GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל עטר: עצור שנייה, חיים.
דניאל עטר: אני מבקש מכם, כשחברי הכנסת מדברים, אין קריאות ביניים.
דניאל עטר: בבקשה, חיים.
חיים ילין: אני מוכן שמשרד הפנים יתקן אותי בכל מה שאני אומר.
חיים ילין: המוטיבציה להעלות לא קיימת.
חיים ילין: הנושא השני הוא הנושא הסוציואקונומי.
חיים ילין: אנשים במועצות ובערים יכולים להתעשר, לקפוץ בסולם הסוציואקונומי, אנחנו מוצאים את עצמנו עם אנשים עשירים וערים ומועצות עניות, כי כל קפיצה בסולם הסוציואקונומי, טראח, 2-3 מיליוני שקלים, מועצה אזורית יורדת למטה.
חיים ילין: ועכשיו מה?
חיים ילין: היא צריכה להעלות את הארנונה בשביל לתת את אותו שירות, אבל לא מאשרים לה להעלות את הארנונה.
חיים ילין: זה באג שני במערכת.
חיים ילין: הנושא השלישי, כבר דובר פה על חברת חשמל ובזק.
חיים ילין: חייבים לעשות סדר.
חיים ילין: הנושא הרביעי זה עיר עולים.
חיים ילין: יש אפליה מאוד גדולה בין ערים או מועצות, שיש להן הטייטל של עיר עולים, לבין מי שלא.
חיים ילין: מי שלא עיר עולם מקבלים בסיסי צה"ל, משלמים 30%, שליש.
חיים ילין: לאן הולכים שני שלישים?
חיים ילין: כל הדבר הזה מצריך חשיבה אחרת לגמרי, כי אנשים פה על כל פיפס בנוסחאות – דרך אגב, כל מי שלא יודע, הנוסחאות שקופות, הכול שווה בשווה בין כולם, גם ערבים, גם יהודים, גם צ'רקסים, גם בדואים, גם דרוזים, שלא יכניסו פוליטיקה למקום הזה בכלל, אלא מה, יש, ואני צריך להתייחס לזה, יש מה שנקרא "מענק מותנה" בתוך מענק האיזון.
חיים ילין: כתוב במפורש שמי שלא גובה מעל אחוז מסוים של ארנונה, המענק המותנה שהוא אחוז מסוים מתוך כל מענק האיזון יורד.
חיים ילין: זה מה שקורה בכל הערים - - -
<מרדכי כהן: 80%, והחלק הוא 15% מע"מ.
חיים ילין: תודה רבה, מרדכי, שעזרת לי.
חיים ילין: אומנם אני רק לפני כמה חודשים עזבתי, אבל עדיין אני זוכר משהו.
חיים ילין: וזאת הסוגיה, לא גובים, אז אי-אפשר.
חיים ילין: זה כמו הביצה והתרנגולת.
חיים ילין: איך מניעים בכלל את הדבר הזה?
חיים ילין: הדבר האחרון שאני חייב להגיד: ראשי ערים או השלטון המקומי, בואו נשים את זה על השולחן, הם הזרוע הביצועית של מדינת ישראל.
חיים ילין: הממשלה לא מצליחה להבין שמיליארד שקל יותר לשלטון המקומי משפרים את איכות החיים של כל מדינת ישראל.
חיים ילין: מיליארד אחד, לא יותר מזה.
חיים ילין: אנחנו מדברים על 2.4 במקום שבבסיס התקציב יהיה לפחות 3.5 מיליארד שקל, וזאת צריכה להיות המלחמה שלנו, עם החלוקה השוויונית והצודקת ואנחנו צריכים למצוא את הנוסחאות האלה - - -
<חיים ביבס: אם יהיו 3.5 מיליארד, נוותר על החלוקה השוויונית.
חיים ילין: ידעתי שתגיד את זה.
<בני ביטון: גם אנחנו נוותר על הטייס האוטומטי.
דניאל עטר: תודה, חיים.
חיים ילין: אני מודה לכם מאוד.
חיים ילין: זאת אומרת, כל מה שאמרתי לא שווה כלום, רק תביא עוד מיליארד.
<בני ביטון: זה מה שחסר.
דניאל עטר: תודה רבה.
דניאל עטר: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.
אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציגים, קודם כול, אני לא רוצה לקפח את היושב-ראש הקבוע ולהחמיא לו על עצם קיום הדיון, הוא מבטיח שהוועדה תהיה גם ועדה חברתית, הוא עושה את זה והוא מנסה לשלב בין מקצועי לחברתי.
אורי מקלב: אנחנו דנים מצד אחד - - -
דניאל עטר: תשמור את המחמאות כשהוא יחזור.
אורי מקלב: זה רשום בפרוטוקול, ואני לא רוצה לקפח אותו.
חיים ילין: תראה כמה מחמאות על חמש דקות עבודה.
אורי מקלב: יש נוהג שהמחמאות לא נחשבות בזמן.
אורי מקלב: זאת שיטת חישוב אחרת.
<קריאה: בדיוק על זה אנחנו מדברים.
אורי מקלב: אנחנו דנים, מצד אחד, בדברים מקצועיים, זה נקרא "שיטת החישוב", ומצד שני אנחנו גם רוצים לדבר על נכים ועל אגרות שמירה.
אורי מקלב: באופן כללי יש שתי בעיות מרכזיות.
אורי מקלב: בעיה מרכזית אחת זה חוסר אחידות, כפי שאמרו כאן, שיש ארבע שיטות מדידה או שש שיטות, גם למסחר, כן מחסנים, לא מחסנים.
אורי מקלב: אפילו שש שיטות במדידה למגורים.
אורי מקלב: יש סוג דירה – דירה גדולה, דירה קטנה.
אורי מקלב: יש נושא של אזור – באיזה אזור נמצא, אפילו באותה רשות, נמצא באזור שהתעריף יותר יקר, התעריף מוזל, לפעמים יש אפילו שלושה אזורים, והתעריף הוא תעריף שונה, מ-33 שקלים ל-120 שקלים כמעט למ"ר מגורים.
אורי מקלב: יש לנו פערים עצומים באותם מקומות.
אורי מקלב: אנחנו לא צריכים להסביר שיש אנשים שגרים באזורים כפריים או יישובים על יד ערים מרכזיות, והם בעיקר נשענים על הערים, והם משלמים על דירה צמודת קרקע יותר בזול מאשר הם ישלמו בתוך העיר על ארבעה חדרים - -
<נעמי מורביה: כפר שמריהו.
אורי מקלב: - - והם עוברים.
אורי מקלב: זה שיקול להגירה.
אורי מקלב: לא יכול להיות שהארנונה תהיה שיקול להגירה במקומות יישוב בגלל הארנונה היותר זולה.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך איפה האבסורד אם אנחנו רוצים באמת לגעת בנכים שנמצאים פה.
אורי מקלב: באותה עיר, באותו אזור, באותו סוג דירה, משפחה עם ילד נכה או עם אדם נכה בדירה, אחד ישלם פי שניים מהשני.
אורי מקלב: במה זה תלוי?
אורי מקלב: אם הנכה גר רק עם הוריו, הוא מקבל שליש מהדירה בהנחה, אבל אם יש לו עוד שלושה אחים – בבית הזה לא גר רק ילד אחד – הנכה יקבל רק חצי מזה, כי יחלקו את הדירה לא לשלוש נפשות, אלא לשש נפשות, ויוצא שנכה שגר עם אחים שלו, שיעור ההנחה יותר נמוך.
אורי מקלב: יש בזה היגיון, אין בזה יושר.
אורי מקלב: אדוני, אנחנו לא צריכים להאשים פה את הרשויות, בגלל שהן מאוד מוגבלות ביכולות שלהן.
אורי מקלב: השלטון המקומי, משרד הפנים, כמעט ולא מאפשר להן בכל הדברים שמניתי לשנות, לא לשנות אזור ולא סיווג ולא תעריפים.
אורי מקלב: יש בקושי שינויים, כך שאנחנו מלינים עליהם או מבקרים אותם בזמן שהם לא יכולים הרבה לתרום ולשנות, ובעיקר יש חוסר אמון בציבור בגביית הארנונה.
אורי מקלב: הציבור מחכה, מאמין שתמורת מה שהוא משלם ארנונה, הוא צריך לקבל שירותים כאלה וכאלה, וברגע שהוא לא מקבל אותם, או שאזור אחד באותה עיר מקבל, הוא כבר מלין, הוא כבר לא מבין.
אורי מקלב: לכן דיברנו כאן על ועדת ברזילי, כפי שגם אמר ביבס.
אורי מקלב: הופעתי בוועדת ברזילי כשלא הייתי חבר כנסת, עוד כשהייתי ברשות מקומית.
אורי מקלב: לכאורה יש 80 חברי כנסת פחות ותיקים ממני, אז תבינו כמה זמן זה לקח.
אורי מקלב: יש 80 חברי כנסת שאני יותר ותיק מהם.
אורי מקלב: תבינו כמה זמן ועדת ברזילי יושבת ועדיין המסקנות לא הונחו.
אורי מקלב: אם רוצים לקיים באמת דיון מקצועי, צריך לקחת אולי את דוח ברזילי, לנתח אותו, לפרוס בו פרוסות ולראות בדיוק.
אורי מקלב: הוא מציע הצעות מרחיקות לכת.
אורי מקלב: הדוגמה המרכזית בהמלצה שלו, חברים, זה לבטל בכלל את הארנונה ולהעלות את שיעור מס ערך מוסף בכל הארץ.
אורי מקלב: לבטל בכלל את הארנונה.
אורי מקלב: זאת המלצה מרכזית בדוח ברזילי, ולא דנו בה.
אורי מקלב: אי-אפשר לשלול את הדבר הזה.
אורי מקלב: הוא מביא את הסיבות מדוע.
אורי מקלב: בזה אני אסיים.
אורי מקלב: קיימנו דיון ראשוני מקדמי, כוללני, זה דבר מאוד חשוב.
אורי מקלב: מה שאני מציע, אם באמת רוצים לפתור את הנושא, ולא כפי שבעבר דנו בו ורק נגענו בו, לקחת את הנושא הזה, לפרוס בו פרוסות, לקחת נושא-נושא ולראות איך לקדם אותו.
דניאל עטר: חברת הכנסת פלוסקוב, בבקשה.
מיכל בירן: דני, אולי נשמע ראשי הרשויות קודם?
דניאל עטר: אנחנו צריכים לגמור לשמוע את חברי הכנסת ונעבור לראשי הערים.
דניאל עטר: נוכל לשמוע אותם.
טלי פלוסקוב: קודם כול, אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה ויושב-ראש המרכז לשלטון מקומי על עצם קיום הדיון.
טלי פלוסקוב: רובכם יודעים שלא מזמן סיימתי את תפקידי כראש עיר, וכל הזמן כשהייתי בתפקיד חשבתי על כך שהדבר הראשון שאני רוצה לדון בו בכנסת זה הנושא של הארנונה.
טלי פלוסקוב: כי רק ראשי רשויות יכולים להבין לעומק את כל הסוגיות שאנחנו מתמודדים אתן.
טלי פלוסקוב: אני עדיין ממשיכה להגיד "מתמודדים" – שמתם לב?
טלי פלוסקוב: אני עדיין שם.
טלי פלוסקוב: מה שחשוב כאן זה שני דברים.
טלי פלוסקוב: לצו ארנונה יש שני צדדים.
טלי פלוסקוב: מצד אחד, התושבים משלמים, מצד שני, הרשות מרוויחה או מפסידה.
טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לראות, כל שינוי שעושים בארנונה משפיע על הכנסות הרשות, זה אומר על השירות שהרשות יכולה לתת לתושב.
טלי פלוסקוב: לכן הרבה פעמים כשאנחנו מדברים על הנחה או הגדלה, זה כמובן משפיע על כל מה שקורה בעיר או ביישוב שאנחנו מדברים עליו.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להתייחס לנושא של אישורים חריגים.
טלי פלוסקוב: כל רשות, כשהיא רוצה לשנות לכיוון מעלה או מטה צריכה להגיש בקשה למשרד הפנים.
טלי פלוסקוב: אני אומרת לכם שאם בחודש נובמבר של השנה השוטפת אנחנו מקבלים אישור שהוא בעצם צריך לעמוד בתוקף מה-1 בינואר, זה מקרה טוב.
טלי פלוסקוב: אני לא יודעת מה קורה במשרד הפנים.
<מרדכי כהן: השנה חל שינוי דרמטי.
טלי פלוסקוב: אני שלושה חודשים לא בתפקיד, אבל אני אומרת לכם שזה דבר שהוא לקוי בעיני במשרד הפנים.
<אריאל יוצר: רק סיימת ויש מהפך דרמטי.
<אריאל יוצר: ..
טלי פלוסקוב: גם אם אני לא שם, אני אשמח.
טלי פלוסקוב: אני רוצה להביא לכם דוגמה.
טלי פלוסקוב: צוק איתן, משפחות החיילים שנקראו בצו 8 – המשפחות שנשארו בעיר באו אלי בבקשה לתת להם לתקופה שהחיילים נמצאים בשירות צו 8 פטור מארנונה, ובצדק.
טלי פלוסקוב: בואו נחשוב על מה אנחנו מדברים – החייל עזב את המשפחה, המשפחה נשארה רק עם אימא, כמה כסף היא משקיעה, כמה היא מוציאה.
טלי פלוסקוב: זו בקשה הגיונית, אני כבר לא מדברת על זה שלראש עיר אין בכלל סמכות בזה.
טלי פלוסקוב: הבקשה שנשלחה למשרד הפנים – במקום שתראו בקשה כזאת מייד, בואו נכנס את מי שאתם צריכים לכנס ולפתור את הבעיה, קיבלתי מכתב "קיבלנו את פנייתך".
טלי פלוסקוב: בזה זה הסתיים.
טלי פלוסקוב: אני קוראת מכאן בנושא של הארנונה להיות קשובים.
טלי פלוסקוב: עוד פעם אני מדברת עכשיו בשם של ראשי הרשויות.
טלי פלוסקוב: אני יותר מדברת בשמכם מאשר בשמי כחברת כנסת.
טלי פלוסקוב: אני חושבת שכל שינוי שאנחנו צריכים לעשות בארנונה, אדוני יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, צריך להיות מתואם לגמרי ואפילו לבוא בכלל כרעיון דווקא מהאנשים מהשטח, מראשי רשויות, מאנשים שנמצאים כאן היום, כי אנחנו כאן, מהמבנה הזה – אני עוברת עכשיו לתפקיד החדש – לא יודעים, לא מכירים, לא חשים, לא יודעים מה המשמעות של כל החלטה שתתקבל כאן.
טלי פלוסקוב: לכן מה שאני רוצה להציע כאן זה, גם אם אנחנו נקים איזו ועדה שתקום ונחשוב על האחידות בארנונה, חייבת להיות עבודה משותפת של ראשי הרשויות יחד עם חברי הכנסת, חברי ועדה, או ועדת משנה שתקום בנושא הזה.
טלי פלוסקוב: זו ההצעה שלי, ואני כמובן אשמח להיות חלק ממנה.
דניאל עטר: חברת הכנסת בירן, ואחר-כך נעבור לראשי הערים.
מיכל בירן: אני ממש רוצה לשמוע את ראשי הערים.
מיכל בירן: אני אדבר אחר-כך.
דניאל עטר: אוקיי.
דניאל עטר: נתחיל עם ג'אבר חמוד.
דניאל עטר: בבקשה.
<ג'אבר חמוד: שלום.
<ג'אבר חמוד: אמרו פה שמטרת הארנונה היא לתת שירות לתושב, ואנחנו מצפים ממדינת ישראל שרמת השירות לתושב תהיה שווה בכל המדינה, גם בפריפריה, גם בחולתה וגם בתל-אביב.
<ג'אבר חמוד: אם זו מטרת הארנונה.
<ג'אבר חמוד: נכון להיום הכנסה פר נפש במדינת ישראל – הפערים הם במאות אחוזים.
<ג'אבר חמוד: נקודת המוצא שלנו צריכה להיות לפני שמגיעים לשיטת החישוב וההנחות וכל מה שצריך ולנכים, קודם כול שנסכים שהגיע הזמן לעשות צדק חלוקתי במדינת ישראל, שילד שנולד בחצור, בבית שאן בעראבה או בסאג'ור יקבל מהמדינה או מההכנסה של המדינה הזדמנות לקבל את אותה חבילת שירות.
<ג'אבר חמוד: אם יש הסכמה על העיקרון הזה, אפשר להתקדם.
<ג'אבר חמוד: אם אין הסכמה על העיקרון הזה, יש בעיות ואז מתחילים לדון בניהול קרב או בדברים הפנימיים, ואני אגע במספר נקודות.
<ג'אבר חמוד: חברים, אני אביא דוגמאות.
<ג'אבר חמוד: גם אם אני אגבה 100% ארנונה אצלי ביישוב, אני שבע שנים ראש רשות, תמיד קיבלתי את המענק המותנה – איפה ראש העיר לשעבר?
<ג'אבר חמוד: – קיבלתי הכול, אחוז הגבייה שלי מעל 80%, אני בקושי מצליח לשלם משכורות.
<ג'אבר חמוד: למה?
<ג'אבר חמוד: כי אני מתבסס אך ורק על ארנונה ביתית, בסולם סוציואקונומי 3.
<ג'אבר חמוד: הנתונים של הלמ"ס לא קשורים למגזר, הם מטעים, כי אצלנו הנשים לא הולכות להירשם לדמי אבטלה ואין להן רישיון רכב, ואחוז האבטלה הוא הרבה יותר גבוה ממה שיש.
זוהיר בהלול: שירותים אין?
זוהיר בהלול: משכורות בלבד?
<ג'אבר חמוד: משכורות בקושי, שירותים בסיסיים ביותר – חשמל, שני עובדי ניקיון – אני לא רוצה לגעת בסאג'ור כיישוב, אבל רמת השירותים והפערים בשירותים - - -
דניאל עטר: הנקודה ברורה.
<ג'אבר חמוד: סליחה.
<ג'אבר חמוד: הנקודה ברורה.
<ג'אבר חמוד: אני אביא עוד דוגמאות צורמות.
<ג'אבר חמוד: אזור התעשייה תפן זה אזור התעשייה שיש לו ראש עיר, זה אזור התעשייה היחיד – יש עוד אזור תעשייה שלא - - -
<שמי אליאל: חובב.
<ג'אבר חמוד: חובב, בסדר.
<ג'אבר חמוד: אבל בתפן כל אזור התעשייה יושב על קרקעות של המגזר הדרוזי, שהופקעו מאז קום המדינה, ואפס ארנונה ליישובים שלנו.
<ג'אבר חמוד: כפר מרר כולם מכירים – הבתים של כפר מרר ומחו"ה אלון נוגעים אחד בשני.
<ג'אבר חמוד: אתם יודעים לאן מחו"ה אלון משלם ארנונה?
<ג'אבר חמוד: למועצה האזורית מרום הגליל.
<ג'אבר חמוד: כלא חרמון צמוד לבתים של מרר, אזור התעשייה כרמיאל יושב על קרקעות של סאג'ור.
<ג'אבר חמוד: חברים, אנחנו צריכים להסכים על העיקרון.
<ג'אבר חמוד: התחילו את המהלך בדרום.
<ג'אבר חמוד: אני מאוד מקווה שהמהלכים האלה והכיוון הכללי הזה במדינת ישראל יימשך, על מנת שתהיה רמת הכנסה.
<ג'אבר חמוד: זה לא לראש הרשות.
<ג'אבר חמוד: חברים, אני בא עכשיו מהעליון, הגשתי בג"ץ, לפני חצי שעה הסתיים הדיון בהרכב נשיאת בית המשפט העליון.
<ג'אבר חמוד: אתם יודעים על מה היה הדיון על הבג"ץ שהגשנו?
דניאל עטר: זכית לפחות?
<ג'אבר חמוד: הבג"ץ היה על זה שהבתים של ינוח וכפר ורדים שצמודים בית ליד בית, כפר ורדים מקבל הטבת מס 11% וינוח לא מקבל.
<ג'אבר חמוד: יושבים פה נציגי האוצר שהתנגדו היום.
<ג'אבר חמוד: בג"ץ החליט לתת הזדמנות עד נובמבר, כי זה מה שביקשו, אבל אז תהיה החלטה.
<ג'אבר חמוד: למה אנחנו צריכים להגיע לבית משפט עליון כדי לקבל את הזכויות הבסיסיות שלנו?
<ג'אבר חמוד: למה אנחנו צריכים לצאת להפגנות כדי לקבל את הזכויות הבסיסיות שלנו?
<ג'אבר חמוד: אגב, אני לא מדבר עכשיו רק על סאג'ור וכן הלאה, אני בקשר גם עם ראשי ערים מהפריפריה – קריית שמונה, בית שאן, חצור.
<ג'אבר חמוד: צריך קצת לצאת ולקבל החלטות.
<ג'אבר חמוד: כדי להגיע למה שאמרתי, שאזרח במדינת ישראל, ילד שנולד, היכן שהוא נולד, יקבל את ההזדמנות לקבל את חבילת השירותים המוניציפאליים, אנחנו צריכים לשנות את התפיסה מהבסיס ולקבל החלטות קשות, ולא אנחנו אמורים לקבל את ההחלטות.
<ג'אבר חמוד: אני מסכים עם אדוני היושב-ראש לפני שיצא.
<ג'אבר חמוד: הוקמה יחד עם יושב-ראש השלטון המקומי ועדה שמלווה את העניין הזה, אנחנו נגיע להסכמות, ואני מצפה מהוועדה הזאת לתת גיבוי לשלטון המקומי, כדי באמת לגבש את הטיוטה המוסכמת והמובנת על-ידי כלל ראשי הרשויות, שתתחשב בכל המאפיינים, וזה לא כל-כך פשוט.
<ג'אבר חמוד: סליחה שהארכתי בדברי.
<ג'אבר חמוד: תודה.
דניאל עטר: ראש העיר דימונה, בבקשה.
<בני ביטון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לגעת בנקודה שהוא סיים, וזה חלוקת הגבולות שאצלנו באמת – וזה המקום להזכיר את השר גדעון סער, היתה חלוקה צודקת – התחילה, סלח לי שאני אגיד לך, אדוני, עם חלוקה היסטורית מפא"יניקית משנת 48', כשחילקו לכל המועצות האזוריות ולכל הדברים האלה, ובסופו של דבר עיריית דימונה – עזבה טלי – עם עיריית ערד ויחד עם כל האזורים הגענו לסיכום עם המועצה האזורית תמר, וזאת בשורה באמת טובה לנגב.
<חיים ביבס: צריך לעשות את זה גם בצפון, לא רק בדרום.
<בני ביטון: גם בצפון, בדיוק.
<בני ביטון: אני אתייחס לדרום, ואחרי זה אני אתייחס גם לצפון.
<חיים ביבס: גם לצפון.
<חיים ביבס: אתה יושב-ראש ערי הפיתוח בכל מדינת ישראל, לא רק בדרום.
<בני ביטון: אני מסכים אתך, חיים.
<בני ביטון: אני אתחיל מהדרום ואמשיך גם לצפון, אדוני היושב-ראש.
<בני ביטון: הדבר השני, באמת זה שטח גלילי שנמצא עכשיו, וקיבלה ממשלת ישראל החלטה על שדה נבטים, שבאתי ואמרתי כראש הרשות, שאני מקבל את כל הכסף אלי – חבל שחבר הכנסת מתל שבע עזב אותנו כרגע, החלוקה היתה לדימונה, ובאתי לגדעון סער - - -
זוהיר בהלול: הנה הוא הופיע בדיוק.
<קריאה: הוא שמע אותך.
זוהיר בהלול: הוא אורב לך מעבר לדלת.
<בני ביטון: הוא שכן שלי.
<בני ביטון: באתי ואמרתי לשר – וגם מרדכי ישב בוועדת הגבולות – אמרתי שהחלוקה צריכה להיות גם צודקת וגם נראית לעין.
<בני ביטון: ונראית לעין שלא יכול להיות שרק דימונה וכסייפה וערוער ושגב שלום וכל הרשויות האלה, שהן באמת כמו שהוא אמר, לא מסוגלות להרים את הראש שלהן מעל פני המים – עוד 5-4.5 מיליון שקל זה נותן חלוקה וצדק היסטורי בינינו לבין כולם.
<בני ביטון: איפה זה תקוע?
<בני ביטון: זה תקוע כרגע בבג"ץ, בגלל חברת החשמל וכל מיני.
<בני ביטון: אני בטוח שנגיע לזה.
<בני ביטון: בגדול, מה שאני רוצה להגיד, ואני עובר כרגע גם לצפון, שיש לנו שר פנים חדש ונוצרה אמירה, לצערי הרב, אני לא יודע מי הוציא את האמירה הפופוליסטית הזאת לגבי הטייס האוטומטי, וגם אמרנו לו את זה ביום חמישי שעבר, שאי-אפשר, אלה דברים מינימליים.
<בני ביטון: אני ברשות בעיר דימונה, זו שנה שנייה שאני לא מעלה את הארנונה שלי חוץ מהטייס האוטומטי.
<בני ביטון: אני בא ואומר שצריכים להמשיך, אדוני ומרדכי, שאתה מייצג את משרד הפנים, במיוחד בצפון, ברשויות הקשות, הערביות והדרוזיות והצ'רקסיות וכל הדברים האלה, שלא יכולות להרים את עצמן.
<בני ביטון: אדוני חבר הכנסת זוהיר בהלול, עוד 4-5 מיליון שקל לכל רשות כזאת, היא מסוגלת להציף את עצמה.
<בני ביטון: דני עטר יודע את זה, כי 21 שנה הוא היה ראש רשות.
<בני ביטון: לעצם חלוקה צודקת לכל הרשויות, ואמר את זה ידידי ויושב-ראש השלטון המקומי, ואני רוצה לחדד נקודה שהיא נקודה חשובה מאוד.
<בני ביטון: אין לנו say, אמרת את זה, חבר הכנסת בגין.
<בני ביטון: אין לנו ואנחנו לא מסוגלים לעשות.
<בני ביטון: אתם חושבים שראש רשות יכול להגיד: זה הצביע בשבילי וזה עשה בשבילי, אני אעשה לו הנחה?
<בני ביטון: אין, נגמר הסיפור הזה.
<בני ביטון: מאז חוק ההסדרים של 1996 ראשי הרשויות הם לא צד בדבר הזה.
<בני ביטון: כל דבר שאנחנו רוצים לעשות, אנחנו מעבירים למשרד המשפטים, אז אל תגידו לראשי הרשויות שאנחנו יכולים לעשות וההחלטות שלנו הן החלטות פופוליסטיות.
<בני ביטון: אי-אפשר לעשות את זה, יש חוק והחוק הזה עובר.
<בני ביטון: אני רוצה לסיים ולהגיד, חבר הכנסת דני עטר, וזה מה שחשוב לנו ביותר, שתהיה – אני מטעם השלטון המקומי, כסגן יושב-ראש השלטון המקומי, חיים מינה אותי לוועדת ברזילי, כשאנחנו יושבים ויושב לידי אמיר חייק - - -
<חיים ביבס: זה לא אמיר, זה אלי שבירו.
<חיים ביבס: הם התחלפו.
<בני ביטון: הוא ברח.
<בני ביטון: אני רואה שהוא ברח.
<בני ביטון: חבל שהוא ברח.
<בני ביטון: חבל שהוא הלך.
<חיים ביבס: לא ברח, אני אמרתי קודם - - -
<בני ביטון: אתה הברחת אותו, אז יושב-ראש עיריית אריאל יושב לידי.
<חיים ביבס: - - - ראש עיר הם שולחים את חייק במקום את אוריאל לין.
<בני ביטון: גם בצפון וגם בדרום, יש החלטת ממשלה להבאת כל מיני מפעלים, ואני רוצה לעשות הנחה בארנונה למפעלים, כי אנחנו עיר מוכת אבטלה ועיר מתפתחת ועיר שנמצאת בה מערכת החינוך הטובה ביותר, ומחנות צה"ל יורדים אלינו, אבל עיר שצריכה לקבל.
<בני ביטון: אני לא יכול לבוא לבעל מפעל ולהגיד לו: אני אעשה לך הנחה, נגמר הדבר הזה.
<בני ביטון: צריכה להיות החלטה משותפת של ועדת ברזילי ולשבת ביחד עם השלטון המקומי, עם ראשי רשויות, עם כל הדברים האלה, כדי לא להגיד כמו שהם אומרים: אנחנו לא יכולים, אנחנו לא נשלם ארנונה.
<בני ביטון: למה הם לא מתחשבנים עם חברת חשמל, עם חברת המים, שהעלו את המחירים ב-400%-300%, מתחשבנים אתנו, עם ראשי הרשויות?
דניאל עטר: בבקשה, ראש מוצעת רמת ישי.
<עפר בן אליעזר: תודה רבה על הדיון.
<עפר בן אליעזר: אני אשתדל לא לחזור על הדברים ואני אגע רק בנקודות.
<עפר בן אליעזר: דבר אחד צריך לזכור שהארנונה זה לא מטרה, זה אמצעי.
<עפר בן אליעזר: הוצג פה כאילו הארנונה מבחינתנו זו מטרה.
<עפר בן אליעזר: הלוואי והיינו יכולים לא לגבות ארנונה.
<עפר בן אליעזר: ארנונה היא אמצעי כדי לתת סל שירותים לתושב.
<עפר בן אליעזר: אני מחדד את הנקודה.
<עפר בן אליעזר: צריך לקבוע מה סל השירותים שאני, כראש רשות, צריך לתת.
<עפר בן אליעזר: מה קורה?
<עפר בן אליעזר: השלטון המרכזי בכל פעם בא לאותו סל שירותים, לכאורה בסיסי, שראש רשות מתחיל איתו ומוסיף עליו עוד, ומוסיף עליו עוד ומוסיף עליו עוד.
<עפר בן אליעזר: אתם אלה שיושבים פה, חברי הכנסת, בהחלטות מליאה יושבים ומקבלים החלטות שאני, כראש רשות, צריך ליישם אותן מאותו תקציב ארנונה.
<קריאה: גם באמצע השנה, תגיד.
<חיים צורי: בסוף השנה.
<עפר בן אליעזר: לפעמים בסוף שנה רטרואקטיבית לתחילת שנה.
<עפר בן אליעזר: זה דבר שצריך לזכור.
<עפר בן אליעזר: דבר נוסף, צריך באותו דיון לדעת, ככל הארנונות במדינת ישראל, הארנונה של התושב לא מכסה גם את סל השירותים הבסיסי שלו, וצריך להבין את זה.
<חיים ביבס: לא מכסה 40% מהתקציב.
<עפר בן אליעזר: ייקחו איזה מחקרים שרוצים ויעשו ויבדקו – התושב ישלם 30, 40, 70, 100 שקלים ארנונה, זה לא מכסה את העלות שאנחנו צריכים להוציא עליו.
<עפר בן אליעזר: נכון, אז בא עולם העסקים או אזורי תעשייה או משרדי הממשלה או החברות הציבוריות והם אלה שנותנים היום את המענה.
<עפר בן אליעזר: וגם בזה, אני אומר, צריך לעשות סדר ולהחליט איך עושים את זה נכון.
<עפר בן אליעזר: דבר אחרון בנושא ההנחות.
<עפר בן אליעזר: עוד פעם אני מבקש.
<עפר בן אליעזר: אני לא יודע אם אתם יודעים שיש הבדל, גבירותי ורבותי, בין הנחות ביטוח לאומי להנחות נכי צה"ל.
<עפר בן אליעזר: סתם לדוגמה שתדעו, הנחות משרד הביטחון הן הנחות אחרות.
<עפר בן אליעזר: הנחות ביטוח לאומי לכאורה זה טייס אוטומטי, זה מגיע אלינו אוטומטית מביטוח לאומי, התושב שיש לו הנחת ביטוח לאומי מקבל אוטומטית הנחה בארנונה.
<עפר בן אליעזר: מעבר לזה, יש ועדת הנחות.
<עפר בן אליעזר: נכה משרד הביטחון לא במשחק הזה, המסלול שלו אחר.
<עפר בן אליעזר: גם בזה צריך לדון.
<עפר בן אליעזר: בזה סיימתי.
דניאל עטר: תנעמי, בבקשה.
דניאל עטר: מותר לגלות שהוא היה אתי בקורס קצינים.
<רמי תנעמי: אני לא רוצה לחזור על כל מה שאמרו לפני כן, ואני חושב שנגעו כמעט בכל הנקודות.
<רמי תנעמי: הנושא של ארנונה ליישובים זה בין 40% ל-60% ארנונה שמכסה את ההוצאות.
<רמי תנעמי: כשיש עסקים בכל יישוב, כשיש לו כמובן אזורי מסחר יותר גדולים, החלק היחסי של הארנונה מהתושב הרבה יותר קטן, וצריך להתייחס לזה.
<רמי תנעמי: כבוד חבר הכנסת בני בגין, התקנות מאוד כובלות אותנו, אנחנו לא מסוגלים לעשות כלום.
<רמי תנעמי: גם כשאנחנו היום רוצים להעלות את הארנונה, והמצב הסוציואקונומי של היישוב שלי 7, יישוב טוב, אני גובה הרבה פחות מיישובים סמוכים אלי, לפעמים 40%-50% פחות, ואני לא יכול להעלות את הארנונה אצלי.
<רמי תנעמי: כשאין לי אזורי מסחר, כשאני נמצא בגירעון אפילו בשוטף, משרד הפנים יגיד לי: אתה לא מגדיל את הארנונה, לא ניתן לך להגדיל את הארנונה, אז להוסיף לנו עוד תקנות?
<רמי תנעמי: אני חושב שהפורום הזה צריך להבין שראשי רשויות, כמו שאמרו פה, צריכים לנהל בסוף יישוב.
<רמי תנעמי: אנחנו צריכים בסוף לתת את השירות לתושב.
<רמי תנעמי: אנחנו בסוף צריכים לתת את החיוב האישי אם אנחנו גירעוניים או לא.
<רמי תנעמי: תבדקו את הבקשות שלנו בשיקול דעת, תראו את כל הדברים מסביב, האם באמת הארנונה מוצדקת או לא מוצדקת, האם יחסית לאזורים אחרים אנחנו גובים ארנונה גבוהה או לא, מה מצב אזורי המסחר מסביב, ובהתאם לזה תנו לנו את הכלים לתת את הסל לתושב, שגם מי שמקבל אותו מעבר לגבול, מעבר לכביש, יקבל בדיוק אותו דבר, אז אל תגבילו אותנו יותר מדי.
דניאל עטר: נציג משרד הפנים, בבקשה.
<מרדכי כהן: תודה על הדיון.
<מרדכי כהן: אני אתייחס למספר נקודות.
<מרדכי כהן: ראשית, למעטפת, לטענה שחלק מאי-הצדק נובע מזה שהגבולות, חלוקת ההכנסות, שזה הבסיס לארנונה, לא צודקת.
<מרדכי כהן: ודאי שאנחנו במשרד הפנים רואים את זה עין בעין עם ראשי הרשויות, ולכן קודמו המהלכים בדרום ויקודמו בצפון.
<מרדכי כהן: לטובת חברי מסאג'ור, אתה הרי יודע, יצאה כבר לדרך הוועדה לבחינת חלוקת ההכנסות בתפן, ולכן זה לא דיבורים על, זה קורה בפועל.
דניאל עטר: למה זה נעשה נקודתי ולא מערכתי?
<מרדכי כהן: אני אסביר.
<מרדכי כהן: בגדול, יש שתי אפשרויות: אפשרות אחת לשרטט מחדש את כל מפת השלטון המקומי, את כל חלוקת ההכנסות באבחת חרב, לא אני זה שצריך לומר את זה.
<מרדכי כהן: לא פעם הממשלה מנסה לעשות מהלכים גדולים כאלה, כמו איחוד רשויות, ובסופו של דבר לא יוצא כלום.
<מרדכי כהן: יש חוברת יפה על המדף, אבל רפורמה גדולה לא קורית.
<מרדכי כהן: שרי הפנים לדורותיהם, הבחירה שלהם היתה לטפל אזורית, מקומית, בעיוותים האלה, כדי להצליח, לא להישאר עם רפורמה על הנייר.
<מרדכי כהן: גדעון סער, כפי שהוזכר קודם, עשה צעד נוסף, לא רק הגיב לבקשות של רשויות מקומיות לשינוי גבולות וחלוקת הכנסות, אלא הוביל מהלך של ייזום ועדה, וזאת לא היתה רק ועדה אחת, שלוש ועדות שפעלו במקביל בדרום ונגעו למספר רב של רשויות מהיישובים הבדואים, היהודיים, ונעשה שם באמת מהלך מאוד גדול שבסופו של דבר יצר קופה חדשה של כ-70 מיליון שקל, שמחולקת לרשויות.
<מרדכי כהן: יש בג"צים, יש מכשולים, בני, אבל זה לא יעזור.
<מרדכי כהן: זה הוחלט, הוצאו צווים, מפות ונתמודד גם עם הבג"צים האלה.
<מרדכי כהן: עכשיו זה התפשט לאזורים אחרים.
<מרדכי כהן: כבר השר הנוכחי, סילבן שלום – אני רוצה להיות מאוד זהיר, הוא רק נכנס לתפקידו, אתמול מונתה מנכ"לית המשרד – לפחות בדיונים הראשונים הוא מאוד בעד להמשיך את המהלכים האלה, ליזום מהלכים של צדק חלוקתי.
<מרדכי כהן: הוא התבטא, הוא אמר את זה בנוכחות יושב-ראש המרכז לשלטון מקומי, חיים, וראשי רשויות.
<מרדכי כהן: זאת העמדה שלו, ואני מתאר לעצמי שאנחנו כצוות מקצועי נציג לו הצעות בעניין הזה, גם לגבי צפון וגם לגבי מרכז, וזאת תהיה המשך תפיסת העולם.
זוהיר בהלול: סליחה שאני קוטע אותך, למה אתם נכנעים לתכתיבי משרד האוצר בנושא החשוב שדיבר עליו ראש המועצה המקומית סאג'ור, על הבג"ץ שנדון היום, על כך שגב אל גב, שתי רשויות מקומיות, וסטטוטורית שתי הרשויות המקומיות אינן שוות?
<מרדכי כהן: חבר הכנסת בהלול, אני רוצה להיות מאוד מדויק.
<מרדכי כהן: אני לא יודע מה זה נכנעים.
<מרדכי כהן: אנחנו לא נכנעים לשום תכתיב של משרד האוצר.
<מרדכי כהן: אלה שני משרדי ממשלה - - -
זוהיר בהלול: זה מה שנאמר.
<מרדכי כהן: לא, זה דיון שאני לא יודע על מה - - -
דניאל עטר: אני לא בטוח שזה המקום לדיון הזה, למרות - - -
<מרדכי כהן: זה לא הדיון הזה פשוט.
דניאל עטר: - - - בהחלט ראוי לשקול אותה.
<מרדכי כהן: לגבי הארנונה עצמה.
<מרדכי כהן: אני רק רוצה שנדייק כולנו, לא שר האוצר ולא שר הפנים רשאים, לכן זה לא עניין של לא מעוניינים, עושים איפה ואיפה, הם לא רשאים.
<מרדכי כהן: מרגע שחוקק אותו חוק ועוגן בחוק יסודות התקציב, אין, שר הפנים ושר האוצר מנועים לגעת, לא בשיטה, לא בחישוב, ולכן גם אם יוגשו למשרד הפנים 200 בקשות בשנה, ככל שזה נוגע לשיטה ולחישוב, התשובה תהיה שהשרים מנועים מלקבל החלטה מהסוג הזה.
<מרדכי כהן: מתי אנחנו בוחנים בכל זאת את הבקשות שמגיעות מהרשויות המקומיות?
<מרדכי כהן: כשיש בקשה להעלאה והפחתה של תעריפים במגבלות מסוימות, וזה אכן נבדק.
<מרדכי כהן: יש מקומות שיש אפשרות לאשר לרשויות ויש מקומות שלא ניתן, ואני אסביר למה.
<מרדכי כהן: דווקא מתוך השיקול של אי-הגדלת הפערים.
<מרדכי כהן: כשיש רשות מקומית מסוימת שמבקשת להפחית ארנונה ובאמצעות זה למשוך למשל תעשיית היי-טק והיא רשות חזקה, מה זה יגרום לרשות הסמוכה לה?
<מרדכי כהן: למשל לוד.
<מרדכי כהן: היא הרי לא יכולה להרשות לעצמה להפחית, כי היא תפגע בסל השירותים ובשירותים שהיא נותנת לתושב, ואז נוצר מצב של עיוות.
<מרדכי כהן: לכן משרד הפנים באמצעות הצוות המקצועי שוקל ובוחן בקשה-בקשה, כדי לא להגדיל את הפערים – זאת התפיסה.
<מרדכי כהן: זה לא להכביד על הרשויות – לא להגדיל את הפערים בין הרשויות המקומיות.
<מרדכי כהן: בגדול, אני רוצה לומר דבר מאוד ברור, וזה נעשה גם עם השרים הקודמים.
<מרדכי כהן: משרד הפנים חפץ, והוא עושה את זה, הוא מעוניין לקיים דיון גם עם ראשי הרשויות, ודאי עם חברי הכנסת, גם עם הגופים היציגים, מרכז שלטון מקומי, מועצות אזוריות וכל גוף אחר, הראיה לזה שהוקם שולחן עגול, התחילו מספר פגישות כדי לגבש הסכמות ושיתופי פעולה בין כל הגופים, כי סיפור הארנונה הוא סיפור מורכב.