GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רינת בניטה: תכף אני אתייחס גם לחוף במגילות ים המלח.
<רינת בניטה: עיקר הנזק בשנה האחרונה הוא סגירת חוף "מינרל" של קיבוץ מצפה שלם, עקב היפערות בולען במגרש החניה בדצמבר 2014.
<דב ליטבינוף: צריך להבין שחוף עין-גדי הוא החוף הציבורי היחיד שהיה בים האמתי, בניגוד לחופים בבריכת ים המלח.
<רינת בניטה: לפי ההערכות מדובר באבדן הכנסה שנתי של מיליונים.
<רינת בניטה: מחקר שנערך בסוגיה היותר רחבה, טיפול בסוגיית ירידת מפלס המים בים המלח, הציג כמה חלופות, ולמיטב בדיקתנו אף אחת מהחלופות האלה לא ברמת ביצוע נכון להיום, לרבות יצירת תעלת רדד-קנל בין הים התיכון לים המלח, התפלת מים והזרמתם.
<רינת בניטה: חלק מהגורמים המקצועיים גם טוענים שהחלופות, מעבר לזה שהן אינן ברות ביצוע בטווח הזמן המידי, גם האפקטיביות שלהן מוטלת בספק, כאשר מדובר בעלויות של מיליארדי שקלים.
דוד אמסלם: מי הגורמים המתכללים של זה בממשלה?
דוד אמסלם: מי הגורמים המקצועיים?
<רינת בניטה: הגורמים שדיברתי אתם הם לא הממשלה, אלא החברה להגנת ים המלח, שהיא חברה ממשלתית - - -
<רם אלמוג: היא ממשלה לגמרי.
<רינת בניטה: היא זרוע ביצוע של משרד התיירות.
<שמעון דניאל: רגע, בוא נשים דברים על דיוקם.
<שמעון דניאל: אני שמעון, מנכ"ל החברה להגנת ים המלח.
<שמעון דניאל: החברה להגנת ים המלח היא חברה שהממשלה מאשרת לה, כלומר יש לה רישיון, לעסוק בזה, אם יבקשו ממנה.
<רינת בניטה: וגם המכון הגאולוגי, שתחת משרד התשתיות.
<רינת בניטה: אני שוחחתי עם ד"ר גידי בר, שאומר שהפתרון הריאלי הוא ללמוד לחיות בסביבה עם בולענים.
רחל עזריה: מי אמר את זה?
<רינת בניטה: ד"ר גידי בר, מהמכון הגאולוגי.
זאב בנימין בגין: לא "ללמוד לחיות עם", אני חושב שהכוונה היא שעלינו לחיות עם תופעת הבולענים.
זאב בנימין בגין: האם בכלל אפשר וניתן לחיות במובן של הקמת מבנים באזור שהוא נגוע בבולענים – זו שאלה אחרת, שאלה הנדסית, וגם לי יש דעה על זה.
זאב בנימין בגין: זה דיוק שהוא חשוב, אדוני היושב-ראש.
זאב בנימין בגין: ההנחה היא שהבולענים ילוו אותנו במאה השנים הבאות, לא ב-20.
דוד אמסלם: גם יש להם קצב גידול דיפרנציאלי, לפחות לפי העקומות שאני רואה.
דוד אמסלם: אבל אני רוצה לחדד את השאלה: האם יש החלטה בממשלה או באחד ממשרדי הממשלה מי בעצם אבן הראשה שאמור לטפל בנושא הזה ולסנכרן את כל הגופים?
דוד אמסלם: או שפשוט מישהו קם במכון הגאולוגי איזה בוקר אחד, קרא בעיתון שיש בולען ושלח שני אנשים לבדוק את זה?
דוד אמסלם: השאלה אם יש בממשלה מישהו שלוקח את האחריות ומטפל בנושא הזה ברמת - - -
זאב בנימין בגין: זה לא אצל רינת.
<דב ליטבינוף: התשובה היא שאין.
זאב בנימין בגין: התופעה החלה לפני שנים רבות, וכשהיא התעצמה מאוד, בימי אולמרט, הממשלה החליטה להטיל על משרד התשתיות הלאומיות, ולכן על המכון הגאולוגי, קודם כול לחקור את התופעה, כדי להגיע להבנה של המנגנון.
זאב בנימין בגין: העבודה הייתה עם המשרד להגנת הסביבה, הוגדר ונכתב מסמך מדיניות לעניין זה, כך שמהבחינה הזאת הממשלה בזמנו נהגה כהלכה, על פי אחריותה; ומבחינת המחקר אני חושב שהתוצאות טובות.
דוד אמסלם: זאת אומרת שהמכון הגאולוגי, שהוא בעצם המכון המקצועי בתחום, כבר גיבש המלצות למשרד להגנת הסביבה?
דוד אמסלם: או שהוא חוקר עד היום?
זאב בנימין בגין: גם וגם.
זאב בנימין בגין: אני מציע שנציג המכון הגאולוגי יענה על זה, שהוא גם ראש הצוות לבדיקת אי-יציבות התשתיות בים המלח.
דוד אמסלם: אחרי זה אנחנו ניתן לו לדבר.
<רינת בניטה: לגבי השאלה שלך לגבי החלטות ממשלה, לבדיקתנו, החלטת הממשלה האחרונה שנעשתה בנושא היא מ-12 בפברואר 2012, החלטה מספר 4254, שבמסגרתה הוקצו כ-120 מיליון שקל למשרד להגנת הסביבה לטיפול סביבתי באזורים שנפגעו או שמצויים בסיכון כתוצאה מאי-יציבות הקרקע, וכן הוחלט להקים צוות היגוי וניהול לתכנית, שבראשו יעמוד מנכ"ל משרד התיירות.
<רינת בניטה: בין תפקידיו של צוות ההיגוי: למנות גורם שיכין מסמך עבודה בנושא מדיניות לאומית להתמודדות וטיפול באזורים הללו, ובכלל זה טיפול בסוגיית הבולענים.
דוד אמסלם: זאת אומרת שמשרד התיירות יהיה צוות ההיגוי, ומי שיבצע זה המשרד להגנת הסביבה?
דוד אמסלם: זה הרעיון בהחלטה הזאת?
<רינת בניטה: בראש צוות ההיגוי עומד משרד התיירות, והתקציב של כ-120 מיליון שקלים שהוקצה, הוקצה למשרד להגנת הסביבה.
<דב ליטבינוף: אבל הם עושים עם זה דברים אחרים, לא בולענים בכלל.
דוד אמסלם: עוד מעט נשאל אותם מה הם עושים עם זה.
דוד אמסלם: דרך אגב, מי שרוצה להתבטא בנושא, אני מבקש שהוא יעביר ללאה, מנהלת הוועדה שלנו, את שמו, והיא תרשום אותו.
דוד אמסלם: לירון, בבקשה.
<לירון אדלר מינקה: אני אשלים.
<לירון אדלר מינקה: החלטת הממשלה מ-2012 חילקה את הטיפול בים המלח לכל מיני תחומים.
<לירון אדלר מינקה: יש את הנושא של מלונות, אטרקציות ופיתוח תיירות, ובין היתר ההחלטה התייחסה גם לטיפול סביבתי, שמרוכז בידי הגנת הסביבה וגם לו ניתנו תקציבים.
<לירון אדלר מינקה: אני לא יודעת איפה עומד הטיפול בתכנית.
<לירון אדלר מינקה: בנושא של הטיפול בבעיה עצמה, אין ממש היבטים משפטיים מהבחינה של איך לטפל, האם יש תכנית וכולי.
<לירון אדלר מינקה: זה יותר במישור המעשי.
<לירון אדלר מינקה: שאלות משפטיות יכולות לעלות אחר כך, אחרי שמארגנים תכנית כזאת, בין היתר גם השאלה האם מפעלי ים המלח הולכים להיות שותפים ובאיזו צורה ומה מידת האחריות שלהם בגלל ירידת המפלס.
<לירון אדלר מינקה: אבל כרגע מוקד הדיון הוא מה עושים ואיך פותרים את הבעיה, וזה נושא שצריך לשאול את הממשלה ואת הגורמים שעוסקים בכך.
איתן ברושי: אולי יש לך חוות דעת משפטית מה עושים עם אלה שלא מבצעים את ההחלטות?
דוד אמסלם: לא, לא צריך.
רחל עזריה: אני רוצה לשאול על איזה בעיה חשוב למקד.
רחל עזריה: אני חושבת שהמטרה שלנו היא לפתור את בעיית הבולענים - - -
רחל עזריה: אוקיי, אז אני רוצה לומר כמה מילים.
דוד אמסלם: אבל לירון מדברת.
<לירון אדלר מינקה: לא, אני סיימתי.
דוד אמסלם: אז עכשיו אני אגדיר את הדיון, אחרת אנחנו נתפזר ונצא בלי כלום.
דוד אמסלם: אנחנו לא באים לחקור את תופעת הבולענים, זה לא הסיפור שלנו.
דוד אמסלם: אנחנו באים להתמקד בבעיות מאוד ספציפיות במקומות מאוד ספציפיים שבהם הם מפריעים לתפקוד השוטף.
דוד אמסלם: למשל, אם יש חוף ים שנפגע מהבולענים, אז נרצה לשמוע כאן האם יש פתרונות טכניים, האם יש גיבוש של כסף והאם יש בכלל החלטה לסגור את החוף.
דוד אמסלם: מישהו צריך להתייחס לנושא הזה – זה מה שמעניין אותי כרגע.
דוד אמסלם: אם יש מטע של תמרים שלא מעבדים אותו בגלל הבולענים – האם מישהו מתייחס.
דוד אמסלם: אז תחליטו, אם אתם רוצים להתבטא עכשיו, אני בדרך כלל פותח עם התבטאות של חברי הכנסת.
דוד אמסלם: פה אני קיבלתי את מה שבני אמר, אז אולי תשמעו את אנשי המקצוע ואחרי זה - - -
רחל עזריה: לא, אני רוצה להתבטא כי אני - - -
דוד אמסלם: כי את ממהרת לוועדה אחרת.
רחל עזריה: אני באתי לוועדה הזאת כי מה שחשוב בעיניי זה עניין הבולענים.
רחל עזריה: אני מבינה שהוועדה הזאת פחות תעסוק בעניין הבולענים ויותר בפתרונות ספציפיים לסיטואציות ספציפיות - -
רחל עזריה: - - אבל אני רוצה בכל זאת להתבטא בעניין הבולענים.
רחל עזריה: יש פה בעצם תופעה ארוכת טווח, שגם הולכת ומואצת ופוגעת בצורה משמעותית בחבל ארץ ספציפי.
רחל עזריה: לכן אני חושבת שאנחנו חייבים להתייחס לתופעה הזאת.
רחל עזריה: אם זה היה קורה בחבל ארץ מיושב ומרכזי יותר ופחות פריפריאלי, אז בוודאי שהיו מיד מוצאים פתרונות למנוע את תופעת הבולענים.
רחל עזריה: וזה שאנחנו פה, אנחנו יודעים למה – ירידת מפלס ים המלח.
רחל עזריה: כלומר, אין פה הפתעות, אנחנו יודעים איך זה התגלגל.
רחל עזריה: ולגבי ההחלטה לעסוק רק בדברים ספציפיים: במקום להתמודד עם התופעה עצמה אנחנו הולכים לאיזשהו פתרון קטן.
רחל עזריה: אני אשמח אם אנחנו כן ננהל דיון על האחריות של המדינה ואיך אנחנו גורמים לזה שלא תהיה האצה בבולענים.
רחל עזריה: אני מבינה שעכשיו יש רצון לעסוק במתן פתרונות ספציפיים, אבל אנחנו נמצא את עצמנו בעוד שנה-שנתיים בדיוק באותו מקום, באותן בעיות, אם לא נחפש פתרונות עומק.
רחל עזריה: וכידוע, כל מה שאדם מקלקל הוא גם יכול לתקן.
דוד אמסלם: היועץ שלי, הכין מצגת קטנה, אז אני מבקש מאלירן להציג לנו אותה.
<קריאה: זה לא מצגת, זה סרטון שמציג איך נפערו הבולענים.
<קריאה: (מוקרן סרטון).
דוד אמסלם: רבותיי, נתקדם.
דוד אמסלם: ראש המועצה האזורית תמר, דב, בבקשה.
דוד אמסלם: אבל אני מבקש שתתמקד אתנו בעיקר באזורים הבעייתיים מבחינתך כראש המועצה, וגם תן לנו סקירה קצרה מה קרה בשנים האחרונות מבחינת משרדי הממשלה.
<דב ליטבינוף: אני מרגיש דז'ה-וו, כאילו אני נמצא בדיון שהתחיל ב-2003 ואחרי זה ב-2007 - - -
דוד אמסלם: דב, תתקדם, אני פה שבועיים, עזוב.
<דב ליטבינוף: אני עוזב אותך, הפרוטוקול כתוב.
דוד אמסלם: אתה רוצה שנסגור את הישיבה ונאמץ את הפרוטוקול?
<דב ליטבינוף: בפרוטוקול מ-2009, ועדת ביקורת המדינה, נאמרו אותם דברים, אבל שום דבר לא נעשה.
<דב ליטבינוף: אני מקווה שאנחנו יושבים היום בישיבה שיקבלו ממנה לא רק דיבורים אלא גם החלטות.
<דב ליטבינוף: זאת ההקדמה.
<דב ליטבינוף: לפני המצגת, סוגיה שהיא קריטית: מאז תחילת תופעת הבולענים אנחנו מבקשים שיבטחו את שתי המועצות, ואף חברת ביטוח לא מוכנה לבטח את שתי המועצות ואת העובדים.
<דב ליטבינוף: יש לי עובדים שצריכים להגיע לתחנת שאיבה לביוב שקרסה בתוך בולען, והם לא מבוטחים.
דוד אמסלם: מה הסיבה?
<דב ליטבינוף: אף חברה לא מוכנה לבטח אותם, כולל "ענבל", שהיא חברה ממשלתית.
<דב ליטבינוף: וזאת סוגיה שהיא קריטית, זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.
<דב ליטבינוף: דרך אגב, הגיעו שרים וחברי כנסת לביקורים, ואנחנו הסתובבנו, ואם חבר כנסת נופל, הוא מבוטח, אבל אם אני או אנשים שלי נופלים, אנחנו לא מבוטחים.
<דב ליטבינוף: וזאת סוגיה קריטית, אי אפשר לבקש שאנחנו נמשיך להחזיק ולתחזק את האזור כשאנחנו בכלל לא מבוטחים.
דוד אמסלם: אני מניח שיש באוצר מישהו שאחראי כרגולטור על חברות הביטוח.
דוד אמסלם: אתם פניתם ל - - - ?
<דב ליטבינוף: אנחנו פנינו לכל - - -
דוד אמסלם: לא "כל".
דוד אמסלם: פניתם לבן אדם הספציפי שאחראי על הנושא של חברות הביטוח?
<דב ליטבינוף: כן.
<דב ליטבינוף: קיבלנו תשובה שלא מבטחים אותנו.
דוד אמסלם: אין תשובה?
דוד אמסלם: הרי בסך הכול מדובר על ניהול סיכונים, זו רק שאלה של פרמיה.
דוד אמסלם: אני מניח שאם תגיד לחברת ביטוח "קחי 200 מיליון דולר על כל עובד", היא תבטח אותך.
דוד אמסלם: הרי בסוף זו שאלה של כסף.
<דב ליטבינוף: על רעידות אדמה מבטחים, אבל על הבולענים לא מוכנים לבטח.
זאב בנימין בגין: מפני שההסתברות לכשל גבוהה בסדרי גודל מההסתברות לאירוע של רעידת אדמה.
דוד אמסלם: בסופו של דבר, בני, אתה מעריך את גודל הסיכון וכך אתה גובה את גובה הפרמיה.
זאב בנימין בגין: אז אני אומר שזה עשרות מונים בהשוואה לרעידות אדמה.
דוד אמסלם: אבל הוא לא אמר שהפרמיה היא גבוהה, הוא טוען שהם לא רוצים.
דוד אמסלם: אבל בסופו של עניין, גם בסיכונים גבוהים חברות הביטוח יודעות היום לכמת את זה לפי רמת הסיכון, ולפי זה היא גוזרת את רמת הפרמיה.
דוד אמסלם: אבל בוא נתקדם, דב.
<דב ליטבינוף: אני חושב שהמצגת תמחיש בדיוק את הנקודות שאנחנו מבקשים.
דוד אמסלם: אני אשאל עוד שאלה קטנה, ואולי לירון תיתן את התשובה.
דוד אמסלם: נניח שמישהו נופל לתוך בולען – את מי הוא תובע, את המועצה או את המדינה?
<דב ליטבינוף: קרה מקרה אמתי.
<דב ליטבינוף: נפל לבולען בחור שהציל את החברה שלו.
<דב ליטבינוף: היא נפלה, והוא הוציא אותה ונפל לתוך הבולען.
<דב ליטבינוף: הוא גם תובע את המדינה, אבל גם תובע את המועצה ואת ראש המועצה.
<דב ליטבינוף: במועצה אזורית מגילות.
דוד אמסלם: זה נמצא עכשיו בהליך משפטי?
דוד אמסלם: והמדינה מתנערת מאחריות, או שהיא גם צד בעניין?
<דב ליטבינוף: אני מניח שהיא צד בעניין, אבל היא מבוטחת ואנחנו לא.
<דב ליטבינוף: וזה יכול להגיע למיליוני שקלים - - -
דוד אמסלם: אני בכוונה שואל את השאלה, ואני אסביר מדוע, כי זו באמת שאלת מפתח.
דוד אמסלם: אם המדינה לא מתנערת ובאה לבית.
דוד אמסלם: דרך אגב, ההליך המשפטי נמצא בראשיתו?
דוד אמסלם: באמצעו?
דוד אמסלם: לקראת סופו?
<דב ליטבינוף: לקראת סופו, לדעתי.
דוד אמסלם: אז אני מניח שהמדינה הגיבה.
דוד אמסלם: היא טענה שהיא לא אשמה, או שהיא טענה שזו תופעת טבע?
<דב ליטבינוף: אני לא יודע, את זה צריך לשאול את ראש המועצה האזורית מגילות.
דוד אמסלם: כי אם זה בסוף מתגלגל על הממשלה, אז כבר פתרנו את הבעיה – נשאיר את זה בתחום הממשלה.
<דוידי מרום: ממש לא, כי מצפה שלם מחזיקה היום שומר על חשבונה כדי שלא ייכנסו למינרל, כי לפי חוות דעת משפטית שהיא קיבלה, אם מחר יקפוץ מישהו מעל הגדר, אז הקיבוץ אשם.
דוד אמסלם: דב, בבקשה תמשיך.
עבדאללה אבו מערוף: יש לי הערת ביניים, וסליחה שאני מתפרץ.
עבדאללה אבו מערוף: נניח שבעיית הביטוח נפתרה – האם נפתרה הבעיה?
<דוידי מרום: לא, כי לא פותרים אותה.
<אתי בירן: לא, זו רק אחת הבעיות.
איתן ברושי: הישיבה תתבזבז ככה.
<דב ליטבינוף: (מקרין מצגת) אנחנו נעשה זום-אין מהלוויין לאזור שלנו.
<דב ליטבינוף: אתם רואים בשקף את ים המלח, אחד מעשרת פלאי תבל.
<דב ליטבינוף: הנה האתגרים הלאומיים שאנחנו מתמודדים אתם: תופעת הבולענים; ניקוז של שיטפונות כתוצאה מירידת המפלס ונחלים שמתחתרים לאחור ותשתיות קורסות; נסיגת מפלס.
<דב ליטבינוף: בתמונה הימנית רואים את מינרל לפני כמה ימים: שלושה קרוואנים ששימשו לטיפולים קוסמטיים קרסו לתוך בולען.
<דב ליטבינוף: בצד שמאל אנחנו רואים תופעה אחרת, שלא קשורה לבולענים, שהיא עליית המפלס בבריכה מספר 5, בריכה תעשייתית.
<דב ליטבינוף: בשקף הבא אפשר לראות מה קורה לים המלח עם השנים – 1972, 1979 ו-2015 – אפשר לראות איך הוא מצטמצם, איך האגן הדרומי הפך להיות אזור תעשייתי, אגן שמשמש בעיקר תעשייה ותיירות, כאשר הם חיים בסינרגיה אחד עם השני ואי אפשר אחד בלי השני.
<דב ליטבינוף: מזל שלא הקימו את בתי המלון על הים האמתי, כי היינו מוצאים את עצמנו היום בלי תיירות.
<דב ליטבינוף: מזל שזה הוקם בסופו של דבר בבריכה 5 ולא באגן הצפוני, כי אז היינו בלי התעשייה הזאת.
<דב ליטבינוף: בשקף הבא אפשר לראות איך זה נראה ב-1967 - - -
ינון מגל: היו מקימים בריכה בדיוק כמו שהקימו פה בריכה.
<דב ליטבינוף: לא, כי צריך מישהו שיתחזק אותה, וזה עלויות של מיליונים לתחזק בריכה.
<דב ליטבינוף: בתי המלון לא היו מסוגלים לממן החזקה של בריכה.
<דב ליטבינוף: בשקף הזה אנחנו רואים את רוחב הים ב-1967, לעומת התייבשות הים ב-2014.
<דב ליטבינוף: אנחנו רואים איך הים נסוג 1.20 מטר בשנה וכתוצאה מכך נוצרו כל התופעות הגאולוגיות והבולענים.
<דב ליטבינוף: בשקף הבא אפשר לראות את הנזקים – חוף עין-גדי לפני, ואיך הוא ירד בערך ב-20 מטר, וכל החוף הזה, שהוא החוף הציבורי היחיד בתחומי הקו הירוק במדינת ישראל, כלומר שלא משלמים עליו כסף, בעצם נסגר, וזאת אחרי שהשקיעו בו כמעט 20 מיליון שקל.
<דב ליטבינוף: היום הוא סגור לחלוטין, ואי אפשר יהיה לשחזר אותו ולהיכנס אליו יותר.
דוד אמסלם: אתה מתכוון שאי אפשר במצב הנוכחי, כן?
דוד אמסלם: אבל אפשר לשקם אותו.
<דב ליטבינוף: לא, אי אפשר.
<דב ליטבינוף: בתמונה משמאל אנחנו רואים את התחתרות הנחלים, את גשר ערוגות שקרס, נשטף בשיטפון שהיה במאי 2001, שהיה אחד השיטפונות הגדולים שהיו.
<דב ליטבינוף: זו גם תופעה של ירידת המפלס, כלומר, זה לא רק בולענים.
<דב ליטבינוף: וגם עם הדברים האלה אנחנו מתמודדים.
<דב ליטבינוף: ב-2009 הושקעו 55 מיליון שקל בגשר חדש, וגם הוא כבר לא שווה היום.
דוד אמסלם: דב, פאוזה קטנה.
דוד אמסלם: בשעה 11:00 אנחנו חייבים לסיים את הדיון, בגלל שמתחילה המליאה.
דוד אמסלם: אז תבינו שאם אנחנו רוצים להגיע לאיזושהי תוצאה, אני צריך חמש דקות לסכם, ולכן אנחנו עוצרים את הדיון ב-10:55.
דוד אמסלם: אז קח את זה בחשבון ותתקדם.
<דב ליטבינוף: בשקף הבא: מתווה לתכנית חירום להצלת ים המלח.
<דב ליטבינוף: אנחנו באנו עם דברים מאוד ברורים.
<דב ליטבינוף: אני מכיר את ההיסטוריה וההחלטות, ואנחנו באנו היום לבקש דברים מאוד ספציפיים וברורים: בלימת ההתדרדרות, נקיטת צעדי חירום מידיים כהכנה לתכנית הצלה מקפת, הכנת תכנית לאומית להצלת ים המלח.
<דב ליטבינוף: אפרופו דבריה של חברת הכנסת, זו הסוגיה הרחבה יותר – הצורך במתווה להצלת ים המלח.
<דב ליטבינוף: זה לא יפתור את נושא הבולענים, אבל ים המלח כנכס לאומי – צריך לעשות איזשהו מתווה להציל אותו.
<דב ליטבינוף: השקף הבא – יעדים: גיבוש מדיניות מערכתית לאומית ובין-לאומית להצלת ים המלח; הכרזת ים המלח כאזור מוכה אסון; החלטות ממשלה מעשיות; חקיקת חירום; תיאום מדיני מידי בין ישראל לירדן; גיוס גורמים אקולוגיים בין-לאומיים - -
זאב בנימין בגין: זה לא קשור לבולענים.
דוד אמסלם: דב, בוא נצטמצם.
דוד אמסלם: קח שתי דקות לסיום.
<דב ליטבינוף: אני מסיים.
<דב ליטבינוף: - - גיוס אחריות ציבורית פוליטית; חשיפה תקשורתית נרחבת; העלאת מודעות ליצירת.
<דב ליטבינוף: .
<דב ליטבינוף: דרכי פעולה: הקמת פורום שרים להצלת ים המלח; קבלת החלטה להכנת תכנית, ובכללה הקצאת משאבים לפעולה; גיוס צוות מקצועי לאומי ובין-לאומי; והכנת תכנית פעולה מקצועית והצגתה לממשלה.
<דב ליטבינוף: יש חברה ממשלתית שעוסקת היום בנושא של האגן הדרומי ובהגנה על עליית המפלס באזור התיירות.
<דב ליטבינוף: החברה הזאת יודעת לפעול בכל ים המלח, והיא צריכה משאבים, היא צריכה כסף.
<דב ליטבינוף: אם יעבירו כסף לחברה, זה יהיה.
<דב ליטבינוף: קיימים 120 מיליון שקל במשרד להגנת הסביבה שהוגדרו לפתרון לנזקים של נסיגת המפלס, אבל הכסף הזה – תבדקו לאן הוא הולך.
<דב ליטבינוף: הוא הולך למקומות אחרים, הוא לא הולך לנזקים.
ינון מגל: לאן הוא הולך?
<דב ליטבינוף: הוא הולך לטיפול במצדה, לטיפול בעין פשחה וכל מיני דברים כאלה, אבל לא לבעיות של ירידת המפלס.
דוד אמסלם: תודה רבה, דב.
דוד אמסלם: אני מבקש לא לדבר כרגע על בעיית הבולענים, לא להתחיל להסביר לנו מה זה בולען וגשרים ושיטפונות וכולי, אני מבקש שמי שמקבל את זכות הדיבור יגדיר מה הבעיה הספציפית שלו מבחינת התוצאה של הבולען.
דוד אמסלם: אם זה ראש מועצה, שיסביר לנו בדיוק, "סגרו לי חוף", וכולי.
דוד אמסלם: לכן אני מקצה עכשיו לכל אחד שלוש דקות ואז עוצר אותו.
דוד אמסלם: אבי שחר, קיבוץ מצפה שלם, בבקשה.
<אבי שחר: אני אעשה את זה בקיצור נמרץ ובדיוק.
<אבי שחר: הקיבוץ מונה כ-200 נפשות, נמצא במקום מבודד – כ-45 ק"מ בין עין-גדי לקיבוצי קליה וצפון ים המלח, ולמעשה הוא שומר על הגזרה המרכזית של צפון ים המלח.
<אבי שחר: הקיבוץ הזה הוא קיבוץ תיירותי.
<אבי שחר: בגלל תוואי השטח שהוא ממוקם בו, אין לקיבוץ שטחים חקלאיים גדולים, ולכן הוא הטיל את כל יהבו על תחום התיירות.
<אבי שחר: אנחנו יושבים לאורך כביש 90, בין מצדה לירושלים, שזה מקום תיירותי מושלם.
<אבי שחר: השקענו סכומים אדירים בחוף מינרל בים המלח במהלך 20 השנים האחרונות.
<אבי שחר: ים המלח הוא אזור קורוזיבי, חסר תשתיות לחלוטין; מים, ביוב, חשמל – הכול צריך להביא, והכול במימון או הון בנקאי, או הון עצמי או מענקי מדינה.
<אבי שחר: חוף מינרל קרס ונסגר ב-1 בינואר 2015, נסגר על ידי מהנדס המועצה, ומאז נפערו בו בולענים נוספים.
<אבי שחר: למעשה זה מוביל לשנים דברים.
<אבי שחר: קודם כול, אבדן השקעה.
<אבי שחר: השקענו מיליונים, יש לנו חובות בבנקים, ואין מקור החזר.
<אבי שחר: דבר שני, אין פרנסה.
<אבי שחר: בחוף הזה עבדו כ-25 איש, חלקם חברים, חלקם תושבים, חלקם מהאזור.
<אבי שחר: זה מקטין את יכולת הקיבוץ להחזיק מעמד; אין מקורות הכנסה ופרנסה חדשים.
דוד אמסלם: פניתם למישהו בנושא?
<אבי שחר: אנחנו כרגע עובדים בעיקר דרך המועצה האזורית, עם החברה לשיקום ים המלח ועם משרד התיירות.
<אבי שחר: קודם כול, צריך להחזיק את נקודת היישוב הזאת.
<אבי שחר: זה שאין הכנסות מתחום התיירות, זה פוגע בנו גם בשותפות בחברת "אהבה", שגם בה זה פוגע, כי זו חברה קוסמטית שנסמכת על שוק התיירות בחלק מרכזי מהמכירות שלה.
<אבי שחר: זאת אומרת שברגע שחוף מינרל, שהוא הבסיס התיירותי שלנו, ירד, הקיבוץ ניגף מכל.
<אבי שחר: ..
<אבי שחר: זה חוף שהושקעו בו עשרות מיליוני שקלים, חוף נפלא.
<אבי שחר: כרגע יש לנו שתי בעיות: אחת, של החזקת היישוב, ושנייה, הסדרים עם בנקים ומוסדות מימון.
<אבי שחר: אז בוא נגיד שאפשר לדחות את הקץ של הסדר החובות, אבל גם צריכים לחיות ממשהו, צריכים לפתח מקורות תעסוקה והכנסה חדשים: או חוף חלופי, או, אם אנחנו רואים שלא ניתן להתמודד עם הבולענים, לעשות קומפלקס תיירותי בצד המערבי של כביש 90, שהוא בטוח מבחינה גאולוגית, ולהביא את המים... אגב, הירדנים קלטו את זה קצת לפנינו.
<אבי שחר: הרי הים מתרחק, ומשרד התיירות יזם רכבת להובלת תיירים – כי בגלל שהחוף אצלנו שטוח, כל 1.30 מטר שיורד יכול להתבטא אצלנו בעשרה מטרים חוף ויותר.
<אבי שחר: לכן הפתרון הוא לעזור להשקיע באתר חלופי, וזה עולה עשרות מיליונים.
דוד אמסלם: תודה, אבי.
דוד אמסלם: אריאל פלר, מועצת מגילות – יש פה מישהו כזה?
<קריאה: הוא מהנדס המועצה, הוא סגר את החוף.
דוד אמסלם: ממצפה שלם, דוידי מרום.
דוד אמסלם: אבי כבר דיבר בשם הקיבוץ, אז לא צריך, נכון?
<דוידי מרום: בוודאי שכן.
<אתי בירן: אני גם ביקשתי.
דוד אמסלם: יש לך מה להוסיף?
<דוידי מרום: אתי היא יושבת-ראש ועד ההנהלה של הקיבוץ – הצד החברתי.
דוד אמסלם: אם אני נותן לאיזה קיבוץ לדבר, אני מבקש שזה יהיה נציג אחד, אנחנו לא עושים פה ישיבה בקיבוץ, יש פה עוד הרבה אנשים.
איתן ברושי: היא חברה, תן לה.
דוד אמסלם: אני, אין לי בעיה, אם היה פה דיון עד 14:00, כולנו היינו מדברים.
דוד אמסלם: אתי, בבקשה, אבל בקצרה.
<אתי בירן: אני רוצה להעלות את הפן החברתי, את הנקודה של הקהילה הקטנה שנמצאת בים המלח כבר 30 שנה.
<אתי בירן: מגיל 18, כשיצאנו מבית הספר, אנחנו שם.
<אתי בירן: זו קהילה שגידלה את ילדיה ורוצה להחזיר אותם היום הביתה, אבל אין למה.
<אתי בירן: הילדים חיים בפחד, נוסעים על כביש 90 כל יום לבית ספר, יודעים שיש בולענים.
<אתי בירן: צריך לפתור את בעיית הפחד שלנו, צריך למצוא לנו דרך להחזיר את האמון למקום שבו אנחנו חיים, לפני שהקיבוץ הזה יתפרק ויתפזר.
דוד אמסלם: איציק מזור, קיבוץ עין-גדי, בבקשה.
<יצחק מזור: שלום.
<יצחק מזור: אני רוצה להגדיר את הנושא בתחושה של אנשים שחיים בתוך אסון אקולוגי, חיים אותו יום-יום ושעה-שעה, ואנחנו עם הבולענים הראשונים כבר משנות ה-80 של המאה הקודמת.
<יצחק מזור: אדבר על נזקים.
<יצחק מזור: קיבוץ עין-גדי מבוסס על תיירות, על תעשייה של מים מינרלים – שמותקפת גם במקום אחר, לא בוועדה הזאת – ועל חקלאות שהוכחדה.
<יצחק מזור: בגל הראשון של הבולענים, שטופל על ידי החלטת הממשלה שהוזכרה כאן, נמחקו לנו 150 דונם תמרים, וממה שנשאר, כרגע חלק גדול נמחק בכביש העוקף לכביש 90, שאם זה הולך להיות נתיב קבוע, יצטרכו להרחיב את זה.
<יצחק מזור: אני רוצה להגיד שבבדיקה השמאית לפני הטיפול בממשלה של אולמרט, אומדן השמאים היה שהאבדן של החוף שנסגר.
<יצחק מזור: ..
<יצחק מזור: נסגר החוף, נסגרה המסעדה, כל מה שהתפרנסנו ממנו שם נגמר, כולל החקלאות, ונשארנו עם מלון בתוך הקיבוץ, אתר המים המינרלים, ואתר המרחצאות שנמצא שישה ק"מ מהקיבוץ, שכבר התרחק בערך 1.5 ק"מ מהים, ורק על זה מוציאים כ-700,000-600,000 שקל בלהסיע את האורחים הלוך-חזור.
<יצחק מזור: אומדן הנזק שנשעה על ידי השמאים אז היה 127 מיליון שקל.
דוד אמסלם: אבדן הכנסות?
<יצחק מזור: כן.
דוד אמסלם: שנתי?
<יצחק מזור: לא שנתי, של 2005 בלבד, ללא החקלאות.
דוד אמסלם: אבל לכמה זמן?
דוד אמסלם: שנה?
דוד אמסלם: שנתיים?
דוד אמסלם: במצטבר?
<יצחק מזור: במצטבר.
<יצחק מזור: אני רק רוצה להגיד שבפעם הקודמת הנושא טופל בוועדת מנכ"לים, בראשות מנכ"ל החקלאות.
<יצחק מזור: אנחנו מבקשים להקים גוף שייקח את הקיבוץ כמשהו שפשוט נמצא בהישרדות שלו כרגע, כי בתנאים הנוכחיים, כמו שאמרה החברה, אין קליטה, אין בנים, אין שום דבר.
דוד אמסלם: אני רוצה להבין, מדובר על חוף עין-גדי, חוף מגילות וחוף מינרל?
דוד אמסלם: אלה החופים שנפגעו?
דוד אמסלם: והחקלאות של עין-גדי.
דוד אמסלם: אני מבקש לשמוע בקצרה את ד"ר גדעון בר, חוקר במכון הגאולוגי.
דוד אמסלם: אני רוצה שתענה לי רק על השאלות הבאות: האם חקרתם את הנושא?
דוד אמסלם: האם גיבשתם מסקנות לטווח ארוך ולטווח קצר, והאם יש תכנית עבודה שאתם יכולים להגיש אותה לביצוע?
דוד אמסלם: אל תספר לי מה התכנית, רק כן ולא.
<גדעון בר: כמו שבני הזכיר, אנחנו עובדים מתוקף שתי החלטות ממשלה שהטילו עלינו את המנדט לנטר ולחקור את תופעת הבולענים.
<גדעון בר: כרגע ההחלטה היא מ-2012, והמשרד להגנת הסביבה הוא הגורם שמרכז את הפרויקט, כאשר יש ועדת היגוי לפרויקט ואנחנו מדווחים לוועדת ההיגוי.
<גדעון בר: המנדט שלנו, במילים האלה, הוא: לנטר ולחקור את תופעת הבולענים.
<גדעון בר: חלק מהמחקר שאנחנו עושים נוגע להתרעה מפני בולענים, כלומר, זיהוי מוקדם של הבולענים, וגם למיפוי של הבולענים, כלומר, הכנת מפות סיכונים ומפות היתכנות.
<גדעון בר: המכון הגאולוגיה מעדכן את המפות האלה אחת לשנתיים או שלוש, ואני חילקתי פה דוגמה למפות האלה.
<גדעון בר: המפות האלה הן למעשה בסיס הנתונים שלפיו ועדות התכנון, המועצה או כל מי שצריך, יכול לדעת איפה אזור אדום, אזור ירוק ואזור צהוב, כאשר אזור צהוב זה אזור הבולענים, האזור הירוק זה אזור שהוא בספק לבולענים, והאזור האדום הוא אזור שיש בכולו סכנה לבולענים.
דוד אמסלם: הבנתי, אבל אתה לא ענית לי על השאלה.
דוד אמסלם: אני שואל האם בצ'רטר שלכם אתם רק אמורים לספר לנו שיש בולענים, או שאתה גם אמור לייצר את התכנית לפתרון בטווח הקצר?
<גדעון בר: אנחנו לא מייצרים תכנית לפתרון - - -
דוד אמסלם: לא פתרון.
דוד אמסלם: זאת אומרת שהצ'רטר שלכם זה לנטר ולספר איפה יש בולענים היום ואיפה יהיו בעתיד.
<גדעון בר: איפה יהיו בעתיד הקרוב והרחוק.
<גדעון בר: בנוסף, אנחנו כן נותנים עצות לכל הגופים שעובדים בשטח, כולל נתיבי ישראל, מפעלי ים המלח, מועצות - - -
דוד אמסלם: עצות זה תמיד טוב.
דוד אמסלם: דניאל שמעון, מנכ"ל החברה להגנת ים המלח, בבקשה.
דוד אמסלם: בקצרה.
<שמעון דניאל: מה שתיאר גידי הוא נכון – האחריות שלהם מתמקדת במה שהוא אמר, והם עושים עבודה נהדרת.
<שמעון דניאל: הנושא השני מתייחס למה שדב אמר, הסוגיה הביטוחית.
<שמעון דניאל: אין לה פתרון.
דוד אמסלם: רשמתי לפניי.
<שמעון דניאל: הנדבך השלישי שעליו אתה מתמקד הוא לייצר כלים הנדסיים, כלים תכנוניים, כלים לתפקוד – מה עכשיו עושה מהנדס המועצה, מה עושה ראש המועצה, איך מתכננים שם, איך מטפלים במבנה שנפגע מבולען, איך ניגשים לתכנון באזור שאולי בסבירות נמוכה יהיו בו בולענים אבל כן חושבים לפתח.
<שמעון דניאל: השאלה הזאת, שהיא שאלה כבדה שצריך וניתן לטפל בה, לא מטופלת.
דוד אמסלם: תתמקד בחברה להגנת ים המלח.
<שמעון דניאל: החברה להגנת ים המלח קיבלה את המנדט לעסוק בזה.
דוד אמסלם: ממי?
<שמעון דניאל: מהממשלה?
דוד אמסלם: הממשלה מבחינתי זה דבר אמורפי.
דוד אמסלם: מי?
דוד אמסלם: שם פרטי.
<שמעון דניאל: הייתה החלטת ממשלה שאמרה שהחברה יכולה לעסוק בזה.
<שמעון דניאל: החלטת הממשלה.
<שמעון דניאל: אלא מה?
<שמעון דניאל: היא התנתה את זה שיבקשו את זה ממנה.
דוד אמסלם: אבל לא ביקשו.
<שמעון דניאל: עד היום לא - - -
דוד אמסלם: אז עד היום לא עשיתם כלום.
<שמעון דניאל: כי לא ביקשו מאתנו.
דוד אמסלם: בסדר, אני לא מאשים אותך.
<שמעון דניאל: אבל צריך להדגיש פה משהו.
<שמעון דניאל: יש את ועדת המנכ"לים, שלושת המנכ"לים, שהיא ועדת בין-משרדית שעוסקת בעניין הזה מכוח החלטת הממשלה ב-2012 - - -
דוד אמסלם: איזה מנכ"לים?
<שמעון דניאל: מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, מנכ"ל משרד התיירות, וחברים בה משרד האוצר, החשב הכללי ואגף תקציבים - - -
דוד אמסלם: ספר לי מי אלה שלושת המנכ"לים.
<שמעון דניאל: לא, אלה שני מנכ"לים.
<שמעון דניאל: אני אומר עוד פעם שהיא קיבלה החלטה – למרות שהיו מחלוקות על התקציב – לקדם תכנית עבודה כדי להגיע למטרה של יצירת הכלים.
<שמעון דניאל: המשימה הזאת הוטלה על החברה שלי לפני כחצי שנה, אנחנו מתקדמים, ועד סוף השנה נעשה את זה, וגם תוקצבנו לזה.
<שמעון דניאל: אבל זה כלום, זה רק להכין תכנית עבודה.
דוד אמסלם: תחזור על מה שאמרת.
דוד אמסלם: מה בעצם ביקשו ממך לפני חצי שנה?
<שמעון דניאל: להכין תכנית עבודה שאם יעשו אותה, אם תתוקצב - - -
דוד אמסלם: תכנית עבודה על בסיס מה?
דוד אמסלם: הנדסית?
<שמעון דניאל: לא, לא, זה בדיוק העניין.
<שמעון דניאל: זו תכנית עבודה שתגיד מה צריך לעשות כדי לקבל - - -
דוד אמסלם: זאת אומרת, אמרו לך שעוד מעט יתנו לך תכנית מה לעשות, ותתכונן עם עצמך?
דוד אמסלם: זה מה שאמרו לך?
<שמעון דניאל: משהו כזה.
<שמעון דניאל: והיא תוקצבה.
דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את אלמוג רם, מהמשרד להגנת הסביבה.
דוד אמסלם: אתה האיש הכי בכיר כאן מבחינת איכות הסביבה?
<רם אלמוג: כן.
דוד אמסלם: מה התפקיד שלך?