GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד אמסלם: עופר, אני מסביר, השעון כל הזמן מולי.
<אוהד מעודי: אז אני אהיה ספציפי.
דוד אמסלם: אני הולך לקיים דיון על רעידות אדמה, על סוגיית הביטוח.
דוד אמסלם: אז עזוב את זה.
<אוהד מעודי: לגבי הנושא של התלונות של הדיירים, חבל לי ש...
<אוהד מעודי: אנשים נסמכו על עצות של חברים כאלה או אחרים, אבל אלינו לא הגיעה שום פנייה.
<אוהד מעודי: אני חייב לציין שבמקרים שונים בעבר, כמו למשל הנושא של בת חפר והשריפה בכרמל, אנחנו כן נכנסנו לעובי הקורה וכן התערבנו, וסייענו שם הרבה ללקוחות שחברות הביטוח עשו להם בעיות.
<אוהד מעודי: אז אני אשמח בסוף הדיון שכל מי שרוצה להעביר - - -
זאב בנימין בגין: האם אתם יכולים, איכשהו, לעזור בתנאים האלה?
<אוהד מעודי: צריך להבין את הנסיבות.
<אוהד מעודי: מכיוון שהפוליסה התקנית, שנקבעת לפי תקנות של שר האוצר, קובעת שמבוטח צריך לקבל את סכום הביטוח בשביל לבנות את הדירה הספציפית שלו - - -
<תומר רוזנר: תוך 30 יום.
<אוהד מעודי: תוך 30 יום מרגע שהוגשו המסמכים, אבל עדיין יש תנאי שצריך לקומם את הדירה חצי שנה.
<אוהד מעודי: אם יש מקרה שאחרי חצי שנה אותם דיירים לא קיבלו את הכסף, מבחינתנו זה בעייתי, ואנחנו נבחן את זה.
דוד אמסלם: גברתי, בגלל שהצבעת יפה – שתי דקות.
דוד אמסלם: יעל, התאחדות התעשיינים, איך אתם קשורים לאירוע?
<יעל שכטר: חברת הגז.
דוד אמסלם: חברות הגז לא באו לפה?
<יעל שכטר: אני רוצה להתייחס למה שאמרת.
<יעל שכטר: חברת הגז מנועה מהתייצבות, בעקבות החקירה שמתנהלת.
דוד אמסלם: מה זה קשור?
<יעל שכטר: אגב, חבר הכנסת מיקי לוי, מדובר בתביעה אזרחית ולא פלילית.
<יעל שכטר: אני רק רוצה להגיד שלא הוגש עדיין כתב אישום, לא בטוח שיוגש כתב אישום, ולכן - - -
דוד אמסלם: לא, זה לא קשור.
דוד אמסלם: אני אסביר - - -
<יעל שכטר: רגע, אני רוצה להגיד שמטרת הדיון זה באמת עזרה לנפגעים, וחברת הגז היא היחידה שבאופן וולונטרי תרמה עד עכשיו כספים - - -
<עופר איובי: היא לא עשתה טובה, היא צריכה לתרום את הכול, לשים את הכול.
<עופר איובי: היא לא זכאית לשום דבר - - -
דוד אמסלם: רבותיי, רק שנייה - - -
<עופר איובי: - - - עושים טובה?
<עופר איובי: "צדיקים" - - -
<יעל שכטר: עובדה שהיא היחידה שעשתה - - -
<עופר איובי: לא, הם לא צדיקים.
דוד אמסלם: עופר, עופר - - -
<יעל שכטר: גם לנו חשוב לדעת שהנפגעים - - -
דוד אמסלם: יעל, קחי פאוזה, קחי אוויר.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים לדבר כרגע על חברת הגז, הם לא באו לכאן - - -
<יעל שכטר: בסדר, רק - - -
דוד אמסלם: לא, לא, לא חשוב.
<יעל שכטר: הם לא יכולים להיות.
<תומר רוזנר: הם בהחלט יכולים להיות.
דוד אמסלם: אנחנו הזמנו אותם לכאן.
דוד אמסלם: הם יכלו לבוא לכאן ולהגיד לנו שהם לא יכולים להיות.
דוד אמסלם: דרך אגב, גם משרד המשפטים זומן לכאן, ואותה טענה הייתה גם כלפיו; גם הם החליטו על דעת עצמם שהם נמצאים באיזשהו ניגוד עניינים.
<אבי יהושע: דרך אגב, גם יומיים אחרי האירוע הזמינו את נציגי הגז, פרופסור ברוורמן, והם לא באו.
דוד אמסלם: כן, אבל זה לא מקדם אותנו.
דוד אמסלם: בזבזת לי 30 שניות, לא התקדמתי בכלום.
דוד אמסלם: עופר ברקוביץ', סגן ראש עיריית ירושלים, בבקשה.
<עופר ברקוביץ': ראשית כול, אני מברך את חבר הכנסת מיקי לוי על היוזמה לדיון הזה.
<עופר ברקוביץ': אני חושב שזה דיון חשוב, ובתור מי שמתעסק בנושא הזה בחודשים האחרונים, אני חושב שהוא יכול לקדם אותנו.
<עופר ברקוביץ': אני מברך גם אותך, חבר הכנסת דודי אמסלם, על הדיון המהיר.
<עופר ברקוביץ': אני לא מייצג את עיריית ירושלים בסוגיה הזאת, זה לא תחום האחריות שלי.
<עופר ברקוביץ': אני כאן כי יש כאן תשע משפחות ירושלמיות שסובלות במשך שנה ארוכה וחודשים, ואני כאן כדי לנסות לקדם אותן, וזה גם מה שאני עושה - - -
דוד אמסלם: עופר, לא הצלחתי להבין: אתה סגן ראש עיר, אז מה זאת אומרת שאתה לא מייצג - - -
<עופר ברקוביץ': אני לא מייצג - - -
דוד אמסלם: אז את מי אתה מייצג?
דוד אמסלם: אתה בא כעופר ברקוביץ', תושב העיר ירושלים?
<עופר ברקוביץ': שיש לו היכרות עם כמה גורמים.
דוד אמסלם: לא, אז נתתי כבר לתושבים לדבר, אני לא מתכוון שעוד תושב ידבר.
<עופר ברקוביץ': אבל אני רוצה לספר לך מה עשינו ומה הפתרונות הפרקטיים שאתה יכול לקדם.
דוד אמסלם: עשית כמי?
דוד אמסלם: כעופר הבן אדם הפרטי, או כעירייה?
<עופר ברקוביץ': אני מפעיל את כובד משקלי בתוך העירייה כדי לקדם פתרון, ואני רוצה לשתף אותך בו, כי אני חושב שהוא יכול להוביל לאיזושהי יציאה מהמשבר הזה.
<עופר ברקוביץ': ואני אומר שוב, אני לא מייצג את עיריית ירושלים בסוגיה הזאת.
דוד אמסלם: דרך אגב, מי מייצג כאן את עיריית ירושלים?
<ניבה שפט: אני - - -
<קריאה: רק רווחה יש פה.
דוד אמסלם: עיריית ירושלים מצאה לנכון לשלוח רק אותם לייצג את העניין הזה כאן?
<קריאה: היא בקושי נפגשה אתנו שנה וחצי.
<יוסף בן-דור: אז התשובה היא כן, מנכ"ל העירייה לא מצא לנכון להגיע.
דוד אמסלם: לא, אתה לא מדבר בשם עיריית ירושלים, אני שאלתי אותה.
<ניבה שפט: אני ניבה, מנהלת אזור דרום של אגף הרווחה.
דוד אמסלם: אני שאלתי אם באסון ברמה הזאת ראש עיריית ירושלים מצא לנכון...
דוד אמסלם: הרי אנחנו הזמנו אותו ואת המנכ"ל ואת מהנדס העיר – והם מצאו לנכון לשלוח אותך.
דוד אמסלם: את בחורה נחמדה ואני מאוד מעריך את זה שבאת, אבל.
דוד אמסלם: אני מבין שאת הכתובת שהטילו עליה לטפל בנושא הזה, להתייחס במקומם.
<קריאה: ככה הם מתייחסים - - -
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, זה נכון?
<ניבה שפט: אני מייצגת את אגף הרווחה - - -
דוד אמסלם: עופר, בבקשה.
<עופר ברקוביץ': אנחנו מבינים שיש פה בעיה משפטית שמקשה על הסיוע, לפחות מבחינת עיריית ירושלים, ואלה גם התשובות שאני קיבלתי בפנייה למשרדי ממשלה.
<עופר ברקוביץ': העניין של האחריות המשפטית הוא זה שמקשה על מתן סיוע.
<עופר ברקוביץ': זה הדבר הראשון שאם היה ניתן לפתור אותו, באמצעות המנגנונים שציין פה היועץ המשפטי, הצעת חוק או תצורה אחרת – זה מה שהיה פותר את העניין ומאפשר את הסיוע.
<עופר ברקוביץ': חסר פה לחץ משמעותי על שני גורמים.
<עופר ברקוביץ': אחד, על המערכת המשפטית.
<עופר ברקוביץ': במציאות שבה האחריות המשפטית וכספי הביטוח צריכים להגיע על ידי המערכת המשפטית, אני לא מצליח להבין למה במקרים מהסוג הזה המערכת המשפטית לא יודעת לנהל תהליך אחר, מהיר, מזורז, שיביא אותנו לסוף התהליך לא בעוד עשר שנים או שמונה שנים אלא מחר בבוקר.
<עופר ברקוביץ': הסוגיה השנייה היא סוגיית כספי הביטוח – שיש פה אנשים שיש להם ביטוח אבל לא מקבלים את כספי הביטוח למשך תקופה ארוכה.
<עופר ברקוביץ': אז לשאלתך, יש פה שני ערוצים שבהם ועדת הפנים צריכה להניע מהלכים: הערוץ המשפטי והערוץ הביטוחי.
דוד אמסלם: תודה, עופר.
<עופר ברקוביץ': עכשיו לסוגיית הפתרון הפרקטי שאני מנסה לקדם.
<עופר ברקוביץ': אני אגיד את זה דווקא לטובת חברת "סופרגז", למרות שהיא לא נמצאת פה היום: היא כן מוכנה, לפנים משורת הדין ולא מתוך התחייבות, לנהל איזשהו תהליך להקמת המבנה מחדש.
<עופר ברקוביץ': אני בתקשורת רציפה אתם בארבעת החודשים האחרונים, ויש נכונות לשים כסף משמעותי בתוך התהליך הזה.
<עופר ברקוביץ': אבל התהליך הזה עולה 12 עד 15 מיליון שקלים.
<עופר ברקוביץ': במקביל, אנחנו בעיריית ירושלים בודקים אופציה של מימוש זכויות תמ"א 38 שעל פניו יכולות להיות במקום הזה ולהיות מנוידות למקום אחר – כי כרגע כנראה לא ניתן לבצע תמ"א 38 במקום הזה, אבל הזכויות מגיעות.
<עופר ברקוביץ': אנחנו בודקים כרגע מהלך שבעצם יגדיל את הכדאיות הכלכלית של המקום הזה.
<עופר ברקוביץ': שני הדברים האלה – סופרגז ותמ"א 38 – ומעורבות של משרד האוצר, משרד השיכון, משרד התשתיות, שישימו כסף – זה יסיים את הדבר הזה בתוך זמן קצר.
<עופר ברקוביץ': ולשם חותר חבר הכנסת מיקי לוי, לשם צריך לחתור כדי לסיים את הסאגה הזאת ואת המשבר הקשה הזה.
<עופר ברקוביץ': זה לא בשמיים, זה לא סכומי עתק, זה סכום חד-פעמי, ואחרי זה תיעשה החשיבה בכנסת ואצלכם איך מייצרים תקציבים לסיוע במקרים הומניטריים מהסוג הזה.
<עופר ברקוביץ': כי כמו שנאמר פה, לפני ששולחים משלחות לחו"ל צריך לדעת לטפל גם אצלנו באסונות הומניטריים שאין להם פתרון.
<יוסף בן-דור: דודי, מילה לגבי הסיוע של חברת הביטוח, כמו שאמר עופר.
<יוסף בן-דור: אני חושב שזה בדיוק לב לבו של הדיון.
<יוסף בן-דור: אם - - -
דוד אמסלם: לא, לא, מספיק, אני קובע מה לב לבו של הדיון.
דוד אמסלם: דרך אגב, היא הייתה סגנית ראש עיריית ירושלים.
רחל עזריה: כן, עד לפני כמה חודשים.
רחל עזריה: אני שמחה מאוד, חבר הכנסת אמסלם, שאתה מקיים את הדיון, וכל הכבוד למיקי לוי על היוזמה של הדיון.
רחל עזריה: אבל יש פה סאגה שאנחנו צריכים לנתח אותה קודם כול כדי לעזור למשפחות ולפתור את העניין הזה, שפשוט נמשך ונמשך ללא סוף, ונראה כאילו כל הניסיונות לעזור רק מתחילים לגרד את ההתחלה של...
רחל עזריה: אנחנו לא יודעים מה המתווה, המתווה לא מתקדם, אנחנו כל הזמן מנסים לחשוב איך בכלל מתחילים לטפל בעניין הזה.
רחל עזריה: זה גם המשפחות האלה, וגם – מה קורה הלאה?
רחל עזריה: אנחנו יודעים שיש רגולציה מאוד כבדה על הנושא של הגז הטבעי, אבל הגז הרגיל, הגז הדחוס, עליו הרגולציה היא כמעט מינימלית.
רחל עזריה: לגבי הביטוחים.
רחל עזריה: בארצות הברית יש כללים מאוד ברורים מה הביטוח הפרטי עושה, מה הביטוח של המדינה, מתי דברים נחשבים אסונות טבע, מתי הם אסונות בלתי נמנעים, מתי הם כן נמנעים, ואם הם נמנעים – את מי תובעים ומי לוקח אחריות.
רחל עזריה: אבל פה זה כאילו שאין כללים, כאילו שהתושבים - - -
<אוהד מעודי: הרובד של הביטוח שם הוא מאוד נמוך.
<אוהד מעודי: דווקא פה הרובד הוא הרבה יותר גבוה, ויש פה סוג של ברירת מחדל, ויחסית שיעור המבוטחים בארץ ביחס למדינות ה-OECD הוא בין הגבוהים בעולם.
<אוהד מעודי: זאת אומרת, זה לא שחסר ביטוח.
רחל עזריה: אז על אחת כמה וכמה.
<אוהד מעודי: בסדר, אבל זה לא שחסר ביטוח, אלא שהנקודה של יישוב התביעה היא לא פשוטה, ושם אנחנו שמים דגש, לפחות בשנתיים האחרונות, לרבות פניות ציבור וביקורות.
<אוהד מעודי: ואני אשמח לקבל פרטים ולעזור.
רחל עזריה: אבל אני חושבת שלא יכול להיות שאנחנו יותר משנה וחצי אחרי, ואנחנו עדיין לא יודעים בכלל מה המתווה ואיך אנחנו פותרים אתה הבעיה.
רחל עזריה: ואם דבר כזה יקרה במקום אחר בארץ, אנחנו שוב נמצא את עצמנו באותו מקום – שאנחנו לא יודעים מה המתווה - - -
<עופר איובי: אני מתחבר לדברים שלך.
<עופר איובי: צריך גם לחשוב איך לא יהיו תושבים כאלה בעתיד.
<עופר איובי: הרי יש במדינת ישראל מאות אלפי בתים שצורכים גז, כי זה מצרך חיוני.
<עופר איובי: והלוואי שזה לא יקרה, אבל זה יקרה.
<עופר איובי: אז במקרה הבא, של אנשים כמו פה, חסרי בית שנה וחמישה חודשים – שלא יקרה.
<עופר איובי: גם על זה אתם צריכים לתת את הדעת.
דוד אמסלם: הדיון כאן זה לקחת את הפרט ולהשית על הכלל.
רחל עזריה: ואני סומכת עליך, יושב-ראש הוועדה, שתמשיך במעקב אחרי העניין הזה.
רחל עזריה: ואני מציעה שאנחנו נבקש מחברת הביטוח להתחיל לנסות לגבש.
רחל עזריה: .. להבין מה האפשרויות שעומדות בפניכם מול חברת הביטוח.
רחל עזריה: מול העירייה נעשו הרבה מאוד ניסיונות, ויכול להיות שיש נתיבים נוספים.
רחל עזריה: אולי עוד כמה שבועות נוכל לקיים דיון נוסף ולראות איך אנחנו מתקדמים.
דוד אמסלם: אדוני, דקה, ואחרי זה אני רוצה לשמוע את עיריית ירושלים.
<דורון יהודה: אני ננכס לנושא שהוא אותו דבר, אבל לא בירושלים אלא נתניה.
<דורון יהודה: בנתניה יש 80 דיירים שהגז התפוצץ בכיכר העצמאות בנתניה, במקום מרכזי, והדיירים כבר שלוש שנים ללא פתרון דיור.
<דורון יהודה: יש גם מה שנקרא מיסוי – מעבר לכל מה שאתם שומעים פה, צריך גם לשלם מס.
<דורון יהודה: כאשר אתה מסדר את הבית ובונה אותו, אתה צריך לשלם מס רכוש ואתה צריך לשלם...
<דורון יהודה: אז מדוע לא לבוא ולהקל ולעשות מעין פיילוט שבמקרים כאלה לא משלמים את כל האגרות ואת כל ההיטלים, מס רכוש וכל הדברים האלה?
<דורון יהודה: זה יכול להקל על הבנייה.
דוד אמסלם: תודה, דורון.
דוד אמסלם: עיריית ירושלים, בבקשה.
<ניבה שפט: אני ניבה שפט, מנהלת אזור דרום של אגף הרווחה.
<ניבה שפט: אני מאוד מחוברת לקבוצה וכמובן לעופר, וגם העורך דין פגש אותי בפורום שניהל מנכ"ל העירייה.
<ניבה שפט: אתה שאלת קודם מה קרה מיד אחרי.
<ניבה שפט: כן הייתה לנו התייחסות, אבל אני חושבת שזה כבר לא רלוונטי לנקודה שאנחנו עומדים בה עכשיו.
<ניבה שפט: אני חושבת שבדיון האחרון שהיה, מנכ"ל העירייה – עופר, אתה הצגת משהו שאתה כיוונת אליו, אבל זה גם מה שעלה על שולחנו של מנכ"ל העירייה; לחבור לחברת הגז – שהביעה נכונות – עם הנושא של תמ"א 38 וההקלות שהעירייה יכולה לעשות, וזה בעצם היה - - -
<קריאה: זה המתווה שמקדמים כרגע.
דוד אמסלם: זה היה הכיוון שהעירייה - - - ?
<ניבה שפט: אני רק אומרת שזאת הייתה ממש הפגישה האחרונה - - -
דוד אמסלם: הבנתי, תודה.
<עופר איובי: זה לא המתווה, זה סתם - - -
דוד אמסלם: עופר.
דוד אמסלם: חבר'ה, מי שדיבר דיבר.
דוד אמסלם: מספיק, לא צריך הערות.
<ניבה שפט: זה אכן נסחב מאוד, ונכון, נאמר על זה שאף אחד לא לוקח אחריות, וגם עיריית ירושלים - -
דוד אמסלם: לא לוקחת את האחריות.
<ניבה שפט: - - מתנהלת לפנים משורת הדין - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, כנציגת עיריית ירושלים, את אומרת שעיריית ירושלים לא לוקחת אחריות על הנושא.
<ניבה שפט: לא, זה לא מה שאמרתי.
<ניבה שפט: אמרתי שזו סיטואציה שמבחינה פורמלית האחריות היא לא של אף ארגון או אף משרד, אבל לפנים משורת הדין, המתווה שאתה דיברת עליו אכן עלה לפני שלושה שבועות - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, גם הדיון היה לפנים משורת הדין.
<עופר איובי: עלה וירד, עלה וירד, עלה וירד.
<עופר איובי: צריך להגיד את האמת.
דוד אמסלם: עופר, אני אעביר אותך לספסל האחורי.
<עופר איובי: תעביר, אבל האמת תיאמר פה: זה עלה וירד, עלה וירד - - -
דוד אמסלם: עופר, אני מבקש, מספיק.
דוד אמסלם: פעם אחרונה שאני מעיר - - -
<עופר איובי: דודי - - -
דוד אמסלם: מספיק, הבנתי הכול.
<ניבה שפט: מר אמסלם, אני רק רוצה להגיד – ואני יודעת שגם העורך דין יודע – שהייתה לאחרונה פריצת דרך חדשה, אחרי שהייתה שיחה עם עזריאלי וכולי, ואני יודעת שאמור להיות דיון אתך, העורך דין, לגבי פריצת הדרך.
דוד אמסלם: חבר הכנסת מערוף, אתה רוצה להתייחס לנושא?
עבדאללה אבו מערוף: קודם כול אני משתתף בצערן של המשפחות של ההרוגים.
עבדאללה אבו מערוף: סוף-סוף, אחרי שנה וחצי, העניין הועלה כאן, ויש פריצת דרך עכשיו.
עבדאללה אבו מערוף: אז אם זה צירוף מקרים או לא – אני אתחיל מהסוף של המקרה.
עבדאללה אבו מערוף: מובן שאנחנו כאן כאנשים רגולטורים, שבאמת יש לנו אחריות כלפי האזרחים, שאת הלקחים מהמקרה הזה – והנה, יש מקרה כזה אחר, בנתניה, שבאמת מצער לשמוע שגם שלוש שנים.
עבדאללה אבו מערוף: לכן באמת טוב שיש דיון.
עבדאללה אבו מערוף: אבל הדיון יצא מכלל הספציפי הזה, ואם יש כבר פריצת דרך, את כל הנושא, הוא באמת נדון בצורה מאוד-מאוד עמוקה.
עבדאללה אבו מערוף: וכאן צריך להתחיל עם חברת הביטוח וחברת הגז.
עבדאללה אבו מערוף: בעניין המשפטי אני לא חושב שהמצב הוא כבר עכשיו אקטואלי, לחדש את הנושא לדיון.
עבדאללה אבו מערוף: וזה לא עניין של כסף רק, 12 מיליון; אני חושב שהמקרה הזה הספציפי – שנלמד ממנו לקחים.
עבדאללה אבו מערוף: יש כאן באמת העניין שחבל שאנשים סבלו, עניין של התייחסות אנושית, או לא אנושית, של חברות הביטוח וחברת הגז, ואיפה עבר החתול השחור ביניהן ובין התושבים.
עבדאללה אבו מערוף: אם יש כבר פריצת דרך – ככה נמשיך, ולכן בטח דודי יסכם והאזרחים סוף-סוף יקבלו מה שמגיע להם.
עבדאללה אבו מערוף: וכאן הועלו קודם כל מיני אפשרויות בעניין של חוק ספציפי.
עבדאללה אבו מערוף: אני לא חושב שיש מקום לזה.
עבדאללה אבו מערוף: אם בכל מקרה שיקרה אנחנו נתכנס לעשות חוק ספציפי – זה קצת לא כל כך מקובל.
עבדאללה אבו מערוף: ובטח היועץ המשפטי מסכים אתי וגם אתה העורך דין מסכים אתי, ולכן כאן אין מקום לזה.
<עופר איובי: אפשר עוד משפט אחד?
דוד אמסלם: אבל רגוע.
דוד אמסלם: ואחרון.
דוד אמסלם: ואתה, יוסי, לא מוסיף עוד משפט.
<יוסף בן-דור: רציתי לשאול למה נציג המשטרה לא מדבר.
דוד אמסלם: בגלל שאני לא ביקשתי ממנו לדבר.
<עופר איובי: לגבי מה שאמר עופר, קודם כול, הוצע סיוע קטן, בסך של בערך כשלושה מיליון, מחברת הגז, ואנחנו דחינו אותו על הסף.
<עופר איובי: זה לא הוא יצר את זה ולא אף אחד יצר את זה.
<עופר איובי: זה הוצע כבר על ידי יוסי בן-דור - - -
דוד אמסלם: לא קידמת אותנו בכלום.
<עופר איובי: אבל זה לא עושה כלום, חשוב לדעת את זה.
דוד אמסלם: עופר, לא קידמת אותי בכלום.
דוד אמסלם: תודה, חבר הכנסת מערוף.
זאב בנימין בגין: אנחנו שומעים על פריצת דרך בחודשים האחרונים, אבל בכל זאת, אם זה בחודשים האחרונים, אז זה יותר משנה אחרי האירוע.
זאב בנימין בגין: אנחנו שמענו מהמפקח על הביטוח, מנציגו, שרק עכשיו הוא שומע על הבעיה ביישום הביטוח – גם זה באיחור של שנה וחצי.
זאב בנימין בגין: אז לי לא ברור מהם קשיי התקשורת ולמה זה לא קרה קודם, אבל צריך גם לזה לשים לב; אני לא יודע אם זה במינהלת או בתושבים, שעדיין מצויים בלחץ ובקושי שמונע מהם להתאגד ולפעול כהכלה.
זאב בנימין בגין: אם לא, אז משהו בדרך.
זאב בנימין בגין: אנחנו מדברים פה על צוות היגוי – זאת ההצעה, בין השאר.
זאב בנימין בגין: צוות היגוי בין-משרדי.
זאב בנימין בגין: אני צריך את אוזנו של היועץ המשפטי.
זאב בנימין בגין: אין לי ביטחון שאפילו לצוות בין-משרדי תהיה המסגרת החוקית שתאפשר לו לפעול לפנים משורת הדין.
זאב בנימין בגין: ולכן, כפי שאמרו חברים, ייתכן שאנחנו צריכים בהחלט ללכת לחקיקה, מזורזת, אבל שצריכה להיות ארוכת טווח, היא צריכה לצאת מהמקרה הזה ולנסות להכליל למקרים אחרים.
זאב בנימין בגין: אני מבקש לציין שבעניין הביטוח אנחנו מהלכים על חבל דק.
זאב בנימין בגין: כך גם היה אחרי השריפה בכרמל.
זאב בנימין בגין: אני חושב שבהיעדר ביטוח חובה לכל אזרחי ישראל, מן הטעמים החשובים שהזכיר המפקח על הביטוח, זה יהיה לא טוב שאזרחי ישראל יחשבו שגם כאשר הם לא מבוטחים, מרצונם, תמיד יבוא מישהו ויציל אותם.
זאב בנימין בגין: אני חושב שצריך להסתכל גם על הפן הזה בראייה כלכלית ארוכת טווח.
זאב בנימין בגין: זה מרגיז כמה אנשים, אבל זה צריך להיות שיקול באותה חקיקה, אם נחוקק זאת.
זאב בנימין בגין: צריכים להיות שלבים אחדים שם.
זאב בנימין בגין: קודם כול העזרה הראשונה, ואחר כך פתרונות אחרים.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, הבעיה הזאת, כפי שאתה ציינת, איננה רחוקה משאלת ביטוח מפני נזקי רעידות אדמה.
זאב בנימין בגין: יש הצעה מוכנה בממשלה, ואני מקווה שבשבועות האחרונים היא תונח מטעם משרד האוצר על שולחן הממשלה - - -
דוד אמסלם: לגבי ביטוח רעידות אדמה?
זאב בנימין בגין: כולל לגבי הביטוח.
זאב בנימין בגין: ביטוח עם תשומת לב מיוחדת.
זאב בנימין בגין: אחת הבעיות: מה אנחנו מבטחים והאם אנחנו מבטחים עד ערך כינון.
זאב בנימין בגין: זה לא דומה לביטוח רגיל, כי חלק מהשאלה היא אכן ערך הקרקע.
זאב בנימין בגין: ושאלה נוספת: מה קורה בבניין שיש בו שמונה דירות, ומתוכן שש ניזוקו ושלוש מבוטחות.
דוד אמסלם: לא, אני רוצה ללכת למקום אחר.
דוד אמסלם: פה אתה מחדש לי משהו שהוא חשוב לי: האם יש הצעת החוק לגבי.
דוד אמסלם: .. אני אברר את זה אחרי זה.
זאב בנימין בגין: אני לא בטוח שיש הצעת החוק, יכול להיות שמדובר בהחלטת ממשלה.
<אוהד מעודי: כבוד היושב-ראש, לגבי הנושא הזה, יש הצעת ממשלה - - -
זאב בנימין בגין: איציק כהן מרכז אותה, סגן שר האוצר.
<אוהד מעודי: כן, היו צוותים שעסקו בנושא הזה כשנה וחצי, בנושא של היערכות פיננסית וביטוחית של מדינת ישראל, ובין השאר יש גם התייחסויות לנושא של הביטוח.
<אוהד מעודי: עוד שלושה שבועות יש עדכון לפוליסת דירה שלפיו ערך קרקע יבוטל, מכיוון שיש בו הרבה קשיים למימוש, ויהיה משהו שהוא הרבה יותר - - -
דוד אמסלם: אני לא רוצה לפתוח את הדיון הזה, אבל אני אגיד - - -
<אוהד מעודי: אז אני אשמח לעדכן אותך אחרי זה, כי נעשתה בזה עבודה.
דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על איזשהו ביטוח קולקטיבי לכל מדינת ישראל, לכל התושבים - - -
<אוהד מעודי: יש לזה הרבה - - -
דוד אמסלם: רגע, אני אסביר.
דוד אמסלם: אני רק רוצה לפתוח חומר למחשבה, ואני גם אענה לחבר הכנסת בגין.
דוד אמסלם: אני דיברתי עם מנכ"ל חברת "ענבל" והסתבר לי שמבני הממשלה מבוטחים, בעוד המבנים של התושבים לא.
<אוהד מעודי: חוץ ממשרד הביטחון, אגב.
דוד אמסלם: זאת אומרת שאם תהיה רעידת אדמה, הם יחפשו את עצמם – אבל הממשלה סידרה את עצמה.
דוד אמסלם: ולכן צריך להסדיר את זה.
דוד אמסלם: זה יכול להיות אירוע מז'ורי.
דוד אמסלם: המדינה צריכה לקחת אחריות ולהסדיר את זה.
דוד אמסלם: בכל מקרה זה מתגלגל אליה.
דוד אמסלם: אבל זה לא הנושא כרגע.
דוד אמסלם: אני הולך לעשות דיון ספציפי רק על הנושא של רעידת אדמה/ביטוח.
זאב בנימין בגין: זה יהיה בהחלטת הממשלה - - -
<אוהד מעודי: זה קיים.
מיקי לוי: בואו נמשיך בבקשה.
דוד אמסלם: עוד הערה - - -
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לבדוק את האפשרות, במסגרת הפנימית של הוועדה – את הצורך ואת האפשרות – ללכת לחקיקה שתאפשר מסגרת שתאפשר לפקידות לפעול לפנים משורת הדין במקרים מיוחדים, באופן מסודר.
דוד אמסלם: אין בעיה, אני אסכם את זה עוד מעט.
דוד אמסלם: חבר הכנסת דני עטר, בבקשה, ואחרי זה אני אסכם.
דניאל עטר: אני רק רוצה לציין שהדיון הזה הוכיח שההערה שלך קודם על כך שצריך לקיים דיון באופן כללי על סוגיות מהסוג הזה היא נכונה וחשובה.
דניאל עטר: יש דבר אחד שלא למדתי מהדיון הזה: אני לא מבין איך קורה מצב שיש פתרון בדמות של תמ"א 38 ולא מחילים אותו עליהם?
<עופר איובי: בל נטעה, זה לא פתרון, זו סתם הטעיה.
דניאל עטר: את זה אתם אמרתם.
<עופר איובי: לא אני אמרתי.
דניאל עטר: מישהו כאן אמר שיש יזם ויש רצון - - -
<עופר איובי: עזוב את התמ"א, זה שטויות - - -
דניאל עטר: אז מחקתי את הדברים האחרונים שלי.
דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה.
דוד אמסלם: יש איזה מישהו שרוצה לומר משפט אחרון, לסיכום?
דוד אמסלם: מישהו שלא דיבר?
<עופר איובי: מירי רחמים, דיירת.
מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אם אפשר, לתת משקל למירי רחמים.
<מירי רחמים: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת:
<מירי רחמים: מתי יהיה לי הבית שלי?
<מירי רחמים: מתי?
<מירי רחמים: עקרו אותנו באישון לילה, נזרקנו לכל מיני מקומות, המשפחה בהתחלה התפרקה, אנחנו נמצאים במקום שאני לא מרגישה שייכת, אני עוברת כל הזמן ליד הבית ורואה חור שחור, והחור הזה הוא בלב.
<מירי רחמים: אני רוצה את הבית שלי.
<מירי רחמים: היה לי אסון, אני לא רוצה להתעשר, אני רוצה בית.
<מירי רחמים: תגידו לי מתי.
<מירי רחמים: לְמה אני, כאזרחית, זכאית מהמדינה?
<מירי רחמים: רק לגשת לקלפי ולבחור?
<מירי רחמים: כי את החובות שלי אני יודעת.
<מירי רחמים: אני שומרת חוק, שירתנו בצבא, אני משלמת מסים – ואני נופלת למטה ואין אף אחד שיחזיק אותי.
<מירי רחמים: למה?
דוד אמסלם: משרד השיכון פה?
<רונן כהן: אני רונן כהן, סמנכ"ל, ראש מינהל הסיוע בדיור.
<רונן כהן: כפי שעופר תיאר את זה, אנחנו נפגשנו די סמוך לאירוע ואמרנו שאנחנו רוצים להושיט עזרה.
<רונן כהן: אבל חשוב לומר שאנחנו צריכים להיות במקום שבו ידם של הדיירים אינה משגת, אנחנו לא ערבות ואנחנו לא ביטחונות ולא חברת ביטוח.
<רונן כהן: באותו מקום שבו משפחה לא יכולה לשאת את עלות שכר הדירה, אנחנו אמרנו שאנחנו נושיט יד.
<רונן כהן: אנחנו רוצים להשתתף, ובלבד שיגישו לנו את כל מה שצריך.
<רונן כהן: יש איזו נקודה שהייתה בה מחלוקת – בעצם אני לא יודע אם מחלוקת, אלא קושי של התושבים, הדיירים: הם חושבים שלא צריך להיות שום קשר בין המצב הכלכלי לבין הסיוע של המשרד.
<רונן כהן: אנחנו כמובן מתקצבים תקציב כזה מתקציב חריגים, ולכן צריך תמיד לראות שזה לא בא על חשבון אנשים שלא יכולים לשאת - - -
דוד אמסלם: אתם סייעתם למישהו שם?
<רונן כהן: לא הגישו אף בקשה.
<קריאה: תגידו מה היו התנאים.
<רונן כהן: פנינו ושאלנו ואפילו יזמנו - - -
<מאיר קדוש: הם היו מוכנים לשלם 700 שקל לחודש.
<קריאה: 600 לחודש, למשך שנה.
דוד אמסלם: שנייה, חבר'ה.
<קריאות: לא כדאי להם להגיד את האמת - - -
<עופר איובי: שנייה, שנייה, לא, לא - - -
דוד אמסלם: עופר, לא.
דוד אמסלם: חבר'ה, לא.
דוד אמסלם: רונן, אתם סייעתם למישהו?
<רונן כהן: לא, אנחנו לא סייענו.
דוד אמסלם: בגלל שהם לא היו זכאים או בגלל שהם לא מילאו טפסים?
<רונן כהן: לא באו ו - - -
דוד אמסלם: לא באו, תודה.
<עופר איובי: - - -
דוד אמסלם: עופר, מספיק.
מיקי לוי: יש איזו תכנית לסייע בבנייה?
דוד אמסלם: עזוב, זאת לא השאלה עכשיו.
<רונן כהן: אני אומר שבכל מקום שבו אנחנו נתרשם מהמסמכים שאין בידם לשלם, אנחנו לא נדחה את זה ולו לשנייה.
דוד אמסלם: משרד התשתיות פה?
רחל עזריה: רגע, דודי, אני מנסה להבין.
רחל עזריה: לא הוגשו בקשות?
<רונן כהן: תראי, העירייה באה ואמרה.
<רונן כהן: .. בפגישה הציגו את הנתונים הכלכליים של האנשים.
<רונן כהן: אז כמובן הצגנו את המגבלות בנתונים הכלכליים, כי הם היו, מבחינה כלכלית - - -
דוד אמסלם: אין זמן, אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
דוד אמסלם: מה שהוא מתכוון זה שיש מנגנון במדינת ישראל - - -
רחל עזריה: רק לסיוע לחלשים, וזה לא חל על מצבים חריגים.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני לא צריך מתנדבים בעזרה בדיון.
דוד אמסלם: אני מסביר, יש במדינת ישראל מנגנון לעזור לחסרי דיור, חסרי יכולת, והוא הכניס אותם לקטגוריה הזאת.
רחל עזריה: ובקטגוריה הזאת הם לא רלוונטיים.
דוד אמסלם: משרד התשתיות, בבקשה.
<יהודה גסנר: שמי יהודה גסנר, מנהל לענייני בטיחות הגז.
<יהודה גסנר: גז בישול.
<יהודה גסנר: אנחנו פועלים לפי חוק הגז (בטיחות ורישוי).
<יהודה גסנר: כל ספק גז, חברת גז, כתנאי לקבלת רישיון, נדרשת להציג בפנינו ביטוח על סך חמישה מיליון דולר, ואכן החברה, כמו כל חברה אחרת, הציגה ומחזיקה בביטוח שכזה.
<יהודה גסנר: ולאור מה ששמעתי לגבי התנהלות - - -
זאב בנימין בגין: זה חמישה מיליון דולר למקרה?
זאב בנימין בגין: לדירה?
<יהודה גסנר: לאירוע.
דוד אמסלם: בגין מה?
זאב בנימין בגין: אירוע שכולל דירה אחת?
זאב בנימין בגין: 12 דירות?
<יהודה גסנר: אירוע גז.
<יהודה גסנר: במקרה הזה זה 12 דירות.
רחל עזריה: ואם היו 100 דירות?
רחל עזריה: זה גם היה אירוע?
<יהודה גסנר: אני מדגיש: זה חמישה מיליון דולר.
<יהודה גסנר: אירוע גילה זה אירוע.
זאב בנימין בגין: אני מבין שיש פה תשעה אירועים, על פי הבנתי.
דוד אמסלם: חבר'ה, אני מסיים את הדיון בעוד שבע דקות.
דוד אמסלם: רבותיי, אם אתם לא רוצים סיכום – אין בעיה.
<קריאות: רוצים.
דוד אמסלם: אז אני מבקש, תהיה צמוד רק אליי.
דוד אמסלם: תגדיר מה זה אירוע גז.
<יהודה גסנר: אירוע גז זה שחרור בלתי מבוקר של גז, שגרם לפיצוץ.
דוד אמסלם: ולא חשוב מי אשם?
דוד אמסלם: הכול זה אירוע גז?
<יהודה גסנר: אני לא נכנסתי כרגע לשאלה מה היו הסיבות לאירוע - - -
דוד אמסלם: שאלתי אם מבחינת
דוד אמסלם: כם פוליסת הביטוח של חברות הגז כוללת אירוע שבו לא חשוב מי אשם.
<יהודה גסנר: נכון.
דוד אמסלם: אז בעצם יש לכם ביד פוליסה של חמישה מיליון דולר?
<יהודה גסנר: יש לספק פוליסה - - -
דוד אמסלם: אצלכם.
<יהודה גסנר: לא, בביטוח.
דוד אמסלם: אתם מוודאים שיש לו את הפוליסה?
<יהודה גסנר: זה התנאי כדי לקבל רישיון.
דוד אמסלם: מי אמור להפעיל את הפוליסה?
<יהודה גסנר: הספק.
דוד אמסלם: ולמה הוא לא מפעיל במקרה הזה את הפוליסה?
<יהודה גסנר: אני הייתי מעדיף שהספק יענה.
דוד אמסלם: הוא לא פה.
זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אני שומע זאת בפעם הראשונה.
מיקי לוי: גם אני.
זאב בנימין בגין: ביטוח לאירוע - - -
דוד אמסלם: רק שנייה, חבר הכנסת בגין.
<יהודה גסנר: אדוני היושב-ראש, בפירוש המלצנו לספק לממש את הביטוח.
דניאל עטר: מה זה "המלצנו", אני חייב להבין.
דניאל עטר: סליחה, אדוני היושב-ראש, אני חייב להבין: כשאתה מדבר על פוליסה של חמישה מיליון.
דניאל עטר: .. הרי במכרז, כשבן אדם מקבל משהו, הוא מעמיד ערבות.
דניאל עטר: הערבות הזו, ניתן לממש אותה.
דניאל עטר: .. היא בידיים שלך, היא לא בידיים שלו.
<יהודה גסנר: לא, זאת לא ערבות.
דניאל עטר: אז תסביר את העניין הזה.
דוד אמסלם: דני, דקה - - -
דניאל עטר: אבל סליחה - - -
דוד אמסלם: לא, לא, נשמה.
דוד אמסלם: אתם רוצים להתחיל את הישיבה מהתחלה?
דוד אמסלם: יש לנו בדיוק חמש דקות ואני הבנתי את האירוע.
דוד אמסלם: לכן שאלתי - - -
דניאל עטר: אני חייב - - -
דוד אמסלם: לא, לא, אתה לא חייב כלום.
דוד אמסלם: אני רק אשאל אותך שאלה קצרה, תענה לי בכן ולא, ובזה נגמור.
דוד אמסלם: אתה אומר שהספק מראה לכם שיש לו פוליסה בגין אירוע כזה ואחר, וזה תנאי לרישיון שלו, נכון?
דוד אמסלם: עכשיו, נניח שהוא לא מפעיל את הפוליסה – מה אתם עושים?
זאב בנימין בגין: לא מפעיל את הפוליסה – אין לו רישיון.
דוד אמסלם: שנייה, שאלתי לגבי אירוע שהוא לא מפעיל את הפוליסה.
דניאל עטר: - - - סמכות לחלט את זה.