GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם אנחנו מופלים על-ידי משרד החינוך, על-ידי משרד הפנים, על-ידי כל המוסדות במדינה, גם המשטרה נוקטת במדיניות של אפליה.
ג'מאל זחאלקה: הייתי אומר אפילו יותר מכך, זה לא מדיניות, זה משטר של אפליה, זה מבנה של אפליה.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מטפלת במקרי רצח ברעננה כפי שהיא מטפלת במקרי רצח באום אלפאחם, גם מבחינת כוח אדם, גם מבחינת השקעה, גם מבחינת מודיעין, מכל הבחינות.
ג'מאל זחאלקה: השר לביטחון פנים בפגישות שהיו אתו לפני שנה וחצי אמר לי שהוא בא לראש הממשלה עם הצעה, לאחר שבדק את התופעה, שהוא צריך 500 מיליון שקל כדי לטפל בתופעה, והוא דרש את זה.
ג'מאל זחאלקה: אולם הוא לא הפעיל את המשקל הפוליטי שלו.
ג'מאל זחאלקה: במקרים אחרים הוא מוכן להפעיל את משקלו ולהפוך עולמות ולאיים במשבר בממשלה, אבל לא כשמדובר בערבים, לא כשמדובר באזרחים הערבים.
ג'מאל זחאלקה: הוא אפילו אמר דבר שלא חוזרים עליו כאן.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שהוא ניסה לשכנע את ראש הממשלה ואמר לו שעניין הנשק והאלימות הפך לעניין של ביטחון המדינה, הפך לדבר שמאיים על הביטחון.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר שיש מקומות בארץ שהמשטרה לא נכנסת אליהם.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים שיש מקומות שהמשטרה אומרת: "לא".
ג'מאל זחאלקה: הייתי באחד הישובים, אמרו: "המשטרה אצלנו לא נוגעת, אפילו לא בעניין של עבירות תנועה".
ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים שכך יהיה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לפתור את הבעיה.
ג'מאל זחאלקה: אני מזכיר לכם מקרה בודד, של העבריינות והירי והנשק בנתניה.
ג'מאל זחאלקה: התקבלה החלטה ממשלתית למגר את הפשע ואת האלימות ואת הרצח בנתניה, הוקצו לכך תקציבים, נעשה מאמץ ממוקד והפשע מוגר לגמרי.
ג'מאל זחאלקה: אני תושב האזור.
ג'מאל זחאלקה: היתה תקופה שאנשים פחדו לנסוע לנתניה.
ג'מאל זחאלקה: היום נתניה היא אחת הערים הבטוחות ביותר בארץ.
ג'מאל זחאלקה: היא לא מופיעה בחדשות, יחסית לְמה שהיה לפני 10 שנים.
עפו אגבאריה: שיעשו את זה גם בטייבה.
ג'מאל זחאלקה: יש גם בעיה בשל ההצלחה.
ג'מאל זחאלקה: בואו נשים דברים על השולחן.
ג'מאל זחאלקה: יש בעיה בשל הצלחה.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה הצליחה לצמצם ולדכא אלימות ופשע במגזר היהודי.
ג'מאל זחאלקה: זה פַתָח פֶתַח לקבוצות של עבריינים ולארגוני פשיעה ערבים לשגשג.
ג'מאל זחאלקה: אגיד לכם "דוגרי", יש מקומות בארץ שארגוני הפשע הערבים לא נכנסו אליהם בגלל ששלטו שם על שוק הסמים ועל שוק העבריינות ועל הפשיעה ועל ה"פרוטקשן" ארגונים יהודיים.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו המשטרה דיכאה את הארגונים היהודיים אז נכנסו הארגונים הערביים.
עפו אגבאריה: נתנו להם.
ג'מאל זחאלקה: לא נתנו.
ג'מאל זחאלקה: עזוב.
מירי רגב: נו, בכול אנחנו אשמים, זה ברור...
ג'מאל זחאלקה: לא כך אמרתי.
מירי רגב: המשטרה גרמה לשגשוג העבריינים הערבים?
עפו אגבאריה: רק על העבריינים.
ג'מאל זחאלקה: אל תדברי אתי בסטריאוטיפים.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר דברים מדויקים מאוד, ממש במידה.
מירי רגב: אז תגיד מה אתה מציע.
ג'מאל זחאלקה: אמרתי שדיכאו את ארגוני הפשע היהודיים.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתדכאו את ארגוני הפשיעה הערביים.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתטפלו בהם בכל מקום, אל תיתנו הנחות לאף אחד.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שיאספו גם את הנשק החוקי.
ג'מאל זחאלקה: יש נשק חוקי שגם בו יורים.
ג'מאל זחאלקה: להשאיר את הנשק לעניינים של הגנה עצמית קיצונית ביותר, לא שכל משת"פ של המשטרה או של השב"כ יסתובב עם נשק בכיס.
ג'מאל זחאלקה: זה לא נחוץ, אין בכך צורך, לא צריך את הנשק.
ג'מאל זחאלקה: גם בנשק החוקי צריך לטפל.
ג'מאל זחאלקה: אנשים רבים נהרגו על-ידי נשק חוקי.
ג'מאל זחאלקה: אתם יודעים את זה, המשטרה מכירה את זה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לטפל בנושא הזה בסדר עדיפות גבוה.
ג'מאל זחאלקה: העניין של לבוא לציבור הערבי ולהגיד לו "אתם לא משתפים פעולה" – מה זאת אומרת?
ג'מאל זחאלקה: "אתם מפחדים להעיד".
ג'מאל זחאלקה: תביאי לי מקרה אחד, אזרח אחד מנתניה שהעיד נגד ארגוני הפשע ומשפחות הפשע בנתניה, שהעז לעשות את זה.
ג'מאל זחאלקה: למשטרה יש שיטות אחרות.
ג'מאל זחאלקה: זו אשמה של המשטרה שהאנשים מפחדים לדבר.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מספקת להם הגנה אז הם מפחדים.
ג'מאל זחאלקה: בנתניה ידעו לעקוף את הבעיה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: האם מישהו מעיד נגד משפחות הפשע הגדולות בציבור היהודי?
ג'מאל זחאלקה: למה אתם באים לערבים בטענות?
ג'מאל זחאלקה: זה אותו דבר אצל כולם.
ג'מאל זחאלקה: אני גם מבין.
ג'מאל זחאלקה: תביאו לי מקרה אחד של אזרח בנתניה שהעיד נגד משפחות הפשע ונשאר בחיים.
מירי רגב: חברת הכנסת יפעת קריב ולאחר מכן עפו אגבאריה.
מירי רגב: אני מבקשת להתמקד ולקצר את הדברים כי אנחנו צריכים לשמוע גם את תשובות המשטרה.
מירי רגב: חשבתי באמצע הישיבה לעצור, לשמוע את המשטרה ואז נגיב.
מירי רגב: כדי לא להגיד שלא אפשרתי לכם לדבר אני נותנת לכם לדבר.
יפעת קריב: אהיה עניינית, ובכל זאת חשוב לי להעביר פה כמה מסרים.
יפעת קריב: קודם כול, הנושא הראשון, לגבי ועדת המשנה שאיתה פתחנו את הדיון.
יפעת קריב: אני חושבת שאם אנחנו רוצים לחבר את הדיון הזה לדיון שקיימנו פה על מקרי הרצח ברמלה ועל המצב ברמלה-לוד ועל מצב הנשים במשפחות, על מצב הרציחות של הנשים, ודיברנו על זה רק לפני שבוע כאן בוועדה, אני ממש חושבת שקודם כול בוועדה שהקמת חייבת לשבת אישה.
יפעת קריב: אני חושבת שאנחנו צריכים להגיע לדבר גם עם הנשים בחברה הערבית ולא להשאיר את זה רק לאוכלוסיות של ארגוני פשע וכדומה.
יפעת קריב: יש הרבה מאוד נשים שנפגעות וצריך להיכנס ולדבר איתן.
יפעת קריב: אני משערת שהוועדה שהקמת לא יכולה להיכנס ולדבר עם הנשים, באמת להיפתח בפניהן ולדבר איתן.
יפעת קריב: לכן, ראשית, אני מבקשת שתצטרף אישה לוועדה.
יפעת קריב: דבר נוסף, מעבר לכך שזה לא רק שאלה של גברים ונשים- - -
ג'מאל זחאלקה: צריך לציין שנשים לא שותפות לפשע, כמעט בכלל לא, אלא רק כקורבנות.
יפעת קריב: אבל הן נפגעות, קורבנות.
ג'מאל זחאלקה: אין כמעט בכלל פשיעה של נשים.
ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להגיע לשוויון בין נשים וגברים בפשיעה, שהגברים יהיו כמו הנשים.
ג'מאל זחאלקה: גם בחינוך.
יפעת קריב: אנחנו מוצאים שנשים הן הקורבנות.
יפעת קריב: כמובן אני מתנדבת להצטרף לוועדה.
יפעת קריב: דבר נוסף, יושב פה רוב גברי ואנחנו מדברים על נושא רק של הגברים.
יפעת קריב: אמרתי שזה נושא גברי, אבל זה לא נושא רק של החברה הערבית.
יפעת קריב: אני חושבת שזה בהחלט נושא של כל החברה הישראלית, יהודים וערבים כאחד.
יפעת קריב: אין פה בעיה שצריך לפתור כי הגבול דק מאוד.
יפעת קריב: אנחנו קצת מיתממים בדיון מלדבר על זה.
יפעת קריב: הגבול מאוד-מאוד דק בין בעיה חברתית ובין בעיה שהופכת להיות בעיה ביטחונית.
יפעת קריב: אנחנו רואים איך כל הזמן יש מצב של מצוקה חברתית, של עוני, של חוסר מעש, של שעמום, הזכירו כאן מחסור במתנ"סים, שלצעירים אין מה לעשות, אין מה לעשות בנושאים של תעסוקה, רעבים לפת לחם.
יפעת קריב: מהר מאוד ברגע שיש לך נשק ואתה מחפש מה לעשות אתה הופך להיות מה שנקרא גיבור ושאהיד ואתה עושה פעולה שהיא פעולה ביטחונית.
יפעת קריב: הגבול מאוד-מאוד דק בין החברתי ובין הביטחוני.
יפעת קריב: אני חושבת שאנחנו לא צריכים להדיר את זה מהשיח פה בחדר, כי זה לא הוזכר.
יפעת קריב: זה דבר שאנחנו צריכים להיזהר ולשים לב אליו.
יפעת קריב: דבר נוסף שאני רוצה להתייחס אליו, על-פי נתונים של משטרת ישראל אנחנו רואים ש-40% ממבצעי הרצח בישראל ו-36% ממבצעי ניסיונות הרצח הם ערבים, בעוד שחלקם באוכלוסייה עומד רק על 17%, דבר שצריך באמת להתייחס אליו ולתת לו פתרונות מאוד מעשיים, וכבר אגיד שתי הצעות לפתרונות.
יפעת קריב: דבר נוסף, במגזר הערבי בשנה האחרונה אירעו לא פחות מ-9,000 תקריות ירי.
יפעת קריב: כשהתחלתי לקרוא כדי להתכונן לדיון ראיתי ילדה בת 8 שנפגעה בראשה, ילד שנפגע ביד שלו, ילד שנהרג, ילדה שנהרגה.
יפעת קריב: אני חושבת שאנחנו צריכים לשים על השולחן הזה לא רק את הנשים אלא גם את הילדים.
יפעת קריב: כשכדור מתעופף לו בכפר הוא בסוף פוגע במישהו, ופעמים רבות הוא פוגע בילדים.
יפעת קריב: השיח חייב להתייחס אליהם כי הפגיעה היא פגיעה קשה וחריפה.
יפעת קריב: צריך להכניס לפה לא רק את משטרת ישראל אלא גם את ארגוני החינוך ואת ארגוני הרווחה ולראות איך אנחנו באמת מסייעים.
יפעת קריב: המצב רק הולך ומחריף.
יפעת קריב: אני רוצה לסיים בכמה פתרונות, שגם עליהם קראתי.
יפעת קריב: דבר ראשון, מספר חברי כנסת הזכירו פה את הנושא של – אני לא רוצה לקרוא לזה "מלשינון", אני צריכה למצוא לזה שם אחר – בעצם איזה קו טלפון אנונימי שבו אפשר לדווח על נשק.
יפעת קריב: אני שוב מדברת על נשים וילדים, כאשר אישה רוצה לדווח: בעלי, השכן, האבא, מישהו מחזיק נשק.
יפעת קריב: משהו אנונימי לחלוטין שבו אפשר לדווח בלי שצריך לתת מידע ובלי שצריך לתת פרטים, חס וחלילה שמי שמדווח לא יוכל להיפגע.
יפעת קריב: שיהיה קו טלפון, שתהיה כתובת, שיהיה משהו במשטרה, שגם לא צריך לבוא ולהזדהות.
יפעת קריב: דבר נוסף הוא נושא איסוף נשק מרצון.
יפעת קריב: מצאתי שבשנה האחרונה 200 כלי נשק לא חוקיים נאספו מרצון ביוזמת הבעלים שנתנו אותם, שהחזירו אותם למשטרה.
יפעת קריב: האם המשטרה בכלל עושה מהלכים לאיסוף נשק מרצון?
יפעת קריב: והדבר האחרון שאתו אסיים, אנחנו מדברים על שלושה מקורות שמהם מגיע הנשק: הברחות מצה"ל; בתי המלאכה, שגם עליהם אני מבקשת מהמשטרה התייחסות, האם אתם מגיעים לבתי המלאכה בנצרת, בכפר קאסם, שם אנחנו מוצאים בתי מלאכה שמייצרים בהם נשק; והברחות מסיני.
יפעת קריב: הלא ירדנו בצורה משמעותית מאוד בכלל מהברחות מסיני.
יפעת קריב: האם זה מגיע גם לנושא הנשק?
מירי רגב: חבר הכנסת עפו אגבאריה ולאחר מכן חבר הכנסת עמאר.
עפו אגבאריה: עצם נוכחות ראשי הרשויות המקומיות וחברי הכנסת בדיון הזה מעידה על כך שכנראה הבעיה מאוד-מאוד כואבת לנו.
עפו אגבאריה: אני חושב שאף אחד מאתנו לא חסך מעצמו להופיע גם במקום מגוריו או במגזר שהוא חי בו, אם זה בבתי-ספר ואם זה במועדונים או במתנ"סים ולדבר נגד תופעת האלימות.
עפו אגבאריה: אני מסכים עם כל מה שנאמר פה, מה שחברי אמרו קודם.
עפו אגבאריה: אני גם חושב שיש לנו קצת ביקורת עצמית, שאנחנו צריכים גם להתחיל את זה מן הבית, לא רק מן החוץ אלא מן הבית, לחנך את האנשים נגד האלימות.
עפו אגבאריה: אבל בשביל להגיע למצב כזה אני חושב שצריך להגיע לעניין הנגישות לנשק.
עפו אגבאריה: מדוע בתקופה האחרונה, או בשנים האחרונות יש אפשרות להגיע כל-כך בקלות לנשק?
עפו אגבאריה: כל אחד יכול לקנות נשק מתי שהוא רוצה, ולא משנה באיזה ישוב ובאיזו שעה.
עפו אגבאריה: לפעמים בישובים מסוימים אפשר לקנות בלילה אקדח אבל אי אפשר לקנות שקית חלב לילד.
עפו אגבאריה: עוד פעם, מה שקורה, אנחנו גם הקורבן ואנחנו גם האשמים.
עפו אגבאריה: האשמה שלנו, שאנחנו צריכים גם לטפל בזה.
עפו אגבאריה: אבל אם נסתכל על המדיניות אז כנראה שמישהו מרוויח מזה.
עפו אגבאריה: מישהו טוב לו עם התופעה הזאת, שהערבים יהרגו אחד את השני, כפי שהתבטא אפילו פעם ראש הממשלה, שהאויבים שלנו בסוריה ובמצרים – לא אכפת לנו, שיירצחו שני הצדדים.
עפו אגבאריה: כנראה המדיניות הזו גם כן מחלחלת לאיזה מקום.
עפו אגבאריה: כולם דיברו על כך שיש הבדל קטן או גבול קטן שמפריד בין פלילי ובין ביטחוני.
עפו אגבאריה: אני מבטיח לכם, ברגע שזה יעבור להיות ביטחוני תמוגר התופעה ולא תהיה, כי בעניין הביטחוני תמיד אנחנו שומעים על התארגנות של קבוצת אנשים שרצו לפגוע בקיבוץ הזה או בישוב הזה או איזו התארגנות בלתי חוקית.
עפו אגבאריה: על זה שומעים עוד לפני שהאלימות יוצאת לפועל.
עפו אגבאריה: אבל משום מה כאשר זה פלילי אף אחד לא רואה את זה.
עפו אגבאריה: כשיורים באנשים – ונהרגו אנשים – אם אתם זוכרים את הכנס הגדול שעשה ראש הממשלה עם השר לביטחון פנים ועם מפכ"ל המשטרה כאשר נרצחו 3 אנשים באום אל פחם, אבא ושני ילדיו, ראש הממשלה אמר לאישה: אנחנו נמצא את הרוצחים, אך לא מצאו אותם עד היום, וחלפו כבר 4 שנים.
עפו אגבאריה: אז מה אתם חושבים המשפחה תעשה?
עפו אגבאריה: אם היא לא קיבלה את מה שהיא צריכה לקבל מן המשטרה, את ההגנה של המשטרה – רצחו לה 3 אנשים – ועד היום הרוצח מסתובב חופשי ולא יכולים למצוא אותו בשל חוסר ראיות, אז מה הם יעשו כאשר המשטרה לא מגנה עליהם?
עפו אגבאריה: אז הם חוזרים למשפחה, לחמולה, למישהו שיגן עליהם.
עפו אגבאריה: מישהו כנראה דוחף לכיוון הזה.
עפו אגבאריה: מסתובב נשק בכמויות אדירות.
עפו אגבאריה: אמרת ש-200 הסגירו את הנשק שלהם, זה מספר קטן מאוד.
עפו אגבאריה: הרי בכל כפר, למשל בבענה או בכפר קאסם, יש אלפי כלי נשק.
עפו אגבאריה: אני לא חושב שמשטרת ישראל פחות חזקה מהרשות הפלסטינית, וברשות הפלסטינית כאשר רצו אז תוך 3 חודשים הצליחו לאסוף אולי 60% מכלי הנשק שהיו בידי האנשים בתיאום עם משטרת ישראל.
עפו אגבאריה: אז מדוע משטרת ישראל לא יכולה לעשות את המבצע הזה באוכלוסייה הערבית?
עפו אגבאריה: אנחנו צועקים שאנחנו לא רוצים את הנשק הזה, לא הבלתי חוקי וגם לא החוקי.
עפו אגבאריה: אני לא מבין למה צריך להיות במגזר הערבי נשק חוקי בעשרות.
עפו אגבאריה: בשביל מה?
מירי רגב: באסל גטאס, בבקשה.
באסל גטאס: אני מצטרף לדברי חברי, גם בברכות לכל ראשי המועצות ולמי שמצא לנכון להשתתף בישיבה.
באסל גטאס: אני ממש משתוקק לשמוע את דברי המשטרה ולכן אקצר בדברי.
באסל גטאס: את השאלה הזאת עוררנו אין-ספור פעמים, גם מעל הדוכן, גם בשאילתות ישירות לשר לביטחון פנים, בכל הזדמנות.
באסל גטאס: ככל שיש מקרי רצח חדשים אנחנו שוב מעלים את זה.
באסל גטאס: אני חושב שמקור הפשיעה בכלל במגזר הערבי לרוב זה משפחות הפשע, או הפשע המאורגן, אבל תתפלאו שילדים מסתובבים עם אקדחים.
באסל גטאס: אני זוכר שלפני שנה באעבלין אדם ירה בשכנו, ושניהם חברים, בני 19 ו-20, ואחד ירה בשני.
באסל גטאס: לך תדע למה, על מה רבו או אם היו תחת השפעה של משהו, לא יודע.
באסל גטאס: אבל למה בחור צעיר מסתובב עם אקדח בנגישות כזאת?
באסל גטאס: שאלו אותי השבוע שאלה פרובוקטיבית, כתוצאה מעניין הכאפייה: "מתי בפעם הבאה תבוא עם אקדח?
באסל גטאס: " שאלה מאוד לא לגיטימית.
מסעוד גנאים: חבל שלא הבאת כאפייה למירי רגב.
באסל גטאס: אמרתי למראיין בערוץ 2: אני חבר כנסת, היום בן 58.
באסל גטאס: מעולם לא ראיתי אקדח, מעולם לא נגעתי באקדח או בכדור אקדח.
באסל גטאס: איך היום, ריבונו של עולם, בכל בית יש נשק וכולם יודעים?
באסל גטאס: בקשר למשטרה, ובזה אסיים, אני, אולי בטעות, זכיתי לראות דוח פנימי של המשטרה באזור הצפון.
באסל גטאס: אני רוצה להאמין שזה לא היה בטעות, אבל נשלח אלי דוח שמציג נתונים, השוואה בתפיסת נשק בלתי חוקי בין שנת 2012 לשנת 2013.
באסל גטאס: רואים שם שיש עלייה של 50% בתפיסת נשק בלתי חוקי כי מחוז הצפון של המשטרה שם לו בשנה שעברה כיעד את העניין הזה.
באסל גטאס: כלומר, אם יש החלטה פוליטית או החלטה תקציבית ומישהו שם את זה בראש סולם העדיפויות זה קורה.
באסל גטאס: עובדה שלא היה נשק כזה במגזר הערבי במשך עשרות שנים.
באסל גטאס: אם מחליטים שזו בעיה שרוצים לפתור אותה הם יודעים מי הסוחרים, יודעים מאיפה זה בא.
באסל גטאס: מה, אתם לא יודעים מה מקורות הנשק הזה?
באסל גטאס: ונקודה אחרונה היא עניין המשת"פים שפיזרו אותם בעיקר בחיפה וגם במקומות אחרים.
באסל גטאס: הם מסתובבים עם נשק.
באסל גטאס: אני לא יודע אם זה חוקי או לא ולא אכפת לי אם זה חוקי או לא.
באסל גטאס: כשמישהו מרגיש מוגן מהמשטרה ומשתמש בנשק הזה כפי שהיה בשני מקרי הרצח האחרונים בחיפה, מישהו ממשפחת דיאב שנהרג וגם מחרוס זבידאת שנהרג לפני שנה – הם חושבים שהם מעל החוק, ויש להם את הנשק ואת האמצעים.
באסל גטאס: אני אומר לכם, פעם זה יתפרץ ותהיה פה מלחמת אזרחים.
באסל גטאס: יגרשו אנשים מהבתים שלהם, ישרפו את הבתים, ולא כולם גרועים, לא כולם מסתובבים עם נשק, לא כולם קרימינלים.
מירי רגב: חבר הכנסת עמאר, בבקשה, אחרון הדוברים לפני משטרת ישראל.
חמד עמאר: גם אני אקצר, לא אדבר הרבה.
חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה.
חמד עמאר: אני חושב שהוא דיון מאוד-מאוד חשוב.
חמד עמאר: אבל גם צריך להבהיר כמה דברים, שחבר הכנסת באסל גטאס התייחס אליהם, בנושא כניסה וחיפוש נשק בלתי חוקי במגזר הערבי.
חמד עמאר: אני חושב שהשר לביטחון פנים לקח את הנושא לידיים.
חמד עמאר: הוא אחד השרים היחידים בשנים האחרונות שלקח את הנושא הזה לידיו ונכנס לישובים ערביים.
חמד עמאר: ביצעו חיפושים ומצאו הרבה נשק.
חמד עמאר: אני רוצה לראות עוד פירות כאלה ועוד חיפושים כאלה בשביל להוציא את כל הנשק הבלתי חוקי מהישובים הערביים.
חמד עמאר: לא צריך להסתובב נשק בלתי חוקי ולא צריכה להיות יכולת להשיג נשק בלתי חוקי.
חמד עמאר: אם לכל אזרח יש את היכולת להשיג נשק – וזה דבר חשוב מאוד למשטרה – סימן שהוא יודע מי מוכר את הנשק, ואם הוא יודע מי מוכר את הנשק בטח המשטרה צריכה לדעת מי מוכר את הנשק.
חמד עמאר: לכן גם בנקודה הזאת אני מבקש שאתם תיכנסו לנושא ותעשו עבודה בתחום עצירת מכירת הנשק.
מירי רגב: תעלה את זה גם בישיבת סיעה שלכם.
חמד עמאר: בישיבת הסיעה אנחנו מדברים.
חמד עמאר: אני חושב שהשר היחיד שהצליח עד עכשיו למצוא ולהוציא נשק בלתי חוקי מהמגזר הערבי הוא השר אהרונוביץ, והוא היחיד.
מירי רגב: אני לא יודעת עד כמה הוא הצליח.
מירי רגב: צריך פה לעשות פעולה כירורגית הרבה יותר מקיפה בעניין הוצאת הנשק.
חמד עמאר: הוא היחיד שנכנס אל תוך הישובים הערביים והוציא משם נשק, והוציא הרבה נשק.
חמד עמאר: לגבי נושא השוטרים, הבנתי שיש 7 אורגנים שאישרו אותם עכשיו בצפון והם מתחילים לעבוד, ורובם במגזר הערבי.
חמד עמאר: כל אורגן כזה כולל 70 שוטרים.
דני שחר: זה רק במגזר הערבי.
חמד עמאר: רק במגזר הערבי.
חמד עמאר: תכפילו 70 ב-7, אנחנו מדברים על כמעט 500 שוטרים שהם כוח אדם נוסף למגזר הערבי.
חמד עמאר: הנושא השלישי, "עיר ללא אלימות".
חמד עמאר: אני רב עם השר שלי בגלל שאין "עיר ללא אלימות" בכל המגזר הדרוזי.
חמד עמאר: אני יודע שהולכים עכשיו לקבוע שבכל הישובים הערביים יפעלו התוכניות "עיר ללא אלימות" ו"מלחמה בסמים".
חמד עמאר: שני הארגונים האלה יכנסו לכל המגזר הערבי, כך הבנתי מהשר.
חמד עמאר: שמעתי את ראש מועצת טובא זנגריה שאמר כי גם בעירו פועלת "עיר ללא אלימות".
חמד עמאר: רוב הישובים שראשי הרשויות שלהם יושבים כאן פועלת בהם תוכנית "עיר ללא אלימות".
חמד עמאר: אני חושב שתוכנית "עיר ללא אלימות" יכולה לקדם ולעזור להפחית את האלימות, גם עם הסברה נכונה.
מירי רגב: התוכנית חשובה, אבל זה לא מספיק.
מחמוד עאסי: בתקציב קטן.
מירי רגב: בגלל המאצ'ינג.
מירי רגב: צריך להוריד לכם את המאצ'ינג.
מירי רגב: במגזר הערבי צריך להוריד את המאצ'ינג של "עיר ללא אלימות", חד וחלק.
מירי רגב: אתם רוצים לקדם את המאבק באלימות במגזר הערבי – תורידו את המאצ'ינג של הרשויות המקומיות.
מירי רגב: גם כך הן רשויות מקומיות עניות.
מירי רגב: לקבוע להן מאצ'ינג כדי לטפל בנושא אלימות, שזה תפקיד המשטרה, זה פשוט בושה.
דני שחר: אתייחס לזה.
חמד עמאר: לכן גם על הנושא הזה רציתי לדבר.
חמד עמאר: אם כבר הזכרת אותו לא ארחיב בדיבור.
חמד עמאר: שמעתי כאן על הנשק החוקי.
חמד עמאר: אני חושב שאני לא שומע על הרבה רציחות בנשק חוקי.
מירי רגב: אל תדאג, אתם תמשיכו לצוד.
חמד עמאר: לא מדובר כאן על רובי ציד ואף אחד לא מתכוון לרובי ציד.
חמד עמאר: לכן נושא רובי הציד לא עלה בדיון כאן.
חמד עמאר: אני מחזק את ידי המשטרה, שתמשיך לעשות את העבודה שלה כפי שצריך.
מירי רגב: קודם כול, אני רוצה להעיר לטובת הפרוטוקול ולומר למשרד לביטחון פנים ולמפכ"ל, היה צריך להיות כאן סמפכ"ל לפחות.
מירי רגב: זה דיון מספיק חשוב כדי שיגיע לכאן מישהו בכיר.
טליה אברבוך: יום שני הוא באופן קבוע בעייתי.
מירי רגב: מה לעשות, יום שני הוא גם יום כנסת.
מירי רגב: אז הייתם אומרים מראש שיש לכם בעיה כאשר הדיון מתקיים ביום שני ואז היינו מעבירים אותו ליום רביעי.
מירי רגב: אבל אי אפשר בדיון כל-כך חשוב עם ההנהגה הערבית לא להגיע.
מירי רגב: הדיון הבא יהיה עם השר, אני כבר מודיעה.
מירי רגב: זה גם יהיה סיכום הדיון שלי.
מירי רגב: צריך להיות כאן מישהו בכיר.
מירי רגב: זה נושא מספיק חשוב כדי שנטפל בו.
מירי רגב: בבקשה, דני שחר.
דני שחר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ראשי הרשויות, באמת אדבר בקצרה.
מירי רגב: לא בקצרה.
מירי רגב: תענה תשובות.
מירי רגב: אני לא רוצה שתדבר בקצרה.
מירי רגב: תדבר בקצרה ולעניין, לגבי זה אין לי בעיה.
מירי רגב: אתה צריך להגיד למה יש כל-כך הרבה נשק בלתי חוקי.
מירי רגב: דני שחר אחראי על תוכנית "עיר ללא אלימות" במשרד לביטחון פנים, מנהל הפרויקט.
מירי רגב: ראשית, למה יש כל-כך הרבה נשק בלתי חוקי במגזר הערבי?
מירי רגב: האם אתם יודעים איפה קיים הנשק הבלתי חוקי במגזר הערבי?
מירי רגב: מדוע לא אוספים את הנשק הבלתי חוקי במגזר הערבי?
מירי רגב: מה עושים כדי למגר את האלימות הזאת?
מסעוד גנאים: אולי שיתייחס, כדי שלא אקטע אותו, יש לכם איזו סטטיסטיקה, יש לכם דוח בו הערכתם כמה באמת הפרויקט הפחית מהאלימות בישובים שבהם הוא פועל?
דני שחר: ברשותך, אענה תשובה.
דני שחר: קודם כול, אדבר על שני מאמצים שבהם עוסקת המשטרה.
דני שחר: אני, מטבע הדברים, אדבר יותר על המאמץ האזרחי ונציגי המשטרה ידברו על איסוף הנשק.
דני שחר: קודם כול, בנושא המאמץ האזרחי יש אפליה מתקנת לטובת המגזר הלא יהודי.
דני שחר: 40% מכל התוכניות "עיר ללא אלימות", "שיטור עירוני", "הרשות למלחמה בסמים" ו"מצילה" הן בתוך המגזר הלא יהודי.
דני שחר: בסך הכול הם 17% ממדינת ישראל.
דני שחר: כך שיש אפליה מתקנת.
דני שחר: יותר מזה, אני חושב שהקשב של המשרד לביטחון פנים – אני לא מדבר על משרדי הממשלה האחרים – לרשויות המקומיות הערביות, אני לא מכיר שום משרדים אחרים שיש להם את הקשב הזה.
דני שחר: כדוגמה, היום אהיה בפרדיס עם כל הצוות שלי ונכניס אותם ל"שיטור העירוני".
דני שחר: אפילו אמרו לי לא לאכול כי אני אוכל אצלך ארוחת ערב.
יונס מרעי: אהלן וסהלן.
דני שחר: מחר עם "השיטור העירוני" אהיה בקלנסואה ואחרי זה- - -
מירי רגב: כשהייתי אצלו קיבלתי בקושי קפה והוא רק הציע לי להיות האישה השנייה שלו...
מירי רגב: הוא אמר את זה בנוכחות אשתו הראשונה, דרך אגב.
דני שחר: גברתי, קודם כול את מוזמנת.
דני שחר: האירוע הזה של ההגעה של כל הצוות לעיר, שמים את כל הבעיות – אני מדבר על אלימות – שקשורות גם לחינוך, רווחה וכדומה על השולחן עם כל הרשות.
דני שחר: בעצם היום אנחנו מתחילים בתהליך להכניס אותם לתוכנית, כולל טכנולוגיה, מצלמות וכולי.
דני שחר: כך שהקשב של המשרד לביטחון פנים לרשויות המקומיות – יושבת כאן נציגת השר והיא יודעת כמה השר נמצא ברשויות המקומיות.
דני שחר: אני אישית הייתי אצלך פעמיים עם השר.
מירי רגב: עזוב עכשיו, אתם לא הולכים לקבל צל"ש.
מירי רגב: הבנתי, אתם נמצאים המון.
מירי רגב: מה שעושים זה יפה.
מירי רגב: השאלה איך מפה מתקדמים קדימה בסוגיה שלגביה נפגשנו: הורדת סף האלימות, איסוף הנשק מהמגזר הערבי.
מירי רגב: בואו נדבר על זה.
מירי רגב: אתם טובים ומצוינים.
דני שחר: אמרתי, אני מדבר בעיקר על נושא האלימות וכולי.
דני שחר: קודם כול, אנחנו עכשיו עושים מספר דברים שלדעתי בתקופה הקרובה ישפיעו.
דני שחר: למשל, אנחנו בונים, בתהליך שנמצא לקראת סיום, אשכולות טכנולוגיים.
דני שחר: בכל אזור שיש מתחם, אורגן, ויש כאלה שבעה, יהיה גם אשכול טכנולוגי.
דני שחר: אנחנו בונים גם מערך מצלמות לכל הישובים סביב אותו אשכול.
דני שחר: יושב כאן ראש עיריית טייבה.
דני שחר: במהלך החודש הקרוב הם יתחברו לאשכול שאנחנו מקימים בכפר יונה.
דני שחר: אגב, כל הדברים האלה, גברתי, זה תקציב בלי מאצ'ינג.
דני שחר: מה שאני מדבר כרגע זה בלי מאצ'ינג.
מירי רגב: גם לא צריך מאצ'ינג.
מירי רגב: "עיר ללא אלימות" במגזר הערבי צריכה להיות ללא מאצ'ינג.
מירי רגב: זה עבודה של המשטרה.
מירי רגב: זה שלמשטרה אין מספיק שוטרים לטפל באלימות ואחר-כך זה יגלוש, זה בעיה של המשטרה.
מירי רגב: לכן היא צריכה לעודד "שיטור עירוני" אבל שזה יהיה בלי מאצ'ינג.
מירי רגב: גם פותרים למשטרה בעיות וגם הם צריכים לשלם עבור זה?
דני שחר: מייד אגיע לנושא "השיטור העירוני".
דני שחר: אני אומר שחלק גדול מהתקציבים הם ללא מאצ'ינג.
דני שחר: מצאנו פטנט, של פיילוטים וכולי, וכך אנחנו עושים את זה.
דני שחר: אגב, בגלל אלימות במשפחה, בכל מתחם כזה, ויש כבר כמה כאלה, אנחנו מכניסים עובד סוציאלי שיושב בתוך תחנת המשטרה.
דני שחר: זה, שוב פעם, ללא מאצ'ינג.
דני שחר: לגבי המאצ'ינג, ב-2015 אנחנו הולכים ליישר קו.
דני שחר: המאצ'ינג המינימלי הוא 20%.
דני שחר: אנחנו הולכים ליישר קו עם זה וכל הרשויות הערביות ששותפות ביותר מ-20%, למשל דבורייה – הייתי כבר בכל הערים האלה – שם הם משתתפים ב-40% – אגב, זה מאצ'ינג שראש הרשות הכניס – אנחנו ניישר שם קו.
דני שחר: לגבי "השיטור העירוני", הייתי באותו מפגש שמאזן גנאים דיבר עליו, עם השר והשלטון המקומי.
דני שחר: הולכים לבחון אפשרות של שיתוף פעולה בין משרד הפנים למשרד לביטחון פנים על מנת להוריד את המאצ'ינג בשיטור העירוני.
מירי רגב: זה נושא שאעלה אותו גם בפגישה.
חוסיין אלהייב: דני שחר, אתה עושה עבודה נפלאה.
חוסיין אלהייב: אני מרגיש את תוצאות "השיטור העירוני" בישוב שלי.
חוסיין אלהייב: אתה עושה עבודה טובה מאוד.
חוסיין אלהייב: אני מרגיש את זה.
דני שחר: תודה רבה.
מירי רגב: לגבי "השיטור העירוני" ו"עיר ללא אלימות" הבנתי, קיבלתי תשובות.
מירי רגב: עכשיו אני מבקשת לשמוע את המשטרה לגבי האיסוף של הנשק הבלתי חוקי.
מירי רגב: ראשית, האם יש לכם רישום של כל הנשק הבלתי חוקי?
מירי רגב: שנית, מה אתם עושים כדי לאסוף את הנשק הבלתי חוקי?
ליטל אברהמי: אני ראש חוליית אלימות ואמל"ח במחלקת המחקר בחטיבת המודיעין במשטרה.
ליטל אברהמי: אני עוסקת בשגרה במחקר של עבירות אלימות ואמל"ח בכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.
ליטל אברהמי: ביקשתי לבוא ולדבר אתכם קצת על נושא אמל"ח לא חוקי במגזר הערבי.
ליטל אברהמי: קודם כול, אני שמחה מאוד על הדיון, שמחה על החשיפה, על הימצאות ראשי רשויות מקומיות.
ליטל אברהמי: אני מגיעה לדיונים במשרד לביטחון פנים.
ליטל אברהמי: אין ספק שהתופעה הזאת רווחת, היא תופעה מאוד-מאוד חמורה.
ליטל אברהמי: משטרת ישראל מכירה בתופעה.
ליטל אברהמי: היא עושה מידי יום – ותיכף אתייחס גם לפעולות קונקרטיות לטיפול התופעה ולמיגורה.
ליטל אברהמי: צריך קודם כול להגיד שכאשר אנחנו בוחנים את עבירות האמל"ח והאלימות אנחנו באמת רואים שהתיקים הם פנים-מגזריים, כלומר בתוך החברה עצמה.
ליטל אברהמי: באשר לעבירות אמל"ח במגזר הערבי, בחנו את מספר כתבי האישום בשנת 2012 מול שנת 2013 ואנחנו רואים עלייה של 74% במספר כתבי האישום בשנת 2013 ביחס לשנת 2012.
ליטל אברהמי: קודם כול, אני שמחה על שיתוף הפעולה שראשי הרשויות המקומיות מפגינים פה.
ליטל אברהמי: הלוואי שיד ביד גם ראשי רשויות מקומיות וגם משטרת ישראל וכל הגורמים הרלוונטיים יצעדו יחד בשיתוף פעולה ונצליח למגר את התופעה החמורה הזאת.
מירי רגב: זה הכול טוב ויפה.
מירי רגב: מה אתם עושים כרגע כדי לאסוף נשק בלתי חוקי מהמגזר?
ליטל אברהמי: מייד אכנס לזה.
ליטל אברהמי: מבחינת עבירות אלימות, יש לנו עלייה של 21% במספר כתבי האישום.
ליטל אברהמי: ברשותך, אכנס לפעולות קונקרטיות שעוסקות בתופעה הזאת.
ליטל אברהמי: לגבי היעדים, שהעלה חבר הכנסת עמאר, גם בשנת 2014 וגם בשנת 2015 מפכ"ל המשטרה הציב יעדים בנושא אמל"ח, כלומר תפיסות אמל"ח על-ידי יחידות המשטרה.
מירי רגב: לא מעניין אותי מה היעדים של המפכ"ל.
מירי רגב: משך הכהונה שלו כבר הוארך עכשיו.
מירי רגב: אני שואלת אותך עכשיו שאלה ברורה: מה עושים כדי לאסוף את הנשק הבלתי חוקי במגזר הערבי?
מירי רגב: תעני על זה.
ליטל אברהמי: בשגרה משטרת ישראל נערכת למבצעי אמל"ח.
מירי רגב: כמה מבצעי אמל"ח היו בחודש האחרון כדי להוציא נשק בלתי חוקי מישובים ערביים?
ליטל אברהמי: אנחנו עושים מבצעים בשגרה.
מירי רגב: בשגרה – זה ברור.
מירי רגב: מתי היה המבצע האחרון במטרה לאסוף נשק בלתי חוקי במגזר הערבי, ואיפה?
מירי רגב: אל תגידי לי "בשגרה".
מירי רגב: מתי היה המבצע האחרון?
קריאה: לא שמענו על זה.
ליטל אברהמי: כל הזמן יש לנו מבצעים.
מירי רגב: אל תגידי "כל הזמן".
מירי רגב: מתי היה מבצע?
מירי רגב: איפה היה המבצע האחרון?
שבתי גרברצ'יק: זה לא מבצע אחד.
מירי רגב: אל תגיד כמה.
מירי רגב: תגיד אחד.
ליטל אברהמי: אנחנו עושים מבצעים.
ליטל אברהמי: יש יעדים למשטרת ישראל והם מחולקים.
ליטל אברהמי: אנחנו לא מדברים רק על נשק קל, דרך אגב.
ליטל אברהמי: אנחנו מדברים גם על דברים נוספים, על תחמושת, על מטעני חבלה בכפרים.
מירי רגב: מתי זה נעשה?
מירי רגב: מתי בפעם האחרונה היה מבצע להוציא מטעני חבלה, נשק לאו, נשקים בלתי חוקיים במגזר הערבי?
שבתי גרברצ'יק: זה לא עובד כמבצע.
שבתי גרברצ'יק: זה עובד כיעדים שהמחוזות קיבלו, והיעדים האלה מבוצעים כל הזמן.
שבתי גרברצ'יק: ברגע שמגיע מידע- - -
מירי רגב: הבנתי, זה יעד, יום-יום.
מירי רגב: מה נתפס בשבוע האחרון?