GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<פאדי רשאד: מה שאני כן יכול להגיד לכם, שקודם כול יש את תקנות התחבורה, שלצערי לא קיבלו תוקף.
<פאדי רשאד: בתוכניות שלנו לגבי הנגישות, בתוספת השנייה חלק ח' וחלק ח'(1), שם אנחנו מפנים גם לתקן, אנחנו גם מקצים חניות לנכים לפי מספר החניות וגם בתקן החדש – עכשיו נדון תקן חדש לחניות – לא ניתנה סמכות לוועדה המקומית להפחית ממספר חניות הנכים.
<פאדי רשאד: כן ניתן להם "לשחק" בחניות באופן כללי אבל לא בחניות נכים.
<פאדי רשאד: ברגע שאתה מחנה את הרכב – אנחנו קובעים גם את מינימום רוחב רצועת ההליכה, שגם החניה לא תפריע לאלה שהולכים, וגם איך אתה תעלה למדרכה, המרחק של המדרכה, וגם איך אתה תגיע לבניין.
<פאדי רשאד: אנחנו מתייחסים גם ללקויי ראייה, שיגיעו בצורה הכי בטוחה בדרך נקייה ממכשולים.
<פאדי רשאד: אני אומר לך בתור מי שעסק בזה בפרקטיקה, אלה בהחלט תקנות טובות מאוד שנותנות מענה לכל האדריכלים.
<פאדי רשאד: הם יכולים לפתוח את התקנות ולקרוא אותן.
<פאדי רשאד: כך שאדם עם לקות ראייה, שהיא לקות חמורה מאוד, יוכל להגיע בבטחה לפתח הבניין ומפתח הבניין יוכל גם להתנייד.
<פאדי רשאד: לדעתי יש לנו תקנות טובות מאוד.
<פאדי רשאד: לגבי התחבורה – יש לנו תקנות שלא אושרו.
<פאדי רשאד: מעבר לזה, איך אתה מתכנן רצועות שלמות של דרכים – אני לא יודע למה זה לא עובר למינהל התכנון אבל אני מניח שזה בטיפולו של משרד התחבורה.
<שרה פרידמן: אדוני היושב-ראש, ביקשת מידע מהשטח.
<שרה פרידמן: כל מה שנאמר פה מנותק לחלוטין מן המציאות.
<שרה פרידמן: האם אפשר לקבל זכות דיבור במסגרת ה-Blind day?
דוד אמסלם: אני רק רוצה לשמוע את משרד התחבורה ואחרי כן נעבור אליכם.
דוד אמסלם: משרד הרווחה, בבקשה.
<מירי מאיר-שטטמן: תודה רבה על זכות הדיבור.
<מירי מאיר-שטטמן: באמת זה יום חג לנו בשירות לעיוור, שאנחנו נמצאים פה במסגרת ה-Blind day.
<מירי מאיר-שטטמן: במסגרת השירות לעיוור במשרד הרווחה מוכרים כ-25,000 אנשים נושאי תעודת עיוור.
<מירי מאיר-שטטמן: אתייחס לנקודה שעליה שאלת, לגבי חניות נכים בהקשר של אדם עיוור, אדם עם עיוורון, אם אנחנו רוצים לדבר במונחים המדויקים יותר ומכבדים, וכן לגבי הסרת מכשולים במרחב הציבורי.
<מירי מאיר-שטטמן: אחד משירותי הליבה של השירות לעיוור במשרד הרווחה נקרא "הדרכה שיקומית".
<מירי מאיר-שטטמן: נושא חשוב ש"הדרכה שיקומית" עוסק בו, עם תקציב שתמיד אנחנו צריכים בו עוד, הוא נושא התמצאות וניידות לאדם עם עיוורון/ לקויי ראייה.
<מירי מאיר-שטטמן: יש אנשים מומחים בתחום שעובדים עם האדם על מנת שישיג כמה שיותר עצמאות.
<מירי מאיר-שטטמן: אקשור את זה לנקודות שעליהן שאלת.
<מירי מאיר-שטטמן: אם אנחנו מדברים על חניה, בוודאי כפי שכל אחד מאתנו חונה ליד הבית שלו ועצמאי לעלות אחר-כך לבית, אנחנו לא נשֹים את האנשים עם עיוורון על ההגה, זה לא הרעיון, אבל אם בן המשפחה יוריד אותם במקום קבוע הם יהיו עצמאיים לעלות לביתם, אם יחזרו עם הקניות הם יוכלו לעשות את זה ולא יזדקקו לחנות לא במקום שהם רגילים ואז להזדקק עוד פעם לעזרה: "איך אני הולך מפה כי זו לא הנקודה שאני עבדתי עליה ואני רגיל עליה".
<מירי מאיר-שטטמן: "הדרכה שיקומית" עובדת איתם על מסלולים כמה שיותר קבועים בחייהם – תמיד יש גם הפתעות – ואז הם באמת כמה שפחות תלויים.
<מירי מאיר-שטטמן: זה לגבי נושא החניות.
<מירי מאיר-שטטמן: ואותו דבר כמובן גם בנושא המכשולים.
<מירי מאיר-שטטמן: מורה שיקומית עושה לילות כימים, בגשם ובשרב, בחורף, סתיו, קיץ ואביב במסלולים לעבודה, לקופת-החולים, לכל מקום שהוא בשגרת היום של האדם.
<מירי מאיר-שטטמן: ככל שיהיו פחות מכשולים הוא יהיה יותר עצמאי ויהיו לו פחות הפתעות.
<מירי מאיר-שטטמן: היא יכולה לעשות אתו את ההדרכה הזאת ואז פתאום ישימו איזה מכשול וגמרנו, כל ההדרכה שהיא עבדה אתו במשך שעות, שהשקענו כולנו מכל כיוון אפשרי, ירדה לטמיון.
<מירי מאיר-שטטמן: היה לי חשוב להביא את הדברים.
<מירי מאיר-שטטמן: הם לא נוגעים לנושא התכנוני שעליו דיברתם קודם אבל הם מסבירים יותר את המהות, למה אנחנו זקוקים לזה.
<מירי מאיר-שטטמן: תודה.
<שרי עילם: אני מבקשת להמשיך את דבריה.
<שרי עילם: אני חייבת ללכת כי קבעתי עם תומר רוזנר.
<שרי עילם: אני מעמותת "עלה".
<שרי עילם: אני מפעילה תחנת מידע לאנשים שמאבדים את הראייה בבית-חולים מאיר.
<שרי עילם: אני אמא לשלושה ילדים ואני לקוית ראייה בעצמי, בעלת תעודת עיוור.
<שרי עילם: אני רוצה להגיד לכם גם כמי שמייצגת את העיוורים באופן כללי בתחנות המידע וגם כאמא לילדים, שאני צריכה להיות גם בשבילם, אני מתמודדת עם המון-המון קשיים שקשורים לחניה ליד הבית ולמכשולים.
<שרי עילם: ככל שעובר הזמן הדרכים נהיות יותר קשות, יותר רחובות נצבעים באדום-לבן ואין לנו היכן לחנות.
<שרי עילם: התלות שלי בבעלי מתחילה אפילו ממש לקומם אותי כי אני רוצה את העצמאות שלי.
<שרי עילם: לעניין מורות שיקומיות, שבעצם נותנות לנו כלים, כל פעם מרעיפים עלינו עוד ועוד ועוד קשיים והנושא מתחיל להיות מורכב יותר, סבוך יותר.
<שרי עילם: שוב, אני מנסה להיות כמה שיותר עצמאית.
<שרי עילם: לא פעם נפלתי ברחוב כי נתקלתי ב"פטריות" כי הן בצבעים שקשה לראות אותם בחלל.
<שרי עילם: אני, כמי שנראית כאילו עצמאית, פעמים רבות מוצאת את עצמי נופלת בגלל דברים כאלה.
<שרי עילם: אז עם כל הכבוד לתכנון, לארגון, אני רוצה שתבינו מהבטן מה זה אומר לגבינו.
<שרי עילם: כמי שרוצה להיות עצמאית, ללכת לעבודה ולחזור מהעבודה, אני לא רוצה את התלות בבעלי.
<שרי עילם: אני רוצה שבעלי יזכור שאני עצמאית ושהוא יוכל להתפנות לדברים אחרים ולא יצטרך לתת לי את הכלים כדי שאוכל לשמור על העצמאות שלי.
<שרי עילם: אני רוצה להיות עצמאית ואני רוצה שיתנו לי את הזכות להיות עצמאית בבית שלי, במרחב האישי שלי ובאזור העבודה שלי.
<שרי עילם: גם כך קשה לנו למצוא עבודה וגם כך קשה לנו להתנייד אז בואו ותנסו כמה שיותר להקל עלינו.
<שרי עילם: כשאתם חושבים על כל הדברים האלה אני רוצה שתזכרו אותנו, האנשים שמתמודדים ביום-יום גם כהורים לילדים וגם כאנשים עובדים.
<שרי עילם: אנחנו מדברים על זה ממקום של חוזק ולא ממקום של חולשה.
<שרי עילם: מאוד-מאוד אודה לכם אם תתמקדו, שנשיג איזה דבר שיאפשר לנו להיות כמה שיותר עצמאיים.
<שרי עילם: תודה רבה.
דוד אמסלם: תודה על הדברים המרגשים.
דוד אמסלם: דרך אגב, הדיון הוא בשביל זה בדיוק.
<שרי עילם: אני יודעת.
דוד אמסלם: לפני שאני פותח את הדיון, אני רוצה לשמוע 3 דקות את משרד התחבורה ואחרי כן נעבור למוזמנים האחרים.
<פאדי רשאד: אני מבקש להשלים משפט.
<פאדי רשאד: צריך להדגיש גם שאנחנו עובדים מתוקף חוק.
<פאדי רשאד: חוק התכנון והבנייה עבר רפורמה בשנה שעברה וקיבל תוקף, תיקון מספר 101.
<פאדי רשאד: יש הליכים שנקבעו בחוק, למשל כל הנושא של הקמת תשתיות.
<פאדי רשאד: לא כל התשתיות של דרכים.
<פאדי רשאד: יש תנאים, לדוגמה תשתית דרך – יש כל מיני קריטריונים.
<פאדי רשאד: לא כל הדרכים יהיו פטורות מהיתר.
<פאדי רשאד: לדוגמה, דרכים שתוכננו לפי תוכנית מתאר מפורטת, תוכנית מתאר שניתן לגזור ממנה הוראות מפורטות.
<פאדי רשאד: אנחנו מדברים על תשתיות ענקיות כמו כבישים.
<פאדי רשאד: חלק מן הדברים בחוק נוגעים לדרכים ולמתקני דרכים – אני לא רוצה להיכנס למונחים הספציפיים כי אני לא זוכר אותם בדיוק – שהחוק מאפשר את הביצוע שלהם במסגרת של הרשאה.
<פאדי רשאד: חלק מן ההרשאות יעברו לביקורת של מכוני בקרה שצריכים לקום בשנה הבאה.
<פאדי רשאד: אם הכול יסתדר יהיו לנו מכוני בקרה שגם יבקרו את הבקשות להיתר.
<שמואל חיימוביץ': גם את הנגישות?
<פאדי רשאד: אני חושב שגם את הנגישות.
דוד אמסלם: בקשות היתר של מי?
דוד אמסלם: שמוגשות לרשויות המקומיות?
<פאדי רשאד: כן, בדיוק.
<פאדי רשאד: כל בקשה להיתר שמוגשת לרשות המקומיות, קודם כול ההליך יהיה מקוון באינטרנט לטובת הציבור.
<פאדי רשאד: זה יהיה One stop shop: אתה מגיש את הבקשה להיתר, בתוך 45 ימים הוועדה המקומית צריכה לאשר לך שהבקשה בסדר, אתה מתקשר עם מכון בקרה – אימצנו את השיטה הבריטית בנושא הזה – ואז מכון הבקרה צריך במסגרת זמן מוגדר לבקר.
דוד אמסלם: אני חושב שזה חשוב.
דוד אמסלם: עוד מעט בסיכום אגיד לך שאתם גם צריכים לתת הנחיות לתכנון.
דוד אמסלם: אתה מבקר את ההנחיות שלך, אתה לא מבקר סתם.
<פאדי רשאד: אבל, כבוד היושב-ראש, לגבי דרכים החוק נותן מסלול של הרשאה וזה מסלול שהוא לא בדיוק כמו המסלול הרגיל של בקשה להיתר.
<פאדי רשאד: כך קובע החוק.
דוד אמסלם: משרד התחבורה, בבקשה.
<מריה כהן-אתגר: קודם כול, אנחנו עובדים במשותף וכל המערכת משולבת.
<מריה כהן-אתגר: כפי שאנחנו משתתפים בקביעת תקנות נגישות דרכים ביחד עם משרד המשפטים וביחד עם משרד הפנים, ושר הפנים הוא שחותם על התקנות האלה, אנחנו ממשיכים את אותה הדרך בקביעת הנחיות לתכנון, כל מה שקשור לדרכים מכיוון שכל מה שקורה בדרך הוא הסדרי תנועה.
<מריה כהן-אתגר: במסגרת הזאת המפקח הארצי על התעבורה למעשה קובע את כל ההנחיות שקשורות להסדרי תנועה בדרכים.
<מריה כהן-אתגר: שוב, אני לא יודעת למה זה במשרד כזה או אחר, זה פחות מעניין אותנו, אבל המערכת משלימה אחת את השנייה.
<מריה כהן-אתגר: תקנות הנגישות ייקבעו שם ואנחנו מאמצים את תקנות הנגישות; התקינה נקבעת במכון התקנים ואנחנו שותפים גם שם ואנחנו מאמצים את זה אצלנו בהנחיות לתכנון.
<מריה כהן-אתגר: לכן אנחנו נותנים את התמונה הכללית והיא משותפת בין כל המשרדים.
<מריה כהן-אתגר: אני לא יודעת היסטורית למה זה נכנס למשרד כזה או אחר אבל חשוב שיש את התמונה הכללית.
<מריה כהן-אתגר: כפי שאמרתי, המפקח על התעבורה קבע את ההנחיות לתכנון רחובות בערים.
<מריה כהן-אתגר: בין היתר, יש שם פרק שעוסק בתנועת הולכי רגל, בספר נפרד שעוסק בקביעת מידות וכללים לגבי רוחב רצועת ההליכה וחצייה של הולכי רגל.
<מריה כהן-אתגר: יש ספר נוסף שעוסק במיקום עצמים בדרך, שהתפרסם בדצמבר 2014 בהנחיות חדשות.
דוד אמסלם: סליחה, אני חייב לצאת ל-5 דקות.
דוד אמסלם: תחליף אותי חברת הכנסת רחל עזריה.
דוד אמסלם: אני כבר חוזר.
<מריה כהן-אתגר: אלה הנחיות מדצמבר 2014 והן קובעות את הכללים למיקום עצמים בדרך, ברחובות הערים.
<מריה כהן-אתגר: אלה פחות או יותר המסגרות שרשויות התמרור המקומיות אמורות לעבוד לפיהן.
רחל עזריה: לגבי התקצוב, האם יש הבדל בין התקצוב של הכבישים לבין התקצוב של המדרכות?
<מריה כהן-אתגר: לא, זה אותו פרויקט, זה אף פעם לא בא בנפרד.
רחל עזריה: בבנייה.
רחל עזריה: אבל מה קורה בריבוד?
<מריה כהן-אתגר: זה מקשה אחת.
<מריה כהן-אתגר: זה לא יכול להיות בנפרד.
<מריה כהן-אתגר: זה חלוקה של אותו מרחב.
רחל עזריה: אבל זה בהקמת שכונה חדשה.
<מריה כהן-אתגר: התקצוב שלנו הוא חלק בהקמת פרויקטים חדשים וחלק בשדרוג של רחובות קיימים.
רחל עזריה: ובשדרוג רחובות קיימים האם התקצוב למדרכה מלא?
<מריה כהן-אתגר: הוא לא מלא.
רחל עזריה: לא מלא, אבל היחס של המאצ'ינג מול הרשות המקומית, האם זה אותו דבר למדרכה ולכביש?
<מריה כהן-אתגר: זה לא משנה, זה אותו פרויקט.
<מריה כהן-אתגר: זה לא מחולק בין מדרכה לכביש.
רחל עזריה: אני מכירה שזה חלק מהבעיה.
<מריה כהן-אתגר: לא ניתן לחלק את זה.
רחל עזריה: אני לא יודעת אם ניתן או לא, אבל אני יודעת שבסופו של דבר, אני זוכרת את זה מעיריית ירושלים, שאני כל הזמן דחפתי לשיפוץ של מדרכות אבל כל הזמן אמרו שהתקציב שמגיע ממשרד התחבורה הוא בעצם לכבישים.
<מריה כהן-אתגר: זה ממש לא נכון, הטעו אותך.
<מריה כהן-אתגר: מה שמגיע ממשרד התחבורה מיועד לרחוב, לדרך.
<מריה כהן-אתגר: דרך זה כל רוחב הדרך.
<מריה כהן-אתגר: זה לא יכול להיות מחולק למעבר חצייה ספציפי או למשהו אחר, זה תמיד לרחוב בכללותו.
רחל עזריה: זה שיפוץ מלא של המדרכה?
<מריה כהן-אתגר: אני לא יודעת, מה שנקבע בפרויקט.
רחל עזריה: אם יש דרך אז זה כולל באופן מלא את המדרכה על כל הצרכים של המדרכה?
<מריה כהן-אתגר: כן.
רחל עזריה: מופיע אצלכם בצורה ברורה שזה אמור לכלול גם את המדרכה?
<מריה כהן-אתגר: התקצוב?
רחל עזריה: האם הרשויות המקומיות יכולות לעשות אבחנה בין שיפוץ של כביש לבין שיפוץ של מדרכה?
<מריה כהן-אתגר: זה נשמע לי מוזר מאוד כי זה תהליך, זה לא אפשרי פשוט.
<שמואל חיימוביץ': השאלה היא האם יש תקצוב רק למדרכות.
<מריה כהן-אתגר: אין תקצוב רק למדרכות, אין דבר כזה.
<שמואל חיימוביץ': זאת הבעיה.
<קריאה: זה אילוץ תכנוני.
רחל עזריה: אין פה אילוץ תכנוני.
רחל עזריה: זה שאלה של סדרי עדיפות.
רחל עזריה: אם אנחנו מגדירים שאנחנו רוצים שיהיו מדרכות רחבות ושאנשים יוכלו ללכת ברחוב, לא משנה באיזו סיטואציה הם נמצאים, עם עגלת ילדים או על כיסא גלגלים או אנשים עם עיוורון, אם אנחנו מגדירים שזו המטרה אז אנחנו צריכים לוודא שיהיה תקציב.
רחל עזריה: אדוני ממשרד המשפטים, אתה צודק, זה בעצם אומר שלא יכול להיות שזה רק מודבק לתקצוב של שיפוץ כביש אלא אנחנו בעצם צריכים- - -
<מריה כהן-אתגר: אולי לא הסברתי את עצמי נכון.
<מריה כהן-אתגר: רוחב הדרך מתחלק בין כביש ומדרכה ועוד כל מיני אלמנטים.
<מריה כהן-אתגר: אם אנחנו מרחיבים את המדרכה אנחנו מצרים את הכביש.
רחל עזריה: אני כבר לא מדברת על הרחבת מדרכה.
רחל עזריה: אני מדברת על שיפוץ מדרכה.
רחל עזריה: האם יש תקציב לשיפוץ מדרכה?
<מריה כהן-אתגר: זה עדיין יהיה כפרויקט של הסדר תנועה, של שדרוג רחוב.
רחל עזריה: אבל אז את אומרת שזה תמיד מגיע כיחידה אחת וזה לא יכול להופיע כשיפוץ מדרכה.
<מריה כהן-אתגר: אנחנו מתקצבים הסדר תנועה כולל.
רחל עזריה: אבל יש צרכים אחרים.
רחל עזריה: כלומר, זה לא תנועה.
<מריה כהן-אתגר: נכון להיום זה לא נעשה כך.
<מריה כהן-אתגר: אני רוצה להתייחס לתִמרור חניה, אם סיימנו לגבי הנגישות.
<מריה כהן-אתגר: בלוח התמרורים שינינו את ההגדרה של תמרור החניה לנכה.
<מריה כהן-אתגר: לוח התמרורים קובע היום שכל סוגי התווים למעשה יכולים לחנות במקומות המיועדים לחניית נכים ואפשר להשתמש בתמרור הזה ולקבוע את החניות.
<מריה כהן-אתגר: לעיוורים יש תו חניה שונה, לא התו הכחול.
<מריה כהן-אתגר: הרחבנו את זה והיום גם לתווים האלה אפשר לקבוע את החניה על-ידי התמרור.
<מיכאל בן הרוש: היום זה השתנה?
<מיכאל בן הרוש: כבר שיניתם את זה?
<מריה כהן-אתגר: זה קיים כבר משנת 2010.
רחל עזריה: יש הקצאה מחייבת ליד מקום המגורים?
<מריה כהן-אתגר: זה לפי חוק התכנון והבנייה, קובעים באופן כללי בחניות ציבוריות אחוזי חניה לנכים.
<מריה כהן-אתגר: ההנחיות של המפקח הארצי על התעבורה מציינות וקובעות שבמסגרת התמרור הזה מלוח התמרורים ניתן לקבוע גם ליד מקום עבודה ומקום מגורים.
רחל עזריה: כמה רשויות מקומיות פועלות לפי הניתן לקבוע, במסגרת ההמלצה?
<מריה כהן-אתגר: זה במסגרת סמכות של הרשות המקומית.
רחל עזריה: את יודעת לתת לנו איזה מיפוי?
רחל עזריה: את לא יודעת.
<מריה כהן-אתגר: הסמכויות נמצאות בידיים של רשויות התמרור המקומיות.
<מריה כהן-אתגר: התוכניות האלה לא מגיעות אלינו.
<מריה כהן-אתגר: זה אישור של הרשות המקומית.
<שמואל חיימוביץ': אין פה נציגות של מרכז השלטון המקומי.
רחל עזריה: אני רוצה לתת את זכות הדיבור לד"ר שרה פרידמן.
<שרה פרידמן: אני מקווה שיעבירו את הדברים ליושב-ראש.
רחל עזריה: הכול יועבר.
<שרה פרידמן: שמי ד"ר שרה פרידמן.
<שרה פרידמן: אני עיוורת.
<שרה פרידמן: אני הולכת בעזרת מקל, כפי שאתם רואים.
<שרה פרידמן: אין לי מכונית, אין לי מקום חניה.
<שרה פרידמן: אני רוצה להתמקד בדבר מאוד-מאוד ספציפי שלא צריך בשבילו שום תקנות ושום תיקונים ושום חוקים – המכוניות שחונות על המדרכה.
<שרה פרידמן: זה לא עצמים מעורפלים שנפלו מאיזשהו מקום.
<שרה פרידמן: זה מכוניות שלא צריכות לחנות על המדרכה.
<שרה פרידמן: התופעה של מכוניות על המדרכה ומדרכות שהפכו למגרש חניה היא תופעה שקיימת בכל הארץ.
<שרה פרידמן: אני מתמקדת עכשיו בירושלים כי אני גרה בירושלים.
<שרה פרידמן: לא עוזר לפנות לאף אחד.
<שרה פרידמן: התשובה שמקבלים היא: "גברת, אין מפגע כי אין אכיפה".
<שרה פרידמן: אני אומרת: "רגע, אין מפגע או אין אכיפה?
<שרה פרידמן: " חושבים שלא הבנתי.
<שרה פרידמן: "גברת, גברת, לא הבנת, אסביר לך, אין מפגע כי אין אכיפה".
<שרה פרידמן: אני מדברת על שורות של מכוניות שחונות בארבעה גלגלים על המדרכה באופן קבוע.
<שמואל חיימוביץ': בניגוד לחוק.
<שרה פרידמן: בוודאי זה בניגוד לחוק ולכן אני אומרת שלא צריך שום חוק.
<שרה פרידמן: צריך אכיפה.
<שרה פרידמן: הפתרון נמצא בין האוזניים שלכם.
<שרה פרידמן: זה עניין של תרבות, של מודעות ושל סדר עדיפויות.
<שרה פרידמן: לפני שמחליטים באיזו רצועה במדרכה ישימו ספסל ובאיזו ישימו עציץ, החלק של המדרכה שצריך להיות להליכה אינו פנוי, הוא מגרש חניה.
<שרה פרידמן: העיריות החליטו לספק חניה בחינם לתושבים, שזה יפה מאוד מצדן, אבל זו חניה לא חוקית.
<שרה פרידמן: בלתי אפשרי ללכת.
<שרה פרידמן: זה הזוי וציני שמתמקדים בהנגשת מבני ציבור ואפילו בהנגשת צמתים.
<שרה פרידמן: אני נעזרת באיתותי השמע האלה בצמתים, זה דבר מבורך, זאת הנגשה.
<שרה פרידמן: מדרכה שאפשר ללכת עליה זה לא הנגשה.
<שרה פרידמן: מדובר בהזנחת תשתית בסיסית ולא צריך בשביל זה שום חוק.
<שרה פרידמן: אם ברחביה אפשר לצבוע בכחול-לבן גם באזורים אחרים אפשר לצבוע בכחול-לבן.
<שרה פרידמן: יש פתרונות זולים וקיימים שאפשר להרחיב ויש גם פתרונות חדשים, למשל העמקת מגרשי חניה שכונתיים פתוחים לחניון תת-קרקעי.
<שרה פרידמן: יש לנו עוד פתרונות.
<שרה פרידמן: הגישה צריכה להיות גישת ארגז כלים.
<שרה פרידמן: אין פתרון אחד שמתאים לכל מקום ומקום, אבל צריך שורה של פתרונות, אחד יתאים לפה, אחד יתאים לשם.
<שרה פרידמן: אין שום צוות מקצועי שמנהל את הבעיה הזאת.
<שרה פרידמן: אין תוכנית.
<שרה פרידמן: אף אחד לא דואג להוריד את המכוניות מן המדרכה.
<שרה פרידמן: אני מדברת עכשיו כמובן על שטח שהוא כבר בנוי ולא על תכנון חדש ולא על בניינים, רק על המכוניות שחונות על המדרכה.
<שרה פרידמן: לפני שמדברים על סובלנות לאחר צריך לדבר על "לפני עיוור לא תיתן מכשול" במובן הפיזי ביותר.
<שרה פרידמן: כבר אמרו פה, ואין טעם להדגיש את זה, זה מובן מאליו, המדרכות שייכות לכל הולכי הרגל, אימהות ואבות וילדים וקשישים ונכים שמשתמשים בכיסא גלגלים ועיוורים שהולכים עם מקל, ובקיצור, הפלא ופלא, כולם.
<שרה פרידמן: לא צריך בשביל זה חוקים חדשים.
<שרה פרידמן: לא צריך לדבר על נגישות כי זה פירוט.
<שרה פרידמן: נפגשתי עם סגן ראש עיריית ירושלים.
<שרה פרידמן: ביקשתי להיפגש אתך וקיבלתי את תמיר ניר שהחליף אותך.
<שרה פרידמן: הוא גילה המון רגישות אבל סדר העדיפות הוא למכוניות.
<שרה פרידמן: העירייה אינה מחויבת לספק חניה חינם אבל צריך לשנות את סדר העדיפות.
<שרה פרידמן: בעלי המכוניות יצטרכו הם לבוא בתלונות ולהגיד שלהם אין מקום חניה ואז העירייה תמצא פתרון, כפי שפתרו בערים אחרות.
<שרה פרידמן: יש לנו – לי ולתושבים שאני נפגשת איתם – שורה מעשית מאוד של פתרונות מעשיים אך אין למי להגיש אותם.
רחל עזריה: תודה רבה, ד"ר שרה פרידמן.
רחל עזריה: אני רוצה להפנות את העניין קודם כול למשרד התחבורה.
רחל עזריה: כשדיברנו על רוחב המדרכה, האם זו מדרכה שאמורה להיות פנויה?
רחל עזריה: איפה העניין של חניה על המדרכה נכנס בתוך ההקשר הזה?
<מריה כהן-אתגר: קודם כול, תקנות התעבורה מגדירות מה זה מדרכה ואוסרות על כולם לעלות עם רכב על המדרכה.
<שמואל חיימוביץ': גם לא עם קטנוע.
<שרה פרידמן: זה פשוט הזוי לשמוע את הדברים האלה.
<שרה פרידמן: את גרה רחוב אחד ממני.
<שרה פרידמן: מכוניות חונות בארבעה גלגלים על המדרכה.
<שמואל חיימוביץ': זה עניין של אכיפה, של הפיקוח העירוני ושל המשטרה.
<שמואל חיימוביץ': בלי שתהיה אכיפה זה לא יעבוד.
<שרה פרידמן: אין אכיפה, זאת התשובה.
<שרה פרידמן: חוזרים אליי בטלפון ואומרים: "אין אכיפה".
<שמואל חיימוביץ': התשובות לזה הן משטרת ישראל והפיקוח העירוני.
<מריה כהן-אתגר: אסור לחנות על המדרכה ואסור לעלות עם רכב על המדרכה לפי תקנות התעבורה.
<שמואל חיימוביץ': גם לא לדו-גלגלי.
<מריה כהן-אתגר: אם יש חניה מוסדרת על המדרכה, לפי ההנחיות של המפקח הארצי על התעבורה חייב להישאר מעבר להולכי רגל, רצועת ההליכה, כנדרש.
<מריה כהן-אתגר: דרך אגב, זה מוגן.
<מריה כהן-אתגר: אמור להיות תמרור במקום כזה ואמור להיות מסומן במדויק איפה הרכב אמור לחנות.
<מריה כהן-אתגר: בעניין האכיפה – קודם כול, האחריות על האכיפה היא בידי משטרת ישראל.
<מריה כהן-אתגר: בתקנות התעבורה ספציפית לנושא חניה נתנו את הסמכות הזאת לפקחים עירוניים של הרשויות המקומיות.
<מריה כהן-אתגר: זה שכאשר את מתקשרת למוקד העירוני עונים לך שאין אכיפה, זה נשמע לי באמת מוזר מכיוון שהסמכות נמצאת אצל העירייה.
<שרה פרידמן: זה מוזר מאוד, אבל זאת המציאות.
<שרה פרידמן: בלתי אפשרי ללכת על המדרכה אלא רק בכביש.
רחל עזריה: ד"ר פרידמן, אני מבינה מאוד את התסכול.
רחל עזריה: אנחנו רוצים לנסות להגיע לפתרון.
רחל עזריה: הבנו את הבעיה ועכשיו נקיים דיון קצר כדי לראות מה אפשר לעשות כדי לפתור אותה.
רחל עזריה: בעצם יש הצעה.
רחל עזריה: הרי האנשים חונים על המדרכה כי אין מקומות חניה.
רחל עזריה: השאלה הגדולה היא קודם כול למה הם הצריכים להחזיק רכב.
רחל עזריה: אם היתה תחבורה ציבורית טובה יכול להיות שהם היו פטורים מלהחזיק רכב.
רחל עזריה: ודבר שני, אם בהגדרות של התכנון העירוני היה ברור שצריך לייצר חניונים שכונתיים, שאלו דברים שקורים בעולם, השאלה היא איפה התהליך הזה נמצא גם מבחינת משרד התחבורה וגם מבחינת מרכז השלטון המקומי.
רחל עזריה: אשמח לשמוע התייחסויות.
<מריה כהן-אתגר: המדיניות של משרד התחבורה היא פיתוח תחבורה ציבורית.
<מריה כהן-אתגר: על זה אנחנו עובדים.
<מריה כהן-אתגר: הוקמה רשות ארצית לתחבורה ציבורית וזה המנדט שלה ועל זה היא עובדת, על העלאת רמת השירות של התחבורה הציבורית.
<מריה כהן-אתגר: מוצאים את זה בכותרת הגדולה.
<שרה פרידמן: העירייה החליטה לא לאכוף.
<שרה פרידמן: אין תכנון לחניה.
רחל עזריה: האם יש איזו תוכנית אב בתוך רשות התחבורה הציבורית שהוקמה איך לצמצם את השימוש ברכב הפרטי וכמה נוסעים ברכב פרטי אנחנו רוצים שיעברו לתחבורה ציבורית?
<מריה כהן-אתגר: בתכנון של תחבורה ציבורית אנחנו נעזרים בניסיון שיש בעולם בדברים האלה.
<מריה כהן-אתגר: ברור לנו כבר שמטרו לא יהיה כאן.
<מריה כהן-אתגר: אנחנו מפתחים את שיטות התחבורה הציבורית שאנחנו יכולים לקדם כאן.
<מריה כהן-אתגר: הנה, הרכבת הקלה בירושלים עובדת מצוין ונותנת שירות.
<קריאה: ועושה בלגן בכל המקומות.
<מריה כהן-אתגר: אני לא יודעת, לא כך הייתי אומרת.
<שרה פרידמן: אני ממש דורשת שתצא מהוועדה הזאת החלטה אחת, לקרוא לאכיפת החוק האוסר על חניה על המדרכה, נקודה.
רחל עזריה: את זה אעביר ליושב-ראש הוועדה.
רחל עזריה: אבל אני רוצה לשאול שוב, האם יש תוכנית תוך כמה שנים נצמצם את השימוש ברכב הפרטי?
רחל עזריה: האם בשנה הראשונה אנחנו רוצים להוריד ב-10%?
רחל עזריה: ב-20%?
רחל עזריה: איפה זה נמצא בתוך התוכנית?
<מריה כהן-אתגר: אלה מספרים שלא ניתן להגיע אליהם.
רחל עזריה: בסדר, 3%, לא משנה.
רחל עזריה: ספרי לי מה המספרים ואז לא אצטרך להציג מספרים שאני רוצה שיהיו.
<מריה כהן-אתגר: במדינות שבהן התחבורה הציבורית מפותחת יותר מאשר אצלנו החלוקה בין משתמשי רכב פרטי למשתמשי תחבורה ציבורית יכולה להשתנות ב-10%-15%.
<מריה כהן-אתגר: אלה פחות או יותר המספרים שאנחנו שואפים אליהם.
<מריה כהן-אתגר: שוב, זו צריכה להיות תחבורה ציבורית מפותחת.
רחל עזריה: לא למתגוררים בתוך הערים.
רחל עזריה: לאנשים שגרים בעיר?
<מריה כהן-אתגר: מה שעובד למעשה, חייבים לשלב יחד עם התחבורה הציבורית הגבלות קשות מאוד על הציבור, למשל איסור כניסה של רכב פרטי לאזורים מסוימים.
<מריה כהן-אתגר: זה משהו שהרשויות המקומיות אמורות לעשות.
<מריה כהן-אתגר: קשה מאוד לקדם את הדברים האלה.
<מריה כהן-אתגר: למשל העלאת מחירי חניה והגבלת חניה דווקא ולא הרחבת חניה.
רחל עזריה: שאלתי אותך על המקום של משרד התחבורה.
<דנה בינדר: אפשר להעיר משהו?
<דנה בינדר: אני חושבת שזה כרגע לא רלוונטי.
<דנה בינדר: אלה פתרונות ארוכי-טווח.
<דנה בינדר: יש פה אנשים שרוצים לדבר.
<שרה פרידמן: למה הדיון הוא לא על הורדת המכוניות מהמדרכות?
<שרה פרידמן: צריך קודם להוריד את המכוניות ואז לדאוג למקומות חניה, שזה דיון אחר.
<שרה פרידמן: לדאוג לחניה – זה דיון אחר.
<שרה פרידמן: אנחנו דנים פה בהליכה.
<שרה פרידמן: התשובה למה אי אפשר ללכת על המדרכות היא שמרשים למכוניות לתפוס את כל המדרכות.
<שרה פרידמן: הדיון צריך להיות מי אחראי על מתן חניה חינם לתושבים ואיפה התוכנית לחניה.
<שרה פרידמן: אין תוכנית לחניה.
<שרה פרידמן: צריך קודם כול להחליט לאכוף את החוק האוסר על חניה על המדרכה.
רחל עזריה: אני רוצה לשמוע את משרד המשפטים.
<שמואל חיימוביץ': יש לי הצעה פרקטית.
<שמואל חיימוביץ': אם יחילו אפשרות לתבוע על פגיעה בנגישות במסגרת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות על מי שחונה ומונע נגישות קיימת, זה פותח פתח לתביעה אזרחית מול מי שחונה וגורם לאדם עיוור מכשול, שפוגע במי שנוסע על כיסא גלגלים ולא יכול לעבור במדרכה ועוד כהנה וכהנה, אבל זה דורש שינוי חקיקה.
<דנה בינדר: רק רציתי להגיד את מה ששרה פרידמן אמרה.
<דנה בינדר: היא העלתה בעיה של אכיפה, שהיא כרגע פרטנית.
<דנה בינדר: לכן לדעתי דיון על פתרונות ארוכי-טווח שנוגעים להסדרה של תחבורה ציבורית כרגע לא רלוונטי.
<דנה בינדר: יושב לידי אדם עיוור שרוצה כבר זמן רב להגיד משהו ולכן נשמח אם נוכל לעבור ליתר המוזמנים.
רחל עזריה: לכן אני נותנת לך את זכות הדיבור.
רחל עזריה: דרך אגב, חשוב מאוד להירשם לצורך דיבור.
<עבאס עבאס: אני רשום כמוביל דיון וזה קצת אבסורדי.
<עבאס עבאס: אני עו"ד עבאס עבאס, תראי במסמכים שלך.
רחל עזריה: אתה היית הבא בתור אחרי ד"ר שרה פרידמן.
<עבאס עבאס: תודה רבה.
<עבאס עבאס: למען האמת בתוך עורך-דין, בתור אדם עם מוגבלות, בתור מורשה לנגישות, בתור חבר בוועדה המייעצת באמת חשבתי לתומי שתתחולל במדינה מהפכת נגישות בזכות חקיקה ענפה ותקנות רבות.
<עבאס עבאס: המציאות המרה מאוד מקשה עלינו להשתלב.
<עבאס עבאס: אני רוצה להציג משהו אישי.
<עבאס עבאס: בתור אדם שחי בנצרת ומנהל ארגון למופת, קשה לי לצאת מהבניין וללכת לחנות השווארמה שנמצאת 200 מטר מהמשרד שלי כי פשוט אין דרך.
<עבאס עבאס: מדברים על רצועת הליכה – אין דרך אפילו.
<שרה פרידמן: בדיוק.
<שרה פרידמן: זה בכל הארץ.
<עבאס עבאס: זה בכל הארץ אבל אני רוצה להדגיש שביישובים הערביים המצב הרבה יותר גרוע.
<שרה פרידמן: לא יכול להיות יותר גרוע מאשר בירושלים.
<עבאס עבאס: לדעתי בישובים הערביים המצב הרבה יותר גרוע.
<עבאס עבאס: אני חושב שקיימת חובה למשרד הפנים ולמשרד התחבורה לשנס מותניים.
<עבאס עבאס: אנחנו מדברים היום ב-2015.
<עבאס עבאס: אמנם יש תחולה הדרגתית של החוק, אבל אתם מדברים על סקר.
<עבאס עבאס: לדעתי יש רשויות מקומיות שלא יודעות אפילו מה זה נגישות, שאפילו אין להן שום תוכנית, אין להן שום חשיבה על הנושא הזה.
<עבאס עבאס: אני חושב שבאמת באה העת.
<עבאס עבאס: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, היום אנחנו חוגגים Blind day ואני בתור אדם עם לקות ראייה מקווה שלא נבוא בכל שנה להגיד: עשינו Blind day וציינו את היום והכול חזר לקדמותו.
<עבאס עבאס: תבינו באיזו מציאות קשה אנחנו חיים.
<עבאס עבאס: קשה לנו לעשות משימות רגולריות בסיסיות: ללכת ממקום למקום.
<עבאס עבאס: נגישות זה אפשרות הגעה, תנועה, עצמאות, כבוד, שוויון, בטיחות ולצערי זה לא נמצא היום, ואנחנו ב-9 ביוני 2015.
<מיכאל בן הרוש: קודם כול, אני רוצה לברך את חבר הכנסת דוד אמסלם על כניסתו לכנסת וקבלת תפקיד יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.
<מיכאל בן הרוש: נתחיל בנושא הנגישות.
<מיכאל בן הרוש: אצלנו בירושלים יש רכבת קלה ויש שם מסעדות ובתי קפה שחוסמים את המעבר, ואין לך ברירה, הכלב מנחה אותך ללכת על המסילה.
<מיכאל בן הרוש: זה דבר מסוכן מאוד.
<מיכאל בן הרוש: כמה פעמים קרה לי שהייתי צריך לברוח מן המסילה.
<מיכאל בן הרוש: זה דבר אחד.
<מיכאל בן הרוש: דבר שני, יש את נושא האופניים, שברוך השם אתמול נידון בוועדה ודיברתם על זה, אבל שמעתי בחדשות שכדי להגשים את מה שדיברתם ייקח עוד הרבה זמן.
<מיכאל בן הרוש: אז יש פתרון הכי פשוט בעולם: מי שעושה תאונה עם אופניים מחרימים לו את האופניים.
<מיכאל בן הרוש: האבא יעשה חשבון טוב-טוב, זה 5,000 שקל, הילד יחשוב פעמיים אם לצאת ואז יהיו פחות תאונות.
<מיכאל בן הרוש: דבר שלישי, עניין האוטובוסים.
<מיכאל בן הרוש: יש מערכת כריזה שהרכיבו והשקיעו בה כסף רב באוטובוסים אבל משום מה בחלק גדול מן האוטובוסים היא לא עובדת.
<מיכאל בן הרוש: למה?
<מיכאל בן הרוש: כי זה מבלבל את המוח לנהג.
<מיכאל בן הרוש: הוא לא אומר לך את זה, הוא אומר לך שזה לא עובד.
<מיכאל בן הרוש: שמעתי תשובות כאלה אבל למען האמת זה מבלבל לו את המוח.
<מיכאל בן הרוש: בפיקוח או בסיורים של חברי הכנסת צריך לראות למה זה לא עובד.
<מיכאל בן הרוש: הרי זה הדבר היחיד שעוזר לנו העיוורים לדעת היכן אנו נמצאים.