
<תומר רוזנר: לא, אז אנחנו שואלים מה המצב המצוי ולא מה המצב הרצוי.
<ורדה אדוארדס: אני קוראת לך את מה שכתבה - -
<תומר רוזנר: לגבי המצב הרצוי – אומרת המשנה ליועצת המשפטית לממשלה, עם כל הכבוד זאת לא שאלה משפטית, והיא גם אומרת את זה - -
<ורדה אדוארדס: ודרך אגב, היא לא הראשונה שכתבה את זה.
<תומר רוזנר: זה המצב הרצוי, ויכול להיות שיש לשנות את המצב הרצוי ולעשות פה מהפכה.
<תומר רוזנר: יכול להיות שצריך להקים משרד בטיחות מיוחד, שיטפל רק בבטיחות והכל.
<תומר רוזנר: מה המצב המצוי?
<תומר רוזנר: על מי האחריות במצב המצוי, לפני שהנברשת הבאה נופלת על מישהו.
<תומר רוזנר: המצב המצוי, מצוי בחוות דעתו של עורך דין מזוז משנת 1996 רק שמשרד הכלכלה מתנער.
<ורדה אדוארדס: לא.
<ורדה אדוארדס: אתה לא מדבר על המצב המצוי, אתה מדבר על המצב המשפטי, וזה שני דברים שונים.
<תומר רוזנר: המצב המשפטי הוא המצב המצוי, למיטב ידיעתי.
<ורדה אדוארדס: לא, לא - - -
דוד אמסלם: רבותי, ורדה, תודה.
<ורדה אדוארדס: רק עוד שני דברים: בעקבות פנייתה, כן התקיימו דיונים אצל מנכ"ל ראש הממשלה, - -
דוד אמסלם: תני לנו את השורות האחרונות.
דוד אמסלם: קרה משהו?
דוד אמסלם: עזבי דיונים לא דיונים.
<ורדה אדוארדס: כן.
<ורדה אדוארדס: בעקבות אותם דיונים, המשרד שלנו הכין הצעה כיצד ניתן לטפל בנושא הזה.
<ורדה אדוארדס: ההצעה הזו בעצם מדברת על הקמת רשות - -
דוד אמסלם: איפה ההצעה?
<ורדה אדוארדס: הוגשה למנכ"ל ראש הממשלה דאז, שכבר התחלף מאז.
<ורדה אדוארדס: ההצעה מדברת על הקמת רשות לבטיחות הציבור, שתטפל בכל ההיבטים האלה.
<ורדה אדוארדס: בנוסף, עוד דבר אחד: המשרד שלנו מכין עכשיו, ואת זה אמרת, חוק שנקרא "חוק מורשה בטיחות", שהוא אמור לקבוע את הבסיס המקצועי של אנשים שיוכלו לטפל בזה אבל כמובן, שזה לא מטפל בבעיית הרגולציה.
<ורדה אדוארדס: זה פשוט ייתן כלי נוסף לאנשים שיוכלו לבדוק את המקום ולהגיד אם הוא עומד - -
דוד אמסלם: רבותי, אני הייתי רוצה - -
<קריאה: למי הרשות לבטיחות תהיה כפופה?
<קריאה: לאיזה משרד ממשלתי?
דוד אמסלם: שניה.
דוד אמסלם: רבותי, הייתי רוצה לשמוע את בעלי האולמות.
דוד אמסלם: לא צריך לנאום לנו על הארנונה ולא מה הבעיה.
דוד אמסלם: רק אם יש משהו שלא דנו עליו ואתם מחדשים לנו משהו.
<איציק טייב: אני יושב ראש התאחדות בעלי האולמות והגנים בארץ.
<איציק טייב: אני רוצה לציין את מה שבאתי אתו, ומה שקרה פה, בדיון הזה: זאת תיבת פנדורה שאף אחד לא רצה לגעת בתיבת הפנדורה הזאת ולפתוח אותו, והיום היא נפתחה משום מה, ויצאו כל השרצים - -
דוד אמסלם: למה "משום מה"?
דוד אמסלם: משום שקבעתי את הדיון.
<איציק טייב: - - משום שקבעת את הדיון ונגעת באמת במהות של הדברים, וסוף סוף מישהו מטפל - -
דוד אמסלם: אתה מחדש לנו משהו?
<איציק טייב: - - בסופו של יום אתה צריך להתייחס לשני דברים מהותיים: מדברים פעם אחת על רישיון עסק ופעם אחת על אפיק תכנוני ועל מהות התכנון ומהות ההקמה של גני האירועים, ואיפה הם מוכנים להיות ממוקמים.
<איציק טייב: אין קשר בין אחד לשני, והקשר הוא מוכלל.
<איציק טייב: איך אפשר בכלל להגדיר גן אירועים, איפה הוא ממוקם, אם הוא פועל ללא רישיון עסק?
<איציק טייב: איך אפשר לתת לאנשים לבוא ולהשקיע את מיטב כספם - -
<איציק טייב: אם אתה מושך את זה עד סוף הדיון - - - אני את הכתובת הזאת, היא היתה כתובה על הקיר.
דוד אמסלם: איציק, תקשיב: על זה הדיון.
דוד אמסלם: אתה עכשיו מתחיל את הדיון כאילו עכשיו התחלנו את המצגת.
<איציק טייב: מה שאני בא להגיד זה שאי אפשר לתת לאנשים לפעול ללא רישיון עסק - -
דוד אמסלם: אבל זה מה שאנחנו אומרים.
<איציק טייב: - - על פי שימוש חורג ובהתניה.
<איציק טייב: כמו שלא נותנים לאף - -
דוד אמסלם: מה חידשת לנו מעבר למה שאמרת?
<איציק טייב: אני מחדש שזה ממשיך לעבוד באותה צורה שאחד זורק על השני ולנו, בעלי האולמות, אין לנו כתובת למי לפנות.
<איציק טייב: אין לנו כתובת.
<איציק טייב: גם היום אני לא - -
דוד אמסלם: איציק, אנחנו פה בוועדת כנסת.
דוד אמסלם: ועדת הפנים של הכנסת.
דוד אמסלם: אני מקיים את הדיון כאן בגלל שאנחנו מכירים את הבעיה, היא צפה אלינו והבנו שהיא נכונה.
<איציק טייב: ישבתי בדיונים הקודמים וזה לא - -
דוד אמסלם: עזוב, אני לא יודע מה זה דיונים קודמים.
<איציק טייב: יש את המסמך הזה של מינהל התכנון - -
דוד אמסלם: מה אתה רוצה שאני אעשה עם מה שאתה אומר?
דוד אמסלם: כל משפט שאתה מוציא מהפה, תשאל את עצמך מה אני אמור לעשות אתו.
<איציק טייב: אני רוצה לצאת מפה עם בשורה מחר מה אני הולך לעשות ואיך אני מונע את האסון הבא.
<ענת בירן: אפשר להגיד משהו, אדוני?
<ענת בירן: אני עורכת דין, אני יועצת של התאחדות האולמות והאירועים בתחום של תכנון ובנייה, ואני רוצה לציין בהקשר למה שנאמר כאן על ידי נציגת לשכת התכנון, שכמעט תמיד האולמות האלה יהיו שימושים חורגים גם אם יגידו היום, באיזה מסמך מדיניות, שאם זה אזור תעשיה, זה לא יהיה שימוש חורג.
<ענת בירן: וזאת משום שהחוק אומר שאם אני לוקחת בניין קיים והופכת אותו לאולם אירועים, אם הבניין הזה בהיתר שלו לא נבנה כבניין לאולם אירועים, אז יצטרכו שימוש חורג.
<ענת בירן: זה לא משנה אם יהיה מסמך - -
דוד אמסלם: בסופו של דבר, אפשר להסדיר כל דבר במינוח כזה או אחר.
דוד אמסלם: ברגע שזה המסמך שלהם אז זו כבר שאלה טכנית איך פותרים את זה.
דוד אמסלם: זה לא במהות.
דוד אמסלם: את עכשיו באה באיזה פלפול משפטי, זה פתיר.
<ענת בירן: זה לא פלפול משפטי אלא זה בעצם המצב המשפטי של כולם, ומה שכן הייתי מציעה זה לעשות איזו שהיא הפרדה בין רישיון העסק לבין הנושא של השימוש החורג.
<ענת בירן: אני חושבת שרק ככה אפשר יהיה להעביר - -
דוד אמסלם: את הקשר הזה אני מבין אבל צריך להסדיר אותו, פשוט.
<קריאה: רק להגיד בהמשך דבריה של ענת, צריך לבחון איך מסדירים משפטית - -
דוד אמסלם: אם צריך שינויי חקיקה קודם, אז עושים.
דוד אמסלם: אנחנו פה לא באיזה ועד כיתה בדימונה.
דוד אמסלם: זה המקום שאם צריך לעשות שינויים, עושים אותם פה.
דוד אמסלם: כאן, לא רחוק.
<תומר רוזנר: הבעיה העיקרית בהקשר הזה היא להגדיר את השימוש כשימוש שאיננו שימוש חורג זו בעיה יחסית קלה שאפשר לפתור אותה.
<תומר רוזנר: הבעיה העיקרית שתהיה, וצריך להיות מודעים לכך, שתקן החניה, שהוא החסם המרכזי בנושא התכנוני כאן, הוא שלוקחים מבני תעשייה קיימים - -
דוד אמסלם: רבותי, אני לא נכנס לדיון.
דוד אמסלם: תומר כרגע העלה נושא שאני לא רוצה לפתוח אותו לדיון.
דוד אמסלם: רק אומר לך שישנם פתרונות, אם זה ב"שאטלים" ואם זה באזורי תעשייה, שבלילה ממילא – רבותי, אני לא נכנס לדיון עכשיו איך נותנים את ההיתר.
דוד אמסלם: ברגע שתהיה מדיניות תכנון כזאת וזה יהיה כפוף להתניות אלה ואחרות, זה מה שיעשו.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני רק רוצה לספר שבלילה, בדרך כלל באזורי התעשייה, כידוע לכם, אין כמעט בעיה של חניה.
דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה עכשיו, זה לא הסיפור.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את השלטון המקומי.
<אלחנן משי: אני רוצה להתייחס - -
דוד אמסלם: עוד דקה.
דוד אמסלם: בא נשמע את השלטון המקומי ואחרי זה אתה, אלחנן.
<דוברת: השלטון המקומי רואה חשיבות גבוהה מאד בהסדרה של כל הנושא ברמה התכנונית, וגם בהיבט של רישוי עסקים.
<דוברת: השלטון המקומי מבצע את הנחיות הממשלה ואנחנו בעד הסדרה של הנושא הזה, גם עבורה עסקים וגם עבור התושבים.
יואל חסון: ממש כאילו הצהרת פה הצהרה באו"ם.
<דוברת: ארבע שנים אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מול כלל משרדי הממשלה: פנים, בריאות וכלכלה, כדי להסדיר את הנושא.
יואל חסון: אדוני היושב ראש, ארבע שנים?
יואל חסון: אתה יודע מה אתה ואני עושים בארבע שנים?
יואל חסון: מעבירים פה גז בחודש.
יואל חסון: ארבע שנים לא פתרתם את זה?
יואל חסון: זה מדהים שאנחנו מקבלים את זה כמצב הגיוני.
יואל חסון: אתה יודע מה עושים בארבע שנים?
<דוברת: חבר הכנסת יואל, כמה כנסות עברת בארבע השנים האלה?
<דוברת: - -
דוד אמסלם: יואל, אתה מפריע לי לדיון.
דוד אמסלם: אני מבקש, היא לא הכתובת.
דוד אמסלם: עזוב, אתה רוצה לדבר עם ביבס, תשאל אותו למה.
<אלחנן משי: הרפורמה בחוק רישוי עסקים הוקפאה על ידי ועדת הפנים.
<אלחנן משי: לך יש סמכות היום לבקש דיון ולשחרר את ההקפאה.
<אלחנן משי: היא הוקפאה מתוך הנחה – התעלמו מהעניין שהאויב של הטוב הוא הטוב מאד.
<אלחנן משי: כדי שהיא תהיה מושלמת וכל המפרטים האחידים יכתבו, היא הוקפאה עד לגמר - -
דוד אמסלם: אתה יכול לפרט לנו טיפה?
<אלחנן משי: כן.
<אלחנן משי: הרפורמה, שהיתה עבודה יוצאת מהכלל שעולה על ידי האוצר בוועדה מסודרת ואושרה בממשלה, כשהיא הגיעה לכל הדיונים עברו את כל השלבים ובסוף, נקבע בוועדה על ידי אמנון כהן, שהיה היושב ראש, שיש להקפיא את הרפורמה עד לגמר המפרטים האחידים.
<אלחנן משי: פירושו של דבר, שכל הרפורמה היום תקועה - -
דוד אמסלם: טוב, עזוב.
דוד אמסלם: אתה עובד בממשלה?
<אלחנן משי: לא.
דוד אמסלם: אז אתה מביא את זה מידע אישי מעיריית תל-אביב?
<אלחנן משי: הייתי חבר בכל הוועדות, כולל בדיונים - -
<אשר גרנר: - - -
דוד אמסלם: והוא צודק?
<אשר גרנר: הוא צודק.
<אשר גרנר: הרפורמה לא יכולה להתקדם עד שאתה לא גומר את כל המפרטים.
<אשר גרנר: הטענה שלו - אם העניין שלא היה כתוב, שלצורך הענין זה מותנה בזה שיהיו המפרטים.
<אשר גרנר: אם לא היית כותב את זה, היית יכול לפרסם את כל הרפורמה, ולאט לאט היית גומר את המפרטים בכתיבה.
<אשר גרנר: נוצר היום עיכוב שאתה לא יכול להשלים את הכל אלא - -
<קריאה: כל המכלול הוקפא.
דוד אמסלם: אני כבר עייף – אני אסביר למה התכוונתי: כל תהליך, כשאתה מתחיל, גם כשאתה עושה תקנות או גם כשאתה הולך לבנות איזה שהוא תהליך, אתה יכול לחשוב עליו 20 שנה.
דוד אמסלם: תעשה אותו יותר טוב בעוד 20 שנה.
<אלחנן משי: זה מה שאני מבקש.
דוד אמסלם: אבל כשאתה מתחיל לצאת לדרך, אתה בונה את הנוהל, וכל שנתיים אתה עושה רביזיה ואתה בודק אם אפשר לעשות תיקונים והשלמות.
דוד אמסלם: אבל אתה לא מחכה עכשיו 30 שנה כי התהליך הכי טוב יהיה בעוד 30 שנה.
דוד אמסלם: אתה לא עושה כלום עד היום.
<אשר גרנר: אולי לא הובנתי...
דוד אמסלם: לא הבנתי מה שאתה אומר בכלל.
דוד אמסלם: אני רואה את הסיכום כאן, אני לא רואה שום דבר שכתוב להתייחסות לגבי - -
<אלחנן משי: הרפורמה הוקפאה בדיונים שהיו בוועדה עד שיגמרו המפרטים היחידים, וזו טעות.
<אלחנן משי: - -
דוד אמסלם: תודה רבה, אלחנן.
<אלחנן משי: - - הדבר השני - בהמשך למה שאמרה ענת – אני רוצה שתבינו: הנושא של שימוש חורג זה אחד הנהלים הבירוקרטים המטורפים ביותר שישנם מכיוון שהוא לוקח את החלק התכנוני, שנגמר תוך שלושה ארבעה חודשים, וכל השאר חוזרים על כל מה שעושים ברישוי עסקים, חוזרים עליו פעם שנייה.
<אלחנן משי: כל בדיקה שעשו לרישוי עסקים, עושים אותה מחדש לשימוש חורג ואחר כך, זה הליך של עוד שלוש שנים שדנים על היטל השבחה ואגרה.
<אלחנן משי: זאת אומרת, זה הליך מטורף לגמרי.
<אלחנן משי: אם יש משהו שתוקע את כל או את רוב אולמי השמחות זה התהליך הזה.
<אלחנן משי: החלק התכנוני בו זניח, אין בעיה לפתור אותו.
<אלחנן משי: מה שאני - -
דוד אמסלם: אני לא בא לשם.
דוד אמסלם: כרגע אני בא לבייסיק.
<אלחנן משי: הבייסיק זה שתשחררו את הרפורמה.
<אשר גרנר: הרפורמה יצאה לדרך.
<אשר גרנר: ב-5 לנובמבר אולי לא הובן - -
דוד אמסלם: באיזו שנה?
דוד אמסלם: אני כבר לא יודע על איזה שנים אתה מדבר.
<אשר גרנר: 5 לנובמבר 2013, בגלל שלא גמרנו את המפרטים, החלטנו להכניס לתוקף את הצו עצמו.
<אשר גרנר: עשינו שינויים דווקא לטובת הציבור הרחב – הורדנו הרבה פריטים, ביטלנו ואיחדנו, ולכן צריך להבין ואולי לא הבנו.
<אשר גרנר: חלק מהרפורמה יצאה לדרך ב-5 לנובמבר 2013.
<אשר גרנר: חלק מהמפרטים לא - -
<תומר רוזנר: מר גרנר, אני רוצה להבין איך זה שאתם סבורים שאולמות אירועים לא צריכים להיות פריט שחייב בטיחות.
<תומר רוזנר: אני שואל אותך שאלה נקודתית.
<אשר גרנר: אנחנו לא סוברים.
<אשר גרנר: כפי שאתה יודע, - -
<תומר רוזנר: שר הפנים, שחתם על הצו.
<אשר גרנר: כפי שאתה יודע, ברשותך, מי שמחליט להיות נותן אישור זה המשרד הממשלתי הרלוונטי.
<אשר גרנר: ככה נקבע בחקיקה.
<אשר גרנר: ולכן, מי שקובע שהוא נותן אישור או לא נותן אישור - שר הפנים למעשה הוא מתכלל.
<אשר גרנר: הוא לא יכול לקבוע לא למשרד הבריאות ולא למשטרת ישראל להיות חלק בהליך של הרישוי.
דוד אמסלם: אתה טועה.
דוד אמסלם: אני רוצה לסכם: תראו, רבותי, האמת היא שבאחד הראיונות שהיו לי לפני שלושה שבועות, שאלו אותי לגבי המשרד.
דוד אמסלם: אז אני אומר שלפעמים יש נושאים שאני נכנס אליהם ואני חושב שהתחילה המדינה עכשיו.
דוד אמסלם: עכשיו הקימו את המדינה.
דוד אמסלם: רבותי, לא יעלה על הדעת שיש פה 700 אולמות, שיותר מחצי מהם – ואם אני עושה ממוצע ארצי, אז לפעמים יש במקום אחד שהם מוסדרים אבל יש ערים שכמעט רובם לא מוסדרים.
דוד אמסלם: בירושלים, כדוגמה, כמעט אין אולם אחד עם רישיון.
דוד אמסלם: בעלי האולמות רוצים לעשות רישיון, הרי זה האינטרס שלהם וזה הרצון שלהם - -
<אשר גרנר: בזה אני לא מסכים אתך.
דוד אמסלם: אשר, תן לי לסכם.
דוד אמסלם: בסיכום לא מפריעים.
דוד אמסלם: אתה יכול לא להסכים אתי, וזה בסדר.
דוד אמסלם: אתה יכול לא להסכים אתי לגבי כל מה שאני אומר.
דוד אמסלם: ולכן, אני חושב שבאינטרס של בעלי האולמות זה לעשות את זה.
דוד אמסלם: כידוע, סוגיית האולמות, חדשות לבקרים, אתם רואים מה קורה בהם, שזה לא קשור כרגע רק לרישיון.
דוד אמסלם: אני לא מסתכל על זה בהיבט של הרישיון.
דוד אמסלם: זה מקום שבעצם מכנס כמעט כל ערב מאות אנשים, לפעמים זה אלפי אנשים, ואין מצב שהרגולטור מסתכל על זה מהאו"ם ודן עם עצמו.
דוד אמסלם: לכן, אני מבקש לסכם כדלקמן: היות ובמשרד הפנים, שהוא מופקד גם על הרשויות, שזה הציבור שהם רוצים בסופו של דבר, זו הזרוע שגם תוציא את הרישיון בסוף.
דוד אמסלם: אף אחד לא ידפוק למשרד הפנים בדלת ויגיד לו: תן לי רישיון.
דוד אמסלם: ישנו אגף שנקרא "אגף לרישוי עסקים".
דוד אמסלם: עזוב את הנושא של החופים, יכול להיות שצריך להפריד.
דוד אמסלם: הרבה עבודה יש רק ברישוי עסקים.
דוד אמסלם: אני חושב שר הפנים, הייתי מבקש משר הפנים להיות "אבן הראשה" של כל התהליך הזה, ולכנס ועדה בין-משרדית שתכלול גם את משרד הבריאות בנושא של התברואה.
דוד אמסלם: למנות מיד יושב ראש, במידי, ולהודיע לנו, בוועדה, מי זה היושב ראש.
דוד אמסלם: תוך שבועיים שימונה יושב ראש, הוא לא צריך יותר מזה.
דוד אמסלם: שיהיה, כמו שאמרתי, משרד הבריאות, משרד הכלכלה, המשרד לביטחון פנים, מרכז השלטון המקומי - -
<אשר גרנר: קיים.
דוד אמסלם: מה שקיים, קיים.
דוד אמסלם: אל תתייחס.
דוד אמסלם: - - משרד המשפטים ומשרד האוצר.
דוד אמסלם: אם מישהו חסר, תגידו לנו.
דוד אמסלם: שימנה יושב ראש לוועדה, ושיתחילו להתניע את הוועדה הזאת.
דוד אמסלם: אני חושב שבניית נהלים כדי לגבש את המתווה הכללי ולהתחיל לעבוד על בסיס מסוים, לא צריך לקחת יותר ממספר חודשים.
דוד אמסלם: אז אני ארצה לשמוע מי זה יושב ראש הוועדה.
דוד אמסלם: בא ניתן לשר חודש מהיום, שידווח לוועדה מי זה יושב ראש הוועדה הבין-משרדית שהוא ממנה.
דוד אמסלם: אני אקבע דיון בעוד בערך כארבעה חודשים.
דוד אמסלם: לא ארבע שנים, ארבעה חודשים.
דוד אמסלם: אתה מזיז את הראש ככה, למה?
דוד אמסלם: בעוד ארבעה חודשים אקיים דיון כאן באותו נושא, כדי שיושב ראש הוועדה הזה ידווח לנו מה התחלנו להתקדם ברמת הנהלים, לאן הגענו.
דוד אמסלם: גם בנושא בטיחות, גם בנושא מדיניות התכנון ובעצם בכל ההיבטים שדיברנו עליהם כאן.
דוד אמסלם: אני מקווה שלא אהיה כמו יואל חסון, שיגיד לכם שהוא כבר פה הרבה מאד שנים ואנחנו חוזרים על אותם דיונים.
דוד אמסלם: אני אגיד לכם במתווה שלי מה אני אעשה: אם בסופו של דבר זה לא יתבצע ואתם לא תעשו את העבודה, אני אעשה פה דיון, בתוך הכנסת, להקים ועדת מומחים בכנסת שכנראה תעשה את העבודה שלכם, ונביא את זה כחקיקה פה.
דוד אמסלם: אם הפקידים לא עושים את העבודה, אז אני אגיד לשר: אין לי מושג למה הם לא עושים את העבודה, אולי צריכים לשלוח אותם הביתה.
דוד אמסלם: לפי תפיסת עולמי, מי שלא עובד הולך הביתה.
דוד אמסלם: אבל ברמה האופרטיבית, היות ואני לא יכול לשלוח אתכם הביתה, אז אני אעשה את העבודה פה.
דוד אמסלם: אני אשכור את המומחים, בוועדה שלנו, ואני אבנה את הנוהל ואנחנו נגיש אותו פה לחקיקה.
דוד אמסלם: אז לכן, זה הדיון שנעשה בעוד ארבעה חודשים.
<קארין טלמור: במדיניות התכנון, מה הקשר בין הוועדה הבין-משרדית שעושה את העבודה הספציפית - -
דוד אמסלם: אז אני הסברתי.
דוד אמסלם: אתם תגישו גם לנו את המסמך וגם לוועדה.
דוד אמסלם: זה משהו הוליסטי.
דוד אמסלם: תבינו, זו הבעיה בדיוק בניהול המדינה בהרבה נושאים.
דוד אמסלם: כל אחד חושב שהוא לא קשור לשני.
דוד אמסלם: צריך להיות פה מסמך אחד שיכתיב את מדיניות התכנון.
דוד אמסלם: אני סתם אתן דוגמה לשאלה ששאלו כאן:
דוד אמסלם: נניח שיש אולם שיש לו חריגת בנייה – האם לתת לו רישיון או לא?
דוד אמסלם: לכן אני אומר שאתם קשורים לעניין.
דוד אמסלם: אתם קשורים בהנחיות שלכם גם, בתוך המסמך הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני אגיד לכם יותר מזה: בכל הרשויות, בקצה של הצינור, זה עובד רישוי עסקים שיש לו נציג ממינהל התכנון, מהנדס העיר, אצלו, בגלל שהם הבינו את מה שאתם לא מבינים פה.
דוד אמסלם: לכן, אני אומר לכם שתשבו ביחד ואם לא תדעו אני אכנס אתכם, אם יש לכם בעיה של אולם ואיך מנהלים ישיבה כזאת, ואתם תבנו בסוף מסמך אחד, שאותו תתנו לרשויות והם יתחילו לעבוד ככה.
דוד אמסלם: צהרים טובים, אני מתכבד בשמחה לפתוח את הישיבה לציון "יום הסביבה" בכנסת בהשתתפות השר להגנת הסביבה, מר אבי גבאי.
דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני מאחל לך בהצלחה.
דוד אמסלם: הוא יסקור בפני הוועדה, עם שאר החברים ממשרדו, את היעדים שהמשרד הציב לעצמו ובכלל את כל ה-vision.
דוד אמסלם: אנחנו בכנסת, גם יושב-ראש הכנסת מקדם כאן את "כנסת ירוקה".
דוד אמסלם: יש לנו כאן פיילוט בכל הנוגע לגגות סולריים, שבאים בעיקר לתת דגש על נושא איכות הסביבה.
דוד אמסלם: זה בא פחות מצד החשמל, יותר מצד איכות הסביבה.
דוד אמסלם: נושא נוסף שיעלה לדיון הוא המאבק בשינוי האקלים והפחתת גזי החממה.
דוד אמסלם: מדובר בנושא בעל חשיבות בקנה מידה עולמי.
דוד אמסלם: בשבוע שעבר אירחנו כאן במשכן שגרירים מהאיחוד האירופי ועלה כאן נושא איכות הסביבה, ובעיקר נושא פליטת גזי חממה.
דוד אמסלם: כידוע זה לא דבר שנעצר בין גבולות של מדינות אלא זה נושא גלובלי כלל-עולמי ולכן צריך להיות שיתוף פעולה.
דוד אמסלם: אני באופן אישי רואה חשיבות רבה בשמירה על ערכי הטבע ועל איכות הסביבה.
דוד אמסלם: בשבוע שעבר קיימנו כאן דיון בנושא החופים וגם המשרד להגנת הסביבה השתתף בו.
דוד אמסלם: כרגע הוגשה לי בקשה שנמצאת על שולחני לקדם את הנושא, שכבר קוּדם בעבר אבל כנראה נעצר בגלל הבחירות, של טיפול בפסולת בנייה.
דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לגברת יפעת מאירוביץ-יפת, יושבת-ראש פורום חברות מחזור פסולת הבנייה, שהכניסה אותי לנושא הזה.
דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא הזה גם מהכובע שלי בעיריית ירושלים, סיפרתי לה.
דוד אמסלם: אקיים דיון בוועדה על מנת לקדם את החקיקה, שכנראה נמצאת בהתהוות אבל אנחנו צריכים לסיים את הסיפור הזה.
דוד אמסלם: קודם כול, שוב, אני מודה לך.
דוד אמסלם: לפני שאעביר לך את רשות הדיבור יש כאן שני חברי ועדה שהייתי רוצה שיאמרו מספר מילים ואחרי כן אעביר לך את רשות הדיבור, אדוני השר, לך, למנכ"ל ולגורמים נוספים.
דוד אמסלם: הדיון יימשך עד שעה 14:00, אז נצטרך ללכת לדיון אחר.
דוד אמסלם: בבקשה, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, חברי וידידי.
דוד אמסלם: דרך אגב הוא באמת איש איכות הסביבה.
דוד אמסלם: הוא הפעיל הכי מתמיד פה בוועדה.
דוד אמסלם: הנושאים האזרחיים מעניינים אותו באמת בצורה בלתי רגילה.
עבדאללה אבו מערוף: יום טוב לכולם, אדוני היושב-ראש, כבוד השר.
עבדאללה אבו מערוף: אני מאחל לך הצלחה.
עבדאללה אבו מערוף: באמת זו משימה חשובה מאוד, בכלל לציבור.
עבדאללה אבו מערוף: הסביבה היא חלק אינטגרלי מהחיים היומיומיים שלנו ואנחנו חייבים לשמור על הסביבה בצורה הנכונה – זה כולל הכול, גם איכות חיים, גם בריאות, גם מניעה וגם הכול.
עבדאללה אבו מערוף: לכן, בקיצור, זה יום מבורך ואנחנו נפעל בהתאם, בשיתוף פעולה עם כל הארגונים הירוקים וארגוני הסביבה, לעשות משהו כדי שהאוויר יהיה צח וטוב, שיהיה טיפול בפסולת וכן הלאה, כל מה שצריך.
עבדאללה אבו מערוף: נפעל בהתאם דרך הוועדה ודרך ארגונים ודרך המשרד להגנת הסביבה, נעשה מה שצריך לעשות כדי לשמור על טבע טוב, לא רק ירוק אלא גם נקי וגם בריאותי, זה מה שצריך.
עבדאללה אבו מערוף: בהצלחה.
אבי (אברהם) גבאי: תודה רבה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דניאל עטר.
דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לכם שהוא היה עכשיו בוועדה אחרת אבל הוא בא לכאן בגלל חשיבות הנושא.
דניאל עטר: קודם כול אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, על כינוס הדיון הזה ועל ההזמנה של השר, ולשר אני מאחל הצלחה בתפקידו.
דניאל עטר: תפקידך לא פשוט אבל אני יכול לומר לך, בשונה מקודמיך הרבים, לפחות האחרון, אתה מאותה מפלגה, או לפחות מייצג את המפלגה של שר האוצר ושם התפקיד המרכזי שלך.
דניאל עטר: אנחנו יודעים, לצערי בשנים האחרונות איכות הסביבה הפכה להיות מותג של עשירים, כלומר רק עשירים יכולים לחיות עם התקנות שאתם מתקנים לאורך כל הדרך.
דניאל עטר: אם נסתכל על כל דבר – פינוי אשפה, הפרדות אשפה, הטמנות, גזם, כל דבר שקשור לעולם התוכן הזה, שמכיל עולמות תוכן כמעט אינסופיים, ואם היינו רק מדברים על המושג "מִדְרָך אקולוגי" כחלק מתפיסת עולם אז יום שלם לא היה מספיק לנו כאן
דניאל עטר: כדי להבין לעומקו של דבר מה זה דורש מאתנו.
דניאל עטר: אני אומר את זה לך מכיוון שאני חושב שלא מעט שרים שישבו על כיסאך, קודמיך בחרו בדרך הקלה, שמתקנים תקנות, המדינה מצהירה שהיא לא רוצה להטיל מסים על אזרחיה, אז מפילים את זה על השלטון המקומי, ולשלטון המקומי אין ברירה אלא להכניס את היד עמוק יותר לכיסי התושבים.
דניאל עטר: זה לא נחשב בציבוריות הישראלית כמס, כי זה שלטון מקומי.
דניאל עטר: מקסימום יתחשבנו עם ראש העירייה.
דניאל עטר: והא לך מתכונת יוצאת מן הכלל איך מטילים באופן עקיף, אבל באופן ישיר לכיסם של האזרחים, מסים ומכבידים את נטל החיים.