GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליביה לינק-רביב: אין מדינה שלא מזכירה את הנושא הזה, אין מדינה שלא שואלת אותנו מה הולך להיות היעד שלנו, איך אנחנו מטפלים בנושא ומשמיעה לנו מהניסיון שלה.
<ליביה לינק-רביב: חשוב לדעת שיש מאתנו ציפייה לבוא עם תוכנית ועם יעד לאומי שאפתני ומשמעותי.
<ליביה לינק-רביב: אנחנו עושים בנושא הזה פעילות לא קטנה.
<ליביה לינק-רביב: אנחנו מנהלים דיאלוג עם מדינות ידידות.
<ליביה לינק-רביב: רק לפני חודש אירחנו פה את שגרירת צרפת לנושא שינוי אקלים.
<ליביה לינק-רביב: היות והם המארחים של הוועידה הם מובילים את הנושא ולוקחים אותו בצורה רצינית מאוד.
<ליביה לינק-רביב: מעבר לנימוק הכלכלי שהועלה פה והפן של הביטחון האנרגטי, שהוא בוודאי חשוב, לנו חשוב להדגיש את הפן המיתוגי-הסברתי של הנושא הזה.
<ליביה לינק-רביב: אנחנו בימים טרופים של BDS, ואני לא צריכה לפרט, ודוחות בינלאומיים של האו"ם שהתפרסמו רק אתמול.
<ליביה לינק-רביב: הנושא הזה, של שינוי אקלים, מבחינתנו הוא עוד אבן בחוסן הלאומי של מדינת ישראל, לא פחות מזה.
<ליביה לינק-רביב: חוסן לאומי של מדינת ישראל.
<ליביה לינק-רביב: הצטרפנו למועדון היוקרתי של ה-OECD.
<ליביה לינק-רביב: זה לא רק כבוד, זה גם אחריות לדבר את הדיבור של המועדון הזה.
<ליביה לינק-רביב: מדינת ישראל רוצה לצאת לוועידת האקלים בפריז במשלחת מכובדת, משמעותית, רמת דרג.
<ליביה לינק-רביב: אני מזמינה את כל המשרדים הרלוונטיים לקחת חלק במשלחת הזאת.
<ליביה לינק-רביב: בוועידה הזאת יהיה יום מיוחד לפרלמנטרים מכל העולם.
<ליביה לינק-רביב: אני מאתגרת את חברי הכנסת להצטרף אלינו ולקחת חלק במשלחת הזאת.
<ליביה לינק-רביב: תודה.
דוד אמסלם: אם תזמינו את הוועדה נשמח לקחת אותה.
דוד אמסלם: סטלה אבידן, בבקשה.
<סטלה אבידן: קודם כול, אני מצטרפת לברכות.
<סטלה אבידן: אתייחס עוד פעם לנושא התחבורה הציבורית.
<סטלה אבידן: אחת הבעיות הכי גדולות היא חוסר הידברות בין השלטון המקומי לבין משרד התחבורה, וזה בסמכותך.
<סטלה אבידן: נא לקדם רשויות תחבורה אזוריות.
דוד אמסלם: הוועדה שלנו לא עוסקת בתחבורה.
דוד אמסלם: בזה עוסקת ועדת הכלכלה.
דוד אמסלם: נדבר עם איתן כבל.
<סטלה אבידן: אבל אתם עוסקים בשלטון המקומי.
דוד אמסלם: הסברתי.
דוד אמסלם: עוד פעם אתן את הדוגמה של הטאסה והאוטו?
<סטלה אבידן: אסיים את המשפט.
<סטלה אבידן: מה שהכי חשוב, לעודד את השלטון המקומי להסכים ביחד עם משרד התחבורה להקים רשויות תחבורה אזוריות ולא ארציות כדי שנוכל לקדם את התחבורה.
<סטלה אבידן: תודה.
דוד אמסלם: את נכנסת כבר למבנה ארגוני דרך זה.
דוד אמסלם: הילה ביניש, בבקשה.
<הילה ביניש: אני מנכ"לית "המועצה הישראלית לבנייה ירוקה".
<הילה ביניש: סקטור הבנייה, כפי שנאמר, אחראי על יותר מ-60% מצריכת האנרגיה בישראל לפי דוח מקינזי.
<הילה ביניש: פורום ה-15 עשה מהלך יוצא מן הכלל שהקפיץ את כמות הבנייה הירוקה בישראל בצורה משמעותית בשנת 2014 ובשנה הנוכחית.
<הילה ביניש: אנחנו יודעים ורואים שכאשר יש מדיניות, אם זה מדיניות עירונית של 18 ערים ואם זה מדיניות ממשלתית, היא יכולה לשנות את המציאות.
<הילה ביניש: יש תקינה, יש את כל הבסיס שמוכן ועבדו עליו בשנים האחרונות לא מעט.
<הילה ביניש: המשרד להגנת הסביבה עושה עבודה יוצאת מן הכלל, בשיתוף עם כלל מחזיקי העניין.
<הילה ביניש: אני יכולה להגיד שהם מגיעים לכל מי שעוסק בתחום מכל התחומים, אם זה יזמים, קבלנים, משרדים שמתעסקים בתכנון וכולי.
<הילה ביניש: בסוף מה שצריך זה מנהיגות והחלטה.
דוד אמסלם: התקינה מחייבת אותם?
<הילה ביניש: היום הגוף היחיד שלקח עליו לחייב זה פורום ה-15.
<הילה ביניש: כי הוא מוביל, כי הוא רואה בדבר הזה חשיבות ויכולת להפחית פליטות.
<הילה ביניש: הוא התחייב.
דוד אמסלם: נחמד שהוא קיים, אבל אני מניח שמישהו בזרועות הממשלתיות צריך להוביל את זה.
<הילה ביניש: מי שמוביל את זה ברמת המדינה זה המשרד להגנת הסביבה, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל מקצועית, משתף את כל מי שאמור להיות חלק מזה, את כל השוק.
<הילה ביניש: כדי שזה ייושם צריך מנהיגות ממשלתית.
<הילה ביניש: אני חושבת שהוועדה הזאת, ביחד עם הפחתת פליטות גזי החממה וועידת פריז, יכולה בחצי השנה הקרובה- - -
דוד אמסלם: אגיד לך משהו, בואי נעצור פה שנייה וארצה ממך משהו.
דוד אמסלם: אני אדם ממוקד מאוד.
דוד אמסלם: הייתי רוצה שתבואי אלי, אולי ל-3-4 דקות, ותסבירי לי.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על הבנייה.
דוד אמסלם: אם מדברים על גזי חממה אז אנחנו בסרט אחר.
דוד אמסלם: הייתי מציע, כל אחד יביא את הפזל הקטן שלו, בואו נקדם אותו ויכול להיות שבתמונה המצרפית כל התמונה תסתדר.
דוד אמסלם: תדברי אתי על הבנייה ואז נראה איך אנחנו מקדמים פה ישיבה ספציפית על הנושא.
<הילה ביניש: תודה.
דוד אמסלם: מרים גרמז, בבקשה.
<מרים גרמז: תודה רבה.
<מרים גרמז: אני מנכ"לית עמותת "שומרה לסביבה טובה".
<מרים גרמז: אנחנו ארגון סביבתי עם מיקוד על קיימוּת סביבתית-חברתית במגזר האורבני.
<מרים גרמז: פרויקט הדגל שלנו בשנים האחרונות הוא בנושא מִחזור מים אפורים.
<מרים גרמז: רק מתוך הקונטקסט הזה, של החשיבות של שימור מים, אם זה במִחזור מים אפורים או כל צורה אחרת- - -
דוד אמסלם: מה זה "מים אפורים"?
<מרים גרמז: "מים אפורים" הם מים אחרי שימוש בתוך מבנה.
<מרים גרמז: השימוש החוזר במקום הלוקלי.
<מרים גרמז: זה אחת האפשרויות של שימור מים ברמה עירונית-אזורית מתוך ארגז הכלים של תכנון רגיש למים.
<מרים גרמז: זה פשוט מעניין מאוד, אלא אם כן פספסתי כאן משהו, לא שמעתי, עם כל האקו-סיסטם הרחב המשפיע על שינוי האקלים, על המרכיב של מים.
<מרים גרמז: אנחנו צריכים לזכור, למרות שישראל יצאה מהמצוקה המרבית של משבר המים, שאם לא ניקח צעדים גם לשמר מים ואם נהיה כאילו במצב רגוע בגלל שיש לנו התפלה, נמצא את עצמנו בעוד 20 שנים ממשיכים להוסיף עוד מתקני התפלה במקום זה שהתחלנו ליישם לטווח רחוק כל מיני צורות של שימור מים שיכולות לחסוך לנו מתקן התפלה אחד או שניים.
<מרים גרמז: זה גם תורם לנושא של "אכילת חופים", אנרגיה וגם לכל הנושא של הובלת מים ממקורות מים לערים וכדומה.
<מרים גרמז: זה גם נושא של אנרגיה.
<מרים גרמז: מעבר לזה שאנחנו יודעים שבעולם כולו יש מצוקה הולכת וגוברת למשאב המאוד-מאוד יקר הזה שקוראים לו מים.
<מרים גרמז: זה דבר אחד.
<מרים גרמז: רק עוד דבר קטן, מבחינת האקו-סיסטם, מדברים כאן כל הזמן על אנרגיות מתחדשות.
<מרים גרמז: לא שמתי לב שדיברו על דלקים חלופיים.
דוד אמסלם: דיברו פה גם על דלקים חלופיים.
<מרים גרמז: סליחה, אז בסדר גמור.
<מרים גרמז: תודה.
דוד אמסלם: טובה אבן-חן, בבקשה.
<טובה אבן-חן: שלום.
<טובה אבן-חן: אני חברה בוועד המנהל של ארגון "תחבורה בדרך שלנו".
<טובה אבן-חן: דיברו פה הבוקר, ואמר גם גיל פרואקטור, על תיעדוף של תחבורה ציבורית, הסטת הרכב הפרטי לתחבורה ציבורית.
<טובה אבן-חן: רבותי, אף אחד שמגיע עם הרכב שלו לתל-אביב לא רוצה לעלות על אוטובוס היום כי אין מספיק אוטובוסים, כי אין תיעדוף לנת"צים וכי אין חשיבה מערכתית איך לעשות את זה.
<טובה אבן-חן: אנחנו עומדים בפני הזדמנות פז.
<טובה אבן-חן: הם אומרים: 6 שנים.
<טובה אבן-חן: אני אומרת: 7 שנים רעות עומדות לפנינו בתל-אביב.
<טובה אבן-חן: הייתי מבקשת שתצא מפה קריאה לעצור לעוד חודש את העשייה, את החפירות של הרכבת הקלה בתל-אביב ולהוסיף עוד 300 אוטובוסים, תיעדוף לתחבורה ציבורית, איסור על כניסה של רכב פרטי למטרופולין.
<טובה אבן-חן: זה יהיה מינוף, 7 שנים שיהיו מינוף לכל עם ישראל לעשות משהו מועיל בנושא הזה, שאני מברכת שהוא בכלל נכלל בארגוני סביבה.
<טובה אבן-חן: תודה רבה.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, התבלבלנו בוועדה.
דוד אמסלם: אנחנו בוועדה הזאת לא עוסקים בתכנון תחבורה ציבורית.
דוד אמסלם: אני חושב שגם נכנסת להיבט אחר, שאני מכיר אותו מירושלים.
דוד אמסלם: אני גם ניהלתי תוכנית-אב לתחבורה ורכבת קלה פה.
<טובה אבן-חן: אתה לא רוצה לדבר על זה.
<טובה אבן-חן: ..
דוד אמסלם: לא, זה סיפור אחר.
דוד אמסלם: זה כבר דורש שבוע עיון.
דוד אמסלם: לא יום עיון אלא שבוע עיון.
דוד אמסלם: שמעון רדליך, בבקשה.
<שמעון רדליך: תודה.
<שמעון רדליך: אני מנכ"ל "תמהיל – הופכים אבנית ליתרון".
<שמעון רדליך: אדוני היושב-ראש, אמרת שאתה רוצה לעזור למשרדי הממשלה בקידום הנושא שדנו בו היום.
<שמעון רדליך: אני בתור חריג מבקש מאוד ממך שתעזור למשרד להגנת הסביבה המקסימים ותורה פורמלית בסיכום למשרד האנרגיה שיכיר בזה שאבנית מהווה בזבוז אנרגיה ואפשר לטפל בה נכון.
<שמעון רדליך: לא למנוע את האבנית, כי היא מינרלים חשובים לבריאות, אבל כאשר משרד האנרגיה יכיר באבנית אז סעיף חימום מים שנכנס בתוכנית יוריד לנו 2 טון.
דוד אמסלם: כל מה שאמרת לא קשור לדיון שלנו, לא בסיכום ולא בדיון.
דוד אמסלם: אחרון הדוברים, ד"ר יובל ארבל, בבקשה.
<יובל ארבל: אני מדען המים, אחראי תחום מים ואנרגיה בארגון "אקו פיס – מזרח תיכון".
<יובל ארבל: הזכירו פה את נושא המים.
<יובל ארבל: צריך להבין, המים הם 8% ממשק החשמל בארץ, הפקת מים בארץ ואספקתם.
<יובל ארבל: ישראל מספקת מים לשכנים, לירדן, לרשות הפלסטינית.
<יובל ארבל: פתחנו ביוזמה שתאפשר לעשות חלופת מים וחשמל עם ירדן.
<יובל ארבל: התחלנו בדיקת היתכנות עם שורה של יועצים, כלכלנים, מדעני מים, מדעני אנרגיה ואנחנו בודקים אפשרות של הקמת שדות אנרגיה סולרית ואנרגיית רוח בירדן על מנת שישראל לא תהיה יותר רק אי אנרגטי אלא תוכל לקבל במידה מסוימת חשמל מירדן, לפחות בתמורה למים שישראל מספקת לירדן.
<יובל ארבל: בצורה כזאת אפשר יהיה גם לצמצם פליטות גזי חממה.
<יובל ארבל: מי שרוצה לדעת עוד, יש לי פה נייר.
<יובל ארבל: מילה אחת על מה שהיושב-ראש אמר פה, שלפחות נעצור את פליטת גזי החממה.
<יובל ארבל: מה שגיל פרואקטור הציג כאן ביחד עם חזי ליפשיץ, מה שהוועדה מתכננת כרגע, אם לא הבנתם, זה להגדיל ב-25% את פליטת גזי החממה של ישראל יחסית ל-2005.
<יובל ארבל: אם נבוא כך לפריז אנחנו ממש נתבייש.
<יובל ארבל: מישהו אמר שזה אתגר לאומי להתמודד עם החרמות, עם כל הבעיות שישראל עומדת מולן.
<יובל ארבל: אם נבוא כך לפריז זה יהיה בושה גדולה.
<יובל ארבל: אנחנו חברים ב-OECD, אנחנו חייבים להראות שם מדד אמיתי של הפחתת פליטות גזי חממה, ולא רק לנפש אלא באמת הפחתה בפליטות גזי חממה.
<יובל ארבל: תודה רבה.
דוד אמסלם: תודה רבה לכל המשתתפים.
דוד אמסלם: כפי שציינתי, אנחנו נעקוב ונעשה.
דוד אמסלם: תומר רוזנר, היועץ המשפטי לוועדה, מבקש לשאול שאלה.
<תומר רוזנר: יש לי שאלה לסמנכ"לית המשרד להגנת הסביבה.
<תומר רוזנר: שמעתי פה בסיפוק שהקמתם "סנהדרין" קטנה של ועדה בין-משרדית שמונה 70 חברים.
<תומר רוזנר: זה בהחלט תקדים.
דוד אמסלם: בסנהדרין יש 71 חברים.
<תומר רוזנר: חסר לי האחד.
<תומר רוזנר: גם חברת הכנסת זנדברג שאלה, האם ארגוני הסביבה שותפים בתהליך הזה?
<גיל פרואקטור: חלק מארגוני הסביבה.
<שולי נזר: קודם כול, הם חברים.
<שולי נזר: אם הם שותפים – תשאל אותם.
<תומר רוזנר: לא הבנתי את התשובה.
<שולי נזר: התשובה היא כן.
<שולי נזר: בהחלט חשוב לנו מאוד שהם יהיו מעורבים.
דוד אמסלם: להתראות בישיבה הבאה.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא זיהום אויר במפרץ חיפה והשלכותיו.
דוד אמסלם: הדיון מתקיים בעקבות הצעה לסדר שהגישו חברי הכנסת יעל גרמן, דב חנין, ירון מזוז, איתן כבל ותמר זנדברג.
דוד אמסלם: בינתיים נמצאים פה רק חברי הכנסת יעל גרמן ודב חנין אז אנחנו ניתן קודם כל למציעים לדבר, לאחר מכן ידברו חברי הכנסת הנוספים ולאחר מכן נעשה סבב קצר, שהייתי מבקש שהוא יהיה תכליתי ובלי לחזור על דברים שנאמרו.
דוד אמסלם: דרך אגב, בישיבות אצלי לא חייבים לדבר, אם למישהו אין מה להוסיף על דברי חברו לא צריך.
דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת יעל גרמן, בואו נעשה את זה בתמצית.
יעל גרמן: אני רוצה להתחיל בברכה ולהודות לך, אדוני היושב-ראש, על הדיון הזה, אני חושבת שזה דיון מאוד מאוד חשוב.
יעל גרמן: מפרץ חיפה הוא אחד המקומות המזוהמים ביותר במדינת ישראל, שלוקה גם בתחלואה מאוד מאוד גבוהה.
יעל גרמן: גם המשרד לאיכות הסביבה יאשר את הממצאים האלה וגם כמובן משרד הבריאות.
יעל גרמן: זה אזור שלהערכתי לא טופל כראוי עד היום.
יעל גרמן: למרות שניסו ולמרות שבאים ואומרים לנו שזיהום האוויר ירד, עדיין אנחנו רואים נתונים ממש מבהילים, הן מבחינת התחלואה, כמו שאמרתי, והן מבחינת הזיהום.
יעל גרמן: אתה ביקשת לקצר ואני בטוחה שיהיו רבים שידברו ולכן אני רוצה לעלות כמה נושאים ממש בנקודות ובסופו של דבר להעלות הצעה מה אנחנו, כוועדת הפנים שממונה גם על כל הנושא של הגנת הסביבה ואיכות הסביבה, יכולים וצריכים למעשה לדרוש מהרשויות.
יעל גרמן: אני רוצה להזכיר את דוח מבקר המדינה שהתפרסם ממש לפני כשבועיים או שלושה שקובע כי לזיהום האוויר יש השפעות שליליות על בריאות האדם.
יעל גרמן: גם ארגון הבריאות העולמי, ה-WHO - - -
דוד אמסלם: הדוח חידש לנו הרבה, לא ידענו עד עכשיו שזיהום האוויר גורם לבעיות תחלואה, עכשיו אנחנו יודעים.
יעל גרמן: לפני כשנה, פחות משנה, ארגון הבריאות העולמי קבע את זיהום האוויר כאחת הסיבות לסרטן.
יעל גרמן: לא רק לאסטמה.
יעל גרמן: אנחנו ידענו על מחלות בדרכי הנשימה, ידענו גם אפילו על מחלות לב, אבל יש היום אישור מארגון הבריאות העולמי שזיהום אוויר גורם לסרטן, ומכיוון שכך, אנחנו רואים את הפחתת זיהום האוויר כמטרה מספר אחת כדי להוריד את התחלואה בארץ, וכמובן באזור מפרץ חיפה ובאזור חיפה, מפני ששם, כמו שפתחתי ואמרתי, יש ריכוז מאוד גבוה.
יעל גרמן: זה דבר ראשון שרציתי לומר.
יעל גרמן: דבר שני, אנחנו מדברים על חיפה אבל למעשה זה לא רק חיפה.
יעל גרמן: חייבים לזכור שכשאנחנו מדברים על האזור של חיפה אנחנו מדברים גם על עכו, גם שם הנתונים מבהילים, על כל אזור הקריות, על נשר ועל כל האזור שבין לבין, לרבות יישובים יהודיים, ערביים, דרוזיים וכו'.
יעל גרמן: מדובר על אוכלוסייה של כ-600,000 בני אדם, ואולי אפילו יותר, שסובלת מהמצב הזה שנים רבות.
יעל גרמן: קודם כל, אני רוצה לומר תודה לחבר הכנסת דב חנין, שלמעשה טיפל בנושא בתפקידו כיושב-ראש ועדת משנה של ועדת הפנים, ועדת משנה שממש עסקה אך ורק בנושא ואפילו גרמה לכך שיצא אותו מסמך של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שאני לא אצטט אבל הוא מסמך מאיר עיניים.
יעל גרמן: אני רוצה להציע לך, אדוני היושב-ראש, להקים שוב את הוועדה בראשותו של דב חנין, שמתמצה בנושא, אני חושבת יותר מכול אחד אחר.
<לאה קריכלי: הוא לא חבר ועדה, הוא לא יכול.
יעל גרמן: הוא לא יכול להיות?
דוד אמסלם: אולי תתחלפו ואז נקים ועדה.
יעל גרמן: אני אהיה מוכנה גם לעמוד אבל - - -
מיקי רוזנטל: אפשר למנות אותו לממלא מקום ואז הוא יכול.
דוד אמסלם: שמעתי את ההצעה, אני אתייחס אליה בהמשך.
יעל גרמן: זו אחת ההצעות הקונקרטיות.
דוד אמסלם: עזבי את הקטע הפרסונלי.
יעל גרמן: אני באמת עוזבת את הקטע הפרסונלי, זה ממש לא חשוב.
יעל גרמן: מה שיותר חשוב, שתהיה תת-ועדה שתמשיך לעסוק בנושא ובאמת תקבל.
יעל גרמן: רגע, מספר הצעות שאני מבקשת להציג, קונקרטיות – כמו שאתה אוהב – נקודות לפעילות.
דוד אמסלם: עד עכשיו זו היתה הקדמה?
יעל גרמן: אני חושבת שצריך במידית להתאים את התקינה לפליטות המזהמים למיניהם, כיול הניטור והרחבתו לערכי היעד ולא לערכי הסביבה, שהם ערכים יותר מחמירים מערכי הסביבה.
יעל גרמן: אני חושבת שצריך להחמיר משמעותית את האכיפה, את הפיקוח ואת הניטור של כל החומרים המזהמים.
יעל גרמן: אני משערת לעצמי שבמהלך היום יבואו וידברו על כך, וידברו על כך שחסר כוח אדם וחסר תקציב, וצריך לבקש מהמשרד להגנת הסביבה שייתן את התקציבים המתאימים כדי שניתן יהיה לנטר את כל החומרים המסוכנים.
יעל גרמן: אני מבקשת שייעשה סקר סיכונים חדש, נוסף ומעודכן, בכל אזור מפרץ חיפה, לכל המפעלים המזהמים.
יעל גרמן: יש להשתמש באנרגיה ירוקה ולעודד שימוש באנרגיה ירוקה להורדת הזיהום.
יעל גרמן: כמו שאמרתי, יש להגביר את הניטור והמחקר אבל לא רק בעניין החומרים המסוכנים אלא גם ברמת הקרינה המסוכנת ותוצאותיה.
יעל גרמן: אני מאוד ממליצה, ואני חושבת שכולנו ניתן יד לכך, שהתחבורה הציבורית, ובעיקר ה"מטרונית", תעבור לשימוש בחשמל, וכמובן כמובן לשנות באופן מהותי את סוגי התעשייה באזור מפרץ חיפה, להעביר את אותם מפעלים מזהמים כמה שניתן יותר רחוק, להכין תוכנית חמש-שנתית, עשר-שנתית, שבסופו של דבר תעביר את המפעלים האלה.
יעל גרמן: אני יכולה לספר לך, אדוני היושב-ראש, ולנוכחים, שכראש עיריית הרצליה אני גרמתי להעברתו של אחד המפעלים המזהמים והמסוכנים שהיו לנו, מפעל חמצן ואורגון שהיה באזור חיפה וגם סגרתי מפעלי מלט שהיו מזהמים.
יעל גרמן: ניתן לעשות את זה, צריך לעשות, ואני מקווה שאנחנו נצא מכאן עם ההמלצות האלה.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דב חנין, ואחרי זה נעבור לדני.
דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על קיום הדיון החשוב הזה.
דב חנין: אני מצטרף לכל דבריה של חברת הכנסת גרמן ואני לא אחזור עליהם.
דב חנין: אחד הדברים החשובים בעבודת הכנסת זו היכולת שלנו לבצע המשכיות בין הוועדות שלנו ובקדנציה הקודמת אכן נעשתה עבודה מאוד מאומצת על ידי ועדת המשנה, שהיתה לי זכות להיות חבר בה, שעסקה בסוגיות מפרץ חיפה.
דב חנין: דוח ועדת המשנה הוצג בפני מליאת ועדת הפנים של הכנסת וועדת הפנים בראשות חברת הכנסת דאז מירי רגב אימצה את הדוח.
דב חנין: בדיון שהשתתפו בו כל הגורמים הרלוונטיים, ראשי ערים, ראש עיריית חיפה וכדו', אנחנו אמרנו שמבחינתנו –אנחנו וראשי הרשויות, נציגי משרדי הממשלה והגורמים האחרים שהיו מסביב לשולחן – שהדוח הזה של ועדת המשנה, כפי שאומץ על ידי ועדת הפנים, צריך להיות תוכנית עבודה שממנה צריך בעצם להתקדם.
דב חנין: אני כמובן לא רוצה לפרט כאן את כל הממצאים והמסקנות של הדוח אבל בגדול, המרכז של הדוח הוא התייחסות לשתי עובדות ידועות: רמות זיהום גבוהות, במיוחד חומרים מסרטנים, ורמות תחלואה קיצוניות, מחלות סרטן אבל לא רק מחלות סרטן.
דב חנין: בין שני הנתונים הדרמטיים האלה, של רמות זיהום גבוהות ושל רמות תחלואה גבוהות, חייב להתקיים קשר ברמה של מדיניות ציבורית שצריכה להיות מדיניות ציבורית מאוד נחושה, תקיפה וחד-משמעית.
דב חנין: במרכזה של המדיניות הציבורית שנדרשת במפרץ חיפה חייבת להיות תוכנית להפחתה דרסטית של רמות הזיהום.
דב חנין: כדי שתוכנית כזאת תעבוד הגיע הזמן לבחינה לאומית של נושא התעשיות והחומרים המסוכנים, שאנחנו צריכים לבחון בה איזה תעשיות וחומרים מסוכנים אנחנו באמת חייבים לקיים בתחומי מדינת ישראל.
דב חנין: אחרי שנבחן איזה חומרים ותעשיות אנחנו צריכים לקיים בתחומי מדינת ישראל צריך לבחון איפה אנחנו רוצים למקם את התעשיות ואת החומרים המסוכנים האלה.
דב חנין: מפרץ חיפה, שהוא אזור מאוד מאוד מאוכלס, אזור שנמצא על קו שבר גיאולוגי של שבר יגור, אזור שנמצא בטווח פגיעה של טילים ומצבים של מלחמות שיכולות להתרחש, למרבית הצער, בארצנו, הוא האזור הלא מתאים לאחסן בו או לרכז בו תעשיות וחומרים מסוכנים.
דב חנין: אז הפחתה דרסטית של סיכונים סביבתיים, של זיהומים ושל חומרים מסוכנים זה מה שצריך לבצע, אבל אנחנו אמרנו בדאגה שמה שאנחנו רואים במציאות זה דווקא תוכניות שהמשמעות שלהן היא הגדלה של זיהומים, במיוחד שלוש תוכניות שנמצאות כרגע על השולחן: התוכנית להרחבת הפעילות במתחם בז"ן, התוכנית של קרקעות הצפון ותוכנית הנמל החדש.
דב חנין: התוכניות האלה בוודאי לא יכולות להיות מאושרות בניגוד מוחלט לכל הכיוון האסטרטגי שאנחנו רוצים לקדם.
דב חנין: נמצא לפנינו גם דין וחשבון של רשות פארק הקישון, גם סוגיה שהתייחסנו אליה.
דב חנין: גם כאן ישנה סכנה גדולה שבמקום להגן על פארק הקישון אנחנו נפגע בו עוד יותר כדי בעצם לאפשר על חשבונו ובמקומו לקדם פרויקטים מזהמים ומסוכנים.
דב חנין: לכן, בשורה התחתונה, אדוני היושב-ראש, אני מציע שהוועדה הזאת תמשיך מהנקודה שהוועדה הקודמת הפסיקה ואנחנו נדרוש תשובות ענייניות מכול משרדי הממשלה ביחס לממצאים שלנו בקדנציה הקודמת, ונעמוד באופן מאוד נחוש על הדרישות שלנו להפחית זיהומים ובטח שלא להרחיב אותם מעבר למה שקיים היום.
דוד אמסלם: תודה רבה לך, חבר הכנסת דב חנין.
דניאל עטר: בוקר טוב לך, אדוני היושב-ראש.
דניאל עטר: תודה לסגן השר שמכבד אותנו בנוכחותו.
דניאל עטר: הייתי רוצה לדעת קודם כל אם יש כאן נציגים של משרד הבריאות והמשרד להגנת הסביבה?
<אהוד קלינר: משרד הבריאות.
דניאל עטר: אולי שיציגו את עצמם, שנדע מול מי אנחנו מדברים?
דוד אמסלם: עוד מעט, אנחנו הזמנו אותם, עוד מעט אנחנו ניתן להם את רשות הדיבור.
דוד אמסלם: יש פה גם נציגים של המשרד להגנת הסביבה וגם של משרד הבריאות.
דניאל עטר: אני, כהרגלי, אשתדל להיצמד לבקשה שלך לא לחזור על דברים שאמרו קודמי ואני מניח שיהיה לנו הרבה מה לומר גם בהמשך הדיון, אחרי שנשמע את הנוכחים.
דניאל עטר: אבל, אני חייב לציין שלפעמים יש תחושה שאנחנו מאבדים את סדרי הקדימויות, את מי אנחנו משרתים.
דניאל עטר: אם אנחנו משרתי הציבור וכבר ברור לכולם מה קורה במפרץ חיפה, שלוש התוכניות שאושרו – אני לא יודע איך היד לא רעדה למי שחתם עליהן ואישר אותן – הולכות להחריף את המצב.
דניאל עטר: זה לא שיש דרישה או כוונה לסלק משם את כל הפעילות המתקיימת, אבל ברור לנו לגמרי שהעלויות הכוללות המקיפות את סך הפעילות שתומכת כדי לשמור על בריאות הציבור וכן הלאה, הן הרבה יותר גבוהות מהעלות הנדרשת על מנת להתאים את התפקוד של המפעלים הקיימים, עוד לפני שלוש התוכניות שדיבר עליהן חברי, חבר הכנסת חנין.
דניאל עטר: אני חושב שבמציאות הקיימת היום, וכדי לקצר את דברי, הייתי אומר שהדבר הנכון ביותר הוא שתתקבל החלטה – אני לא יודע מה הסמכות שלנו לקבל החלטה ביחס למשרד לאיכות הסביבה אבל אין ספק בכלל שאם השר לאיכות הסביבה היה משתמש בסמכות שניתנה לו מתוקף חוק אוויר נקי מ-2011, שמאפשר להכריז על המקום כמקום מזוהם, אני לא זוכר את ההגדרה המדויקת, אבל אין ספק שזה נותן גם לרשויות המקומיות בסביבה וגם לשאר מוסדות המדינה, כולל משרדי הממשלה, מספיק זמן לעצור את הכול, לבחון את כל הסוגיה מחדש, לתת פתרונות אחרים שיהיו לשביעות רצונו של הציבור, שאותו אנחנו משרתים, בשבילו אנחנו כאן, לא רק בשביל בעלי ההון.
דניאל עטר: זה נותן גם לבדוק את שאר הסוגיות, הפעילות הכלכלית שנעשית במקום, לאן הייצוא ממנה, מה אחוז הייצוא ממנה, כמה מתוך זה הולך לטורקיה וכן הלאה, והאם אזרחי מדינת ישראל צריכים לשלם בבריאותם ובבריאות ילדיהם בשביל לחזק כלכלות של בעלי הון וכן הלאה.
דניאל עטר: דבר נוסף, אני חושב שאנחנו צריכים להבין גם את המשמעות הביטחונית, הסכנה הביטחונית, לאור העובדה שאנחנו יודעים – במלחמת לבנון השנייה נחשפנו לעובדה שכמעט כל שטחה של מדינת ישראל בטווח הטילים של חיזבאללה ושל אחרים.
דניאל עטר: זאת אומרת, אם לוקחים את טווח הטילים של חמאס מעזה וטווח הטילים של חיזבאללה מלבנון – כל שטח מדינת ישראל מכוסה.
דניאל עטר: דבר כזה, בליבת אוכלוסייה של קרוב למיליון תושבים, בטווח הפגיעה של מפעלים כאלה – מה אומרת מערכת הביטחון בהקשר הזה ומה אנחנו צריכים ויכולים לעשות כדי למנוע פגיעה עתידית, שאחר כך לא נוכל להצטער אליה?
דב חנין: אדוני היושב-ראש, רק משפט אחד ששכחתי.
דב חנין: זה פשוט משפט כל כך מקומם שאי אפשר לעבור עליו לסדר-היום.
דב חנין: חברת נמלי ישראל מתנגדת להקמת פארק הקישון משני עברי הנחל בטענה שהפארק יגביל את השימוש בחומרים מסוכנים.
דב חנין: אגב, לא רק הפארק יגביל את השימוש בחומרים מסוכנים, גם העובדה שיש מיליון בני אדם שם.
דב חנין: אז אולי כדאי שנחליט מה עדיף לנו – חומרים מסוכנים או מיליון בני אדם?
זוהיר בהלול: בוקר טוב, אדוני, אני מודה לך על הדיון הזה.
זוהיר בהלול: אני מתגורר באזור הזה, אני נולדתי בחיפה ומתגורר בעכו, כלומר כמעט כל חיי אני משייט באזור הזה.
זוהיר בהלול: אם הזדקקת להגדרה, דניאל עטר, חבר הכנסת המכובד, חברי ורעי, אז צריך להכריז על המקום הזה ללא פשרות "אזור מוכה אסון".
זוהיר בהלול: ברגע שמכריזים על האזור הזה "אזור מוכה אסון" לפחות אנחנו מבינים היכן אנחנו נמצאים.
זוהיר בהלול: אין הגדרה אחרת.
זוהיר בהלול: אני אולי לא כל כך בקיא כמו גברתי שרת הבריאות לשעבר וכמו דב חנין, שוודאי שוחים בחומרים האלה, אבל אני יכול להביא לכם סיפור קטנטן, סיפורי האישי.
זוהיר בהלול: רעייתי ז"ל נפטרה בגלל מחלת הסרטן.
זוהיר בהלול: עד שנקטלה וכאשר המחלה הזו טרפה את גופה לא ידענו ועודנו איננו יודעים מנין באה המחלה הארורה והקטלנית הזאת.
זוהיר בהלול: מותר לי כאיש וכאדם שחווה טרגדיה לחשוב באופן אינסטינקטיבי שאולי העובדה שהתגוררנו במקום הארור והמזוהם הזה זו הסיבה שגרמה לקטילתה של רעייתי ז"ל.
זוהיר בהלול: אינני יודע כמה בני אדם באזור מפרץ חיפה נאנקים מהמחלה הזאת, מחלת הסרטן, לכל חולה מותר לחשוב שהסיבה היא האזור המזוהם הזה.
זוהיר בהלול: מה יותר חשוב במדינה מרתקת כמו מדינת ישראל – האדם או התעשייה?
זוהיר בהלול: אז אני מבין שזה קשר גורדי והאדם לא יוכל לחיות ללא שגשוגה של התעשייה, אבל, מצד שני, האם בני בריות יכולים לחשוב שהתעשייה יכולה לקטול אותם בעודם באבם ובשיאם?
זוהיר בהלול: בעוד החלומות שמלווים אותם הם חלומות של תוכניות, של סיפורים, של משפחה שצריכה לגדול ואנשים שצריכים לחיות בצלם האל?
זוהיר בהלול: ומדינת ישראל, שהיא סיפור מרתק, איננה מצליחה לפחות להודות בפשע האנושי הזה.
זוהיר בהלול: אדוני סגן שר הפנים, זה פשע כלפי האנושות ברגע שמדינת ישראל, על זרועותיה ושלטונותיה ורשויותיה, שותקים שתיקה רועמת עד היום הזה מבלי מעש.
זוהיר בהלול: כי אם דב חנין, חברי ורעי, אומר שפארק הקישון יכול למנוע את הסיכונים כדי שהתעשייה תמשיך לשרוד, אז אני חושב שאין אמירה יותר קפקאית ואלימה יותר מהאמירה הזאת.
זוהיר בהלול: אני מה שאני יכול לומר לכם, צריך להילחם עד זוב דם באילי ההון שחושבים שהם יכולים לתקתק ולהדפיס כספים על חשבון בריאות הציבור.
זוהיר בהלול: זה לא יכול להימשך.
זוהיר בהלול: אם המדינה שותקת היא שותפה לפשע נגד האנושות.
זוהיר בהלול: צריך להכריז אם כן מיד ולאלתר על האזור הזה, אדוני יושב-ראש הוועדה, "אזור מוכה אסון", ומכאן והלאה לפעול נחרצות כדי למנוע את המפגע האלים והבלתי מובן הזה ומיד.
עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, סגן השר, בוקר טוב לכולם.
עבדאללה אבו מערוף: אין על זה ויכוח אפילו, לא צריך להזכיר שהדיון והנושא הזה הוא העיקרי ביותר לחיי בני אדם ובכלל למדינה ולאזרחים, אזור גדול מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא רק מודע לבעיה, אני מכיר את הבעיה הרבה שנים.
דוד אמסלם: אגב, ד"ר אבו מערוף הוא רופא בהשכלתו ובמקצועו.
עבדאללה אבו מערוף: בתור רופא שגר באזור וגם עובד בחיפה, ובכלל פעיל בעניין הזה הרבה זמן בשיתוף עם חברי היקר דב חנין, איכות הסביבה, הירוקים וכולם, היו לנו הרבה פעילויות שם שנמשכו שנים רבות.
עבדאללה אבו מערוף: לכן, לדבר על משהו מדעי – הנושא נחקר 20 אלף פעם, אין כאן מה להוסיף מבחינת מדע, צריך לנקוט צעדים, זה הכול, אם יקרים לנו חיי בני אדם.
עבדאללה אבו מערוף: זו עובדה שהאזור ממש נגוע, זה לא רק אזור מוכה אסון, כמו שאמר חבר הכנסת זוהיר, זה משהו גדול, ענק.
עבדאללה אבו מערוף: ולא רק המחלות שהזכירה השרה לשעבר יעל גרמן, גם מחלות עור, דרך אגב, ואנחנו לא נזכיר אותן עכשיו, יש הרבה.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר על הנזק – נזק יש, נזק עצום מאוד.
עבדאללה אבו מערוף: אם נשווה את הנזק שנגרם לבריאות, עם "הנזק" של הכסף – שורה תחתונה אנחנו מדברים על כסף, תוכנית יש, צריך צעדים, ואומרים שהצעדים עולים כסף.
עבדאללה אבו מערוף: אז מה עולה יותר: חיי בני אדם – שזה גם עולה הרבה כסף:
עבדאללה אבו מערוף: טיפול במחלות סרטן, מחלות עור, אסטמה, ילדים וכו', באזור גדול, נחשב את זה למשך שנים רבות ונוסיף את מה שעוד יתפתח – לעומת מה שנשקיע בתוכנית?
עבדאללה אבו מערוף: התוכנית צריכה להיות תוכנית לא רק של משרד אחד, המשרד להגנת הסביבה, אלא תוכנית רב-תחומית של כל המשרדים, תוכנית לאומית להצלת המפרץ וכל האזור.
עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שיש תוכניות אבל הן תקועות במקום עכשיו.
עבדאללה אבו מערוף: יש לעשות שני דברים: לעשות מניעה ולהעביר מפעלים, והדבר השלישי הוא להעביר אוכלוסייה, אם ניתן להעביר אוכלוסייה משם ולהשאיר את האזור בלי אוכלוסייה.
עבדאללה אבו מערוף: אז נשאר לנו לנקוט בצעדים האופרטיביים הנכונים, החשובים והדחופים ביותר ולהתחיל באמת לעשות צעדים.
עבדאללה אבו מערוף: עניין פארק קישון – אני חושב שכאן אין מחלוקת, העניין ברור וצריך רק לשמור עליו בלי פשרות בכלל.
עבדאללה אבו מערוף: שורה תחתונה, אם זה עניין של כסף, אז, בבקשה, הנה משרדי הממשלה וסגן השר, אפשר לעשות.
עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק ועדת משנה, ועדת משנה זה בסדר, שהיא תמשיך – ואני בעד אם יש אפשרות מבחינה חוקתית שחבר הכנסת דב חנין יהיה חבר ועדה – נמשיך בזה, אבל באמת צריכה להיות תוכנית גדולה ורחבה וזו אחריות המדינה מול משרדי הממשלה.