GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהודה ולד: העליתי את הנקודה שכרגע לא נמצא מנכ"ל ברבנות הראשית ואני מקווה שתחתך הדברים יחזרו.
דוד אמסלם: עורכת דין קרן הורביץ בבקשה.
<קרן הורוביץ: שמי עורכת דין קרן הורביץ ממרכז רקמן לקידום מעמד האישה באוניברסיטת בר אילן.
<קרן הורוביץ: אני רוצה להעלות נקודה שאני חושבת שאפשר לעשות בה שינוי ובאופן מידי יחסית.
<קרן הורוביץ: אין נשים בהנהלת משרד הדתות.
<קרן הורוביץ: אין נשים בבתי הדין הרבניים.
<קרן הורוביץ: לפי נתונים של נתונים שירות המדינה, האגף לשוויון מגדרי, אין בהנהלת המשרד לשירותי הדת נשים וגם בדרגות הגבוהות עד 2012 לא היו נשים בכלל, ב-2013 רואים שינוי קטן 13% נשים בדרגות ניהוליות גבוהות.
<קרן הורוביץ: בהנהלת בתי הדין הרבניים המצב אפילו קשה יותר.
<עודד פלוס: יש סמנכ"לית.
<קרן הורוביץ: אני מדברת על דו"ח של נציבות שירות המדינה.
<קרן הורוביץ: אני חושבת שזה מקור אמין לנתונים.
<קריאה: אבל יש גם מציאות והיא לא כזו.
רחל עזריה: היא מראה באחוזים.
<עודד פלוס: את חייבת לראות, אני יושב רק עם נשים.
<קרן הורוביץ: אני חייבת לומר שנציבות שירות המדינה היא הגוף הרשמי שמפרסם את נתונים על נשים בשירות המדינה.
<קרן הורוביץ: אלה לא נתונים שאני אספתי, אלה נתונים משירות המדינה.
<קרן הורוביץ: השורה התחתונה היא שאפשר לעשות שינוי בהקשר הזה זה עניין של מדיניות.
<קרן הורוביץ: אפשר להכניס נשים בדרגים הניהוליים.
<קרן הורוביץ: אפשר להכניס נשים גם להנהלת בתי הדין הרבניים.
<קרן הורוביץ: אפשר למנות מנכ"לית קבועה, אפשר למנות עוזרות משפטיות.
<קרן הורוביץ: אפשר לעשות את זה, זה בידיך.
<שלמה בן עזרא: אני רוצה בשם רבני ההתיישבות לברך את השר.
<שלמה בן עזרא: השבוע נכנסנו לפגישה אצל המנכ"ל עודד פלוס והרגשנו רוח חיובית ונכונות לפתור את הבעיות למצוקת הרבנים בהתיישבות, של כל נושא ההתיישבות, כולל הבלניות כמו שהזכיר השר.
<שלמה בן עזרא: אנחנו רוצים לחזק את ידם ונאמר להם ברוכים תהיו.
דוד אמסלם: הדוברת האחרונה לפני השר היא עורכת-דין ציפורת שימל.
<ציפורת שימל: שמי ציפורת שימל מ"אמונה" תנועת הדתית הנשית לאומית.
<ציפורת שימל: אני רוצה להתייחס בקצרה לכמה נושאים, למרות שביחס לחלוקה פה בין גברים לנשים מסביב לשולחן, אני חושבת שצריך לפחות להכפיל את הזמן שלי.
<ציפורת שימל: אני רוצה להתייחס בקצרה לשני נושאים: הראשון, דיבר עליו כבוד השר, הנושא שעלה בהסכמים הקואליציוניים לגבי העברת בתי הדין הרבניים ממשרד המשפטים למשרד הדתות.
<ציפורת שימל: אנחנו תוהים באותו הקשר לגבי השיקולים הענייניים שהצריכו את המעבר הזה.
<ציפורת שימל: הרי גם כבוד השר דיבר על כך שבתי הדין הדרוזים והשרעיים, שגם הם בתי דין דתיים, גם עוברים למשרד הפנים.
<ציפורת שימל: גם בית הדין לעבודה לא עובר למשרד התמ"ת.
<ציפורת שימל: כך שמבחינתנו לפחות, מערכת בתי הדין הרבניים נתפסת כמערכת של שפיטה.
<ציפורת שימל: ככזו, ועל מנת לחזק את התדמית הציבורית, כמו שדיבר עליה כבוד השר, מבחינתנו לא מדובר במערכת שהיא חוץ משפטית או על משפטית.
<ציפורת שימל: מערכת בתי הדין הרבניים היא מערכת משפטית וזה שהיא נתונה לרוחות פוליטיות מתחלפות לדעתנו זה יוצר את הפגיעה באימון שהציבור רוחש למערכת הזו.
<ציפורת שימל: המעבר הזה כפי שמדברים עליו, בסופו של דבר נותן את השירותים.
<ציפורת שימל: לגבי המשרד שמגדיר את עצמו כמשרד לשירותי דת, אנחנו יודעים שעל-פי חוק יסוד השפיטה, מי שנדרש למערכת בתי הדין הרבניים, הם לאו דווקא אנשים שבשום תחום אחר יגדירו את עצמם כאנשים שנזקקים לאותם שירותי דת.
<ציפורת שימל: על-פי החוק כל האזרחים, האזרחים היהודים של מדינת ישראל עוברים דרך מערכת בתי הדין.
<ציפורת שימל: לכן אנחנו לא רואים צורך להוציא את מערכת בתי הדין ממשרד המשפטים שבו הם נמצאים תחת הכנפיים שלו.
<ציפורת שימל: מילה אחת קטנה ביחס לנושא אחר, העלינו בקדנציה הקודמת את הנושא של שכר הבלניות ויזמנו דיון בוועדת הכספים בנושא הזה.
<ציפורת שימל: בכנסת הקודמת לא התקדם שום דבר מעבר לדיון הראשוני שהתנהל בעניין הזה ופנינו כמה וכמה פעמים בבקשה לדיונים נוספים.
<ציפורת שימל: מ-1975 לא השתנה ההסכם הקיבוצי.
<ציפורת שימל: תודה.
<יוסף יצחק שלוש: הרב יוסף שלוש, יושב-ראש הרבנים בהתיישבות.
<יוסף יצחק שלוש: אנחנו מברכים מאוד את כבוד השר על היבחרו.
<יוסף יצחק שלוש: הוא הוכיח את עצמו במשך השנים.
<יוסף יצחק שלוש: שמעתם פה סקירה נעימה, ברורה, בעדינות ובנחרצות.
<יוסף יצחק שלוש: שיצליח בתפקידו יחד עם המנכ"ל.
<יוסף יצחק שלוש: רציתי להעיר הערה שאף אחד לא העיר, אני אמנם יושב-ראש איגוד הרבנים בהתיישבות, אבל מדוע רבני השכונות, מזה 11,12 שנה לא מונו?
<קריאה: ברכה קטנה לכבוד השר, אני חושב שהוא הולך להיות המושיע של המשרד הזה.
דוד אזולאי: אענה בקצרה בשל הזמן הקצר שעומד לרשותי.
דוד אזולאי: עורכת הדין דברה על נשים.
דוד אזולאי: אני מביא לידיעתך שבהנהלת בתי הדין הרבנים, מנהלת המחלקה היא אישה, מנהלת המחלקת לפניות הציבור, מנהלת מחלקה לתנאי שירות דתיים.
דוד אזולאי: לגבי הנשוא של מינוי דיינים - - -
<ציפורת שימל: אני מבינה שאדוני קושר את הנושא של מינוי דיינים להעברת בתי הדין הרבנים.
דוד אזולאי: ציפיתי שאם בתי הדין הרבנים נמצאים במשרד המשפטים, שתהיה דאגה לדיינים בדיוק כמו לשופטים ולא ראיתי את זה.
דוד אזולאי: לצערי הרב, תקנים חסרים במשך שנים, לו היה בבתי המשפט כל-כך הרבה תקנים חסרים כפיש היום בבתי הדין הרבניים הייתה שערורייה.
דוד אזולאי: עד לפני שבוע ימים היה בבית הדין הגדול דיין אחד שלא יכול היה לתפקד.
דוד אזולאי: כולם ישבו סביב השולחן ולא עשו דבר.
דוד אזולאי: למעלה מ-24 תקנים של דיינים, שעד היום לא איישו אותם מכל מיני סיבות.
דוד אזולאי: אני מציע שבעניין הזה נסתכל על עצמנו בראי ונגיד שהלוואי ונגיע למצב שבתי הדין הרבנים יהיו לפחות כמו בתי המשפט במדינת ישראל ונדרוש את השוויון.
רחל עזריה: כבוד השר, עורכת דין ציפורת עסקה בנושא של בתי הדין הרבנים.
<ציפורת שימל: כבוד השר קשר את זה אוטומטית למיני הדיינים.
<ציפורת שימל: זה מעניין.
דוד אזולאי: לטעון כלפי בתי הדין הרבניים שלא עושים מלאכתם נאמנה.
רחל עזריה: אני אומרת, עסקת בזה גם כשזה היה במשרד המשפטים, גם במשרד הדתות.
רחל עזריה: נעבוד על זה שזה יהיה משנה מקום משנה מזל.
דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לגבי מוצקין.
דוד אזולאי: אני מכיר את הבעיה, היא עלתה על השולחן הזה ואמרתי אז וגם היום, זכותם של חברי הכנסת להעלות כל נושא, אבל למען הגילוי הנאות, מן הראוי להזמין את הנוגעים בדבר.
דוד אזולאי: עלתה כאן טענה שאני לא מכיר, לא בדקתי אותה.
דוד אזולאי: אני מכיר את ראש עיריית מוצקין, מן הראוי היה שאם מעלים נושא כזה, להביא את הנוגעים בדבר מסביב לשולחן.
דוד אמסלם: גם חיים דיבר אתי לפני זה, העלה את זה סגן השר אליכם, אני בטוח שזה לא הפורום להעביר את הבן אדם משפט שדה, זה לא הסיפור.
דוד אזולאי: אני אטפל בזה, אני רק צריך לבדוק עד כמה הדברים נכונים.
דוד אזולאי: האמן לי שנעשה את זה.
דוד אזולאי: לגבי האגרה, נאמר כאן שגובים 1,200 ₪ לאגרה וזה לא נכון.
דוד אזולאי: משלמים אך ורק 700 ₪ לאגרה.
דוד אזולאי: לגבי פתיחת אזורי רישום שהעלתה חברת הכנסת לביא, אין לנו עדיין נתונים מדויקים אם שינוי החקיקה אכן הועיל או לא, אני מניח שתוך שנה נביא נתונים בפני הוועדה ונראה עד כמה באמת לדבר הזה הייתה תועלת.
דוד אזולאי: לגבי רבני צהר, הם גובים כסף ואני לא רוצה להוציא דיבה רעה, אבל אם זה לא נכון, אם טעינו, אנא מכם תביאו נתונים כמה אתם גובים ולאן הולך הכסף.
דוד אזולאי: יש טענה נגדכם שאתם גובים כסף ולאן הולך הכסף הזה.
דוד אזולאי: מי שאומר, חובת ההוכחה היא עליו.
דוד אזולאי: תביאו את זה לפה, תגידו כמה אתם גובים ולאן הולך הכסף הזה.
דוד אזולאי: אני יודע על 700 ₪ פלוס 180 ₪.
דוד אזולאי: אם אני טועה, תביא לי נתונים, אם צריך להתנצל אני גם אתנצל.
דוד אזולאי: לגבי שיפוץ המקוואות, במסגרת אותם מבני דת, משפצים גם מקוואות.
דוד אזולאי: ישנה ועדה שמורכבת מכל גורמי המקצוע במשרד שקבעה פרמטרים, זה מדורג לפי סדר הצרכים.
דוד אזולאי: אם יש ישוב עם מקווה אחד והוא תקוע, ברור שנשהה את הכול כדי לתקן את זה.
רחל עזריה: אני רוצה לברך על זה.
רחל עזריה: כי נושא שיפוץ המקוואות הוא נושא שמוזנח שנים.
דוד אזולאי: תודה שהעלית את זה.
דוד אזולאי: אני מאוד מעריך את זה.
דוד אזולאי: לגבי הנושא האחרון שהעלית, אני מציע לך לקיים דיון, יהיה יותר מכובד אם זה יהיה פורום קצת יותר סגור.
דוד אזולאי: אני אשמח להופיע בפניכם ולהציג את הדברים.
דוד אזולאי: אדוני, לסיום אני רוצה להודות לך ולכל הצוות שלך, לצוות שלי ולמנכ"ל.
דוד אזולאי: אני מאמין שנוכל לקדם דברים.
דוד אזולאי: אתה יודע שדוד בגימטרייה שווה 14.
דוד אזולאי: 14 פלוס 14 זה 28.
דוד אזולאי: 28 שווה כוח.
דוד אזולאי: בעזרת השם, דוד ודוד אתה ואני זה כוח שנוכל להוביל אתו הרבה דברים טובים למען עם ישראל.
<תומר רוזנר: ברשותך, מכיוון שזכינו לעבוד עם כבוד השר בצוות הוועדה, אני רוצה בשמי ובשם כל הצוות לאחל לך בהצלחה ולכל הצוות שאתך.
דוד אמסלם: אדוני השר, המשרד מאוד מאתגר, אני מאחל לך הצלחה.
דוד אמסלם: תודה רבה לכולם הישיבה נעולה.
דוד אמסלם: הנושא בישיבת ועדת הפנים הנוכחית הוא אבטחת הרכבת הקלה בירושלים, באופן בסיסי על-ידי משטרת ישראל, עם כל המשתמע מכך.
דוד אמסלם: אני גם מברך את נשות ראשי הערים מהשלטון המקומי, הן מתארחות כאן בכנסת היום.
דוד אמסלם: קודם כול, אנחנו מקבלים אתכן בברכה.
דוד אמסלם: אתן יודעות שהבעלים שלכן משתתפים בוועדה הזאת הרבה בדרך כלל, אז שתדעו, כשהם מאחרים זה בגלל הוועדה.
דוד אמסלם: אז באמת welcome, אנחנו מאוד שמחים שהגעתן וכיבדתן אותנו בנוכחותכן.
דוד אמסלם: דרך אגב, אם יש לכן איזו שאלה בדיון או משהו, אתן יכולות להצטרף גם לדיון.
דוד אמסלם: כפי שאמרתי, נושא הדיון הוא כל סוגיית הרכבת הקלה בנושא האבטחה והבטיחות שלה.
דוד אמסלם: לפני שאני אפתח את הדיון הייתי מבקש מנמרוד – הוא הכין לנו מצגת קלה, ובאמת "שאפו" ותודה על המאמץ – תראה לנו אותה, ניכנס לאווירה ונתחיל בדיון.
דוד אמסלם: (הצגת מצגת: "פסים של אלימות") תודה לנמרוד.
דוד אמסלם: האמת, אהבתי את הסיפה של "יהיה טוב".
דוד אמסלם: באמת אני מאמין שיהיה טוב.
דוד אמסלם: אני חורג ממנהגי, הייתי מבקש לשמוע קודם כול את התושבים ואחרי כן הייתי מבקש לשמוע את דברי חברי הכנסת ואנשי המקצוע.
דוד אמסלם: דביר עדני, בבקשה.
<דביר עדני: בוקר טוב לכולם.
<דביר עדני: אני שמח שהתכנסנו כאן הבוקר כי אני כאן מטעם תושבים בשכונה שפשוט כואב להם.
<דביר עדני: כואב להם אומר – אם זה לשלוח ילדים לחוגים.
<דביר עדני: אם לי, לשכניי, יש ילדים שכבר מתחילים לגדול, אפילו עם בייביסיטר לשלוח אותם לחוגים מחוץ לשכונה, אני והשכנים שלי לא נשלח אותם מחוץ לשכונה בגלל איזשהם אירועים שקורים בדרך.
<דביר עדני: אני רוצה לחזור לחודש מרס 2012.
<דביר עדני: בתוקף תפקידי וגם בעיסוקים נוספים שלי אני משמש כחובש ביחידת אופנועים בארגון "הצלה".
<דביר עדני: באירוע הראשון, שבוודאי כולכם זוכרים, בתחנת הרכבת ביקותיאל אדם, נקראתי לאירוע שאז לא כל כך האמנו שהוא קורה, אבל חיילת נדקרה שם בתחנת הרכבת על-ידי מפגע שהגיע מבית חנינא.
<דביר עדני: אני חושב שזו הייתה בעצם איזושהי נקודה שהבנו שיכולים לפגוע בנו גם ברכבת, ומאז המצב הלך והידרדר, ואנחנו שומעים יום-יום, יום-יום, גם מצד כוחות ההצלה והביטחון בשכונה, אנחנו נקראים מדי יום גם לאירועי טרור אחרים בשכונה אבל כרגע אני מדבר על הרכבת, שאין לנו לתושבים ביטחון ברכבת.
<דביר עדני: זה אומר שאם אשתי או ילדים ממש קטנים צריכים לנסוע ברכבת כדי להגיע למרכז העיר בסך הכול לקניות, לסידורים או למשפחה, אנחנו כבר לא עושים את זה ברכבת כמה חודשים בגלל שאנחנו חיים את המציאות הזאת, בגלל שבמשך כל רגע בשעות היממה אני וחברי מוקפצים לטפל בקריאות ברכבת הקלה, אם בפסגת זאב ואם בדרכה אל העיר.
<דביר עדני: אני קורא מכאן, מהכיסא הזה של התושבים, של כמעט 50,000 תושבים בפסגת זאב ועוד תושבים בנוה יעקב ובבנימין – אני תושב בנימין לשעבר – שמשתמשים ברכבת הקלה, שהיא ציר תחבורה כל כך מרכזי ושימושי לחלק כל כך נרחב של האוכלוסייה בירושלים, בעצם להאיר את הנושא הזה ולעשות משהו כדי שאנחנו כתושבי ירושלים נרגיש בטוחים להשתמש ברכבת בשימוש בסיסי כדי להגיע לעיר לעבודה.
<דביר עדני: אשתי למשל הפסידה עבודה, ושכנים ואנשים נוספים שאני שומע מהם בימים האחרונים - לצאת לעבוד, מי שאין לו כלי רכב, הוא לא יעשה את זה ברכבת הקלה.
<דביר עדני: אני לא מקצין, אני בעצם מציג את פני הדברים כי חשוב לנו כתושבים לקבל איזשהו שירות כמו שכל תושבי ירושלים מקבלים.
<דביר עדני: בוקר טוב.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לשמוע את אבי שלום, בעבר היה גם יושב-ראש במינהל הקהילתי, חבר אישי שלי.
דוד אמסלם: ברוך הבא, בבקשה.
<אבי שלום: תודה.
<אבי שלום: בוקר טוב לכולם.
<אבי שלום: כמו שדווח, אני הייתי יושב-ראש המינהל הקהילתי במשך שנתיים, הייתי לפני זה חבר הנהלה והיום אני מכהן גם כחבר הנהלה, זאת אומרת אני כעיקרון מלווה את הרכבת, אפשר להגיד מהתחלה כשהחליטו להפעיל את הרכבת.
<אבי שלום: אני חושב שהיום הבעיה ברכבת – ברגע שהתושבים ידעו שיש יותר אבטחה ויותר ביטחון אישי, מה שנקרא, זה רק יגביר את כל הנושא של העלאת הנוסעים לרכבת, ואל מול נתונים אי אפשר להתווכח.
<אבי שלום: ברגע שהיה פיגוע או הייתה אבן, או היה מפורסם בעיתון, אוטומטית זה היה יורד, התושבים לא רצו לנסוע, התושבים מבחינתם היו לוקחים קטעים, אוטובוסים.
<אבי שלום: ברגע שתהיה לתושבים הגברה של הביטחון, התושבים ירוויחו משני דברים.
<אבי שלום: אני מסתכל מה תושבים יכולים להרוויח, כעיקרון.
<אבי שלום: הם יכולים להרוויח, ראשית, שיהיו פחות פקקים בבוקר, פחות אנשים יצאו עם רכבים מהשכונה, הם יעלו על הרכבת, ודבר שני זה כמובן איכות חיים, פחות זיהום אוויר שיהיה בשכונה על-ידי המנועים שיוצאים בבוקר.
<אבי שלום: אותו דבר גם בחזרה.
<אבי שלום: מה שכן, צריך לפי דעתי לתגבר – כמובן, אחרי שיהיה ביטחון – לתגבר את התחבורה, את הרכבת, בתדירות יותר גבוהה.
<אבי שלום: התדירות הייתה צריכה להיות כל חמש דקות, ככה דיברו בהתחלה.
<אבי שלום: אני יודע שהיום בשעות הבוקר זה 5.30 או 5.40 דקות, אחר הצהרים זה שבע-שמונה דקות, הרכבות יותר עמוסות.
<אבי שלום: ברגע שיש יותר אנשים, יש פחות ביטחון, אנשים צריכים לעמוד, להילחץ, להידחף ברכבת, וכל הנושא של התזמון של הרכבת, לתת לה יותר עדיפות.
<אבי שלום: בזמנו דיברו על כך שמפסגת זאב להר הרצל, 27 דקות אתה נוחת.
<אבי שלום: היום אנחנו מדברים על כמעט 38–40 דקות.
דוד אמסלם: תודה רבה, אבי.
דוד אמסלם: אריה, מנהל מתנ"ס פסגת זאב.
<קריאה: אריה לא הגיע.
דוד אמסלם: ישראל אלישביץ, תושב נוה יעקב, בבקשה.
<ישראל אלישביץ: בוקר טוב.
<ישראל אלישביץ: אני חושב שלא ניתן לנתק את הביטחון ברכבת הקלה מהביטחון הכללי בתוך השכונה של נוה יעקב, בית חנינא.
<ישראל אלישביץ: אנחנו מדברים על מצב שבניין בתוך בית חנינא שצמוד לשכונה – לא מחנה פליטים שועפט – ספג בתקופה האחרונה 20 בקבוקי תבערה.
<ישראל אלישביץ: בניין אחד.
<ישראל אלישביץ: אי אפשר להגן עליו?
<ישראל אלישביץ: אני חושב שחייבים לדאוג לביטחון בכל השכונה, לפחות בצירים המרכזיים.
<ישראל אלישביץ: מסלול כביש בן-ציון, על שם אביו של ראש הממשלה, האזור הזה חייב להיות מאובטח בצורה מוחלטת.
<ישראל אלישביץ: לצורך זה נראה לי שצריכים לבנות תחנת משטרה בתוך בית חנינא.
<ישראל אלישביץ: יש שטח צמוד לקרקע ששייך לשכונת נוה יעקב שהוא בצמוד לבית חנינא.
<ישראל אלישביץ: משום מה מחליטים לבנות עליו בית-ספר לתושבים הערביים, שאנחנו יודעים – עם כל בעיות הביטחון שזה ייצור שם – במקום תחנת משטרה מוסדרת שם שתיתן ביטחון.
<ישראל אלישביץ: אם המשטרה לא מסוגלת לתת ביטחון, ואנחנו רואים שהיא לא מסוגלת, תיעזרו בצבא.
<ישראל אלישביץ: מה הבעיה, מה הבושה.
<ישראל אלישביץ: הרי יש פה אינתיפאדה, זה לא סתם ילד שזורק אבנים.
<ישראל אלישביץ: הכול מתוכנן, הכול חוליות שמתוכננות, הם מתארגנים בתוך מחנה הפליטים, באים מפגעים, תיעזרו בצבא.
<ישראל אלישביץ: דבר אחרון שאני מציע לעשות זה את המסלול המהיר.
<ישראל אלישביץ: בזמנו פסלו אותו אבל היום אפשר לעשות שני מסלולים, אחד דרך בית חנינא ואחד מהיר, גם יחסוך עשר דקות וגם ייתן ביטחון בתקופה שיש בעיות, ואנחנו רואים שיש בעיות .
<ישראל אלישביץ: ממילא זה ייקח חמש שנים לפחות עד שיעשו אותו, אבל שיתחילו.
<ישראל אלישביץ: תודה רבה.
דוד אמסלם: תודה רבה, ישראל.
דוד אמסלם: הייתי מבקש להעביר את זכות הדיבור לחבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להודות לך על עצם קיום הדיון הזה.
אורי מקלב: אתה נאמן להבטחתך בתחילת הקדנציה שלך שמעבר לנושאים החשובים שיש על שולחנה של ועדת הפנים, אתה גם לא מזניח את הנושא החברתי והאזרחי ובקשות של ציבור, שמצפים שהכנסת תדון בדברים שחשובים להם ומדאיגים אותם.
אורי מקלב: אני חושב שהדיון הזה הוא באמת משקף את מה שאתה מוביל בעבודתך כיושב-ראש ועדת הפנים.
אורי מקלב: בעיות בטיחות בירושלים קיימות, לא מעט.
<ירון רביד: ביטחון.
<ירון רביד: לא בטיחות.
אורי מקלב: ביטחון ובטיחות של אזרחים.
אורי מקלב: בטיחות של אזרחים ובעיות ביטחון.
אורי מקלב: בעיות ביטחון בעקבות בטיחות של אזרחים.
אורי מקלב: אנחנו עדים לכך בהרבה מקומות, ודאי במזרח ירושלים, אם זה הר-הזיתים – שעל סדר-היום של הוועדה – התחבורה הציבורית, הגישה לכותל המערבי, האזור הכי מתויר והכי מבוקש בישראל.
אורי מקלב: אנחנו עדים ללא מעט בעיות שיש גם להולכי רגל וגם לנוסעי התחבורה הציבורית, ובעיות בקו התפר, פיגועים, פיגועי דריסה.
אורי מקלב: והשאלה שנשאלת, האם הנושא של הרכבת הקלה, בעיית הבטיחות ברכבת הקלה, היא אותה בעיה כמו שאר הבעיות, ואנחנו מכלילים אותה ביחד.
אורי מקלב: מבחינתי, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ממש לא, משתי סיבות.
אורי מקלב: הבעיה ברכבת הקלה קודם כול שהיא בעצם מערכת הסעת המונים, כלשונה.
אורי מקלב: התכלית של הרכבת הקלה, בהגדרתה, היא מערכת להסעת המונים, והיא לא סתם מערכת להסעת המונים אלא מערכת מרכזית בהסעה הזאת, ואין בלעדיה.
אורי מקלב: דהיינו, קהל הנוסעים הוא שבוי בידי הרכבת הקלה.
אורי מקלב: אנחנו מתעלים את האנשים.
אורי מקלב: ביטלנו קווים, ביטלנו אפשרויות אחרות כדי שכולם ייסעו ברכבת הקלה, זה חלק מהתכנון.
אורי מקלב: הרכבת הקלה יכולה להצדיק את עצמה כלכלית רק אם יש לה כך וכך נוסעים.
אורי מקלב: כדי שיהיו לה כך וכך נוסעים צריכים לעשות כמה מהלכים, כולל איסור חנייה במרכז העיר, ואני לא אאריך בנושא הזה.
אורי מקלב: בחלק הזה, בחלק המקצועי, ובציפיות שיש מהרכבת הקלה, היא הצליחה מאוד.
אורי מקלב: הרכבת הקלה עמדה, עומדת מעל היעדים שלה – בציבור המשתמשים, בדרישה, בכמות, בעוד כמה פרמטרים, ואני חושב שצריך באמת להחמיא לזה.
אורי מקלב: דבר אחד שנכשלנו, באופן קולוסלי ממש, זה הנושא של הבטיחות של הרכבת ובטיחות הנוסעים.
אורי מקלב: ביטחון ובטיחות הנוסעים.
אורי מקלב: מכיוון שנוסעי הרכבת הקלה סובלים – כפי שראינו בסרטון, כפי שאנחנו יודעים – מהתנכלויות חוזרות ונשנות, מהפחדות.
אורי מקלב: הרכבת הקלה, נוסעים בה נערים, ילדים, נשים, והם לא יודעים מה צפוי להם.
אורי מקלב: עכשיו תשאלו, למה זה אחרת?
אורי מקלב: אז אמרתי.
אורי מקלב: פעם אחת בגלל המרכזיות שברכבת הקלה ושאין אלטרנטיבה.
אורי מקלב: דבר שני – אני יכול להגיד מתוך ניסיון אישי בעניין הזה – זה האבטחה והתכנון שלא יהיו כאלה מקרים ובעיות של זריקת אבנים וכולי, בתכנון לקחו את זה בחשבון, ואני ישבתי עם אנשים, הייתי אז בתפקידי הקודם בעיריית ירושלים והעלינו, אנחנו כנבחרי ציבור, את הבעיה של הביטחון ברכבת הקלה, אם זה נעשה.
אורי מקלב: התכנון היה על קו התפר ושאלנו, איך אתם תתגברו, ובשלבים של התכנון היו אז כל הפיגועים באוטובוסים ועוד, והיינו מודעים לאפשרויות כאלה, זה לא דבר שהתחדש, סוג של פיגועים וסוג של בעיות שלא ידענו מזה קודם.
אורי מקלב: אלה דברים שידענו.
אורי מקלב: ואני זוכר את המלים של מנכ"ל כזה ומנכ"ל אחר – יש לנו את כל האמצעים, יש לנו את כל הידע, יש לנו את כל המומחים ואת כל הטכנולוגיה איך להתגבר על העניין.
אורי מקלב: והנה מומחים והנה ידע והנה טכנולוגיה, ועדיין אנחנו נמצאים ושואלים על הדברים הפשוטים.
אורי מקלב: אם יש לכם את זה, אז בבקשה, צריך ליישם את זה.
אורי מקלב: וכאן אנחנו באמת מצפים מכוחות הביטחון, הם אלה שאמונים על כך, שגם כשהבעיה הזאת באמת תיפתר, שבאמת ננסוך ביטחון בנוסעים.
אורי מקלב: חייבים את זה, צריכים את זה, ואנחנו מחויבים גם לציבור הנוסעים.
אורי מקלב: עוד דבר קטן, אדוני היושב-ראש.
אורי מקלב: הרכבת הקלה אמורה להתרחק או להתרחב מהצד המערבי וגם לצד הצפוני-מזרחי שלנו, נוה יעקב והלאה.
אורי מקלב: עכשיו זה בשלב התכנון, אולי אפילו בשלב הביצוע.
דוד אמסלם: ביצוע.
אורי מקלב: ביצוע כבר.
אורי מקלב: ואני אומר לכם, אנחנו מכניסים את עצמנו למצב ביטחון או מצב בטיחותי לנוסעים שאנחנו נרחיק אותם הרבה-הרבה יותר ממה שקורה כיום.
אורי מקלב: אנחנו מכניסים עכשיו בתוך לוע הארי כמעט, ללוע הארי אנחנו מכניסים בעיית תכנון שלנו – אולי כדי להראות ריבונות ועוד דברים כאלה, ולא בגלל הצורך האמיתי של הנוסעים אלא בגלל השקפות עולם כאלה ואחרות או בגלל תזות כאלה ואחרות, ומתכננים את זה ומכריחים את ציבור הנוסעים לנסוע במקומות שהם לא רוצים לעבור בהם, שהם לא צריכים לעבור, זה לא היעד שלהם ואין להם שום חובה לעבור שם.
אורי מקלב: יש אפשרויות, יש אלטרנטיבות להמשיך את קו הרכבת הזה בצד הצפוני-מזרחי לאזורים בטוחים יותר, שמורים יותר, שהם נגישים יותר, ולמה אנחנו חייבים היום שוב להגדיל ולהרחיב את הבעיה?
דוד אמסלם: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב, הוא פשוט מכיר את זה מהכובע הקודם כסגן ראש העיר בעיריית ירושלים, לכן הוא חי את הנושא.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לתת את זכות הדיבור לבועז גולן.
דוד אמסלם: בועז עוקב אחרי הנושא הזה, כל נושא הבטיחות ברכבת, בבקשה בועז.
<בועז גולן: בוקר טוב, סליחה על האיחור אבל צריך לזכור - -
דוד אמסלם: סלחנו.
דוד אמסלם: תתקדם.
<בועז גולן: - - שזה כסף קטן לעומת האיחור של נוסעי הרכבת הקלה בגלל רכבות שלא מגיעות בזמן עקב הפיגועים.
<בועז גולן: אנחנו בחדשות 0404 מסקרים מזה כשנתיים את כלל פיגועי האבנים בישראל.
<בועז גולן: מי שלא יודע, אנחנו מדברים על עשרות ביום ברחבי הארץ – עשרות ביום – תבערה ואבנים.
<בועז גולן: הרכבת הקלה לצערי הפכה להיות הדובדבן שבקצפת, אם אפשר לקרוא לזה כך, מבחינת פיגועי האבנים בעיר הבירה, בירושלים, שהפכה בכלל לבירת הטרור של ישראל.
<בועז גולן: נתונים אפשר להציג מכאן עד הודעה חדשה, אבל לא זאת מטרת הדיון.
<בועז גולן: קודם כול, אין שבוע בלי פיגוע ברכבת הקלה בירושלים, באופן ודאי עובדתי.
<בועז גולן: אין שבוע.
<בועז גולן: לפעמים יש ימים שיש שני פיגועים, שלושה פיגועים ביום, יש גם הרבה פיגועים אגב שלא מדווחים, האבן פשוט לא הגיעה, וזה הולך הלאה.
<בועז גולן: גם כאן אנחנו מכירים בנושא הרכבת, הכול מתועד והכול עובדתי.
<בועז גולן: אנחנו מדברים מדי יום עם אנשים שסובלים מבעיות חרדה.
<בועז גולן: צריך לזכור שפיגוע, לא תמיד הבן אדם שנפגע, אז הוא פצוע.
<בועז גולן: כמו שאנחנו מגדירים, יש פצועי חרדה, וזה המון בישראל, ובירושלים על בסיס יומי.
<בועז גולן: אגב, גם הבוקר אוטובוס נרגם, אתם בטח מכירים, או שלא, אבל זה קורה בירושלים.
<בועז גולן: זה לא בגלל שזו הרכבת הקלה.
<בועז גולן: זה מקום נוח לזרוק.
<בועז גולן: אני בכלל בדעה שאנחנו צריכים לעבור בכל מקום בארץ בבטחה, זה בכלל לא קשור.
<בועז גולן: אני שומע פה קולות – כן לעבור שם, לא לעבור – ריבונו של עולם, זאת המדינה שלנו, זה הארץ שלנו, על מה אנחנו בכלל מדברים.
<בועז גולן: אני רוצה לעבור בכל מקום, אני אעבור.
<בועז גולן: ויש כאלה שבמכוון עוברים במקומות האלה כדי להפגין נוכחות, תשאלו את אלה שנפצעים בבית חנינא כמעט על בסיס שבועי מאבנים.
<בועז גולן: ברכבת הקלה יש נוסעים שמדווחים לנו שהם פשוט הפסיקו לנסוע.
<בועז גולן: אני לא הצד של הרכבת ואני לא הולך ליחצן אותם, זה לא ענייני ממש, אבל יש המון נוסעים שפשוט החליטו להפסיק לנסוע ברכבת הקלה.
<בועז גולן: אגב, זה לא מאז אותו הרצח, גם היו פיגועי אבנים לפני כן, אנחנו סיקרנו אותם.
<בועז גולן: מי שחושב שזה מאז, הוא טועה בגדול.
<בועז גולן: אומנם יש עלייה מאז, והעלייה הזאת נמשכת ביום-יום.
<בועז גולן: ולכן חשוב לדעת, ואני פה מביא למעשה את קול העם, לא את הקול שלי הפרטי.
<בועז גולן: אנחנו לצערנו נאלצנו להקים מוקד פיגועים – לא יודע אם אתם מכירים או לא – יש לנו קו טלפון להודעות ואנחנו מקבלים על בסיס יומי.
<בועז גולן: מהרכבת הקלה אין שבוע שאנחנו לא מקבלים, ואני אומר, יש גם אבנים, כמו שלשום שאבן שהושלכה פשוט לא פגעה ברכבת, נוסע שמדווח.
<בועז גולן: אנחנו אגב מוודאים כל דבר כדי לא לדווח סתם ולהלחיץ את הציבור.
<בועז גולן: אתם יודעים, כשאתה כותב לפעמים על אבן באיזה מקום, אנשים כבר לא נוסעים.
<בועז גולן: אני חושב שאנחנו מדברים כאן על בעיה קולקטיבית וזה לא רק הבעיה של הרכבת הקלה כי אי אפשר לפתור את הרכבת הקלה לבד, ולמצוא איזה הסדר ביטחוני כזה או אחר.
<בועז גולן: והכי מרגיז – אני אומר את זה בתור תושב ישראל – היא ממוגנת אז היא פחות נפגעת.
<בועז גולן: זה הזוי בכלל לחשוב על הכיוון הזה.
<בועז גולן: אגב, המשטרה – אנחנו עוקבים גם אחרי המשטרה – מבצעת המון מעצרים ואני אומר את זה מידע, באזור שועפט, בית חנינא, המון.
<בועז גולן: אם אני לא טועה, עד לפני כחודש וחצי היו 750 או 800.
<בועז גולן: הם עושים את העבודה במסגרת שנותנים להם.
<בועז גולן: יש שם גם מג"ב, יש שם גם משטרה, הרי אם ייתנו להם אישור אפשר יהיה לחסל את הבעיה הזאת.
<בועז גולן: הבעיה נמצאת כאן במשכן הזה.
<בועז גולן: המשכן הזה צריך לקבל החלטה ביטחונית, החלטה מעשית איך לשמור על הציבור.
<בועז גולן: לא יכול להיות שאם אני מגיע עכשיו מהקריות אני צריך לחשוב פעמיים אם לנסוע ב-443, אבל עוד פעם, זה סיפור לא לכאן, אבל זה אותו מרכיב.
<בועז גולן: צריך להבין את המרכיב הזה.
<בועז גולן: המטרה היא בכל מקום.
<בועז גולן: אגב, מי שיגלוש בפורומים ובעמודי הפייסבוק – ואני חושב שכולכם צריכים לעשות את זה – של התקשורת הערבית כאן בירושלים, ובטח מרצועת עזה שמעודדים תמיד, הם כותבים, תזרקו אבנים על הרכבת הקלה ותזרקו אבנים ב-443.
<בועז גולן: ויזרקו.
<בועז גולן: בכל פעם שמישהו מאחורי מסגד עומד או מאיזה מזנון או מאיזה מקום, הוא יזרוק את האבן, כי קל לו ואפשר לו, ופשוט הענישה – שזאת לדעתי הבעיה הגדולה ביותר, זו צורת הענישה בישראל, שהיא לא מונעת.
<בועז גולן: אגב, גם במשטרה יש תיעוד של זורק אבנים, אם אני לא טועה פעם שלישית או רביעית, נעצר וחזר, אותו אחד.
<בועז גולן: הוא היה קטין, אז תופסים אותו, עושים לו נו-נו-נו, הוא חוזר הביתה, ושום דבר לא קורה.
<בועז גולן: אני חושב שהגיע הזמן לקנוס בסכומים גבוהים.
<בועז גולן: זה קיים אגב בהקמת רעש בנושא הזה, ואנחנו יודעים שבהקמת רעש, כשקונסים הורה על מה שהבן שלו עשה, הילד לא חוזר, ויגידו את זה אנשי המשטרה.
<בועז גולן: אני חושב שפה אתם צריכים להתחיל להגדיל ראש ולמצוא ענישה ראויה.
<בועז גולן: כשפוגעים בכסף יש אפשרות לאכוף את זה, יש אפשרות לעשות דברים אבל שוב, זה לא תפקידי לתת עצות.
<בועז גולן: אנחנו לצערי רק מביאים את הנושאים האלה עד לאבן הבאה, שמן הסתם תהיה גם השבוע.
אורי מקלב: האם זה בתוואי מאוד מוגדר, זריקת האבנים על הרכבת הקלה, או שזה לאורך כל הציר?
דוד אמסלם: לא, הוא מדבר על שועפט.
<בועז גולן: 90% ו-95% אפילו, זה אזור שועפט בעיקר, בית חנינא, והיה לנו בשבוע שעבר מקרה גם הרבה לפני.
<בועז גולן: בכל מקום, רבותי, בכל מקום שיוכלו לפגע, יפגעו.
<בועז גולן: הנה, לפני דקות היה פיגוע דקירה.
<בועז גולן: בכל מקום שיוכלו לפגע, יפגעו.
<בועז גולן: אנחנו מדברים אומנם על הרכבת הקלה אבל צריך להבין את התפיסה הביטחונית המלאה.
<בועז גולן: עם ישראל זועק.
<בועז גולן: אני חושב שהגיע הזמן שיתעוררו.
<בועז גולן: אתם צריכים לראות את התגובות מדי יום – אלפים, זה לא בן אדם בודד – שמתחילים להבין מה קורה כאן.
<בועז גולן: אנחנו מדברים שוב על עשרות פיגועים מדי יום.
<בועז גולן: זה פיגועים, זה לא משחק ילדים, והגיע הזמן שכולנו נתעורר, נעשה יד אחת כדי למנוע את זה כי לציבור בישראל לא מגיע ביטחון, חובה לכולנו לתת לו את הביטחון.
דוד אמסלם: תודה רבה, בועז.
דוד אמסלם: תודה, פיני קבלו, תודה לכן ותיהנו ביום בכנסת.
דוד אמסלם: הייתי מבקש לתת את זכות הדיבור למנכ"ל סיטיפס, ירון רביד, אבל לפני כן הייתי רוצה לומר כמה דברים ולצמצם את הדיון למספר נקודות שהייתי רוצה שתתייחס אליהן.
דוד אמסלם: תראו, את הסיפור של הרכבת הקלה בירושלים אני חושב שבחדר הזה אני כמעט היחיד שהובלתי מתחילת הדרך, מהרעיון ועד הביצוע הסופי.