GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: הקונספט סביב הרכבת היה שאין מתחרה לרכבת, זה כל הרעיון בגלל שהיה חשש כלכלי באותה נקודת זמן שבדקו את הרכבת.
דוד אמסלם: סיטיפס אפילו קיבלה רשת ביטחון של 60,000 נסיעות, היום לדעתי יש לה למעלה מ-100,000 נסיעות ביום, סך הכול זה פרויקט שהצדיק את עצמו ברמה כלכלית בצורה פנטסטית.
דוד אמסלם: הרעיון כמו שאמרתי, שזה סוג של מונופול.
דוד אמסלם: יש לו יתרונות וחסרונות, ואחד החסרונות שלו זה שאם אתה לא נותן את השירות אז אין תחליף.
דוד אמסלם: אני כרגע לא בא לסוגיית הכרטוס ואני לא בא לסוגיית השירות – עזוב, שים את זה בצד, אנחנו מדברים כרגע על נושא הביטחון והבטיחות.
דוד אמסלם: ולכן, כרגע תמונת המצב היא כזאת.
דוד אמסלם: הרכבת משרתת את השכונה הצפונית בעיר, פסגת זאב, כרגע בסביבות 60,000 תושבים.
דוד אמסלם: יש את ה-extension, עכשיו בביצוע, לדעתי תוך שנה, שנה וחצי, שנתיים גג, גם נוה יעקב מחוברת לעניין הזה.
דוד אמסלם: ברמה הרכבתית, למרות שגם היום ברמה של האוטובוסים, יש שפיכה באזור הרכבת, כל הזמן יש שאטלים בפנים השכונה.
אורי מקלב: קווים מזינים.
דוד אמסלם: הקווים המזינים, בדיוק.
דוד אמסלם: לכן, אנחנו מדברים בגדול בסופו של עניין על שירות הכרחי, מונופוליסטי כמעט, ל-100,000 איש.
דוד אמסלם: את הפקקים בשכונה אתם מכירים, את החשיבות של התחבורה הציבורית ברמה האסטרטגית במדינת ישראל אתם מכירים, אין טעם להיכנס לעניין.
דוד אמסלם: מבחינתי, סיפור הבטיחות והביטחון זה מרכיב הכרחי בשימוש בתחבורה ציבורית, זה בסיסי.
דוד אמסלם: בן אדם שלא מרגיש בטוח בתחבורה ציבורית, לא נוסע בתחבורה ציבורית.
דוד אמסלם: אז או שהוא ייסע עם הרכב, או שהוא ינסה למצוא לו פתרון אחר.
דוד אמסלם: ולכן אני אומר, בגדול אנחנו פה כלואים.
דוד אמסלם: חלק מהתושבים שאין להם רכב, הם כלואים בשירות הזה ואין להם ברירה.
דוד אמסלם: לכן, כאן הייתי מבקש ממך, ירון, תן לנו תמונת מצב לגבי נושא הבטיחות והביטחון בתוך הרכבת.
דוד אמסלם: יש הטרדות בתוך הרכבת, לא קשור כרגע לאבנים, ויש את הנושא של הפגיעה באבנים.
דוד אמסלם: זה אחד.
דוד אמסלם: פעם שנייה, הייתי מבקש לקבל נתונים לגבי הנושא של ההחזרה לשימוש.
דוד אמסלם: יש לנו כ-48 קרונות לפי ההסכם.
דוד אמסלם: 48 קרונות?
<ירון רביד: 46.
דוד אמסלם: 46 קרונות.
דוד אמסלם: ברמה האופרטיבית בסופו של דבר כשיש פגיעה בקרונות אתם מפעילים רק את הקרונות הטובים, ואז יש פגיעה ישירה ברמת השירות, ומזה נגזרת גם רמת הבטיחות, בגלל שיש צפיפות יותר גבוהה, וכולי וכולי.
דוד אמסלם: הייתי רוצה את ההתייחסות שלכם להשמשה במהירות, זאת אומרת כמה זמן לוקח לכם להשמיש את הקרון, כמה קרונות אופרטיביים היום בפעילות, וכמה זמן לוקח לכם להשמיש אותם.
<ירון רביד: קודם כול, ברכות לכניסה לתפקיד.
דוד אמסלם: דרך אגב, חבר שלי טוב, ירון, עבד אתנו בעירייה הרבה שנים, היה גם ברכבת ישראל, והיום מנכ"ל סיטיפס.
<ירון רביד: ותודה לחברי הכנסת.
<ירון רביד: אני רוצה קצת לעשות סדר.
<ירון רביד: אחד, אם אפשר לא להשתמש במילה "בטיחות", הרכבת בטוחה.
<ירון רביד: יש להבדיל בין ביטחון לבטיחות, ואני תיכף רוצה להתייחס גם לנושא הביטחון כי אני חושב שאנחנו נמצאים היום, בעיני לפחות, בנקודת זמן אחרת, טובה יותר.
<ירון רביד: זו לפחות התמונה שיש אצלי.
אורי מקלב: לא נכון להגיד בטיחות הנוסע?
<ירון רביד: לא.
<ירון רביד: ביטחון הנוסעים.
<ירון רביד: זה דבר אחד.
<ירון רביד: בעולם רכבתי, למילה "בטיחות" יש משמעות עצומה.
<ירון רביד: זו הערה ראשונה.
<ירון רביד: הערה שנייה.
<ירון רביד: הקרונות נבנו ואופיינו בתקופת האינתיפאדה השנייה ולכן החלונות הם ממוגני אבנים ובקבוקי תבערה.
<ירון רביד: כל האירועים של זריקות האבנים שהיו במהלך התקופה האחרונה, במהלך השנה האחרונה וגם לפני כן, אף נוסע לא נפגע, וגם את זה כדאי לזכור, זאת אומרת כשהמערכת תוכננה על-ידי המדינה הדבר הזה נלקח בחשבון.
<ירון רביד: אני רוצה להתייחס לפעילות של המשטרה באזור.
<ירון רביד: אנחנו לפחות, נמצאים גם בקשר מאוד מאוד טוב וגם מקצועי עם כל הגורמים במחוז, ממפקד המחוז ועד מפקד תחנת שפט שנמצא כאן, סנ"צ אבי כהן, ועוזי זית, קצין הרכבת ורמ"ח המבצעים.
<ירון רביד: אנחנו נמצאים בשיתוף פעולה מצוין, אנחנו בקשר יומיומי ואנחנו מקבלים את כל השירות שאנחנו צריכים על מנת שהתופעה הזאת תצומצם למינימום.
<ירון רביד: ומעבר לאותה תקופה שחווינו שהתייחסתם כאן קודם לגבי נושא של זמינות רכבות וכל מה שקשור בזה, אנחנו לא נמצאים שם היום.
<ירון רביד: אנחנו נמצאים היום, ואני גם רוצה להעיר בהקשר לזה לגבי הנושא של התחזית קדימה, אנחנו נמצאים היום במקום טוב, במקום שבו להערכתנו – שוב, אין לנו אינפורמציה מדויקת פר נוסע, אבל להערכתנו יש לא מעט תושבים מפסגת זאב שחזרו לנסוע ברכבת, המשטרה עושה את העבודה שלה לאורך ציר שועפט, ואנחנו חזרנו היום למספרי נוסעים שהיו לפני האירועים שהיו בקיץ שעבר, בקיץ 2014.
דוד אמסלם: ירון, תתייחס בבקשה למה שדיבר בועז.
<ירון רביד: אני אתייחס, אני תיכף מתייחס גם לנתונים.
<ירון רביד: לגבי הנושא של זריקות אבנים, אז שוב, גם אם יש היום עדיין מדי פעם אירועים של זריקות אבנים, אי אפשר להשוות את זה.
דוד אמסלם: מה זה מדי פעם?
<ירון רביד: אי אפשר להשוות את זה לסטטיסטיקה של הקיץ שעבר, לאזור של יולי-ספטמבר 2014.
<ירון רביד: ושוב, כמו שאמרתי, המשטרה - ואולי גם כדאי שהם ירחיבו - מטפלת בעניין הזה ואני חושב שבסך הכול היום אנחנו נמצאים במציאות טובה יותר.
זאב בנימין בגין: אתה אומר יולי-ספטמבר שנה שעברה ושאי אפשר להשוות.
זאב בנימין בגין: בין השאר, אולי אי אפשר להשוות כי אנחנו רק עכשיו נכנסים ליולי עד ספטמבר מבחינת החופשות בבתי-הספר.
<ירון רביד: חבר הכנסת בגין, אני מנכה את העונתיות.
<ירון רביד: גם כך קיימת עונתיות ברכבת בין חורף, קיץ, סתיו, אביב.
זאב בנימין בגין: אני מדבר על עונתיות הקשורה בחופשה של נערים מבית-הספר.
<ירון רביד: אני מבין למה אתה מתכוון.
<ירון רביד: אני מדבר על זה שבסך הכול, בניכוי החופשה של בתי-הספר, כשאנחנו מנטרלים, אני מדבר מבחינת כמות האירועים והיקף האירועים וכל מה שקשור בזה, אנחנו לטעמי נמצאים במקום אחר.
<ירון רביד: יכול להיות שצפוי לנו קיץ קשה, אני מקווה שלא.
<ירון רביד: כרגע התמונה, כמו שאנחנו רואים אותה בחודשים האחרונים, זו תמונה של שיפור, במגמה של שיפור, ועלייה בחזרה למספרי הנוסעים שהיו לנו לפני מה שנקרא אירועי שועפט, שהתחילו ביולי שנה שעברה, בדיוק לפני שנה.
דוד אמסלם: ירון, ברשותך.
<ירון רביד: רק עוד מילה.
דוד אמסלם: אין בעיה, יש לך כמה זמן שאתה רוצה.
דוד אמסלם: מבחינת
דוד אמסלם: כם, כמה אירועי זריקות אבנים יש לכם על הרכבת, שאתם בעצם רואים פגיעה ברכבת?
דוד אמסלם: דבר אתי במספרים, במונחים חד-חד ערכיים.
<ירון רביד: אני רוצה להתייחס גם לנושא הזה כי יש גם זריקות אבנים או ניסיונות לזריקת אבנים שלא גורמים לנזק לרכבת.
<ירון רביד: כמו שאמרתי קודם, הרכבת תוכננה ואופיינה למצב כזה שגם אם נזרקה אבן והיה ניפוץ, אז השמשה - - -
דוד אמסלם: ברור, ברור.
דוד אמסלם: ירון, אנחנו מכירים את זה.
דוד אמסלם: כמה זריקות אבנים יש על הרכבת?
<ירון רביד: אנחנו אצלנו מכירים סדר גודל של כ-80 אירועים מתחילת השנה, חלקם הם כאלה שלא גרמו לנזק, וברמה של עבודה מול המשטרה, מתואמת, סדר גודל של כ-46 אירועים.
<ירון רביד: אלה המספרים המתואמים שלנו.
<ירון רביד: אני חייב שתדעו.
<ירון רביד: אנחנו עובדים ברמה כזאת שמייד כשזה קורה יש דיווח שמתקדם בשני החמ"לים – גם בחמ"ל של הרכבת שלנו, גם בחדר הבקרה, וגם מול אבי, מפקד תחנת שפט – ויש עדיין מצב שגם אם נגרם נזק, במספרים האלה, הרכבת לא נאלצת לחזור ולהפסיק את השירות, ומכאן גם הפער בין המספרים.
<ירון רביד: סדר גודל של רכבות שנפגעו ואכן היה צריך לבצע בהן תהליך של החלפת חלון, כ-46 אירועים.
דוד אמסלם: במהלך מה?
<ירון רביד: במהלך השנה האחרונה.
דוד אמסלם: זאת אומרת, כל אירוע זריקה שובר חלון, או שאירוע אחד שובר כמה חלונות?
<ירון רביד: לא, אז אמרתי.
<ירון רביד: אחד, לא כל אבן שנזרקת גורמת לנזק ברמה כזאת שהרכבת מושבתת, ורכבות שלא מושבתות כמובן ממשיכות בשירות.
דוד אמסלם: מה זה לא מושבתות?
דוד אמסלם: אתם מפעילים את הרכבת כשהחלונות שבורים?
<ירון רביד: לא, לא, זה מה שהתייחסתי קודם.
דוד אמסלם: אני צרכן גדול של הרכבת.
<ירון רביד: זה טוב מאוד.
דוד אמסלם: אז אני אומר לך שאני נסעתי כמה פעמים עם רכבת כשהחלון סגור, ואתם כותבים.
<ירון רביד: לא, אז זה לא מאבנים.
<ירון רביד: יש לנו בלאי גם של החלונות.
דוד אמסלם: לא, לא בלאי.
דוד אמסלם: אני מספר לך, מזריקת אבן.
דוד אמסלם: אני רואה את הניפוץ של החלון.
<ירון רביד: אני אומר לך שבעיקרון יש הנחיה שאם החלון נסדק, הרכבת לא אמורה להמשיך בשירות והיא חוזרת לדפו.
<ירון רביד: יכול להיות שהייתה תקלה.
דוד אמסלם: כמה רכבות במקביל היו מושבתות כתוצאה מזה?
<ירון רביד: זה הדבר הבא שבאתי להתייחס אליו.
<ירון רביד: אין לנו היום מצב שהשירות – כמו שהתייחסת בחודשים עברו, בקיץ שעבר – שהשירות נפגע כתוצאה מזריקת אבנים.
<ירון רביד: אנחנו לא נמצאים שם היום, אנחנו עומדים היום בלוח הזמנים ובשירות לציבור.
<ירון רביד: מילה לגבי הנושא של המונופול, רק כדי שתהיה תמונה קצת יותר רחבה.
<ירון רביד: יש היום אוטובוסים, קיימים קווים של אגד שנוסעים מפסגת זאב לכיוון גבעת התחמושת, ובכלל מילה כללית על נושא המונופול.
<ירון רביד: הרעיון היה בעיקר לעשות הזנה בקווי אוטובוס לציר הראשי, זה בא ממקום תחבורתי - -
<ירון רביד: - - ואני עדיין חושב שהרעיון הוא נכון, ועדיין היום יש בידי המדינה אפשרות להסיע קווי אוטובוס גם בציר הקיים וגם בצירים אחרים, והיא אכן עושה את זה.
<ירון רביד: אם אתם מכירים, כל המהלך שנקרא "הפעימה הצפונית", שזה כל שינוי מערך האוטובוסים בצפון העיר, לא קרה עדיין, והשירות מתאפשר לתושבים בשתי החלופות.
<ירון רביד: סך הכול מבחינתנו, כמו שאמרתי, אם לסכם, אנחנו נמצאים בשיתוף פעולה טוב מאוד עם משטרת ישראל.
<ירון רביד: אני חושב שהמשטרה עושה עבודה מצוינת בשטח, ולדעתי אנחנו לא נמצאים בסיטואציה של 2014 וגם לא כדאי ליצור פניקה מהסוג הזה.
דוד אמסלם: לא, לא, לא קשור לפניקה.
דוד אמסלם: אנחנו עושים דיונים כשיש בעיה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש.
דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותו עוד שתי שאלות, ברשותך.
דוד אמסלם: קודם כול, אני חוזר.
דוד אמסלם: כמה רכבות השבתתם כתוצאה מזה שהחלונות היו שבורים?
<ירון רביד: אין לנו היום מצב - - -
דוד אמסלם: במקביל.
דוד אמסלם: מתוך ה-46, כמה עובדות?
<ירון רביד: היום כל הקרונות עובדים, וגם באירועים הכי חריפים הגענו למצב של כשלוש, ארבע, חמש רכבות.
<ירון רביד: שוב, אתה מדבר אתי אחורה על 2014.
<ירון רביד: ב-2015 לא היה לנו מצב שקרון הושבת ולא נתן שירות.
דוד אמסלם: כמה זמן לוקח לכם לתקן את החלון?
דוד אמסלם: האם יש לכם מספיק מלאי חילוף פה או שאתם משביתים?
<ירון רביד: כן.
<ירון רביד: יש לנו חלונות במלאי.
אורי מקלב: כמה זמן לוקח להחליף חלון ברכבת?
<ירון רביד: סדר גודל של כארבע-חמש שעות.
<ירון רביד: אנחנו נמצאים גם בתהליך עבודה מול מס רכוש בנושא הזה, של פיצויים.
<ירון רביד: בסך הכול, זאת מערכת שעובדת בצורה מהירה, לפי לוחות הזמנים שאנחנו מחויבים להם.
<ירון רביד: ב-2015 לא נגרם לנו מצב שלא יכולנו להעמיד את כל המצבה של הקרונות.
דוד אמסלם: עוד שאלה, ברשותך.
דוד אמסלם: אני מחלק את הביטחון לשני חלקים.
זאב בנימין בגין: שאלת המשך.
זאב בנימין בגין: ההשבתה המעטה הזאת שהייתה, האם היא משפיעה על תדירות הנסיעה או שאתם ביתירות מסוימת?
<ירון רביד: לא, אנחנו לא ביתירות.
<ירון רביד: בחודשים שבהם הייתה השבתה במהלך 2014, גם בשעות הבוקר נפגעה התדירות.
<ירון רביד: בבוקר לפי ההסכם אנחנו מחויבים, אנחנו נותנים היום כל חמש ורבע דקות רכבת.
<ירון רביד: עוד התייחסות למה שציין כאן יושב-ראש המינהל הקהילתי.
<ירון רביד: אנחנו נמצאים בדין ודברים עם המדינה, שאני מקווה שיתקדם בימים הקרובים ויבשיל לכדי סיכום, לשנות מעט את התדירות של הרכבת.
<ירון רביד: אם תרצו, זה דיון נפרד, אבל המגמה היא כמובן לשפר את התדירות במה שמוגדר שעות השפך.
<בועז גולן: דרך אגב, בשבוע שעבר בשועפט, כשזרקו אבנים באותו יום כמה פעמים, עצרו את הרכבת למעט זמן, שלא תיכנס לשועפט.
<בועז גולן: אנחנו היינו שם.
<בועז גולן: יש עיכובים כל הזמן, צריך לשים את הדברים על השולחן.
דוד אמסלם: ירון, עוד שאלה ברשותך.
דוד אמסלם: אני בא לנושא הביטחון.
דוד אמסלם: יש ביטחון בתוך הרכבת, ויש מה שנקרא על התוואי עצמו.
דוד אמסלם: בזמנו לדעתי היו לכם מאבטחים בתוך הרכבת.
<ירון רביד: יש לנו גם היום מאבטחים.
<ירון רביד: המאבטחים הם לא שלנו, הם מופעלים על-ידי אגף הביטחון של עיריית ירושלים - -
דוד אמסלם: כמה מאבטחים יש?
<ירון רביד: - - באמצעות מחלקת הביטחון של עיריית ירושלים.
דוד אמסלם: הם נמצאים פה?
<אלינור סילוק: כן.
<ירון רביד: אם תרצה, אפשר להרחיב גם על זה.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בנעורי שמעתי על מכונית רולס רויס שנתקעה באוטוסטרדה בבריטניה, נשברה לה הציריה.
אורי מקלב: הנהג, בעל הרכב, טלפן לחברה, אמרו לו, תחכה חצי שעה.
אורי מקלב: תוך 30 דקות נחת מסוק באוטוסטרדה, החליפו לו ציריה, אחרי כמה דקות הם כבר נסעו.
אורי מקלב: עובר חודש, עוברים חודשיים, הוא לא מקבל חשבון.
אורי מקלב: טלפן לחברה – איש ישר – תיקנתם לי.
אורי מקלב: שואלים: מה תיקנו?
אורי מקלב: הוא אומר: הציריה נשברה לי בתאריך כך וכך.
אורי מקלב: אמרו לו: ברולס רויס לא נשברת ציריה, לא היה דבר כזה.
אורי מקלב: זאת אומרת, אני מבין מאוד, ברולס רויס לא נשברת ציריה.
אורי מקלב: אני מבין דבר כזה שאתה רוצה להחזיר את האמון של הנוסעים ברכבת ואתה אומר, אצלנו אין זריקת אבנים, אצלנו לא קורה דבר, המצב הוא סבבה - -
<ירון רביד: לא זה מה שאמרתי.
אורי מקלב: - - והמצב הוא מצוין, ורק אם אנחנו קוראים לך עכשיו לוועדה לפניות הציבור ושואלים למה יש איחורים ולמה יש עיכובים ולמה יש צפיפות, אז התשובות הרשמיות שלכם זה בגלל שיש זריקות אבנים ויש השבתות ואנחנו מחכים ואנחנו לא יכולים לתת את השירות האמין.
אורי מקלב: לכן הציבור גם לא יכול לקבל אפילו את לוח הזמנים המדויק מתי יש רכבת קלה, כמו שיש באגד, אי אפשר לקבל בגלל המצב הזה.
אורי מקלב: אבל יש פער גדול.
אורי מקלב: מי שיושב עכשיו באילת ורואה אותנו, מבין מצב מסוים, אבל מי שגר בירושלים – בתוך עמי, בתוך הציבור הירושלמי – יודע שהציבור הוא ממש לא כזה.
אורי מקלב: ולכן, אני מבין את התפקיד שלך אבל בכל אופן, אדוני היושב-ראש, המצב בשטח הוא אחר.
אורי מקלב: אנחנו חיים במציאות, ולכן אנחנו צריכים את המענה.
אורי מקלב: צריכים לקבל מענה אמיתי לכל מה שאנחנו מעלים פה.
<ירון רביד: אם אפשר, הערה אחרונה.
<ירון רביד: הרב מקלב, לא אמרתי שאין אירועי זריקת אבנים.
<ירון רביד: אמרתי שיש זריקות אבנים, שביחס ל-2014 אנחנו נמצאים במגמת שיפור.
<ירון רביד: לא אמרתי שאין בכלל זריקות אבנים.
אורי מקלב: אמר חבר הכנסת בגין את המילה הנכונה.
אורי מקלב: ההשוואה ל-2014 היא לא רלוונטית כל כך בעניין הזה.
זאב בנימין בגין: זה נראה.
זאב בנימין בגין: נראה בספטמבר.
דוד אמסלם: זה נראה בספטמבר.
דוד אמסלם: זה בסדר, אנחנו לא יוצרים פניקה.
זאב בנימין בגין: שאלה לגבי יולי עד ספטמבר, התקוות הן טובות.
זאב בנימין בגין: אני שואל גם את המשטרה האם אתם נערכים באופן מיוחד לתקופת החופשה.
זאב בנימין בגין: בי"ת, אדוני היושב-ראש, נראה לי מוזר ששירות כזה, שבו תלויים כל כך הרבה אנשים בשעות העומס, לא ירכוש אמצעים מספיקים כדי שתהיה יתירות מזערית אבל כך שבכל זאת לא תושפע התדירות, בייחוד בשעות העומס.
זאב בנימין בגין: קשה לי לראות בכלל מפעל שעובד באיזשהו סרט נע, שאין בו יתירות כזו, ומספר הנוסעים כפי שנאמר הוא הרבה יותר מן המינימום שעליו דובר, אז השאלה היא אם זו שאלה כלכלית או אתם לא רואים צורך בכך.
דוד אמסלם: בני, זו סוגיה שאנחנו יכולים לדבר עליה שעתיים.
דוד אמסלם: יש להם חוזה, הם בנו, בעצם החוזה הוא BOT, אני מכיר אותו.
דוד אמסלם: היו בו כשלים לטעמי, אבל הם לא צד בעניין.
דוד אמסלם: הם מבקשים על כל פעולה כסף.
דוד אמסלם: שלם להם מחר, יביאו לך גם 100,000 קרונות לפה, אין בעיה.
דוד אמסלם: לכן אני לא רוצה להיכנס לזה.
דוד אמסלם: אתה צודק, יש שם בעיות הרבה יותר חמורות.
דוד אמסלם: אני חושב שכל מערכת הכרטוס היא כבר לא רלוונטית היום.
דוד אמסלם: אני ראיתי במו עיני, כמו שאמרתי זה מונופול - ברחוב יפו אין מוניות, אין כלום – ואני ראיתי איש מבוגר שבא עם כרטיס האשראי והמכונה אמרה לו שאין אפשרות.
דוד אמסלם: והוא עמד שם ושאל אותי, באתי וקניתי לו כרטיס בגלל שהבנתי שאין לו מה לעשות, הוא לא יכול להזמין מונית, הוא לא יכול ללכת ברגל, אין לו כלום, הוא תקוע.
דוד אמסלם: לכן, יש שם הרבה בעיות אחרות בכל הנושא של התפעול, אבל זה לא קשור אליהם.
זאב בנימין בגין: ההיערכות לקראת הקיץ.
דוד אמסלם: עכשיו הייתי מבקש לשמוע את סנ"צ אבי כהן, מפקד תחנת שפט, התייחסות שלך בנושא וגם תתייחס לשאלה של חבר הכנסת בגין איך אנחנו מתייחסים לסיפור של הקיץ הקרוב.
<סנ"צ אבי כהן: בוקר טוב.
<סנ"צ אבי כהן: לגבי הנתונים, כמו שהציגו אותם ולגבי כל מה שנאמר פה.
<סנ"צ אבי כהן: התחנה, המשטרה כמשטרה, עושה הרבה מאוד בשביל להחזיר את השקט ואת הביטחון לתוואי הרכבת.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו עושים את זה ביחד עם עיריית ירושלים, שהיא אחראית על האבטחה בתוך הרכבת, עושים את זה עם החברים מטעם סיטיפס וקונקס, המפעילים והזכיינים של הרכבת.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו עושים את זה הרבה מאוד בפעילות גלויה, אנחנו משלבים גם פעילות סמויה.
<סנ"צ אבי כהן: אומנם, ההשוואה היא לא מתבקשת אבל אם אני בודק את עצמנו לגבי ציר זמן, אנחנו רואים שיש ירידה משנה שעברה, אנחנו בדיוק היום שנה מהאירועים של "שובו אחים" והחטיפה והרצח של אותו ילד, אבו חדיר.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו רואים ירידה בכמות האירועים לאורך ציר זמן של שנה.
<סנ"צ אבי כהן: אני חס וחלילה לא מזלזל באבן אחת, אבן אחת דינה - כמו שהגדירו אותה פה – פיגוע, ואנחנו מתייחסים לזה כמו פיגוע לכל דבר ועושים הכול על מנת שהאירוע הזה לא יקרה, אבל כשאנחנו מודדים את עצמנו על ציר זמן, שזה בדיוק שנה מהיום, אנחנו רואים שיש ירידה משמעותית בכמות יידויי האבנים.
<סנ"צ אבי כהן: מבחינת עצורים, כמו שנאמר פה יש לנו מאות עצורים שהוגשו נגדם כתבי אישום.
<סנ"צ אבי כהן: גם עם התמונות שהראיתם בהתחלה שזה שייך לימים הראשונים אחרי החטיפה של הילד, אנחנו נגיד שבסופו של יום כל מי שזרק אבנים או זרק בקבוק תבערה או פגע בתחנות רכבת בשועפט, הגענו אליו והוגש כתב אישום כנגדו.
<סנ"צ אבי כהן: לגבי מה היה בהליך המשפטי, נגעו פה בדברים האלה ולא צריך יהיה לחזור.
<סנ"צ אבי כהן: לגבי היערכות לקיץ, אנחנו כבר נמצאים בהיערכות לקיץ, אנחנו עושים את זה, אנחנו כבר נמצאים בשבועיים של הרמדאן, מבחינתנו זה איזשהו פיק מאוד משמעותי בהיערכות, ואנחנו נמצאים.
<סנ"צ אבי כהן: אני חייב לציין פה את שיתוף הפעולה שיש לנו עם העירייה ועם כולם.
<סנ"צ אבי כהן: העירייה למשל לקחה את זה כפרויקט ופתחה את בתי-הספר בשכונת שועפט, ומפעילה שם חוגים בשביל להשאיר את הילדים בבית-הספר ולא שיסתובבו סתם משועממים על תוואי הרכבת.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו עושים פעילות יחד עם מנהלי בתי-ספר.
<סנ"צ אבי כהן: הם יורדים ומשתתפים אתנו, מכניסים את התלמידים לבית-הספר, כלומר ההסעות מגיעות, המנהלים והמורים מחכים להם שם, ויחד עם מש"ק הכפרים שלנו, יחד עם מנהיגות מקומית, מכניסים אותם לבית-ספר בשביל לא להותיר אותם בחוץ שיסתובבו על תוואי הרכבת ויחשבו לעשות כל מיני דברים אחרים חוץ מללמוד.
<בועז גולן: אני חייב רק לתקן.
<בועז גולן: רוב התמונות זה מהתקופה האחרונה, חלקן מהימים האחרונים.
<בועז גולן: זה אני העברתי את התמונות מחדשות 0404.
<בועז גולן: רוב התמונות, כולל סרטוני הווידאו, הם מהימים האחרונים.
<בועז גולן: אחד מסרטוני הווידאו הוא מהשבוע שעבר.
<בועז גולן: 90% מהתמונות שראיתם, מהחודשיים-שלושה האחרונים.
דוד אמסלם: רציתי לשאול אותך, סנ"צ אבי כהן.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו תמיד שואפים ליותר.
דוד אמסלם: שאלתי אם אתה מרוצה.
דוד אמסלם: שואף זה תמיד - - -
<סנ"צ אבי כהן: אני תמיד שואף לעשות הרבה יותר.
דוד אמסלם: תראה, מהדיווחים שאנחנו מקבלים פה יש אחת לשבוע זריקת אבנים.
דוד אמסלם: אני מניח שברחוב יפו אין.
דוד אמסלם: איפה אתה גר בירושלים, אם מותר לשאול?
<סנ"צ אבי כהן: - - -
דוד אמסלם: אני חושב שבגילה, ברמות זה לא קורה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם ברמות היו זורקים אבנים פעם בחודש, הייתם מזדעקים, מדוע ולמה.
דוד אמסלם: אני שואל אם אתה כמפקד תחנת שועפט, שאחראי – זה נופל בתחום הגזרה שלך, הביטחון והבטיחות של האנשים שם; של כל הצדדים, גם של התושבים וגם של הנוסעים - האם אתה קם בבוקר ואתה מבסוט מהמצב, זו השאלה שאני שואל.
<סנ"צ אבי כהן: זה לא שאלה אם אני מבסוט מהמצב.
דוד אמסלם: שאלתי אם אתה מבסוט.
<סנ"צ אבי כהן: אני לא שואל את עצמי אם אני מבסוט מהמצב, אני שואל את עצמי אם אני עושה הכול בשביל שהמצב יחזור - - -
דוד אמסלם: ומה זה הכול?
<סנ"צ אבי כהן: הכול זה כל מה שיש לי בארגז הכלים שיש לי כמפקד תחנה.
דוד אמסלם: יש לך מספיק בארגז כלים, לדעתך?
<סנ"צ אבי כהן: תמיד אפשר לקבל יותר.
דוד אמסלם: אתה הצפת את זה למעלה?
דוד אמסלם: עשיתם איזשהו דיון מערכתי אצלכם בנושא הזה?
<סנ"צ אבי כהן: אני שנייה חייב להתייחס.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו נמצאים כשנה כבר במציאות - - -
דוד אמסלם: סלח לי שאני שואל אותך, בגלל שאתה השליח.
דוד אמסלם: עוד מעט אני אסביר גם למה.
<סנ"צ אבי כהן: אני שמח.
<סנ"צ אבי כהן: אנחנו נמצאים במציאות ביטחונית שונה, אני חושב מזה כשנה, רק בגלל האירועים שהגדרתי אותם.
<סנ"צ אבי כהן: מזרח ירושלים נמצאת באיזשהו מקום אחר מלפני כמה שנים.
<סנ"צ אבי כהן: אני חושב שהמשטרה באמת עושה מעל ומעבר, קודם כול להכיל את האירועים במקומות שלא ישליכו על מערב העיר.
<סנ"צ אבי כהן: כלומר, מי שמסתובב היום ברחוב יפו – ואתם מוזמנים להסתובב ברחוב יפו, בחוצות היוצר או בכל מקום אחר - רואים אלפי תיירים מגיעים, מטיילים, עולים לירושלים, ואף אחד כמעט, למעט דיווחים, לא שומע.
<סנ"צ אבי כהן: זה פעם אחת שאנחנו מצליחים לעשות.
<סנ"צ אבי כהן: פעם שנייה, המשטרה עושה הערכות מצב עתיות – זה עד לרמה שהשר לביטחון פנים הגיע, וכולם שותפים למאמץ שיש היום במזרח ירושלים.
דוד אמסלם: לא, לא.
דוד אמסלם: הדיון שלנו, ברשותך, הוא על הרכבת הקלה, בעיקר תוואי שועפט.
דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה, ושוב פעם אני חוזר על השאלה.
דוד אמסלם: אתה ענית לי שבמסגרת ארגז הכלים שיש לך, זה מה יש מה שנקרא, ואני הולך אתך.
דוד אמסלם: השאלה היא כך.
דוד אמסלם: אני, לפי תפיסת עולמי, אם יש לי אחריות בגזרה מסוימת או בנושא מסוים ואני מבין שיש בעיה אתו, אני מציף דיון למעלה.
דוד אמסלם: אני אומר, רבותי, יש 1, 2, 3, קודם כול תדעו שזה קיים.
דוד אמסלם: שנית, כדי לפתור את זה אני צריך 4, 5 ו-6.
דוד אמסלם: ואז מעניין אותי מה התשובה שקיבלת.
דוד אמסלם: אם העלית, ואם כן, מה אמרו לך.
<סנ"צ אבי כהן: הדיונים מתבצעים כל הזמן, כמו שאמרתי.
<סנ"צ אבי כהן: הדברים עולים למעלה.
דוד אמסלם: באיזה רמות?
<סנ"צ אבי כהן: ברמות עד למפקד המחוז.
דוד אמסלם: ומה התשובות שאתם מקבלים?
<סנ"צ אבי כהן: יש תעדוף של משימות, יש תעדוף של כוחות.
דוד אמסלם: לא, מעבר לתעדוף.
דוד אמסלם: אני מבין שאתה מעלה צרכים.
דוד אמסלם: הרי ברור, בסופו של דבר היות וזה בגזרה שלך, אני מניח שכשבא מישהו ומדווח לך – אבי, תקשיב, אתמול רגמו את הרכבת, שבוע שעבר רגמו – אז אתה, משהו לא מסתדר לך.
דוד אמסלם: אתה אומר, אני אחראי על הגזרה הזאת, אני חייב להביא פה ביטחון, זאת המשימה שלי.
דוד אמסלם: ואז אתה מתחיל לשבת עם החבר'ה ואתה מתחיל להבין ואתה מתחיל להכין מסמך איזה אמצעים אתה צריך כדי לפתור את הבעיה, ואתה מעלה את זה למעלה.
דוד אמסלם: אני מניח שהיה מסמך כזה, אחרת יש בעיה בניהול.
דוד אמסלם: אני אפילו לא שואל, אני בטוח שיש דבר כזה.
דוד אמסלם: השאלה היא מה ענו לך, אמרו לך: שמע, זה לא חשוב עכשיו, יש לנו בעיות במקומות אחרים?
<בועז גולן: אני יכול לדבר בשם השוטרים כי הם מדברים - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא צריך.
דוד אמסלם: בועז, תן למשטרה, בשביל זה הם פה.
<נצ"מ שמעון נחמני: ברשותך, אדוני היושב-ראש, שמי נחמני שמעון, אני רמ"ח המבצעים של משטרת ישראל.
<נצ"מ שמעון נחמני: לשאלה שלך, ואני ארחיב אחר כך כשתינתן לי ההזדמנות.
<נצ"מ שמעון נחמני: לשאלה האם אבי והתחנה או מחוז ירושלים, מקבלים את החליפה המתאימה להתמודד עם המציאות, התשובה היא כן, ואני אפרט.
<נצ"מ שמעון נחמני: מחוז ירושלים, מה-26 באוקטובר זכה על-פי החלטת ראש הממשלה, השר לביטחון הפנים והמפכ"ל, לתגבור שונה של כוחות ארציים מדי יום של 360 שוטרים.
<נצ"מ שמעון נחמני: בתחילה זה התחיל עם כ-1,000 שוטרים ולאחר מכן זה ירד ואנחנו הוספנו בחזרה את ה-360 שוטרים ליממה במחוז ירושלים, כשהתעדוף המרכזי למזרח ירושלים ולעוטף, כולל בית חנינא, כולל שועפט, כולל תוואי הרכבת, כשהכוח הזה למעשה הוא חיצוני, מגיע לעיר ירושלים, מעבר לריכוז המאמץ הפנים-מחוזי שמתקיים.
זאב בנימין בגין: אותו כוח מגיע כל יום או יחידות מתחלפות?
<נצ"מ שמעון נחמני: כל יום.
זאב בנימין בגין: אותם שוטרים?
<נצ"מ שמעון נחמני: לא.
זאב בנימין בגין: מבחינת הכרת הגזרה.
<נצ"מ שמעון נחמני: אדוני חבר הכנסת בגין, זה כוח שמגיע מבחוץ, 360 שוטרים, למהלך משימות של שבוע ימים, בכל יום ראשון הם מתחלפים.
<נצ"מ שמעון נחמני: זה כוח שלמד את המשימה, למד את השטח, למד את המציאות.
דוד אמסלם: כל שבוע הוא לומד את השטח?
<נצ"מ שמעון נחמני: זה כוח שמתחלף.
<נצ"מ שמעון נחמני: לקחנו פול של 800 והם מתחלפים ביניהם, כשהם למדו את המשימה, המפקדים אותם מפקדים, וכך מתחלפים.
<נצ"מ שמעון נחמני: יש לזה מאמץ רב אבל חשוב לומר שבשילוביות של הכוח הזה, יחד עם עיריית ירושלים, יחד עם המאבטחים, אנחנו הגענו לתוצאות שהוצגו פה כנתונים של ירידה במגמה, ירידה במספרים.
<נצ"מ שמעון נחמני: ישנן תוצאות, בועז התייחס אליהן, אלה תוצאות של מעצרים ותפיסות.
<נצ"מ שמעון נחמני: ישנה פעילות סמויה של יחידות מיוחדות שפועלות במתאר של הכפרים שמאוד לא קל לפעול שם, ומביאים לתוצאות חיוביות.
<נצ"מ שמעון נחמני: השילוביות, גם של הנהלת הרכבת וגם של עיריית ירושלים, והמשטרה, והכוחות הארציים, היא סוד מנצח למציאות.
<נצ"מ שמעון נחמני: ועובדתי, לא ציין פה ירון – 140,000 נוסעים, נוסעים ברכבת היום.
<נצ"מ שמעון נחמני: לא 60,000 כפי שסימנו בתחילת הדרך, 140,000 נוסעים ברכבת, משתמשים בה בבטחה, שזה לכולנו פה, צריך לומר, שינה משהו ומשנה משהו.
<נצ"מ שמעון נחמני: יחד עם זאת, על הביטחון הכולל ועל תחושת התושבים, שאני מזדהה אתם מאוד מאוד מאוד, גם בני משפחתי גרים באזור ואני מזדהה אתם, ועל התחושות, אין לי ויכוח אתם.
<נצ"מ שמעון נחמני: על העובדות אני יכול לומר.
<נצ"מ שמעון נחמני: העובדות זה ניתוח הזמן, מציאות אזורית, מציאות בתוך העיר ירושלים, והמגמות המשתנות עם המציאות שמחוז ירושלים מתמודד אתה יום-יום.
<נצ"מ שמעון נחמני: מפקד המחוז הוביל ומוביל תוכנית של הידברות עם המנהיגים.
<נצ"מ שמעון נחמני: עיריית ירושלים משלבת פה מאמץ רב להפעלת בני-הנוער בשעות הפנאי.
<נצ"מ שמעון נחמני: יש פה פרויקטים יפים שממתנים, מוציאים משהו יפה מתוך המציאות הלא נעימה הזו.
<נצ"מ שמעון נחמני: אני חושב שבציר הזמן אנחנו נראה את המשתנה, כמובן יש הרבה משפיעים.
<נצ"מ שמעון נחמני: הוצגו פה תמונות, שאני גם לא חולק על המועדים שלהן.
<נצ"מ שמעון נחמני: זה מצב עובדתי.
<נצ"מ שמעון נחמני: במצב העובדתי ידעה משטרת ישראל, יחד עם המינהלת שמפעילה את הרכבת, האם להכניס את הרכבת לתוואי או להוציא אותה.
<נצ"מ שמעון נחמני: כל זה נבחן במידת הסיכון, וברוב הפעמים – יושב פה מפקד התחנה – המציאות לאפשר את נסיעת הרכבת, עם אבטחה כפולה ומכופלת.
<נצ"מ שמעון נחמני: זאת אומרת, לדומם קרון זה משהו שהוא לא בהינף יד.
<נצ"מ שמעון נחמני: זה בשיקול דעת של מפקד, בהתייעצות עם הנהלת הרכבת, עם מפקד המחוז, עם מארג של כוחות גדול יותר להכניס את הרכבת לתוואי, נסיעה ויציאה, מתוך אמירה אחת ברורה, שעל אף כל זה הרכבת תמשיך לנסוע בבטחה, וכך עושים.
<נצ"מ שמעון נחמני: המציאות היא לא קלה, וכולכם יודעים, ונכון כולכם גם מכירים את זה יותר קרוב, ועם המציאות הזאת אנחנו מתמודדים באמירה ברורה, שהרכבת תיסע והיא תהיה החוט המקשר או המחבר במרקם החיים בעיר ירושלים.
<נצ"מ שמעון נחמני: וזה עיקר המשימה המרכזית שמחוז ירושלים ועיריית ירושלים, וגם הנהלת הרכבת, שזה לא קל, מתמודדים עם זה ביום-יום.
<נצ"מ שמעון נחמני: אנחנו לא נמצאים בעולם אחר, אנחנו נמצאים במציאות לא קלה, ועל אף כל זה אנחנו מצליחים לעמוד ולאפשר גם לתושבים כמה שאפשר את הביטחון, שיעלו לרכבת וירדו מהרכבת.