GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<כרמל סלע: אני חושב שהחופים אצלנו פתוחים לטובת כל ציבור מדינת ישראל - מסכים, רק מה הבעיה, שבמדינה יש שתי זרועות - יש זרוע שלטון מרכזי ויש זרוע שלטון מקומי, הם מתנהלים בכלל לא באותו קו.
<כרמל סלע: השלטון המרכזי הוא מתנהל בחוקים שלו, גובה כמה שהוא רוצה, איפה שהוא רוצה, מתי שהוא רוצה, בכלל לא מתחשב בציבור, על זה לא מדברים.
<כרמל סלע: בא השלטון המקומי, הופה, לאט לאט, מה פתאום, כן פתאום, עוד פעם ככה וככה, יוצא שהנטל הזה, או יותר נכון, יש אחריות ויש סמכות – האחריות שכולם שמים עלינו, הגנת הסביבה, לא אספר לכם את כל המשרדים, וקנסות, אם אתה לא עומד בקריטריונים קונסים אותי - שני מיליון תושבי מדינת ישראל מגיעים לחופים בחוף כרמל.
<כרמל סלע: אגב, הבעיה זה לא המוכרזים רק, בכלל, כל החופים הפתוחים, 40 קילומטר חופים על כל רצועת החוף, ובאים מיליונים, מה הם משאירים אחריהם?
<כרמל סלע: אתם יודעים מה הם משאירים, נכון?
<כרמל סלע: לא אתבטא במלים האלה.
<כרמל סלע: ומי צריך לנקות?
<כרמל סלע: - אני, מי זה אני?
<כרמל סלע: תושבי חוף הכרמל.
<כרמל סלע: 20 אלף תושבים צריכים לנקות את כל הזבל של מדינת ישראל ואני צריך לשלם את זה - סליחה, זבל.
<קריאה: אשפה.
<כרמל סלע: סליחה, זבל, אתה צריך לראות צילומים של מה נשאר.
<כרמל סלע: אם יימצא פתרון, ומה שהחבר'ה רואים פה הוא צודק, אי אפשר להטיל על 20 אלף תושבים מימון של שתי מיליון, אין לי כוח כלכלי.
<כרמל סלע: מה אומרים לי?
<כרמל סלע: ואיפה הבעיה האמתית שכל שנה הולכת ומתחדדת.
<כרמל סלע: פעם מימנו חופים מוכרזים, אבל הפסיקו.
דוד אמסלם: מה זה פעם?
<כרמל סלע: עד 97' המדינה מימנה מצילים, מימנה חופים מוכרזים.
דוד אמסלם: תרחיב קצת במה מימנה?
<כרמל סלע: בכסף.
דוד אמסלם: כן, אבל את זה שרות?
<כרמל סלע: את המצילים, את הניקיון, את הכול.
דוד אמסלם: ומה קרה?
<כרמל סלע: אתה יודע אנחנו יהודים, יש פקידים באוצר כמה שיכולים ככה וככה.
גרנר: הכניסו את זה לבסיס התקציב - - -
דוד אמסלם: כרמל, מה קרה, באיזה טענה הורידו את זה?
דוד אמסלם: הרי לכאורה אתה קיבלת עד 97' תקציב, ובאת ב-98' אמרו לך אין, אני מניח ששאלת למה?
דוד אמסלם: אז מישהו ענה לך משהו.
<כרמל סלע: כן, יש קיצוץ, אין מקורות.
תמר זנדברג: עם כל הכבוד אל תנופף בידיים, אני חברת הוועדה הזו ומותר לי לשאול אותך שאלה, ואתה יכול להגיד יש כאן יושב ראש לוועדה הזו, רק אל תנופף עליי בידיים עם כל הכבוד.
<כרמל סלע: אם אני מנופף בידיים אני מבקש סליחה, לא התכוונתי.
תמר זנדברג: ההתנצלות התקבלה.
גרנר: בבסיס התקציב היה לנו 17 מיליון שקל ואז החליטו להכניס את זה, עשו שינויים בכל הדברים, והכניסו את כל התקציבים האלה לתוך בסיס התקציב.
תמר זנדברג: בסיס התקציב של מי של הרשויות או שלכם?
<כרמל סלע: זה כבר כמה שנים אנחנו ככה עוד מהתקופה של הגז.
<כרמל סלע: בקיצור, מה שאני רוצה להגיד - - -
תמר זנדברג: יש אצלו הרבה אינטרסים של הציבור במועצה.
<כרמל סלע: נכון, גם לך.
<כרמל סלע: תראו, חברים, יש חופים מוכרזים, יש חופים לא מוכרזים.
<כרמל סלע: חופים פתוחים שהם הרבה יותר רחבים.
<כרמל סלע: חוף מוכרז מה אתם חושבים זה?
<כרמל סלע: 150 מטר, 300 מטר, זה הכול.
<כרמל סלע: חופים פתוחים עשרות קילומטר.
<כרמל סלע: חוף הכרמל 26 קילומטר חופים פתוחים ואנחנו מנקים אותם - מה קרה?
<כרמל סלע: בא מדד חוף נקי ואומר לנו, אתם תקבלו כסף עבור ניקיון חופים.
<כרמל סלע: כמה כסף?
<כרמל סלע: – 300 אלף שקל על כל החופים, אבל מכיוון שהמועצה האזורית עם מצב סוציו-אקונומי גבוה לא תקבל כסף, למה?
<כרמל סלע: כי יש לך כסף.
<כרמל סלע: המדינה לא יודעת להפריד בין מצב סוציו-אקונומי למצב שלרשות אין כסף.
<כרמל סלע: הארנונה שאתה גובה זה לא אם אתה עשיר או עני.
<כרמל סלע: לוקחים את העושר של התושבים, אומרים הם עשירים, גם אתה עשיר, איך אני עשיר?
<כרמל סלע: - ככה, לא נותנים לי כסף.
<כרמל סלע: אגב, זה ארדן עשה, אמר, מי שיש לו - - - מורידים לו את ניקיון החופים.
<כרמל סלע: ובכל זאת, איך שלא הסתובבנו, אנחנו לא בדיוק מספיקים לנקות עם כל העומס הזה, וכמוצאים אותנו כשהניקיון הוא בינוני, אתה לא מקבל כלום וקנס גם - תראו, אי אפשר ככה.
<כרמל סלע: למה אני מספר את כל הסיפור הזה?
<כרמל סלע: כי בסוף זה כסף, לא נעים להגיד.
<כרמל סלע: עכשיו מה קרה?
<כרמל סלע: חוף מוכרז הוא עולה מיליון שלוש מאות, 650 לנו ו-650 לחברה לפיתוח קיסריה.
<כרמל סלע: אומרים, תגיד לנו כרמל, למה אתה מחייב אותנו ב-650 ויכוחים, ואז בא הסיפור של חוף הקשתות שהוא רוצה לגבות חנייה כי הוא רוצה לממן את כל הלכלוך של כל מה שקורה מסביב.
<כרמל סלע: יש כאן עוד בעיה קטנה, אין אפשרות כמו בעיריות לשים דוכנים, קיוסקים, אין לנו כלום, אבל חוף, ואדם טבע ודין, והירוקים - אתם לא תבנו כלום בחוף הים, טוב, בוא נשים איזה קיוסק, לא, שום דבר, זה טבע, הכול פתוח, טוב, אבל איך נממן?
<איציק בוחבוט: זה לא בדיוק כך, יש לך קפיטריה, יש לך מרכז ימי בשדות ים, יש לך עוד - - -
<כרמל סלע: אין בחוף הקשתות אפשרות להקים קיוסק, היה, השמידו אותו.
דוד אמסלם: אני מבקש בלי קריאות ביניים.
דוד אמסלם: אנחנו רוצים לקיים פה איזשהו דיון תרבותי, תרצה לדבר, בוא תירשם, אין בעיה, אז למה אתה מקדים?
<כרמל סלע: אני אסיים ואומר, אני חושב שחופי מדינת ישראל באמת חשובים לטובת המדינה.
<כרמל סלע: גם אני כילד, וגם כבוגר מאוד אוהב ואת כל נושא המאהלים.
<כרמל סלע: אבל כמות המאהלים שיש בחופים הפתוחים הלא מוכרזים היא עצומה, ולא מעט אנשים תפסו פטנט אנשי עסקים למיניהם, ובונים שם אוהלים, ומשכירים אותם לחתונות, לאירועים, זה נהיה משהו הזוי.
<כרמל סלע: עכשיו לך תאכוף עם שלושה פקחים, 26 קילומטר חוף, גם זה סיפור, אבל בוא ונעזוב את אנחנו לא בקטע.
<כרמל סלע: אני מכבד ומעריך את הדיון, עם כל הכבוד לכולנו פה, לא נתייפייף.
עמר בר-לב: מה אתה מציע?
<כרמל סלע: שהמדינה תממן ניקיון חופים, תממן החזקת חופים מוכרזים.
עמר בר-לב: לא הרשות המקומית, המדינה.
דוד אמסלם: הייתי רוצה לשמוע את יוסי עדס, משרד האוצר.
<יוסי עדס: כמו שנאמר פה כבר יש עלות גבוהה מאוד לחופים.
<יוסי עדס: בסופו של דבר העלות הזאת ממומנת על ידי הציבור.
<יוסי עדס: השאלה היא אם העלות הזאת תמומן על ידי המשתמשים או תמומן על ידי כלל הציבור גם אלה שלא משתמשים.
<יוסי עדס: זה שאומרים שאי אפשר יהיה לגבות תשלום על כניסה לחופים.
<יוסי עדס: המשמעות של זה פשוט שזה יוטל על כלל התושבים.
<יוסי עדס: בסופו של דבר זה כסף ציבורי, אם זה מצד הרשויות, או אם זה מצד תקציב מדינה.
<יוסי עדס: גם בתקציב המדינה חשוב לזכור, המדינה כל שנה מסיימת בגרעון.
<יוסי עדס: היקף ההוצאות עולה על סך ההכנסות.
<יוסי עדס: ולכן, ככל שרוצים שהמדינה תממן את העלות משרד האוצר יעביר תקציב למשרד הפנים לעלות החזקת החופים, צריך למצוא לזה מקור חלופי מעבר לעובדה שבמשרד הפנים קיים תקציב - - -
דוד אמסלם: אני רוצה למקד את השאלה.
דוד אמסלם: אנחנו מכירים את הנאומים הקבועים וזה בסדר.
דוד אמסלם: כולנו פה פטריוטים, כולנו מבינים שמדובר בכספי ציבור בכל ההיבטים, ובכל הכיוונים.
דוד אמסלם: רציתי לשאול רק שאלה אחת.
דוד אמסלם: היות ובעצם אתם בזמנו תקצבתם את הנושא בשנת 97', אני מניח שזה עשה שכל למישהו שהחופים מישהו צריך לנקות אותם, ומישהו גם צריך לשלם זה עולה קצת כסף, אז זה כנראה שנים הבינו את זה.
דוד אמסלם: בשנת 97' לפי הדיווח של כרמל הבנתי שזה הופסק.
דוד אמסלם: כנראה מישהו קם בבוקר, הייתה לו כנראה איזושהי הארה והחליט שכנראה זה לא אמור לעלות כסף ממחר בבוקר.
דוד אמסלם: אני רוצה לדעת מה עמדת משרד האוצר בהיבט של החופים בניקיון.
דוד אמסלם: הרי אני לא נכנס לסוגיה האם צריך לגבות עכשיו בחופים בכניסה כסף בגלל שיש כבר החלטת בג"צ בעניין הזה, זה דיון אחר, כרגע זה המצב הנתון, ישנם חופים שכרגע גם פתוחים והרשויות לא גובות כסף, ויש להן הרבה הוצאות אחזקה.
דוד אמסלם: דרך אגב, כשמדובר על רשויות קטנות, רוב המשתמשים הם בכלל חיצוניים.
דוד אמסלם: מילא, נגיד בתל אביב יש 300 אלף איש, אז נניח, 150, 200 אלף באים מהעיר, ועוד נגיד חצי מיליון מבחוץ.
דוד אמסלם: כאן מדובר על רשות של 20 אלף איש, משתמשים 2,000, 3,000 ובאים עוד מיליון מבחוץ, אז מה עמדתכם, מי אמור לנקות?
<יוסי עדס: המצב כיום שהרשות צריכה לנקות.
<יוסי עדס: החופים הם באחריות הרשות, הרשות אחראית על הניקיון.
דוד אמסלם: זאת אומרת, בעצם התשובה שלך היא בגדול - הכנסות אצלנו הוצאות אצלך.
דוד אמסלם: אני אומר בגדול, אני מניח, בא מישהו לחוף קונה ארטיק, משלם מס הכנסה בדרך, מע"מ – הכנסות אצלכם.
דוד אמסלם: אבל מי שאמור להרים את הנייר של הארטיק זה הוא חינם, זה התשובה שלך?
<יוסי עדס: הזיכיון מאותו קיוסק מול הרשות, הארנונה היא לרשות, מעבר לזה, תקציב נוסף - - -
חיים ילין: יוסי, לפי התפיסה הזאת כשאתה מוציא 60 מיליארד שקל על ביטחון שכולם משלמים, ורק הכול הולך על עוטף עזה, אנחנו בבעיה קשה מאוד, באותו היגיון זה לא עובד.
דוד אמסלם: חשבתי והייתי מציע כשבא נציג האוצר להתייחס לבעיות ספציפיות, אני חושב שזה יותר נכון לא להביא איזשהו נאום כולל, זה לא הרעיון.
דוד אמסלם: אלא לבוא בהתייחסות ספציפית לנושא ברמת השקיפות ולהגיד מה עמדתכם – כי האוצר לגבי השרות שהרשות או מישהו נותן ואין לו כיסוי תקציבי מבחינתכם.
<איציק בוחבוט: תודה רבה על הדיון החשוב הזה.
<איציק בוחבוט: אני רוצה רק כמה דברים רק לסבר את האוזן איך נראית רצועת חוף.
<איציק בוחבוט: יש לנו את תחנת הכוח חדרה, ממנה עד עתלית זו רצועת חוף שיש בה חסמים לכניסה לחופים האלה.
<איציק בוחבוט: יש את חוף שונית שהם גם כבר סגרו עם בטונדות, שמו שילוט, הם מתועדים.
<איציק בוחבוט: בעתיד אתם אמורים ורוצים לגבות כספים, כבר שמתם שילוט, שמתם הכול.
<איציק בוחבוט: לשדות ים לא ניתן להיכנס, סגרתם את הכניסה עוד לפני החניה שיש עוד סגירה לחניה של מועדון הצלילה.
<כרמל סלע: אתה מטעה.
<כרמל סלע: יש כניסה לא סגורה.
<איציק בוחבוט: היא סגורה עם שומר, שם משלמים 30 שקל לכניסה, אני לא מספר סיפורים.
<איציק בוחבוט: אני יכול להראות צילומים ויש לנו תיעוד על כל דבר ודבר.
דוד אמסלם: איציק, אני מבקש, אין פה ויכוח.
דוד אמסלם: בסוף אנחנו נסכם.
דוד אמסלם: כרמל, אתה אמרת את עמדתך.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני לוקח אפריורי את העניין, שחלק מהעובדות שהאנשים אומרים הם לא מדויקים וחלק אני לא מסכים, ואחד גם לא מסכים עם השני, אז בוא לא נעיר על כל דבר.
<איציק בוחבוט: זאת אומרת, שיש כמה כניסות.
<איציק בוחבוט: יש כניסות שניתן להיכנס אליהם לחופים לא מוכרזים חינם, אין כסף, כמו שזה אמור להיות משאב ציבורי לכלל הציבור.
<איציק בוחבוט: זה חוף שנותן שרות לכמעט מעל מאות אלפים של תושבים ממגזרים יהודים, ערבים, ישובים, קיבוצים, לכולם.
<איציק בוחבוט: הכניסות האלה, ברגע שהן ייסגרו, לא תהיה כניסה.
<איציק בוחבוט: לצורך העניין, אנחנו מדברים על חוף אקוודוקט לחוף הקשתות, החוף הזה הוא נותן שרות או אפשרות לכניסה לחלק הצפוני לחוף הלא מוכרז של איזה 2.5, 3 קילומטר.
<איציק בוחבוט: לחלק הדרומי לא ניתן להיכנס כי זה קיבוץ שדות ים.
<איציק בוחבוט: לנושא הזה שהעלו בנושא גביית כספים והתפעול וכל הנושא הזה.
<איציק בוחבוט: במכתב שלהם שהם שלחו לתשובה לעורכת הדין של המאבק הציבורי בנושא הזה, ניתן שהסדרת החניה בתשלום הכניסה לחופים יהיה על ידי שימוש ארעי במגרשים ריקים.
<איציק בוחבוט: זאת אומרת, שכרגע הם רוצים להפוך אותו למגרש פרטי, הוא שייך לחפ"ק, החפ"ק בבעלותו המגרש הזה.
<איציק בוחבוט: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה על ידי הלאמה לצבת את המגרשים האלה ולקחת אותם לשימוש פרטי ולגבות כסף מהתושבים עבור חוק רישוי העסקים – לא.
<איציק בוחבוט: מתי הם עברו ועל ידי מי?
<איציק בוחבוט: לעשות הסדרה בצורה עקיפה לחלוטין של הכול הנושא הזה.
<איציק בוחבוט: האם זה קיים בתכניות המתאר?
<איציק בוחבוט: יש תכניות מתאר תמ"א 8 תמ"א 13, האם זה קיים בכלל?
<איציק בוחבוט: כל רצועת חוף הזאת היא רצועת חוף ציבורית.
<איציק בוחבוט: אני מבקש בבקשה, אדוני היושב ראש, אני מבקש בבקשה, כל עוד לא הוסדר ולא ניתן איזושהי החלטה קונקרטית למה לא, אני מבקש, משאב ציבורי שנותן שרות, לעצור את הפעילות עד שתתקבל – בטונדות ואת השילוט שנמצא שם, ואת החסימות שנמצאות שם לטובת הציבור.
<כרמל סלע: בינתיים הכול חוקי.
<איציק בוחבוט: תורידו אותם.
<איציק בוחבוט: זה מה שאנחנו מכירים בצורת השלבים, זה שלב אחרי שלב.
<איציק בוחבוט: קודם כל שמים בטונדות, שילוט, ובהמשך גם כן גובים כספים.
דוד אמסלם: הבנו.
<מאיה יעקובס: אני גם מצטרפת למברכים פה, ומברכת גם על זה שיש לנו פה בוועדת הפנים והסביבה תחושה כאילו שעבר פה מרכז השלטון המקומי הגיע לכאן, אני חושב שזה חשוב מאוד שראשי הערים לשעבר - - -
דוד אמסלם: נכון.
דוד אמסלם: דרך אגב, אני שמח על כך שיש פה בוועדה חברים שצמחו מהשלטון המקומי.
<מאיה יעקובס: נכון, זה חשוב, אתם מכירים ממגע ראשון את הבעיות וצריך לפתור את זה.
<מאיה יעקובס: אבל צריך להכיר גם את המציאות ברמה המדינית, ולהכיר את כל המגבלות שיש לשינוי חקיקה, ולשינוי תקציבים, ולתת פתרונות עד אז ולהיות מספיק מציאותיים בשביל להתמודד עם זה.
<מאיה יעקובס: אנחנו הכנו רשימה ארוכה של בעיות שנוגעות לניהול הים.
<מאיה יעקובס: אני לא רוצה לחזור פה על כל הדברים.
<מאיה יעקובס: נאמרו הרבה דברים מאוד חשובים, אנחנו גם כמובן פועלים – אני בעד הקצאת תקציב לרשויות המקומיות שיש להן חופים ארוכים ויש להן מעט תושבים משלמי ארנונה כדי לטפל בהם.
<מאיה יעקובס: זו הצעת חוק שאנחנו מקדמים בשיתוף עם חברת הכנסת תמר זנדברג, ועם "ואדם טבע ודין".
<מאיה יעקובס: עם זאת, אני רוצה להעלות פה הרבה בעיות אחרות שהן נוגעות לנושא הים.
<מאיה יעקובס: אני אגע בהן כי אני מקווה שכל אחד מהם הוא נושא לדיון בפני עצמו, ואני מאתגרת את כבוד יושב הראש לקחת אותו על עצמו.
<מאיה יעקובס: הדבר הראשון זה הנושא של האשפה, שזה הנושא שכאילו מניע את כל הדילמה והבעיה והצורך לנקות.
<מאיה יעקובס: יש פה בעיה קשה מאוד של אכיפה ושל קנסות.
<מאיה יעקובס: ברגע שיתחילו לתת קנסות כבדים על הזיהום, ותופץ השמועה – קודם כל תממנו את הניקיון של החופים על ידי מתן קנסות, כמות האשפה תרד בצורה דרמטית.
<מאיה יעקובס: אחרי חודש, חודש מאסיבי בשיא הקיץ שיתנו הרבה קנסות ותהיה אכיפה, אני בטוחה שתצטרכו להתמודד עם כמויות הרבה פחות בעייתיות.
<מאיה יעקובס: דבר שני, חוק השקיות.
<מאיה יעקובס: שקיות הפלסטיק הן הבעיה המזהמת מספר אחת.
<מאיה יעקובס: אלו נושאים אקוטיים כהגנה על החופים.
דוד אמסלם: על החוף אני יכול להעמיס את כל הבעיות של מדינת ישראל מהמחזור, עזבי, תתייחסי - -
<מאיה יעקובס: זה לא עניין של מיחזור, זה עניין של פסולת והחוק שעבר בקריאה ראשונה בכנסת הקודמת נעצר בוועדה הזו.
דוד אמסלם: מאיה, אני לא מתכוון עכשיו ללכת לפינות שאנחנו יכולים לדון על כל תת נושא שבועיים.
<מאיה יעקובס: הדיון שלכם היה ממה שאנחנו הוזמנו לעשות דיון על מצב החופים, אז יש לנו בעיה של השתלטות - - -
דוד אמסלם: אני לא מתכוון לעשות הבחנה בין השקיות – הבנו, אמרת אשפה.
<מאיה יעקובס: אני הייתי עוברת הלאה, אני רק רציתי לגעת בזה בנקודה אחת.
<מאיה יעקובס: יש לנו כמה בעיות - גם של השתלטות עסקים על החופים.
<מאיה יעקובס: הם זיהום בפני עצמו.
<מאיה יעקובס: מבחינת הפריסה, צריך להגביל את השטח שמרשים לעסקים להשתלט על החופים, אבל אני שוב רוצה לחזור בכל זאת לעניין הפסולת.
<מאיה יעקובס: מבחינת חלוקת הפחים, צריכים להיות פחים בכל החופים.
<מאיה יעקובס: הנושא של הוספת חופים מוכרזים הוא דרמטי לא רק בגלל טביעה.
<מאיה יעקובס: יש גידול במספר האנשים שטובעים בחופים, ולא בכדי.
<מאיה יעקובס: אשר העלה את זה.
<מאיה יעקובס: אבל יש גם גידול בנושא של האשפה כי לא מנקים את החופים המוכרזים באותה תדירות, והנושא הזה הוא קריטי.
<מאיה יעקובס: נושא של האשפה היא לא רק בעיה אסתטית זו בעיה בריאותית.
<מאיה יעקובס: אם אנחנו עוברים לבעיות בריאותיות, יש לנו בעיות קשות מאוד בחופים וכל מה שקשור בהזרמת שפכים.
<מאיה יעקובס: קודם כל בגשם הראשון, כמובן, יש את הבעיה של הגשם הראשון.
<מאיה יעקובס: במושב הקודם התקיים כאן דיון ראשון מסוגו אי פעם על איך מטפלים ואיך מתמודדים עם הנושא הזה, וצריך, בבקשה להמשיך בנושא הזה.
<מאיה יעקובס: אנחנו גילינו בקיץ שעבר לאקונה חמורה מאוד של זיהום אזורים מוצאי הנקזים העירוניים מכמויות מחרידות של קוליפורמים שגורמות למחלות, בעיקר של ילדים – שמשחקים חופרים בחול, מגיעים למים, המים האלה מזוהמים בקוליפורמים.
<מאיה יעקובס: עלינו פה על איזושהי לאקונה.
<מאיה יעקובס: התברר שאין פה שום תקן, צריך לטפל בעניין.
<מאיה יעקובס: עד שמטפלים בעניין שיהיה שילוט שמתריע בפני הציבור על הזיהום הזה, הדברים האלה הם דורשים דיון, כאמור, בפני עצמו.
<מאיה יעקובס: נושא השפד"ן – זה נושא שגם קשור בזיהום הים שמשפיע גם פה.
<מאיה יעקובס: השפד"ן נמצא בתהליכים מתקדמים לקראת הוצאת הפסקת השפד"ן לים, הם מזרימים בכל שנה 5 מיליון קוב שפכים – בוצת ביוב, שזה פשוט כל הביוב של גוש דן שהולך לים.
<מאיה יעקובס: הם אמנם נמצאים בתהליך מתקדם להפסקה - - -
חיים ילין: זה ייפתר.
<מאיה יעקובס: זה ייפתר, אבל צריך לזרז את ההפסקה, ויש פתרונות שיוסיפו כבר עכשיו להקטין בצורה משמעותית את הכמויות שמוזרמות לים.
חיים ילין: עברת כבר כמעט את כל המשרדים.
<מאיה יעקובס: זה בדיוק העניין וזה בדיוק הנושא הבא שרציתי לומר.
<מאיה יעקובס: בים יש אינטרסים וסמכויות של 11 משרדי ממשלה, ו-22 רשויות מקומיות.
<מאיה יעקובס: כולם פועלים, כל אחד עושה מה שהוא רוצה, אין הרבה תיאום, אין הרבה הבנה של הרגישות של הים כמשאב ימי, וחשוב מאוד להקים רשות ממשלתית שתנהל את כל הנושא הזה.
<מאיה יעקובס: חשוב לקדם חוקים שיגנו על הים, עוד לא התחלתי בכלל לגעת על כל חוסר המוכנות של ישראל לטיפול בדליפות נפט בים, במידה ויהיו או ממיכליות או מאסדות.
<מאיה יעקובס: הראשונים להיפגע יהיו הרשויות המקומיות לאורך החופים.
<מאיה יעקובס: התושבים שלהם הם אלה שנהנים מהתעסוקה לאורך הים.
<מאיה יעקובס: פגיעה כזו היא פגיעה חמורה בכלכלת מדינת ישראל, והמשרד להגנת הסביבה מאוד לא ערוך, אין כוח אדם מיומן, אין ציוד חירום.
<מאיה יעקובס: זה נושא בפני עצמו לדיון חירום על חוסר המוכנות.
חיים ילין: רוצה להגיד לך שהחיים היו יפים עד שהגעתי לדיון הזה.
<מאיה יעקובס: תשמע, ככל שלומדים על בעיות הסביבה, צריך להבין באמת ולהתייחס אליהם בשיא הרצינות כי זה באמת לא עניין של מה בכך.
<מאיה יעקובס: זה לא חיבוק עצים וזה לא עניין של ירוקים שעושים את זה בשביל עצמם.
<מאיה יעקובס: מדובר באינטרס ציבורי, בריאותי, חברתי ראשון במעלה.
דוד אמסלם: תודה רבה, מאיה.
דוד אמסלם: אבי אפיה, יו"ר ארגון המצילים הארצי.
<אבי אפיה: שלום, אני אבי אפיה, יושב ראש ארגון המצילים הארצי.
<אבי אפיה: אני רוצה להעיר הערה, ולהגיד משהו קטן לגבי הנושא שבתאונות הדרכים נהרגים הרבה אנשים ולא רוצים להכניס את זה לדיון פה.
<אבי אפיה: אנחנו המצילים עושים עבודת קודש, מקבלים עליה שכר, אבל לידע כללי, אם לא היו מצילים בחופים, תאונות הדרכים היו כאין וכאפס למה שקורה בים.
<אבי אפיה: אל נשווה בין הדברים.
<אבי אפיה: תבינו טוב, אנחנו יושבים ועושים את העבודה, כל יום מהבוקר עד הלילה אנשים באים, נהנים, לפעמים יושבים שעתיים על כיסא נוח, הולכים לנוח בבית, אחרי שעתיים הולכים לישון, לנוח.
<אבי אפיה: נושא תחנות הצלה, מי שלא יודע, תחנות הצלה הם 150 מטר בכל חוף רחצה מוכרז.
<אבי אפיה: מהצדדים חצי קילומטר, קילומטר, לפעמים יותר מכך, אין שירותי הצלה.
<אבי אפיה: אותם מצילים עובדים על כל התחומים, רצים לכל האורך, למרות שזה לא מחובתם, אבל לא יכולים לעצור את זה נפשית, רצים ונותנים סיוע לכל אורך החופים.
<אבי אפיה: קיבלנו אופנועי ים, מי שלא יודע משרד הפנים מימן אופנועי ים, אבל לא מימן יותר מצילים, ולכן אותה עבודה נעשית על אורך של חוף הרבה יותר גדול.
<אבי אפיה: מי שלא מבין בזה, באותו רגע שאותם אנשים מגיעים לחופים מוכרזים, המצילים לפעמים מפקירים – אותם אנשים שבאים כחוק, ושוחים מול חופי רחצה מוכרזים, אנחנו הולכים שתי מצילים, רצים קילומטר וקילומטר וחצי בשביל להציל מחוץ לתחום הרחצה המוכרז.
<אבי אפיה: אותם חופים שטוענים שהם חופים לכלל הציבור שאין להם סטטוס, זה שאין להם סטטוס, אין אכיפה שם.
<אבי אפיה: אותם אנשים שטובעים לא מכירים בנושא הזה.
<אבי אפיה: הטביעות האלה מגיעות למיליונים ואולי גם למיליארדים, מול מדינת ישראל, מול הרשויות המקומיות, זה עובר לביטוחים וכו', אבל אף אחד לא שם לב לזה.
<אבי אפיה: אני אומר לכם, מיליונים, מאות מיליונים משלמים לאותם אנשים שטובעים בחופי הרחצה.
<אבי אפיה: תשאלו את ביטוח לאומי כמה כספים הם משלמים לאותם נכים שאנחנו מצליחים להוציא אותם כמעט על סף מוות ואנחנו מחיים אותם.
<אבי אפיה: דבר נוסף שאומר פה משרד הפנים: מצילים נותנים שירות, וכמעט איפה שיש מצילים אין טביעות, 99% ניצלים מאותם אזורים, מאות, אם לא אלפים של אנשים בעונת רחצה ניצלים בזכות המצילים.
<אבי אפיה: אבל מבחינה כלכלית, המציל, מה זה מציל?
<אבי אפיה: הוא בחור, יושב שם, שותה קפה, מסתלבט, כוסיות.
<אבי אפיה: חברים, זה בסדר להגיד את זה, אבל מי שמציל לכם את הילדים ומי שנותן חיים במשפחות שלכם כשאתם מגיעים לחוף הים, וכל המתפשטים זורקים את הבגדים שלהם, זה המציל, כי הילד הולך למים לבד, וכל הזמן אומרים, למה הוא צועק?
<אבי אפיה: מה זה צועק?
<אבי אפיה: 3 מצילים יושבים בתחנת הצלה, צריכים להיות השריפים של הים, הפקחים של הים, נותנים סיוע, סיוע נפשי לאותם אנשים שמאבדים את הילדים שלהם הקטנים - הכול זה המציל.
<אבי אפיה: בשנת 2014, נגמר הסכם המצילים הארצי, ישבתי לדון עליו ב-2013, ב-2014 הוא לא נגמר ולא התחיל.
<אבי אפיה: קיבלנו איזה טעימה מסוימת ממשרד האוצר, סגרנו איזה משהו שיהיה שקט תעשייתי לשנת 2014.
<אבי אפיה: ב-2015 אנחנו נמצאים, כמעט ואין דיונים לנושא סגירת נושאי השכר.
<אבי אפיה: מצילים בארץ לא רוצים לבוא לעבוד כי תוספת המצילים לדור ב' היא אפסית.
<אבי אפיה: אין מצילים בארץ, לא מתחדשים כמעט.
דוד אמסלם: אם תרצה, אני אלמד את הנושא של המצילים, ונעשה דיון על המצילים.
דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו בקטע הזה כל נושא זה עולם ומלואו.
<אבי אפיה: אני מודה לך מאוד, אבל אני חושב שבלי מצילים זה שזה יעלה, כמה זה יעלה, איך זה יעלה - - -
דוד אמסלם: אבי, אנחנו מעריכים מאוד את המצילים, אנחנו יודעים ומוקירים את העבודה, אבל כמו שאמרתי, על הבסיס הזה, אני כל ארבע דקות פה צריך לעשות דיון של שבועיים.
דוד אמסלם: לכן אני רוצה להצטמצם.
דוד אמסלם: תרצה, תרשום לי כמה מלים על הנושא של המצילים, נלמד את זה, ואולי נעשה דיון רק על המצילים בלי ששום נושא אחר לא יפריע לנו בעניין.
גרנר: לנושא המצילים.
גרנר: אני חושב שיש מקום על נושא המצילים.
דוד אמסלם: אין בעיה, אני מקבל את העניין הזה.
דוד אמסלם: אמרתי, תכתבו לי כמה מלים, אנחנו נלמד את החומר ונעשה דיון מיוחד על מצילים.
דוד אמסלם: אני חושב באמת זה חשוב.
דוד אמסלם: בבקשה, רני עמיר, מהמשרד להגנת הסביבה.
<רני עמיר: תודה אדוני, ראשית, שינינו את שמנו לאחרונה, ואנחנו נקראים היום היחידה הארצית להגנת הסביבה הימית, שם שיותר הולם את המהות, ואנחנו מהמשרד להגנת הסביבה.
<רני עמיר: שנייה אחת של עברית, בדיון כזה ראוי לקרוא לשם חופים ולא חופים ולא שם אחר.
<יעקב ניר: רובם אומרים חופים.
<יעקב ניר: זה הישג אדיר גם שלי.
<רני עמיר: נכון, יפה, יענקל'ה ניר, כל הכבוד.
<רני עמיר: לעניינינו.
<רני עמיר: אני רוצה להתייחס דבר ראשון למה שאנחנו עשינו בנושא ניקיון חופים.
<רני עמיר: לפני 10 שנים, בדיוק 10 שנים, יוני 2005, יזמנו לחלוטין מיוזמתנו בלי שאף אחד ביקש, ובלי שאף אחד נתן את הכסף, מצאנו את הכסף, והתחלנו בתכנית שנקראת "תכנית חוף נקי".
<רני עמיר: הרעיון היה לתת לרשויות מקומיות כסף, השתתפות מסוימת – 70% מסך כל העלות לבצע פעולות אכיפה במקביל, לצאת בתכנית חינוך גם בבתי ספר וגם במתנ"סים וקהילות, וגם לצאת בפרסום, כאשר כל התכנית הזאת, ארבעת מרכיביה נועדה לדבר אחד – להביא את רצועת החוף למצב נקי.
<רני עמיר: אנחנו גם הגדרנו מדד.
<רני עמיר: זה נקרא מדד חוף נקי.
<רני עמיר: המדד הזה מתחלק לחמש קטגוריות – בין נקי מאוד עד מלוכלך מאוד, והאנשים שלנו ביחידה עוברים פעם בשבועיים בחופים ומודדים את המדד הזה וזה מפורסם באתר האינטרנט שלנו.
<רני עמיר: על סמך אותו מדד, ובמסגרת תכנית חוף נקי, אני אומר את זה כבר שנה העשירית, המשרד יוצא בקול קורא לרשויות המקומיות, ונותן מתקציבו הזעום, אני מזכיר לכולם – תקציב המשרד להגנת הסביבה מסך הכול תקציב הממשלה הוא פחות מפרומיל, אז מהאפס כסף הזה המשרד להגנת הסביבה - -
<קריאה: קרן הניקיון מיליארד שקל - - -
דוד אמסלם: אתה רוצה שנדון על זה גם.
<קריאה: אנחנו נעלה את זה, אבל יש כסף.
דוד אמסלם: אל תדאג, במדינת ישראל יש הרבה כסף.
<רני עמיר: אשמח לשמוע איפה.
<רני עמיר: בכל אופן, מהכסף הזה, מהאפס כסף הזה, המשרד הוציא כסף, בעלות ממוצעת על פני השנים בסביבות 3.5 מיליון שקל בשנה.
<רני עמיר: זה לא הרבה כסף, אבל זה לא רע בשביל רשות מקומית כדי לעזור לה לנקות את החופים.
<רני עמיר: אני אומר עוד פעם, זה מעבר לתפקידנו.
<רני עמיר: המשרד להגנת הסביבה זה משרד שהוא בדרך כלל אוכף, הוא לא מסייע בתקציבים.
<רני עמיר: אבל כמו שאמרתי, עשינו את המהלך הזה, עקבנו אחרי החופים ואנחנו עוקבים אחרי החופים.
דוד אמסלם: 3.5 מיליון שקל שבעצם אתם מחלקים אותם לפי המדדים שאתה אמרת לרשויות - לכל הרשויות בארץ?
<רני עמיר: לכל הרשות החופיות שמחזיקות חוף זה 22 רשויות מקומיות.
דוד אמסלם: 3 מיליון שקל בשנה.
<כרמל סלע: וגם לפי מצב סוציו-אקונומי, תוסיף.
<רני עמיר: לא נכון.
<רני עמיר: צודק כרמל סלע שב-2012, 2011, השר בזמנו השר ארדן החליט שזה רק רשויות סוציו-אקונומי, נדמה לי מחמש ומטה, זה לא קיים היום, זה לא קיים ב-2014, זה לא קיים ב-2015.
<רני עמיר: ב-2015, רק לסבר את האוזן - - -
דוד אמסלם: ברשותך, היות ואתם רגולטור, אשאל שאלה שאולי תישמע לך קצת אפיקורסית.
דוד אמסלם: למה תקצבתם את הניקיון אתם?
<רני עמיר: השאלה היא במקומה, והתשובה היא לחלוטין מוזרה: כי אכפת לנו, כי אף אחד אחר לא עשה שום מעשה.
דוד אמסלם: את החינוך גם תקצבתם אם אכפת לכם?
<רני עמיר: אנחנו לא תקצבנו את החינוך, אבל אנחנו תקצבנו כן תכנית חינוך.
<רני עמיר: כתבנו תכנית חינוך לכיתות ד', ה' ו', בגלל שמשרד החינוך לא נכנס לתכנית הזאת, אנחנו מתקצבים קבלן שנכנס לבתי ספר ומבצע את הנושא הזה.
דוד אמסלם: סליחה, אני צריך לצאת למספר דקות.
דוד אמסלם: מחליפה אותי חברת הכנסת זנדברג תמר.
<רני עמיר: בהמשך לשאלתו של היושב ראש הקודם, אנחנו עשינו מעשה שאנחנו מודים ומתוודים, זה קצת מעבר למנדט שלנו, אבל בגלל שהיה אכפת לנו עשינו את זה - התוצאה דיברה בעד עצמה.
תמר זנדברג: התקציב הזה עובר דרך הרשויות המקומיות?
<רני עמיר: התקציב הזה זה תקציב שאנחנו מוציאים מקרן הניקיון, ובשנה האחרונה זה מקרן למניעת זיהום ים.
<רני עמיר: זה קרנות שהתקציב שלהם מוגבל, מאוד מוגבל, אבל הנהלות הקרנות השונות הצליחו להקצות את התקציב הזה במשך השנים, וזה הולך בקול קורא לרשויות המקומיות.
<רני עמיר: רשות מקומית חופית שמעוניינת לקבל את התקצוב הזה ניגשת לקול קורא לפי הקריטריונים ומקבלת את ההתחייבות.
<רני עמיר: לשם דוגמה, מועצה אזורית חוף הכרמל יושבים פה, מועצה אזורית חוף הכרמל קיבלה התחייבות בשנת 2014 על סך 273 אלף שקלים כדי לתחזק את החופים הלא מוכרזים שלה וכמו שאמר כרמל, זה רצועה יפה מאוד של למעלה מ-24 קילומטר, אבל זה משהו.
<כרמל סלע: אם הכול קורה כמה קיבלנו?
<רני עמיר: קיבלו 91 אלף שקל מתוך ה-273.
<רני עמיר: הם קיבלו שליש – 91 מתוך ה-273.
<רני עמיר: ולמה?
<רני עמיר: מפני שהם לא ניקו כמו שצריך.
חיים ילין: זה כמו הביצה והתרנגולת אם יש לו כסף הוא לא צריך את הכסף שלך הוא ינקה לבד.
<רני עמיר: אין בעיה, אנחנו מאוד נשמח שהרשויות המקומיות ינקו לבד בלי הכסף שלנו, אבל אנחנו כרשות הרגולטורית שאמונה על חוק הניקיון, נאכוף נגד רשות מקומית שלא תבצע את העבודה שלה, על אחת וכמה וכמה אם היא לא ביצעה את העבודה למרות שהיא קיבלה תקציב, אז זה המצב כרגע.
חיים ילין: קיבלת קנס של 180 אלף שקל, אבל זה מגוחך מה שאתה אומר.
תמר זנדברג: סליחה, הוא עושה את התפקיד שלו.
תמר זנדברג: הוא לא משרד האוצר, הוא לא מתקצב - - -
<רני עמיר: חבר הכנסת ילין, לא רק שזה לא מגוחך, שאל היושב ראש הקודם ואני אמרתי, עשינו את זה מעבר למנדט שלנו.
<רני עמיר: אנחנו יכולים לא לתת כסף.
חיים ילין: כן, אבל זה כמו פילנתרופיה כשאתה עושה משהו שהוא לא בא מתוך ערכים ואידיאולוגיה - - -
תמר זנדברג: אבל חיים, הוא לא משרד האוצר, הוא לא מתקצב סתם, הוא מתקצב עבור משהו, אם אין אז אין, זה לא התפקיד שלו, זה לפנים משורת הדין.
<רני עמיר: עם כל הצניעות אני חושב שמשרד להגנת הסביבה צריך - - -