GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלעד פרננדס: אז הוא לא היה משלם, הוא היה אומר: שמע, יש לנו בערך 30%.
<גלעד פרננדס: היום יש תאגיד, הכל משולם, הכל נמדד.
דוד אמסלם: למקורות עצמם יש פחת?
<גלעד פרננדס: בוודאי, 3.5%.
<גלעד פרננדס: זה רמת הפחת של מקורות.
<גלעד פרננדס: לחלק מים בתוך תשתיות עירונית זה לא כמו לחלק בארצית.
דוד אמסלם: אנחנו יודעים.
<גלעד פרננדס: אני רוצה להתקדם למצב התשתיות המועברות מהרשויות המקומיות לתאגידים.
<גלעד פרננדס: גם התשתיות שקיבל התאגיד היו במצב מוזנח.
<גלעד פרננדס: היום יש את הממונה על התאגידים, אפי, שבודק תכנית השקעות לכל תאגיד, מוודא שמשקיעים את מה שצריך כדי להגיע למצב תשתיות אופטימאלי, שזה יחס של 50% בין הערך המופחת לערך החדש.
<גלעד פרננדס: יש גם את הנושא של תשתיות חסרות.
<גלעד פרננדס: בעיר כמו חולון – אנחנו לא מדברים על פריפריה, מדובר בעיר במרכז הארץ - לא היה איגום של מים.
<גלעד פרננדס: זה יצר בעיה באמינות האספקה.
דוד אמסלם: אין להם בריכת מים?
<גלעד פרננדס: לא היה להם.
דוד אמסלם: איך הם עובדים?
<גלעד פרננדס: הם עבדו רק על זה.
<גלעד פרננדס: הם אמרו: נקבל ממקורות, ואם יש תקלה, אז יש תקלה.
דוד אמסלם: הוא צריך את הלחץ כל הזמן.
דוד אמסלם: הבריכה גם מייצרת את הגרביטציה.
<גלעד פרננדס: הוא היה בונה על מקורות, אבל אם חס ושלום הייתה איזו תקלה במקורות, שהיא חברה מאוד אמינה - -
דוד אמסלם: נראה לי קצת לא הגיוני גם מבחינה אנרגטית.
<גלעד פרננדס: אחד הדברים שהתאגיד נדרש אליהם הוא להקים בריכת איגום בשביל שיהיה את הדברים האלה.
דוד אמסלם: דרך אגב, מישהו במדינה גם מממן את הדברים האלה?
<גלעד פרננדס: התעריף.
דוד אמסלם: הרי במט"שים יש.
דוד אמסלם: השאלה אם גם בבריכות זה כך, או שזה התעריף.
<גלעד פרננדס: בריכות איגום זה בדרך כלל התעריף.
<גלעד פרננדס: אפילו בישובים חזקים כמו סביון וכפר שמריהו – אתה דיברת קודם על בורות ספיגה - אין מערכות ביוב.
דוד אמסלם: ראיתי שם בורות ספיגה.
דוד אמסלם: זה אחד המקומות הכי יוקרתיים במדינת ישראל.
<גלעד פרננדס: הנושא של תת השקעות של קרוב ל-850 מיליון שקל זה נושא שבסופו של דבר בא על ידי מענקים שהמדינה שמה ועל ידי תעריפים - אמר את זה פה קודם חבר הכנסת שמולי – של משק כספים סגור.
<גלעד פרננדס: זה מה שהיה אמור להקים את התשתיות האלה.
דוד אמסלם: כמה מענקים?
דוד אמסלם: מה תקציב המענקים?
<גלעד פרננדס: סדר גודל של מיליארד וחצי הושקעו בכל הליך התאגיד.
<גלעד פרננדס: חצי לתאגידים, חצי לרשויות המקומיות.
דוד אמסלם: מיליארד וחצי שקל זה התקציב שהאוצר מסמן לגבי הנושא של ההשקעה בתשתיות ומטש"ים?
<אלון מסר: זה מורכב.
<אלון מסר: מי שהצטרף לתאגיד קיבל מענק של השקעות, שזה בעיקר לרשויות החלשות שהיו להן בעיות של תשתיות.
<אלון מסר: המענקים מוערכים בסדר גודל של מיליארד, מיליארד וחצי שקל לאורך השנים.
דוד אמסלם: אני מדבר בשנה.
<אלון מסר: בנוסף, כל שנה ושנה ניתנים מענקי מדינה להקמה של תשתיות ביוב.
<אלון מסר: התקציב נע בין 350 ל-500 מיליון שקל בשנה.
דוד אמסלם: את זה האוצר מתקצב?
דוד אמסלם: בכמה מוכרים מים במדינת ישראל?
<גלעד פרננדס: המחזור של כל משק המים והביוב הוא קצת פחות מ-4.5 מיליארד שקל.
דוד אמסלם: במדינת ישראל מוכרים מים ב-4 מיליארד שקל לאזרחים?
דוד אמסלם: זאת עלות המים?
<גלעד פרננדס: יש גם רשויות מקומיות שאת המחזור יותר קשה לדעת כי הן לא מפוקחות.
<אלון מסר: קצת יותר מ-5.
<גלעד פרננדס: יש צרכנים ישירים.
דוד אמסלם: האם מהרגע שעברתם ישר גביתם מע"מ של 17%?
דוד אמסלם: בוא ניקח את ה-4 מיליארד.
דוד אמסלם: במינימום הייתם צריכים לשפוך את זה חזרה פנימה, אלא אם כן עושים ביזנס על המס.
<אלון מסר: תמיד היה מע"מ על מים, מאז ומעולם.
<אלון מסר: כשהתאגידים קמו, והתאגידים היא חברה בע"מ שמזדכה על המע"מ, הצרכנים התחילו לראות את השורה של המע"מ בתוך השורה.
דוד אמסלם: אני אעשה לך סדר.
דוד אמסלם: אני אומר לך על העירייה.
דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע ממה מורכב התעריף.
דוד אמסלם: אני מודיע לך שמהרגע שזה עבר לתאגיד התעריף לא ירד וקוזז המע"מ.
<ניר וילנר: כך היה.
<ניר וילנר: במקום 4 שקלים 3וחצי.
<אלון מסר: בדיוק זה מה שקרה.
דוד אמסלם: זה מה שקרה במעבר?
<אלון מסר: אם תרצה, היושב-ראש, נשמח להסביר לך באופן אישי, יש לנו עבודה מסודרת.
דוד אמסלם: אני אשמח לקבל.
<ניר וילנר: 4 שקלים זה כולל מע"מ.
<אלון מסר: כשיש אלמנטים מסוימים בתאגיד שהם גובים עליהם מע"מ, כמו שכר, תקורות ודברים כאלה, השינוי יכול להגיע גג עד 2, 2.2 אחוזים, בוודאי לא 18%.
<אלון מסר: זה מעולם לא היה.
<אלון מסר: זאת טעות נפוצה שהשתמשו בה בתקשורת בהרבה מאוד מקרים.
<אלון מסר: אני אשמח לשלוח לך את כל החומר בנושא הזה.
<גלעד פרננדס: התאגידים שנכנסו, הכניסו השקעות למשק הזה.
<גלעד פרננדס: רואים השקעות לפני התאגידים ואחרי התאגידים.
<גלעד פרננדס: זה אומר שגם רמת השירות שהצרכנים מקבלים היום, או אמורים לקבל – כמו שראינו פה, הם לא תמיד מקבלים - זאת רמת שירות אחרת לגמרי מבחינת אמינות אספקה של מים, לחצים וכיוצא באלה.
<גלעד פרננדס: יש פרויקטים מאוד גדולים של עשרות מיליוני שקלים של כל תאגיד בהקמת מט"שים, תשתיות ביוב, שדרוג מט"שים.
<גלעד פרננדס: כל הדברים האלה עולים הרבה כסף.
<גלעד פרננדס: הכסף הזה מגיע לתעריף, חוץ ממה שדיברו פה על הנושא של מענקים.
<גלעד פרננדס: יש פה את הנושא של בורות סופגים שדיברתם עליהם קודם.
<גלעד פרננדס: אנחנו רואים כמה בורות סופגים בוטלו.
<גלעד פרננדס: זאת פעילות של רשות המים שדואגת שצרכנים שמשלמים תעריפי מים וביוב יקבלו את השירות, דואגת שמדינת ישראל ב-2015 תהיה מבויבת באחוזים גבוהים שניתן לבייב וכיוצא באלה.
<גלעד פרננדס: התאגידים הזכאים הם תאגידים שהמצב הסוציו אקונומי של התושבים שלהם הוא יחסית נמוך, מה שנקרא אוכלוסיות מוחלשות.
<גלעד פרננדס: התאגידים האלה זכאים לתמיכות ממשלתיות, למענקים מאוד גדולים שרשות המים מתקצבת כדי לסייע באותן השקעות.
<אלון מסר: אל-עין, לדוגמה, גם - -
דוד אמסלם: זה בא לידי ביטוי בתעריף המים לאזרח?
<גלעד פרננדס: האזרח רואה תעריף - -
דוד אמסלם: בסוף האזרח רואה מים.
דוד אמסלם: הוא לא רואה את הצינור.
דוד אמסלם: זה באופן בסיסי גם לא מעניין אותו.
<גלעד פרננדס: תעריף מים וביוב הוא אחיד לתאגידים בכל הארץ.
<גלעד פרננדס: כמו שרואים פה, הרבה מאוד כסף מוקצה למענקים.
עבדאללה אבו מערוף: יש דוגמאות ספציפיות איפה זה נמצא?
<אפי דביר: יש לנו בכל 4 יישובי הדרוזים שנכנסו לתאגיד התנור של קריית שמונה.
<אפי דביר: נותנים שם 50 מיליון שקל לפרויקט תשתית החיבור שלהם.
עבדאללה אבו מערוף: ברמת הגולן?
<אפי דביר: ברמת הגולן.
<אפי דביר: יש את טייבה, יש את מטע שוקת של יישובי הבדואים בנגב, שזה עלות של מעל 100 מיליון שקל.
<גלעד פרננדס: הנושא של השוואות בינלאומיות הוא לא מדד מחייב ולא האורים והתומים, אבל זה נותן לנו אינדיקציה איפה אנחנו נמצאים.
<גלעד פרננדס: פה עשינו איזו שהיא השוואה.
<גלעד פרננדס: דרך אגב, לא רק אנחנו עשינו, גם מרכז המחקר והמידע של הכנסת עושה, גם כל מיני פרופסורים מכובדים ואנשי אקדמיה עושים.
<גלעד פרננדס: אנחנו מראים שהמצב שלנו הוא לא הכי טוב, הוא לא הכי גרוע, הוא איפה שהוא באמצע.
<גלעד פרננדס: יש הרבה סיבות למה הוא ככה ולמה הוא לא ככה.
<גלעד פרננדס: מה שצריך לזכור לגבי ישראל זה שקרוב ל-500 מיליון קוב מים בשנה מסופקים כמים מותפלים, שזה מים הרבה יותר יקרים מאשר בארצות אחרות שלא מתמודדות עם הבעיות שלנו.
דוד אמסלם: כמה עולה קוב מים להתפלה?
<גלעד פרננדס: קוב מים מותפלים עולה סדר גודל של 75 סנט.
<אלון מסר: ביציאה מהמפעל.
דוד אמסלם: כמה עולה להפיק מים בשאיבה?
<גלעד פרננדס: בין חצי שקל לשקל ורבע לקוב מים מהכנרת.
דוד אמסלם: אם עולה לך שקל ורבע, למה אתה לא מתפיל - - ?
<אלון מסר: 3 שקלים מול שקל ורבע.
<אלון מסר: ההתפלה היא פי 3 כמעט.
<גלעד פרננדס: זה דבר שהוא מז'ורי.
דוד אמסלם: ברור שהבנצ'מרק זה ההתפלה.
דוד אמסלם: משם ולמטה אנחנו גוזרים את מחיר המים האפקטיביים מבחינת המדינה.
<גלעד פרננדס: אנחנו מראים כאן בכמה עלו חשבונות המים והביוב.
<גלעד פרננדס: זה מה שמעניין את הצרכן.
<גלעד פרננדס: לאזרח לא איכפת תאגיד, רשות מקומית.
<גלעד פרננדס: אנחנו לא רק לוקחים את התמונה הנוחה לנו מ-2013 כשהתחלנו להפחית את התעריפים כדי שהתאגידים יתחילו להתייעל, אלא אנחנו מראים פה איזו שהיא תמונה מ-2009, מצב טרום תאגוד, לכמה רמות צריכה של משפחה שצורכת 18,20, או 24 קוב לחודש.
<גלעד פרננדס: אנחנו לא אומרים שלא הייתה עליית תעריפים.
<גלעד פרננדס: הייתה עלית תעריפים, אבל עליית התעריפים הזאת היא עלייה מתונה.
<גלעד פרננדס: דיברת קודם על נושא המע"מ.
<גלעד פרננדס: ב-2009 המע"מ היה 16%, היום הוא 18%.
<גלעד פרננדס: 2% זה רק הנושא של המע"מ.
<גלעד פרננדס: עליית מדד המחירים לצרכן עלה בערך ב-9% נוספים.
<גלעד פרננדס: אנחנו רואים שמחיר המים עלה ב-5%,10% ברוב הישובים בארץ.
<גלעד פרננדס: אני מדבר על אזור שהוא לא פריפריה קיצונית שלא היו משלמים על ביוב.
<גלעד פרננדס: בירושלים, תל אביב, כל גוש דן, חיפה, איפה ששילמו על ביוב, סדר הגודל של חשבון המים והביוב עלה ב-5% עד 10% למשפחה שצורכת את אותה כמות של מים.
<גלעד פרננדס: לא אמרנו להם: "תפחיתו את כמות המים", או שראינו שבגלל שהמחיר עלה יש ירידה בביקוש.
<גלעד פרננדס: אלו התמונות.
<גלעד פרננדס: שמענו כל מיני מספרים של 100% או 200%.
<גלעד פרננדס: זאת לא התמונה המלאה.
דוד אמסלם: אני אקח אתכם לתפישה שלי.
דוד אמסלם: מה קרה?
דוד אמסלם: ברגע שהכנסנו את המים להתפלה, באותו רגע נגמרה בעיית המים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: זה רק שאלה של מחיר.
דוד אמסלם: לפני סוגיית ההתפלה הייתה בעיית מים.
דוד אמסלם: זה בלי קשר למחיר.
דוד אמסלם: זאת מדינה שהיא די מדברית.
דוד אמסלם: יש בה בעיית מים לא מהיום, מאז דוד המלך התחילו לבנות כל מיני אמות מים.
דוד אמסלם: מהרגע שבעצם נכנסנו למפעלי התפלה, באותו רגע הסתיימה בעיית המים במדינת ישראל.
דוד אמסלם: מה עשתה המדינה?
דוד אמסלם: המשיכה לפרסם את הבחורה המתייבשת ולייצר פאניקה שאין מים.
דוד אמסלם: אחרי שיצרו פאניקה שאין מים, העלו את המחיר מ-4 שקלים ל-8 שקלים.
דוד אמסלם: הציבור קיבל את זה, אמר: שמע, אין מים, מה נעשה.
דוד אמסלם: זה היה בלוף, לא הייתה בעיה.
דוד אמסלם: המבחן הוא לא בין שנה לשנה.
דוד אמסלם: אמרתי שאני לא רוצה להיכנס לדיון.
דוד אמסלם: אמרתי שהבנצ'מרק זה ההתפלה.
דוד אמסלם: אנחנו צריכים לעשות זום על עלויות ההפקה ומחיר המכירה.
דוד אמסלם: זה לא מעניין אם כל שנה זה עלה ב-3% ולפני 10 שנים זה קפץ ב-200%.
דוד אמסלם: מה שמעניין אותנו זה כמה עולה ההפקה, כמה הצרכן משלם ומה המחיר.
דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותנו.
<גלעד פרננדס: מצוין.
<גלעד פרננדס: אנחנו אמורים ואוהבים לשתף פעולה עם ועדת הפנים בכל הנושא הזה.
<גלעד פרננדס: ההוזלות של ה-15% בשנה וחצי האחרונות של 13 ו-14 התאפשרו בין היתר בעיקר בגלל שאנחנו מייעלים את התאגידים כל העת.
<גלעד פרננדס: יש פה את אפי דביר, יו"ר צוות, שכל שבוע נפגש.
<גלעד פרננדס: על כל 55 התאגידים מקבלים נתונים, דוחות, פחת מים, פחת גבייה, איך מתקדמים, איך מתקדמות ההשקעות.
<גלעד פרננדס: יש מעקב דקדקני ומאוד פרטני.
<גלעד פרננדס: זה דבר שמאוד מסייע.
<גלעד פרננדס: מבחינת השקיפות, מה שנאמר פה קודם על ידי חבר הכנסת שמולי.
<גלעד פרננדס: את כל הדוחות הכספיים של התאגידים, של מקורות, של איגודי המים והביוב, של כל מי שהוא ספק מים אנחנו משתדלים להעלות לאתר האינטרנט של רשות המים.
<גלעד פרננדס: כל אחד יכול לראות את זה.
<גלעד פרננדס: התחשיבים שלנו, האקסלים המורכבים שלנו, הכל שם, אין לנו שום דבר שהוא סודי.
<נביה נאסר אל דין: נושא התאגידים הוא על השולחן של יו"ר מרכז השלטון המקומי, מר חיים ביבס.
<נביה נאסר אל דין: אנחנו דנים בזה כל הזמן.
<נביה נאסר אל דין: ישנה בעיה.
<נביה נאסר אל דין: הבעיה שישנה היא הקצאה, זאת אומרת, קובים לנפש.
<נביה נאסר אל דין: בשנים האחרונות היו גשמים ברוכים.
דוד אמסלם: כנראה לא הבנת מה אמרתי.
דוד אמסלם: ברגע שיש מפעל התפלה, מאותו רגע אין משמעות לכמות, לפי תפישת עולמי.
דוד אמסלם: תבקש מה שאתה רוצה, אני אמכור לך.
דוד אמסלם: כמה מפעלי התפלה אפקטיביים יש היום?
<גלעד פרננדס: יש היום 5 מתקני התפלה.
<גלעד פרננדס: עוד מעט יהיה שישי.
דוד אמסלם: אתם לא כל כך מתלהבים להכניס את השישי.
<אלון מסר: הממשלה החליטה לקדם מתקנים בהיקף של 600 מיליון קוב.
<אלון מסר: זה אכן מתבצע.
<אלון מסר: נדמה לי שבסוף השנה הזאת המתקן האחרון יעבוד.
דוד אמסלם: אתם מכניסים מים לאקוויפר?
<אלון מסר: השימוש הגדול יותר במים של התפלה מאפשר להחדיר יותר מים לאקוויפר כדי שהמאגרים - -
דוד אמסלם: אתה מבין שאין בעיה ויש עודפים בגלל הסכמים שמכניסים פנימה לקרקע.
דוד אמסלם: אין משמעות כרגע, גם לא צריכה להיות משמעות להגבלה.
<גלעד פרננדס: כל מי שרוצה יכול - -
דוד אמסלם: זה בדיון הרחב נעשה.
<דוד קוכמייסטר: כבוד היושב ראש, לא התכוונתי לתת נאומים, אבל מכיוון שיש פה דברים נקודתיים הייתי מציע להתייחס לפי הדוברים אחד אחד ולהגיד משפט או שניים על הטענות.
<דוד קוכמייסטר: למרות שחלקם יצאו מהחדר, לפחות שזה יהיה רשום בפרוטוקול.
<דוד קוכמייסטר: אני מלווה את התאגיד מהחצי השני של 2014, קצת פחות משנה.
<דוד קוכמייסטר: אמנם אני נמצא שם יומיים בשבוע, אבל אני חושב שאני בקי מאוד במה שקרה באל-עין.
<דוד קוכמייסטר: נושא התעריפים, כפי שאמר הממונה, זה לא במגרש של התאגיד, אז אני לא אתייחס לזה כרגע.
<דוד קוכמייסטר: אומרים שהתושבים לא קיבלו מתאגיד אל-עין.
<דוד קוכמייסטר: תאגיד אל עין הוקם ב-2010.
<דוד קוכמייסטר: נכון להיום, התאגיד, בעזרה גדולה של המדינה, השקיע בישובים של התאגיד קצת פחות מ-100 מיליון שקל ב-5 השנים האחרונות.
<דוד קוכמייסטר: אני חושב שזה הרבה יותר ממה שהשקיעו בזה קודם.
<דוד קוכמייסטר: רק בג'דיידה-מכר, שעו"ד ויסאם דיבר על כך שלא השקיעו כלום, השקיעו בתקופה הזאת 11.2 מיליון שקל במים, 1.5 מיליון שקל בביוב.
<דוד קוכמייסטר: פרויקט נוסף של 4.5 מיליון שקל בביוב שהיה צריך לנקז ולפתור עוד הרבה מאוד בורות ספיגה, נתקע בגלל שהתושבים התנגדו להעביר אותו בחלקות שלהם.
<דוד קוכמייסטר: הוא נתקע לפני שנתיים.
<דוד קוכמייסטר: ניסיתי לחלץ אותו עכשיו.
<דוד קוכמייסטר: נעביר אותו לצד השני של הכפר בשביל לא להמשיך ולהרבות בסכסוכים עם התושבים.
<דוד קוכמייסטר: עשו פה, כפי שאמרת, קצת שקשוקה, וצריך לדבר על זה.
<דוד קוכמייסטר: אם חשבונות המים ניתנו לתקופה שהיא יותר ארוכה מחודשים, זה באמת לא בסדר וזה נגד התקנות, אבל התושב באופן אמיתי לא נתקע מזה, כיוון שההקצבה פר נפש, פר חודש מתחלקת לימים.
<דוד קוכמייסטר: אם החשבון היה ל-73 יום, אז לא נותנים לו חריגה בחשבון אם הוא לא חרג ביחס בין היום לפרמטר.
<דוד קוכמייסטר: הנזק היחיד שנגרם לתושב זה שהוא קיבל חשבון יותר גדול שהוא צריך לשלם לתקופה ארוכה יותר.
דוד אמסלם: הוא בזבז - -
<נבואני נזיה: איך יכול להיות חשבון של 6700 לחודשיים?
<נבואני נזיה: איך זה יכול להיות, מדובר באדם פרטי?
<דוד קוכמייסטר: נאמר כאן שלא מחזירים כספים.
<דוד קוכמייסטר: הדבר הזה לא נכון.
<דוד קוכמייסטר: הכרטיס של התושב מזוכה.
<דוד קוכמייסטר: או שהוא מקבל את זה במזומן, או שהוא מתחשב איתו.
<דוד קוכמייסטר: דיברו על זה שאנחנו לא מסכימים לפגוש אנשים.
<דוד קוכמייסטר: התושב היחיד שהכרתי מאלה שהשתתפו כאן זה עו"ד ויסאם, כי הוא ביקש להיפגש איתי.
<דוד קוכמייסטר: גם נפגשתי איתו.
<דוד קוכמייסטר: יתר הדוברים לא ביקשו, לכן גם אי אפשר היה להיפגש איתם.
<דוד קוכמייסטר: גם את סגן המועצה בג'וליס הפלדלת עצרה כי הוא לא ביקש פגישה.
<דוד קוכמייסטר: אני לא יודע שרצית לפגוש אותי.
<דוד קוכמייסטר: אם הייתי יודע, הפלדלת לא הייתה עוצרת אותך.
דוד אמסלם: עכשיו אתה יודע, אז תפגשו.
<דוד קוכמייסטר: נאמר כאן שיש פניות אלינו שהתאגיד לא עונה עליהן.
<דוד קוכמייסטר: למיטב ידיעתי, כל הפניות נענות בטווחים סבירים, לא מהיום למחר.
<דוד קוכמייסטר: בטווח של בין 10 ימים לשבועיים כל תושב מקבל תשובה.
<דוד קוכמייסטר: על עצמי אני יכול להעיד שכל תושב שמבקש לפגוש אותי, למרות שאני רק יומיים בתאגיד, אני עושה מאמץ גדול לפגוש אותו פיזית כדי להבין מה קורה.
<דוד קוכמייסטר: זה הכלי החשוב שלנו.
<דוד קוכמייסטר: אני מצטרף לזה שהתעריפים גבוהים, וטוב שאתם עושים את העבודה הזאת.
<דוד קוכמייסטר: בפרוטוקולים של הכנסת הקודמת יש הרבה - -
דוד אמסלם: הפעם אני מתכוון לעשות זום.
<דוד קוכמייסטר: יהיה לי נחמד מאוד להגיד את הדברים אצלך, לעזור לך בהכנה, לא כאן.
דוד אמסלם: אני שמח על עצם הדיון זה .
דוד אמסלם: כמו שאמרתי, זה עלה כתוצאה מהצעה לסדר שהגישו החברים.
דוד אמסלם: אנחנו נקיים בעוד איזה חודשיים שלושה אחרי שנהיה מוכנים דיון עקרוני, ממצה בכל הסוגיה של תעריפי המים.
<אלעריד ויסאם: ישנם ראשי מועצות שקשורים לאותם תאגידים.
<אלעריד ויסאם: מה זאת אומרת?
דוד אמסלם: שהילדים שלהם קבלנים?
<אלעריד ויסאם: כן.
דוד אמסלם: אתה מכיר את הטלפון של משטרת ישראל?
<אלעריד ויסאם: זה הגיע למבקר המדינה, ליועץ המשפטי לממשלה וללה"ב.
<אלעריד ויסאם: אתם צריכים לקחת את זה בחשבון.
דוד אמסלם: אני כאן לא ועדת חקירה, אני לא משטרת ישראל.
דוד אמסלם: אם בן אדם עובר עבירה פלילית, מחובתך – אתה עו"ד – לגשת למשטרת ישראל.
דוד אמסלם: סמוך עליהם, הם יודעים לעשות את העבודה כשהם רוצים.
דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה לכם.
דוד אמסלם: בוקר טוב לכולם, אני רוצה לפתוח ברשותכם את ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד אמסלם: הנושא שאנחנו רוצים לדון עליו היום: מצב החופים בישראל.
דוד אמסלם: האמת היא שאנחנו יזמנו את הדיון הזה, קיבלנו הצעה לסדר היום, שם זה היה יותר ספציפי, הסדרת החניה בתשלום בכניסה לחופי קיסריה - חבר הכנסת חיים ילין וחברת הכנסת תמר זנדברג גם יזמו את הנושא הזה, וככה בעצם הבאנו את שני הנושאים ביחד.
דוד אמסלם: נדון ונתייחס לכל הנושאים יחד.
דוד אמסלם: רבותיי, סדר הדיון בדרך כלל מבחינתי בוועדה - היועץ המשפטי נותן לנו דוח סטטוס, אחר כך חברי כנסת מתייחסים ואחר כך אנשי המקצוע.
דוד אמסלם: בבקשה, לירון.
<לירון אדלר מינקה: יש הרבה נושאים שקשורים לנושא של השמירה על הסביבה החופית בישראל, אני אגיד בקצרה את שלושה הנושאים.
<לירון אדלר מינקה: לפי הנתונים שקיבלנו בעבר ממשרד הפנים, כל החופים בישראל, כולל ים התיכון, ים המלח, הכינרת וים סוף הם משתרעים על פני 306 קילומטר, מתוכם 19 קילומטר הם מקומות רחצה מוכרזים.
<לירון אדלר מינקה: 163 קילומטר הם שטחים שאסורים לרחצה, 124 קילומטר הם שטחים שהם בלתי מסווגים, רובם פתוחים לציבור הרחב, אבל הם לא מוכרזים.
<לירון אדלר מינקה: בעצם, לפי חוק הסדרת מקומות רחצה, משרד הפנים יכול להכריז על חופים, על מקומות שהם אסורים לרחצה מכל מיני סיבות, מתקנים ביטחוניים, מתקנים חיוניים אחרים וסיבות אחרות, על חופים מוכרזים שבהם הרשויות המקומיות צריכות לתת את כל השירותים, מצילים, מים, מקלחות בחוץ, כל מיני דברים כאלה, זה החופים המוכרזים.
<לירון אדלר מינקה: יש לנו בעצם שטחים מאוד גדולים של חופים שהם בלתי מסווגים, שגם אם פתוחים לציבור הרחב, בעצם הם חופים שאין בהם שירותי הצלה, הם חופים מסוכנים.
<לירון אדלר מינקה: רק אציין שיש דוח של מבקר המדינה מהשנה האחרונה שבעצם מדבר גם על הנושא הזה, שיש לנו המון שטחים של חופים שהם בלתי מוכרזים, וגם ככה שטחי הים המותרים לרחצה הם יחסית מצומצמים, ויש סכנה שהציבור יילך לחופים הבלתי מוכרזים ובעצם הסתכן שם.
<לירון אדלר מינקה: נושא שני שאפשר לדבר עליו זה נושא של עניין התשלום.
<לירון אדלר מינקה: לפי החוק, ובעקבות פסיקות בג"צ בעצם חוף הים היה אמור להיות פתוח לציבור ואסור לגבות בו תשלום לכניסה לחוף, משרד הפנים יכול להתיר לרשויות מקומיות לקבוע בחוק עזר דמי כניסה לחופים.
<לירון אדלר מינקה: כיום קיימים 9 חופים שמשרד הפנים אישר לפי אמות מידה של משרד הפנים שיצאו בחוזר מנכ"ל שלו.
<לירון אדלר מינקה: בעצם, החופים שמשרד הפנים מאפשר לגבות אליהם כניסה בתשלום זה חופים שרואים שיש חופים נוספים בסביבה שהם בלי תשלום, חופים שנותנים שירותים נוספים, שהם לא השירותים הבסיסיים של הצלה, מים, זאת אומרת, צריך לראות שבחופים האלה ניתנים שירותים נוספים.
דניאל עטר: מה שאת אומרת זה שיש קריטריונים ברורים.
<לירון אדלר מינקה: יש למשרד הפנים קריטריונים, יש חוזר מנכ"ל של משרד הפנים שקובע איך אפשר לתת דמי כניסה לחופים, לפי הקריטריונים האלה ניתנו אישורים ל-9 חופים לגבות תשלום בכניסה, שם התשלום הוא לא גבוה – 12 שקלים, לילדים עד 13 אסור לגבות בכלל כסף, זה התשלום.
<לירון אדלר מינקה: הבעיה היא שהעלו אותה גם חברי הכנסת, ואני מניחה שגם ידברו על זה בהמשך, שגם בחופים שבהם אסור לגבות כניסה בתשלום, יש חופים מסוימים שבהם הגישה לחוף היא גישה שהיא מתאפשרת רק עם רכב, אין שם גישה נוחה בצורה רגלית או בצורה של תחבורה ציבורית, או משהו כזה, ובכל אופן יש שם גבייה של דמי חניה כאשר דמי החניה האלה בסוף למרות שבאופן עקרוני לא נגבים דמי תשלום לכניסה, בעצם על ידי הגבייה של החנייה יש תשלום בכניסה וזה נושא שמעורר קושי, חברי הכנסת יציגו אחר כך.
<לירון אדלר מינקה: הנושא השלישי שעלה בינינו זה הנושא של כל הבנייה בתחומי הסביבה החופית.
<לירון אדלר מינקה: בשנת 2004 התקבל חוק שמירת הסביבה החופית שקבע שתכניות בנייה שהן בתחום של 300 מטר מקו החוף ו-100 מטר מקו החוף ייבחנו על ידי ועדה מיוחדת.
<לירון אדלר מינקה: היא צריכה לבדוק את התכניות, לבדוק שימושים חורגים, כל מיני דברים כאלה שהם בתחום של הסביבה החופית.
<לירון אדלר מינקה: החוק הזה טוב, והוא מסייע לתכניות חדשות שמגישים, הבעיה של החוק הזה שהוא לא חל על תכניות ישנות, ונוצרים מצבים שבהם יש תכניות בנייה ישנות שבעצם אפשר ליישם אותם היום כי הן קיימות, אבל בעצם הן לא מתאימות למדיניות החדשה שנוצרה אחרי שנת 2004.
<לירון אדלר מינקה: אני רק אציין שבעניין הזה הוגשה הצעת חוק פרטית בכנסת הקודמת שביקשה לקבוע את הצורך בהתאמת התכניות הישנות למדיניות החדשה שנוצרה החל משנת 2004.
<לירון אדלר מינקה: הצעת החוק הפרטית שהוגשה בכנסת הקודמת הגיעה לוועדת שרים לחקיקה, והוחלט שם שמנכ"ל משרד הפנים ירכז איזשהו צוות שיבדוק את הצעת החוק, אנחנו לא יודעים מה התוצרים, אולי אפשר יהיה לשמוע את זה בהמשך הדיון.
דוד אמסלם: תודה רבה לעורכת דין לירון אדלר.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מיקי זוהר.
מכלוף מיקי זוהר: תודה אדוני היושב ראש, באופן עקרוני אני חושב שתופעת הפרטת החופים שלעתים אנחנו רואים במדינת ישראל שחופים מסוימים מוכרזים כחופים פרטיים, או שניתן לגבות עליהם תשלום, זה דבר שחבל שהתחיל, ואסור לנו שיהיה יותר והסיבה פשוטה.
מכלוף מיקי זוהר: אני זוכר את עצמי בתור ילד קטן הולך עם משפחתי לחופי הים, ולא נתקלתי אף פעם בשום סיטואציה, גם אפילו כנער פתאום הופך להיות כל כך יקר ללכת לבלות בחוף הים, זו איזושהי סיטואציה של מתווה שנוצר בחופי הים, שלא רק מתבטאת בתשלום כניסה או בדמי חנייה, אלא גם ברעיון מי ימכור שם את הארטיקים, ומי ימכור שם את האוכל, וזה בסוף הפך להיות איזה סוג של תעשייה שהאזרח משלם עליה.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהתופעה הזאת פוגעת באיכות החיים של האזרח, לא כל דבר אנחנו כמדינה צריכים לגבות בעבורו כסף, יש דברים שאפשר גם לתת כמשהו שהוא שרות לאזרח, הנאה לאזרח, לאו דווקא שהמדינה תכניס מכל דבר, אני חושב שזה בדיוק אחד הדברים שאנחנו צריכים לפתור בסוגיה הזאת.
מכלוף מיקי זוהר: כמובן לגבי בנייה באזורי החופים, ברור שמבחינה נדל"נית זה איזשהו נכס אסטרטגי מאוד חשוב לכל מי שרוצה לבנות באזורים הללו, אבל עדיין אנחנו באמת צריכים לשמור על הסביבה שלנו, והסביבה שלנו מתבטאת בעיקר בחופי הים, כי בסופו של דבר אנחנו צריכים להגיע לאיזושהי סיטואציה שאנחנו מבינים שיש גם דברים טבעיים, יש גם דברים שהם צריכים להיות רגילים, לאו דווקא שקשור בהם כסף וממון.
מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאדוני היושב ראש צריך באמת להתייחס לסוגיה הזאת ברצינות וגם לפתור אותה.
דוד אמסלם: תודה, חבר הכנסת מיקי זוהר.
דוד אמסלם: נתחיל עם חבר הכנסת חיים ילין, בגלל שהוא הגיש את ההצעה לסדר היום.
חיים ילין: קודם כל אני רוצה לברך על הדיון, כי בעצם רק לפני כעשרה ימים הוא הגיע למליאה, אם אני לא טועה - עשרה ימים, שבועיים, עוד לא היו ועדות, אז זה אחד הדיונים הראשונים, זה גם מראה על ההתייחסות של הוועדה וגם האכפתיות של האנשים שמקדמים את הנושאים האלה.
חיים ילין: אני רוצה להבהיר, הנושא של חוף הקשתות לצורך העניין הוא טריגר, כי הנושא הזה של החופים כבר הרבה מאוד זמן נמצא על שולחן הדיונים אשר יש סתירה לוגית, אנסה להסביר אותה בין המציאות לבין האמירות שבעצם הפוליטיקאים מדברים עליהם.
חיים ילין: כולנו מדברים על זה שאנחנו צריכים לסגור פערים - לתת את מה ששייך לעם במחיר הסמלי ביותר, זאת אומרת, שיהיה חופשי כמה שאנחנו יכולים לתת.
חיים ילין: אני מתייחס לחופים בדיוק כמו שאני מתייחס לאשלג בים המלח וכמו שאני מתייחס לגז, ועכשיו הריבון צריך לבוא ולהחליט איך הוא עושה את זה בשביל שהחלוקה תהיה הכי צודקת שיש.
חיים ילין: החוף הזה שייך לכל תושב במדינת ישראל, כמו שהוא שייך לי, כמו שהוא שייך לך, כמו כל אחד, ואנחנו צריכים לעשות הכול בשביל שהוא יוכל להמשיך ליהנות מהחוף.
חיים ילין: הסוגיה השנייה היא שכאשר אתם תבואו ותנתחו את השטח הסטטוטורי של החופים, אתם תמצאו שם מועצות אזוריות, רובן מועצות אזוריות, וראו איזה פלא, מועצות אזוריות יש להן כמה סוגי הכנסות, אבל בגדול זה שניים, אחד - זה ארנונה, והשנייה - זה מענק איזון שכולם מכירים.
חיים ילין: מי שמקבל מענק איזון זה לרוב מועצות אזוריות, או ערים שהן בעצם זקוקות לתמיכה של הממשלה כי אין להן מספיק גביית ארנונה, אבל בתוך הפרמטרים של כל ההכנסות שיש בהן משרד הפנים מתקצב פר יישוב, הוא בא וקובע שמועצה שיש לה 30 יישובים אז כל יישוב שווה איקס, ויש נוסחה ולפי זה מקבלים את מענק האיזון.
חיים ילין: ראו איזה פלא, החוף מבחינת המועצה זה רק הוצאה, הוא לא מתוקצב על ידי שום גורם, והמועצה צריכה לבוא ולהתמודד.
חיים ילין: בכוונה אני לא מדבר על חוף הקשתות, אם אתם תלכו עכשיו לפרג'ון בחוף אשקלון הוא יגיד לכם, קחו את החופים ממני, זה כאב ראש אחד גדול, לא רק מי שמי שמגיע לשם צריך לשלם, הוא גם חוטף צבע אדום וגם טילים, אז מה לנו ולזה.
חיים ילין: לכן, אני אהיה מאוד ממוקד.
חיים ילין: המקום היחיד שמשרד הפנים יכול להתייחס אליו כי בסופו של דבר הכול מתפצל.
חיים ילין: כבוד היושב ראש, בלי לפגוע, אני לא אומר כלום - יש שישה שרי חוץ, ועכשיו גם התכנון עובר לפה, ומשרד הפנים נמצא פה, והחופים, לך תדע איך יחלקו את זה, אז מה שאני מציע זה דבר אחד פשוט - בנוסחה של מענקי איזון ובתמיכה שכל מועצה צריכה לקבל, משרד הפנים יתקצב כל חוף.
חיים ילין: מאותו רגע שמשרד הפנים מתקצב את החוף, זה בסדר, אני כראש מועצה לשעבר, גם דני, וכל מי שנמצא, כרמל סלע נמצא פה, אני מודיע לכם חגיגית, אנחנו אנשי ביצוע, אבל אנחנו יכולים לבצע על סמך זה שיש לנו תקציב.
חיים ילין: אם אין תקציב, אז אנחנו צריכים להמציא את התקציב, ואנחנו בעצם אונסים את ראשי הרשויות להגיע להכנסות נוספות בשביל להחזיק את החוף.
דוד אמסלם: תגיד לי חיים, רק בנושא החופים הבעיה קיימת לדעתכם?
חיים ילין: אני יש לי תכונה אחת, אם תיתן לי שעתיים לדבר, אני גם אדבר שעתיים על כל מה שאתה רוצה.
חיים ילין: אני רק פתחתי ואמרתי שהחופים כמו האשלג, כמו הגז.
דוד אמסלם: תגיש בקשה זאת, נעשה דיון.
חיים ילין: כשאני אהיה בממשלה והצטרכו פיליבסטר, תאמין לי, אין שום בעיה, כולם יבואו - תפוחי אדמה - וינגנו בכנסת.
חיים ילין: אבל בסופו של דבר, מה שאני מבקש, שנציגי משרד הפנים יבואו, יתחילו לתקצב בתקציב שנתי את כל החופים, זאת תהיה העזרה הכי טובה, מאותו רגע כשאתה מקיים את הנושא הזה, הגבייה היא תהיה אסורה לחלוטין.
חיים ילין: ואז, כמו שאני תמיד אומר, גם מי שיש לו מיליארד דולר בכיס ויבוא לחוף הים, וגם מי שאין לו שקל אחד ויבוא לחוף הים, שניהם יבואו עם בגד ים עם החומוס, עם הפיתות, ואין מעמדות באותו מקום שמדינת ישראל מתייחסת אליו כנכס שלנו.
דוד אמסלם: תודה חיים.
דוד אמסלם: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, היא גם שותפה להצעה לסדר היום.
תמר זנדברג: תודה רבה אדוני, לא נחזור על הברכות מהפעם הקודמת, אני רק רוצה לציין, אני ממש שמחה שגם ביוזמת הוועדה זה אחד הדיונים הראשונים בשבוע האחרון גם לקראת פתיחת הקיץ ועונת הרחצה, וגם כי נושא החופים מעסיק אותנו יותר ויותר בשנים האחרונות.
תמר זנדברג: בכנסת הקודמת גם הייתה ועדת משנה שהוקדשה לנושא הזה מתוך הבנה, וועדת משנה דנה בכמה סוגיות שקשורות לים ולחוף ולממשק ביניהם, כי יש לנו יותר ויותר שימושים במקום הזה, החל מהגז והאנרגיה, דרך החוף עצמו, הדיג בים, והסוגיה של הפנאי ומשאב הטבע.