GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ישראלה מני: הרי מה אתם רוצים בהאחדה, אתם רוצים ברוטו-ברוטו.
<חיים ביבס: מה שאנחנו רוצים שאת הפלפל שאת מייצרת בשקל ומוכרת אותו ב-10 שקלים, תפסיקי לעשוק את הציבור.
<חיים ביבס: זה מה שאנחנו רוצים.
<חיים ביבס: תסתכלו על עצמכם ולא על אף אחד אחר.
<ישראלה מני: סליחה, אתה טוען שהמגזר העסקי עושק את הציבור?
<ישראלה מני: זה מה שאתה טוען?
<ישראלה מני: מאה אחוז.
דוד אמסלם: ישראלה.
דוד אמסלם: ישראלה, עוד דקה יש לך לדבר.
<ישראלה מני: אין לי שום בעיה.
דוד אמסלם: אני מבקש לא לדבר לביבס.
<ישראלה מני: אני לא מתייחסת להערות על עושק, כי זה פשוט לא קשור למציאות.
דוד אמסלם: תתקדמי, יש לך עוד 50 שניות.
<חיים ביבס: את עושקת, מה לעשות - - -
דוד אמסלם: מספיק, חיים.
<ישראלה מני: כשאנחנו מדברים על האחדה - - -
<חיים ביבס: התפקיד שלך כיושב-ראש ועדת הפנים זה גם לשמור על השלטון המקומי.
<חיים ביבס: לא יכול להיות שאנשים שמתעשרים על הגב שלנו, גם באים להסביר בעזות מצח - -
<חיים ביבס: - - כשאנחנו על 40%, כשאנחנו בקושי גובים, שאנחנו צריכים להצטדק בפניה שהיא מתעשרת על הגב שלנו.
דוד אמסלם: חיים, מספיק.
<פנינה בן-דוד: מה זה "מתעשרת"?
<ישראלה מני: זה פשוט לא קשור למציאות, אז אני בכלל לא עונה.
דוד אמסלם: יש לך עוד 50 שניות, בגלל שהוא גזל לך 20 שניות.
<ישראלה מני: אני יודעת, זאת הבעיה – "הגזלת וגם ירשת".
דוד אמסלם: אני נתתי לך אותן.
<ישראלה מני: השורה התחתונה היא, אי-אפשר לעשות רפורמה, כי המטרה של הרשויות המקומיות היא להגיע לברוטו-ברוטו.
<ישראלה מני: אי-אפשר לעשות רפורמה מבלי להכניס את המגזר העסקי לתוך הסיטואציה הזאת, מבלי לקבל הסכמות בכלל.
דוד אמסלם: ברור לנו.
<ישראלה מני: זה לא בדיון פה בכלל.
דוד אמסלם: לי זה ברור.
דוד אמסלם: אילן לוין, בבקשה.
דוד אמסלם: מזכרת בית.
<אילן לוין: מכובדי, אני מתנצל מראש.
<אילן לוין: אני בפעם הראשונה יושב בפורום מכובד כזה, ואני מתנצל, אני קצת נרגש.
<אילן לוין: אני יושב פה כנציג חקלאים, דור חמישי, במזכרת בתיה, איש התאחדות האיכרים.
<אילן לוין: אני רוצה להעלות בפניכם עיוות שלא קיים בשום רשות מקומית במדינת ישראל.
<אילן לוין: במשך 15 השנים האחרונות אנחנו מחויבים בארנונה על סככות חקלאיות, רפת, עדר כבשים, סככה לטרקטורים.
<אילן לוין: בצו האחרון 35 שקלים למ"ר, כשבניין מגורים מחויב על 39 שקלים.
<אילן לוין: אני חוזר, רבותי.
<אילן לוין: אני חוזר, יש לי חומרים, אני לא טועה, זה נשמע הזוי.
<אילן לוין: תסלחו לי שאני מתרגש.
<אילן לוין: 34.95 לסככה חקלאית מול 39 למבנה מגורים.
<אילן לוין: ראשי המועצה לדורותיהם, סוויסה, רפי אלול, עכשיו מאיר דהן, נלחמים עבורנו כדי להוריד את זה לממוצע של 10 שקלים.
<אילן לוין: יש לי כמה דוגמאות: רעננה – 6.45, המועצה האזורית ברנר – 0.33, המועצה האזורית באר טוביה – 0.33, המועצה המקומית ראש פינה – 1.86, המועצה המקומית מטולה – 1.19 שקלים.
דוד אמסלם: הבנתי את הרעיון.
<אילן לוין: עשינו פעולות, נפגשנו - - -
<אילן לוין: סליחה, אדוני.
<אילן לוין: עוד 30 שניות.
<אילן לוין: נפגשנו ב-2008 עם מנכ"ל משרד הפנים, אריה בר, הוא נתן הוראה לממונה על המחוז, שהיה עד עכשיו מנכ"ל, שוקי עמרני, לטפל בזה.
<אילן לוין: אף אחד לא עשה שום דבר.
<אילן לוין: לסיום, לא הייתי עם דני בקורס קצינים, אבל נלחמתי בירושלים בגבעת התחמושת ב-67' ואני נכה צה"ל, אחרי שני התקפי לב, חמישה צנתורים.
<אילן לוין: אני מבקש מכם, ואני מקווה שעוד בימי חיי אזכה בעזרתכם לתקן את האבסורד הזה.
<אילן לוין: תודה רבה לכם.
דוד אמסלם: תודה, אילן.
<חיים ביבס: אני מזמין אותך אלי, אנחנו נעזור לך בשלטון המקומי.
דוד אמסלם: מה שטוב אצל חיים, כשאני אומר לו לא, הוא ממשיך.
<חיים ביבס: כי זה חורה לי.
<חיים ביבס: אתה תבוא, אני אעזור לך.
<חיים ביבס: אם צריך, אני גם אלך אתך לבג"ץ נגד העוולה הזאת שיש במועצה שלך.
אוסאמה סעדי: בהמשך למה שאמרתי התקשרו אלי.
אוסאמה סעדי: כנראה זה בשידור והרבה רואים את הדיונים שלנו פה.
אוסאמה סעדי: התקשרו אלי הרבה ראשי מועצות מקומיות, גם דיברתי עם יושב-ראש ועד ראשי הרשויות והמועצות הערביות מאזן גנאים, הם אומרים שהם לא קיבלו הזמנה.
אוסאמה סעדי: למען הגילוי הנאות דיברתי עם שושי, היא אומרת שהיא שלחה לכל ראשי המועצות.
דוד אמסלם: אני מתנצל אם הם לא קיבלו, אבל הדיון הוא ברמה העקרונית.
דוד אמסלם: אני מתנצל אם הם לא קיבלו, אבל אני אייצג אותם נאמנה.
אוסאמה סעדי: נבקש להעלות את זה גם עם ראשי הרשויות והמועצות הערביות בדיון נפרד.
דוד אמסלם: אם הם ירגישו שאנחנו לא פתרנו גם את העסק שלהם, שיבואו אלינו, נעשה עוד דיון.
אוסאמה סעדי: נעמי מורבייה.
<נעמי מורביה: אני יושבת-ראש מטה מאבק הנכים ונציגת פורום ארגוני הנכים.
<נעמי מורביה: אני רוצה לומר שלושה משפטים בקצרה, יותר לפרוטוקול.
<נעמי מורביה: הדבר הראשון שאנחנו מבקשים לתקן בתקנות, במקום "רשאית הרשות לתת הנחה לאנשים עם מוגבלות", שיהיה כתוב "חייבת", ואז זה ימנע מקרים כמו בחדרה, שראש העיר חדרה החליט שקבצת הנכות נחשבת להכנסה, ואז כמובן הנכים לא היו זכאים כלל להנחה.
<נעמי מורביה: הדבר השני, אני מברכת על זה שהוחלט לעשות כאן דיון במיוחד עבור אנשים עם מוגבלות.
<נעמי מורביה: הדבר השלישי, מאחר שלא נוכחים כאן נציגים מעוטף עזה ולא ראש עיריית שדרות, אני לוקחת לעצמי את החופש לדבר בשמם.
<נעמי מורביה: חבל שנציג משרד הפנים לא מצא לנכון להישאר עד סוף הישיבה.
<נעמי מורביה: אני רואה את זה לחובתו.
<נעמי מורביה: זה חמור מאוד.
<נעמי מורביה: למרות שבמבצע צוק איתן – יולי, אוגוסט, ספטמבר – לא היתה שום פעילות, העסקים היו סגורים, הסוחרים סגרו ימים שלמים באפס, עדיין עכשיו הם קיבלו הודעה שהם צריכים לשלם על יולי, אוגוסט ספטמבר של השנה שעברה עם ריבית והצמדה.
<נעמי מורביה: מה שלא היה להם בשנה שעברה כביכול יש להם עכשיו.
<נעמי מורביה: זה דבר שראוי לדון בו וצריך לפטור אותם מזה.
<נעמי מורביה: גם מלחמה זה מוכר.
דוד אמסלם: תודה, נעמי.
דוד אמסלם: אלעד גורן.
דוד אמסלם: נציג המאבק הארצי בעושק הארנונה.
<אלעד גורן: שלום לכולם, האבסורד שאנחנו חיים בו, זה שאני, מצעירי עכו, יהודי שעדיין נלחם להישאר בעיר הזאת ולשמור על הצביון שלה, עדיין כעיר יהודית, עיר מעורבת, שותף מלא למאבק הארנונה הארצי.
<אלעד גורן: יש לי אחות שגרה בהוד השרון בבית פרטי, בית גדול, היא משלמת ארנונה בדיוק כמוני.
<אלעד גורן: יש לי עוד אחות שגרה 400 מטר ממני בעיר עכו בבית יותר גדול משלי היא משלמת פחות ממני, ואני מדבר אתכם על 35%-30% פחות.
<אלעד גורן: אני משלם 1,300, היא משלמת כמעט 900 שקלים, שזה אבסורד.
<אלעד גורן: האבסורד קיים ברמה הארצית וגם בתוך העיר.
<אלעד גורן: אם נרד לפרטי פרטים, בעצם אנחנו באים לוועדה הזאת ומבקשים שהחישוב לאותו מ"ר יהיה אחיד.
<אלעד גורן: כמו שאמר רוני בר-און באחד הראיונות שלו, אם תיקחו את הטלפון הזה ותמדדו אותו בכל רשות אחרת, 250 רשויות, תגלו שמודדים אותו בצורה שונה, שזה אבסורד.
<אלעד גורן: ברור לי שעל מ"ר באזור כזה צריך לשלם אחרת, ועל מ"ר באזור כזה צריך לשלם אחרת.
<אלעד גורן: ברור לי שעל בית פרטי ההוצאה הרבה יותר גבוהה לאותה רשות מקומית מאשר על בניין רב קומות כמו שאני גר בו.
<אלעד גורן: האבסורד היום שאני גר בבניין רב קומות, בדירה של 107 מ"ר, ויש לי פה גם את המסמכים אם תרצו לראות, מחויב על 185 מ"ר, כשהשכן שלי גר בווילה, בבית פרטי, כמעט 180 מ"ר, ומשלם על 175 מ"ר.
<אלעד גורן: זה אבסורד.
דוד אמסלם: תודה, אלעד.
<אלעד גורן: עוד משפט אחד?
דוד אמסלם: עוד משפט.
דוד אמסלם: יאללה.
<אלעד גורן: אני קורא בזכות הוועדה הזאת לראשי הערים: אתם מפילים את האחריות על משרד האוצר ומשרד הפנים מפיל את זה על משרד האוצר, ומשרד האוצר מפיל על משרד הפנים ועליכם.
<אלעד גורן: הכול טוב ויפה, הכול אנחנו מבינים.
<אלעד גורן: אנחנו קוראים לרגולטור, קרי, הוועדה הזאת, לבוא ולבחון לאן הולכים הכספים של הארנונה.
<אלעד גורן: יתרה מכך, למנוע את העושק המתמשך הזה לאין שיעור.
<אלעד גורן: האבסורד הכי גדול בכל הסיפור הזה שמחייבים ולא יודעים על מה מחייבים.
<אלעד גורן: אני אומר לכם, אני הלכתי לפני שקניתי דירה לעירייה ושאלתי כמה אני אשלם ארנונה.
<אלעד גורן: את הנתון הזה אף אחד לא ידע לתת לי.
<אלעד גורן: בואו תחוקקו חוק שלאנשים תהיה האפשרות לבחון האם לקנות את הדירה בגודל או במקום שהיא נמצאת, אם הם יוכלו לעמוד בזה, בדיוק כמו שאני הולך ובוחר משכנתה, ולפני שאני לוקח משכנתה אני בודק אם אני אהיה מסוגל להחזיר אותה.
דוד אמסלם: אלעד, תודה רבה.
<אלעד גורן: היום הארנונה גבוהה מהמשכנתה.
דוד אמסלם: תודה רבה, אלעד.
דוד אמסלם: יוגב שרביט, בבקשה.
<יוגב שרביט: תודה, לכם.
<יוגב שרביט: אני עוד נציג של מחאת הארנונה, אני אקצר.
דוד אמסלם: מה שהוא אמר?
<יוגב שרביט: אני רק אחזק - - -
דוד אמסלם: לא לחזק, רק אם יש לך משהו חדש.
דוד אמסלם: עזוב חיזוקים.
<יוגב שרביט: רציתי רק להגיד שאנחנו, אנשי מחאת הארנונה, אנחנו לא עוד מחאה עממית.
<יוגב שרביט: יש מאחורינו מסמך עקרונות ויש לנו תפיסה מה צריך לעשות כדי לשנות את הארנונה שבאמת תהיה יותר הוגנת, שקופה וצודקת לכולם.
דוד אמסלם: האם יש לך מה להוסיף לדיון מעבר לזה שאתה מסכים עם זה שצריך להיות שקופים?
<יוגב שרביט: אנחנו חושבים שגם אנחנו, המשלמים, צריכים להיות חלק מהתהליך שבו קובעים את הכללים החדשים.
דוד אמסלם: הלן גלבר.
<הלן גלבר: ראשית, תודה רבה לכם על הדיון, ובאמת היינו זקוקים לו שנים רבות.
<הלן גלבר: ועדת ברזילי החליטה כמה החלטות או המליצה על כמה החלטות שהיא בחרה כדי להציג בפניכם את כל העובדות, את כל הנתונים, כדי שהכנסת תשב ותשקול, או ועדת הפנים תשב ותשקול איך אפשר להקל על התושבים בכל דרך בגביית הארנונה, לצערי לא נעשה דבר זה 12 שנים.
<הלן גלבר: חייבים לשים על זה דגש ולהביא את זה בחשבון.
<הלן גלבר: כן, שינוי שיטת חישוב חשובה כאן.
<הלן גלבר: תושב שעובר מעיר לעיר צריך לדעת מה הוא קונה, מה הבית שלו, איך הוא ישלם, מה העלות לכיס שלו ברגע שהוא עובר לבית אחר.
<הלן גלבר: אי-אפשר לדעת.
<הלן גלבר: הסיווגים שונים.
<הלן גלבר: כמות הסיווגים כמות האזורים – אי-אפשר לבחון את זה.
<הלן גלבר: ניסיתי לעשות שיעורי בית, עשיתי.
<הלן גלבר: לקח לי יום שלם לבדוק ולהציג במועצת העיר אשדוד, לקחת 120 בתים, מכל בית ובית ממוצע, ולאתר מה המחיר למטר.
<הלן גלבר: בלתי אפשרי היה לעשות את זה, פשוט קטסטרופה.
<הלן גלבר: הצלחתי, אבל בעבודה מאוד קשה.
<הלן גלבר: שטחי השירות – חבר'ה, בכל פעם, גם ברשות המקומית, מוסיפים שטחי שירות, משרד הפנים כן מאשר מוסיפים שטחי שירות ואומרים: טעינו בחישוב.
<הלן גלבר: אחרי שנים שלא גבו – טעינו בחישוב.
<הלן גלבר: מסתורי כביסה, חדרי אשפה.
<הלן גלבר: חבר'ה, זה בלתי אפשרי, זה לא נגמר, בכל פעם שטחי השירות נוספים, בכל פעם מוציאים מקורות אחרים להגדיל את ההכנסה, ועם זאת גם מגדילים את התעריפים.
דוד אמסלם: תודה, הלן.
<הלן גלבר: פיגורים – חלים פיגורים גבוהים מאוד ברשות המקומית, כדי ליצור להם הכנסות.
<הלן גלבר: צריך לגבות את הפיגורים.
<הלן גלבר: נוצר מצב, אצלנו, לפחות באשדוד, 300 מיליון שקל לא גובים בעסקים.
<הלן גלבר: זה נראה לכם הגיוני?
<הלן גלבר: אבל מהתושבים רצים ומושיטים את היד לכיס.
<הלן גלבר: תודה רבה לכם.
<אלעד גורן: למה לא גובים את חובות העבר?
דוד אמסלם: אתה דיברת.
דוד אמסלם: לפני שאני מסכם יש מישהו שרוצה עוד לומר משפט אחרון?
<רז קינסטליך: אני משפט קצר.
<רז קינסטליך: אני ממלא מקום וסגן ראש עיריית ראשון לציון.
<רז קינסטליך: רציתי לחדד את מה שחברי דוד ביטן, עד לא מזמן היה חבר למועצה אתי, אמר.
<רז קינסטליך: בראשון לציון אנחנו כבר חמש שנים מפחיתים בארנונה, בכל שנה 2%, יש לנו ראש עיר מצוין, התקציב שלנו לא גרעוני, אנחנו באמת עיר איתנה ואין תלונות.
<רז קינסטליך: חברי דוד אמר שאנחנו מגישים בקשות רבות למשרד הפנים למתן הנחה בכל מיני מקרים.
<רז קינסטליך: אני יכול להביא דוגמה קצרה.
<רז קינסטליך: נניח שעושים שיפוץ ברחוב הראשי, למעשה התושבים לא יכולים להגיע לעסק, הגשנו בקשה למשרד הפנים, ואנחנו נענים בשלילה מדי שנה ועוד כל מיני דברים כאלה ואחרים.
<רז קינסטליך: השאלה שלי אם אפשר לנסות ולתת לראשי רשויות סמכות גם להחליט על מתן הנחה בארנונה במקרים ספציפיים.
<אלעד גורן: עוד משפט אחרון.
דוד אמסלם: משפט קטן.
<אלעד גורן: אנחנו מבקשים מהוועדה לגבש דעה איך לגבות את חובות העבר שנקברו על-ידי אותם טייקונים, שמנצלים את כוחם, את מעמדם ואת השקיפות המלאה של ראשי הערים מול הגבייה.
<עפר בן אליעזר: יושב-ראש הוועדה, ברשותך, הערה קטנה, גם אנחנו משלמים ארנונה.
דוד אמסלם: אל תרגיש לא טוב, זה בסדר.
<ירון ימיני: שלום לכם, אני גר בפרדס חנה באוהל, במטע מנגו חקלאי, כמובן אני נחשב לעבריין פלילי.
<ירון ימיני: היום המועצה רוצה לפנות אותי.
<ירון ימיני: אם מישהו רוצה לעזור לי בעניין הזה, אני אשמח מאוד.
<ירון ימיני: מעבר לזה, אני רוצה להגיד שהחיים יפים מאוד וכיף לחיות.
<רונית עובדיה: אני היועצת המשפטית של המועצה המקומית גני תקווה.
<רונית עובדיה: ראש המועצה לא היתה יכולה להגיע.
<רונית עובדיה: בצער רב היא ביקשה שנגיע.
דוד אמסלם: אנחנו מקבלים גם אותך באהבה, זה בסדר.
<רונית עובדיה: תודה.
<רונית עובדיה: מעבר לכל מה שנאמר, ואנחנו לא רוצים כמובן לחזור על הדברים, אנחנו חושבים כמו שאמר חבר הכנסת בני בגין, שצריך להתחיל עכשיו לעשות את השינוי ולא לחכות עוד שמונה שנים.
<רונית עובדיה: אנחנו חושבים שהסמכות של הוועדה הזאת זה קודם כול להתחיל לבטל את דיני ההקפאה.
<רונית עובדיה: הדינים האלה זה לא חוק משמים וזה לא דברים שנקבעו ואי-אפשר לשנות, והסמכות היא של הוועדה הזאת.
<רונית עובדיה: התקבלה החלטת ממשלה בממשלה הקודמת שייערך כאן שינוי ויהיה אפשר לשנות את שיטת החישוב, ואנחנו רוצים שעם הדבר הזה תצאו מכאן כבר עכשיו ולא בהמשך הדיון.
דוד אמסלם: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.
דוד אמסלם: בסך-הכול היה דיון ארוך, ממצה ומעניין.
דוד אמסלם: היחסים בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי באים לידי ביטוי בהרבה מישורים, אני לא מתכוון להיכנס אליהם עכשיו.
דוד אמסלם: כמו שאמרתי בתחילת הדברים, זה עולה כמעט בכל דיון שאני עושה, אני אקח על עצמי לעשות דיון גם עם השלטון המקומי, גם עם חיים ידידי, גם עם ראשי הערים שנמצאים בכנסת, המועצות, כדי לטכס עצה איך אמורה להיות מערכת היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי במובן זה שהרבה פעמים השלטון המרכזי מוריד הנחיות למטה, רק שוכח שזה עולה כסף, והשלטון המקומי פתאום נאלץ להתמודד עם גזירות שהוא עצמו לא יודע לעשות, ואז כדור השלג בסוף מתגלגל לאזרח, ולכן פה זה בא לידי ביטוי בחבילה שלמה, מחינוך, שמירה וכו', זה דיון אחר שאני אקח על עצמי, אבל קודם כול אני צריך לעשות עבודת הכנה גדולה מאוד אתם, כדי שנדע לאן אנחנו הולכים בסיפור הזה בכלל.
דוד אמסלם: אני יודע שזה דבר מורכב מאוד, זה בא לידי ביטוי, כמו שאמרתי, בהרבה מאוד מישורים.
דוד אמסלם: אני רוצה להתמקד בסוגיית הארנונה, בגלל זה קיימתי את הדיון הזה.
דוד אמסלם: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו פה, בגלל שזה היה רק הטריגר שלי לנושא של הארנונה.
דוד אמסלם: הסתבר לי לתמימותי שאין סדר בסיפור הזה, כל עיר מתנהגת כמו שהיא רוצה.
דוד אמסלם: אני מניח שזה בא ממקום טוב – שום ראש עיר לא קם בבוקר ורוצה להתעמר באזרחיו – אבל בכל עיר, יש לה המדינות שלה, גם בנושא של המדידה, גם בנושא של התעריפים ומבחינתי זה לא סביר.
דוד אמסלם: לא יכול להיות.
דוד אמסלם: היות והפיבוט והרגולטור והבן-אדם שאחראי על נושא כל הרשויות זה משרד הפנים, הייתי מבקש ששר הפנים ימנה ועדה שתכלול את השלטון המקומי, נציג אוצר, נציגי התעשיינים, מצדי החקלאים, אם צריך - - -
<דורון יהודה: נציג נכים.
דוד אמסלם: זה לא קשור, סוגיית הנכים היא חלק מכלל עם ישראל.
<פנינה בן-דוד: מלונאים.
דוד אמסלם: ראשי הערים אמורים לייצג את כלל האוכלוסיות.
דוד אמסלם: אני מבקש לבוא ולבנות כללים, חוקים, תקנות שיתייחסו לנושאים הבאים: קודם כול, צריך להיות תעריף אחיד ארצי, הוא יכול להיות דיפרנציאלי, אבל עם כללים מאוד ברורים בארץ.
דוד אמסלם: לא יכול להיות, כמו שאמרתי, שכל עיר גובה בלי קשר כרגע למצב הסוציואקונומי שלה, ולהיפך, לפעמים יש קורלציה בדיוק הפוכה.
דוד אמסלם: כשבדקתי את הנושאים, מה הסתבר לי?
דוד אמסלם: שיש ערים שבגלל שהמצב הסוציואקונומי של התושבים שלהן, שהוא דווקא נמוך, אין שם הרבה שטחי מסחר ואין הרבה תעשייה, והסתבר שדווקא בארנונה הם גובים, בגלל שהם צריכים להתפרנס ממשהו.
דוד אמסלם: דרך אגב, יש הבדל גדול מאוד למשל בין ירושלים לבין תל-אביב, בפערים עצומים.
דוד אמסלם: ירושלים, כידוע לכם, זאת עיר ענייה יחסית, היא נמצאת במצב סוציואקונומי נמוך ובתל-אביב הפוך.
דוד אמסלם: אז יש ערים עשירות שמתגמלות את התושבים שלהן בארנונה נמוכה.
דוד אמסלם: זה מבחינתי אבסורד.
דוד אמסלם: לכן אני חושב שמשרד הפנים צריך לקבוע את הכללים האלה ולהוציא אותם בחוזרי מנכ"ל כאלה או אחרים, כך שתהיה אחידות ארצית בסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: אני לא אומר שבכל עיר ועיר צריך לגבות אותם מחירים, אבל לפחות יש כללים.
דוד אמסלם: אני משוכנע שבפריפריה אולי צריך לעשות הנחה, אבל אלה הכללים שמשרד הפנים בוועדה הזאת צריך לקבוע.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של שיטת המדידה – יש אבסורד גם פה, כל עיר גובה מה בראש שלה, זה לא ייאמן, אחד גובה על חדרי מדרגות, אחד גובה על חדר האשפה ואחד בכלל לא גובה כלום, אחד גובה על פרגולות, אחד לא גובה.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: זה לא איש הישר בעיניו יעשה, ואני בא מהמקום החיובי.
דוד אמסלם: צריכים להיות כללים אחידים גם בנושא הזה.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני מאמין בקטע היחסי.
דוד אמסלם: כשאנשים מתרעמים על משהו, זה בגלל הנושא היחסי, לא האבסולוטי, לכן גם פה, כשמישהו משלם בעיר לידך, לא משלם ארנונה על פרגולה ופה כן, כשיש שיחה בין שני אנשים, האדם מתרעם מדוע ולמה, לא משנה אם זה 50 שקלים או 20 שקלים, אבל הוא לא מבין את העיקרון.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של ההנחות – אותו סיפור יש בסוגיית ההנחות.
דוד אמסלם: סוגיית ההנחות היא קצת יותר מורכבת במובן זה כמו שאמרתי קודם.
דוד אמסלם: ההנחות שיש בעיריות ניתנות על-פי חוק.
דוד אמסלם: מדינת ישראל החליטה מי זכאי להנחה, אבל היא שכחה לבוא ולהגיד לאותה עירייה: חבר'ה, אני צריכה לתגמל אתכם גם על ההנחה הזאת, או בואו נדבר.
דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב שצריך להיות כאן איזה סידור בין הרשות המקומית לבין האוצר לגבי סוגיית ההנחות.
דוד אמסלם: יכול להיות שזה יתחלק 50-50, 30-20, אני לא יודע איך, אבל משהו צריך להיות כאן שזה שמחוקק את החוקים ומשית את הגזרות, הוא גם חלק מהפתרון.
דוד אמסלם: לא רק סיפור הגזירות, אלא הוא גם צריך לשבת עם ראשי ערים ולבנות איזה מצ'ינג מסוים לגבי הנושא הזה של ההנחות.
דוד אמסלם: לגבי הנכים – בסוגיית הנכים אני מקבל מה שאמרו רוב האנשים כאן, שנכים שיש להם נכות של 100% – יש נכות זמנית ויש נכות קבועה – נכה שיש לו נכות 100% אין שום סיבה כל שנה להריץ אותו עם אותם אישורים – לך לביטוח הלאומי, תביא את האישורים, רוץ לארנונה.
דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין למה צריך לטרטר את האזרח, גם כך קשה לו בחיים.
<נירית טננבאום: סליחה, אפשר להגיב לעניין?
<נירית טננבאום: כי יש פתרון.
דוד אמסלם: אמרתי לא.
דוד אמסלם: אם אמרתי משהו שיש לו פתרון, אז לא אמרתי כלום.
דוד אמסלם: אני מבקש משר הפנים לבחון את הנושא.
דוד אמסלם: כנ"ל גם לגבי השתתפות הממשלה.
דוד אמסלם: לגבי הנושא של התשתיות – אני באמת חושב שיש הרבה תשתיות של חברות ממשלתיות שיושבות אצלכם והן לא משלמות ארנונה, יש פילרים של חברת חשמל ויש תט"זים של חברת חשמל ויש מגדלי מים ויש בזק וכו'.
דוד אמסלם: אלה חברות שרובן מסחריות.
דוד אמסלם: על כל אדם, כל אזרח, שלא משלם ארנונה, מוציאים לו כמעט הוצאה לפועל, זה בסדר, אבל חברות מסחריות שמרוויחות, וברוך השם שירוויחו, וזה בסדר, הן לא פטורות מהעניין.
דוד אמסלם: זה עוד מקור, דרך אגב.
דוד אמסלם: לכן זה לא רק שאני אומר לכם: חבר'ה, תקלו קצת בארנונה, אלא הפוך, יש גם מקורות שאתם יכולים לפתח.
דוד אמסלם: הנושא האחרון שאני רוצה להתייחס אליו כאן זה הנושא של אגרת השמירה.
דוד אמסלם: לפי תפיסת עולמי אזרח לא צריך לשלם עבור השמירה הבסיסית שהוא אמור לקבל, בשביל זה יש מוסדות המדינה, יש מס הכנסה, יש ביטוח לאומי, יש צה"ל, משטרת ישראל.
דוד אמסלם: עוד מעט נצטרך לשלם על כל דבר, עוד מעט גם ללכת ברחוב, כנראה מישהו יצטרך לשלם אגרה, זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: יכול להיות שיש בעיה, כמו שאמרתי, במסגרת היחסים הכללית בין הרשות המקומית לשלטון המרכזי, וזה גם יכול לבוא לידי ביטוי, אבל זה לא יכול להיות מושת על האזרח, זה לא הגיוני.
דוד אמסלם: זה לא הגיוני, דרך אגב, שבחלק מהערים, זה לא בכל הערים, ראש העיר קם בבוקר – זה בא ממקום טוב, שוב אני אומר, זה לא שהוא בא להתעמר – הוא מזהה צורך, יש לו בעיה של כסף, כי צריך גם להביא זמרים וכו', אז אומרים: תשמע, נטיל עוד איזה אגרה, אז יש אגרת שמירה.
<פנינה בן-דוד: תל אביב עיר עשירה - - -
דוד אמסלם: את דיברת מספיק.
דוד אמסלם: לכן אני אומר שגם בזה אני מבקש לבחון, דבר אחד, את החוקיות של העניין.
דוד אמסלם: דבר שני, אני אישית חושב שהנושא הזה צריך להסתלק מן העולם, כל הסיפור של האגרות, ואם צריך לשפות את הרשויות בנושא ביטחון, משפים אותן.
דוד אמסלם: בדיוק כמו שבזמנו רצו לעשות אבטחה במוסדות ציבור, כשהיתה פה בעיה של פיגועים, אז הממשלה באה לרשויות ואמרה להן: בבקשה, אנחנו נותנים לכן את השירות הזה, זה התשלום.
דוד אמסלם: אני מבקש מהוועדה הזאת שתתייחס לכל הנושאים האלה.
זאב בנימין בגין: אני לא רואה אפשרות לדון בכל הנושאים האלה ולהגיע למסקנות בלי לטפל בבעיה כולה שכוללת מענקי איזון, כשמם כן הם - -
דוד אמסלם: אני אסביר.
זאב בנימין בגין: - - זה הופך למשימה מאוד רחבה וכבדה, זה שנתיים עבודה.
דוד אמסלם: זה לא שנתיים עבודה.
דוד אמסלם: אני לא מסכים אתך, זה לא שנתיים עבודה.
דוד אמסלם: דרך אגב, זה בדיוק הכלי של השלטון המרכזי לתגמל ולעשות את הדיפרנציאציה בין הרשויות, אבל זה בסדר, זה גם היום קורה, וזה בסדר.
דוד אמסלם: זה לא חשוב.
דוד אמסלם: כך הוא יעשה את התיקונים.
דוד אמסלם: זה בדיוק המנגנון לתיקונים, בדיוק מה שאמרתי.
דוד אמסלם: לכן אני מבקש, אני אקיים דיון בעוד שלושה חודשים - - -
<חיים ביבס: אפשר הערה טכנית, אדוני היושב-ראש?
<חיים ביבס: מה שאנחנו מבקשים זה דבר אחד.
<חיים ביבס: אני בעד שתקים ועדה כזאת או אחרת, יש רק בעיה אחת שצריך להבין, צריך הארכת תקנות, אחרת נמצא את עצמנו ב-31 בדצמבר עם אחד משניים - -
דוד אמסלם: דיברת אתי על זה.
<חיים ביבס: - - או עם עלייה של מ"ר, מה שכולם עכשיו הסבירו לנו שלא, וזה מה שיקרה אם לא נקבל החלטה, או לחילופין הארכת תקנות של עד שלוש שנים, שבהן נוכל להגיע להסדרה גם של הנושא הזה.
דוד אמסלם: חיים, שלוש שנים זה לא בא בחשבון.
דוד אמסלם: זה המון זמן.
דוד אמסלם: יש דיוני תקציב לקראת סוף השנה, עד אז נסגור את הסיפור הזה, לכן אני אעשה דיון נוסף כאן בעוד שלושה חודשים, על מנת לקבל את העמדה של משרד הפנים, אחרי שהוא עשה את כל הדיונים המקצועיים.
<טל גורקי: אגרת השמירה לא קשורה לארנונה.
דוד אמסלם: אני מכניס את זה.
דוד אמסלם: עם כל הכבוד, הגדרתי את הדיון - - -
דוד אמסלם: לא חייבים לדבר על הכול עכשיו.
<חיים ביבס: אי-אפשר גם לדרוש שנאבטח את הילד שלך בבית ספר וכל הדברים, נעשה הכול, בסוף גם את רוצה - - -
דוד אמסלם: חיים, אני רוצה לדבר, גם לי יש עוד שתי דקות.
דוד אמסלם: הגדרתי את הדיון ככה, ולכן החלטתי להתייחס במסגרת הזאת גם לגבי האגרה.
דוד אמסלם: אני אקיים את הדיון, כמו שאמרתי, בעוד שלושה חודשים.
דוד אמסלם: נקווה שמשרד הפנים עד אז ישב על המדוכה ויבנה את מערכת הכללים בכל נושא ונושא.
דוד אמסלם: לא צריך הרבה זמן.
דוד אמסלם: שלושה חודשים זה אחרי שהם יוצאים לחופשה, ומעשנים נרגילה, ומשתזפים בים ויש להם עוד זמן.
<עפר בן אליעזר: כבוד היושב ראש, גם דיברנו על סל השירותים שהרשות צריכה להעניק.
דוד אמסלם: אחרי זה, אני לא נכנס לזה כרגע.
דוד אמסלם: אני מתייחס כרגע לארנונה.
דוד אמסלם: אמרתי, סוגיית סל השירותים זו סוגיה שאני אשב עם ראשי הערים ועם חיים כדי לגבש את עצמנו קודם כול, ואז נשב מול האוצר ומשרד הפנים.
דוד אמסלם: אמרתי שזה השלב היותר מורכב, זה הקטע היותר מורכב והיותר מסובך.
דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את הישיבה בסוגיית הבולענים.
דוד אמסלם: סדר הדיון: אנחנו ניתן לחברי הכנסת להתייחס, אחרי זה היועצת המשפטית של הוועדה, מחלקת המחקר של הכנסת, ואחרי זה נפתח את הדיון לשאר החברים.
דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת ברושי.
איתן ברושי: אני מברך את החברים מצפון ים המלח וממגילות, שבאו במיוחד לדיון הזה, משום חשיבותו.
איתן ברושי: חבריי חברי הכנסת, זה דיון גורלי לאזור חשוב לאורכו של ים המלח.
<דב ליטבינוף: באו גם מדרום ים המלח, ברושי.
איתן ברושי: אני רוצה לצמצם בדברים ולאפשר לחברים שהגיעו לדבר.
איתן ברושי: השאלה המרכזית עכשיו, למרות הכותרת, היא לא שאלת הבולענים, אלא שאלת התושבים.
איתן ברושי: שאלת הבולענים היא שאלה שעוסקים בה הרבה מאוד זמן, ולמרות שיש לנו פה גאולוג בכיר, חבר הכנסת בני בגין, לא זה הנושא לבוקר הזה.
איתן ברושי: הנושא שהביא אותי, יחד עם חברים נוספים, ליזום את הדיון הוא ביקור שנערך באחרונה באזור, שבו קיבלתי רושם קשה מהמציאות שבה נתונים קיבוץ מצפה שלם וקיבוץ עין-גדי, שהוא סמלה של ההתיישבות כולה.
איתן ברושי: ולכן ביקשתי, באמצעות הנהלים של הכנסת, שהדיון הזה יהיה בהקדם, בוועדה שבראשה עומד חבר הכנסת דודי אמסלם.
איתן ברושי: דודי, לפי דעתי התוצאה צריכה להיות שיהיה סיכום מי הגורם שמטפל – והפעם בהצלחה, כי בהיסטוריה של הנושא הזה כבר יש הרבה ועדות שלא קרה מהן כלום – ומהי הסמכות שלו, וכן מתן מענה מידי ליישובים ולתושבים, על בסיס תקציבים, כאשר לדעתי המקור יכול להיות המפעלים בים המלח, שיש פה נציגות שלהם.
איתן ברושי: ההכנסות שהם מעבירים יכולות לפצות על אבדן הכנסה ועל נזקים הולכים וגדלים.
איתן ברושי: אני מצפה מהדיון הזה שלוח הזמנים שתנקוב יביא בשורה לתושבים, ותוצאות עד סוף שנת 2015.
רחל עזריה: לא, אני מוותרת.
דוד אמסלם: רוצה לדבר אחרי בני?
זאב בנימין בגין: נשמע את הבעיה.
דוד אמסלם: רינת בניטה, מחלקת המחקר של הכנסת, בבקשה.
דוד אמסלם: דרך אגב, בני, חשבתי שאתה מכיר את הבעיה?
זאב בנימין בגין: כן, אבל בהתאם להגדרה של איתן, כנראה שהנושא הוא פחות בתחום הגאולוגיה ויותר בתחום הכלכלה.
דוד אמסלם: בסוף, כשמדובר על טיפול, תמיד זה בתחום הכלכלה.
זאב בנימין בגין: בדרך כלל אני שומע את האורחים ואחר כך אני מתייחס.
דוד אמסלם: גם אני לא רוצה להיכנס לסוגיה המקצועית של הבולענים עצמם, זה לא הסיפור שלנו כרגע.
דוד אמסלם: מה שאנחנו כן צריכים להיכנס אליו זה השאלה למי יש ניטור של האזורים, וגם, האם יש תקציבים, מה היו ההחלטות בעבר לגבי הנושא הזה, מה קרה היום ולאן אנחנו צריכים ללכת.
דוד אמסלם: רינת בניטה, ממחלקת המחקר של הכנסת, תיתן לנו סקירה קצרה לגבי הבעיה, ואחרי זה לירון, היועצת המשפטית של הוועדה, תתייחס לנושא המשפטי, ואחרי זה נפתח את זה לשאר.
דוד אמסלם: רינת, בבקשה.
<רינת בניטה: אני רינת בניטה, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.
<רינת בניטה: לגבי תופעת הבולענים, מדובר בתופעה שהפכה להיות רווחת משנת 1998 ואילך, והיום ההערכות המעודכנות מדברות על כ-5,000 בולענים.
<רינת בניטה: הסיבה להיווצרות תופעת הבולענים היא ירידת גובה פנים ים המלח, שיורד בעקביות בשל הטיית מקורות הירדן וסכירה של נחלים שבעבר זרמו לירדן הדרומי ומשם אל ים המלח; וגם בשל פעילות השאיבה והאידוי שמתבצעת במפעלים התעשייתיים של ים המלח.
<רינת בניטה: ההערכות מדברות על תרומה של 30% של המפעלים התעשייתיים לירידת המפלס ותרומה של 70% כתוצאה מהטיית מקורות הירדן והסכירה של הנחלים.
<רינת בניטה: אחד המופעים של ערעור התשתית הוא התפתחות מהירה של בולענים, שכמו שאמרתי, מדובר על קצב שנתי של 400 בולענים בשנה, שנפערים בפתאומיות עקב קריסת הקרקע ועלולים לסכן חיי אדם, מבנים ותשתיות.
<רינת בניטה: עומק הבולענים מגיע עד ל-20 מטר, והקוטר שלהם מגיע לעשרות מטרים.
<רינת בניטה: יש גם תופעה של חיבור בין בולענים.
<רינת בניטה: מבחינת הנזקים שנגרמו, לפי ראש המועצה האזורית תמר, בשנה האחרונה נסגר לתנועה קטע הדרך בכביש 90 בין הכניסה לשמורת הטבע נחל דוד לבין תחנת הדלק עין-גדי; והחוף הציבורי בעין-גדי, שהיה אמור להיפתח – נסגר, כמו גם המסעדה שהייתה אמורה להיפתח בצמוד לחוף.
דוד אמסלם: מתי היא נסגרה?
<רינת בניטה: במהלך שנת 2015.
דוד אמסלם: מי קיבל את ההחלטה לסגור?
<רינת בניטה: מהנדס העיר.
דוד אמסלם: של המועצה?
<קריאה: של מגילות.
<קריאה: לא, לסגור את הכביש?
<קריאה: משרד התחבורה.
דוד אמסלם: לא, שאלתי לגבי החוף.
<דב ליטבינוף: אנחנו.
איתן ברושי: שני חופים – בעין-גדי ובמצפה שלם.