GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנא סוייד: אם למישהו יש אמצעים לתת מים בחינם, ומים חקלאיים שאנשים מוכנים להשתמש בהם, זה אומר שהוא עשיר.
<משה גראזי: אני אומר לך משהו, ואפשר לפתוח על זה דיון: החקלאים, במקרה הזה, משמשים כפתרון לסילוק השפכים.
<משה גראזי: לו לא היו לוקחים היה צריך לש - - -
חמד עמאר: בואו לא נסטה מהדיון, בואו נמשיך בדיון.
<רפיק חלבי: משה, תשמע.
<רפיק חלבי: מה שיש לנו עם החברה הכלכלית, אנחנו נפתור את זה.
<רפיק חלבי: זה 250 אלף שקל.
<רפיק חלבי: תאמין לי, זה לא מטביע יישוב שלם בביוב.
<משה גראזי: זה לא קשור.
<רפיק חלבי: מה שאני אומר – מה שביני ובין החברה הכלכלית, אני יכול להתמודד עם גבע כרמל ועם חוף כרמל ועם כרמל - - - זו לא בעיה.
<רפיק חלבי: אבל הבעיה שלנו זה שאתה אומר –אתה לוקח את חלת עלי, שכונה, כאילו שזו הבעיה של הביוב של דלית אל כרמל.
<רפיק חלבי: אני סומך עליך, על עיוור, שאתה תפתור את הבעיה של חלת עלי.
<משה גראזי: אמרתי שחלת עלי - - -
חמד עמאר: אני עכשיו שואל.
חמד עמאר: אני עבדתי במשרד התשתיות ואני מכיר את כל נושא מערכת הביוב, מנהלת הביוב.
חמד עמאר: אני לא שמעתי ממך תשובה ברורה שיישוב, ש 64% ממנו לא מחובר לביוב, איך אתם עושים שבאיזשהו שלב – ותגיד לי בשנת 2017, 2018, 2019 – אנחנו נגיע למצב שכל היישוב מחובר למערכת הביוב, שכל הנושא של הפחת נגמר, שהמערכת מתוחזקת.
חמד עמאר: אני לא שמעתי ממך תשובה כזו – איך אנחנו מתקדמים בנושא של הביוב, ואיך אנחנו מתקדמים בנושא של המים?
<משה גראזי: אז אני אגיד.
<משה גראזי: חשוב לי רק לציין שהחוק לא מחייב, לא את האוצר ולא משרד התשתיות ולא את רשות המים לבייב את דליה, את ג'אסר, את תל אביב או את ראשון לציון.
<משה גראזי: החוק מושת על הרשות המקומית ועל תאגידי מים וביוב.
<משה גראזי: אני מחויב להגיד את זה, כי זה לא האחריות של רשות המים.
חמד עמאר: אני מכיר את זה, בוא נמשיך.
<משה גראזי: עם זאת, אני אמרתי שב 2011, לא חיכינו למועצה, ויצרנו מנגנון, בגלל אותן סיבות שמנה ראש המועצה, שרשות שלא מתואגדת, מאלף סיבות – אבל כן הלכנו למהלך שרשות שלא מתואגדת לא בגלל שהיא סרבנית תאגוד, אלא כי אין פתרון, מסיבות שונות, אנחנו הוצאנו מכרז לקבלנים והסמכנו גופים – אמרתי, פעם אחת בהתקשרות ישירה שלנו, במקרה שלך, ופעם שניה דרך תאגיד מי עירון, שזה פרויקט שהוא בשל לצאת לביצוע - - -
חמד עמאר: כמה זה ייתן פתרון?
חמד עמאר: לכמה אחוז?
<משה גראזי: סדר גודל של 7 מיליון שקל ועוד 6 – שזה ייתן לעוד 60-705.
<משה גראזי: זה התכניות הקיימות.
חמד עמאר: יש לי עכשיו 64.
חמד עמאר: כמה יישאר לי אחרי שני הפרויקטים האלה?
<משה גראזי: אני לא מכיר את הנתון של ה-64.
<משה גראזי: אני מניח שעם יישום של שני הפרויקטים - - -
חמד עמאר: ראש הרשות יכול לתת לי תשובה?
<משה גראזי: זה תכניות של המועצה, זה לא תכניות שאנחנו עשינו.
<והבה והבה: במידה וייושם מה שתוכנן על ידם - - -
<רפיק חלבי: אני לא מכיר את התכנית.
<משה גראזי: זה מי עירון.
<רפיק חלבי: אם אני לא מכיר אותה שנה שלמה, סימן שהיא תקועה באיזשהו מקום.
<משה גראזי: נכון.
חמד עמאר: אז היא תקועה, או מתקדמת?
<משה גראזי: היא תקועה מאותה סיבה שאמרנו שעד שלא תהיה תחזוקה של המערכות לא נוציא פרויקטים.
<'קריאה: איך זה קשור?
<משה גראזי: אפשר לצחוק על זה, אבל אתם מצפים שהמדינה תמשיך לשים כסף - - -
<רפיק חלבי: איזה תחזוקה?
<רפיק חלבי: תחזוקה של מה?
<רפיק חלבי: לא מתאים לך להגיד את זה, תאמין לי.
<רפיק חלבי: אתה איש הגון.
<רפיק חלבי: אני אומר לך חד וחלק: יש לפעמים במט"ש עציון בעיות.
<רפיק חלבי: יש שם בוצה, לפעמים, ואנחנו שולחים לשם - - -
<משה גראזי: אני אומר דברים לא מדויקים לגבי התחזוקה והתפעול של מתקן התפיסה והמט"ש?
חנא סוייד: זה אחריותם?
<משה גראזי: בוודאי.
חנא סוייד: במט"ש?
<משה גראזי: הם היו ממקימי המט"ש.
<והבה והבה: מה זה שייך?
<משה גראזי: המדינה שמה 15 מיליון שקל על מערכת שיכול להיות שעוד חודש תתפגר.
<משה גראזי: לא שייך.
<משה גראזי: כי אף אחד לא מתחזק אותה.
<משה גראזי: אז מה, שוב נשים 15 מיליון שקל?
<משה גראזי: מה לא שייך?
<רפיק חלבי: ילד, לך תביא את אבא שלך – אתה אומר לי.
<רפיק חלבי: תפסיקו עם זה, באמת.
<רפיק חלבי: נראה אותך עושה את זה במקום אחר.
<רפיק חלבי: נראה אותך עושה את זה במדינת ישראל.
<רפיק חלבי: אתה לא עושה את זה במדינת ישראל.
<רפיק חלבי: במדינת ישראל אתה לא עושה את זה, אצלי אתה עושה את זה.
<רפיק חלבי: אני לא מרגיש שאני במדינת ישראל, בכלל.
<משה גראזי: אני לא מקבל את האמירה שלך.
<רפיק חלבי: אני לא מרגיש שאני במדינת ישראל.
<רפיק חלבי: משה, זה פטרונאז' פראי.
<משה גראזי: - - -
חמד עמאר: סליחה, לא להתווכח.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע משרדי ממשלה אחרים.
חמד עמאר: נחשוב על הנושא של תחזוקה, נשמע כמה עולה תחזוקה, למה אנחנו לא מבצעים תחזוקה, לפי טענתך, ונראה איך אנחנו מתקדמים בנושא.
חמד עמאר: משרד הבריאות נמצא?
<לילה יעקב: אני נמצאת, אבל אני רוצה שהגנת הסביבה קודם יספרו על התחזוקה של התחנות האלה, ואז אני ימשיך את החלק שלנו.
<ערן יגיל: מה שקורה בדלית אל כרמל זה שיש לנו כל פעם אירועים של גלישות ביוב.
<ערן יגיל: הביוב זורם לנחל אורן, שזה גם נחל שיש בו קידוחי מקורות וגם נחל שמושך מטיילים, וגם תושבים עלולים להסתובב שם, ויש פה סכנה לציבור ופגיעה במקורות מים.
<ערן יגיל: יש לנו בעיה של תחזוקה, יש חוקים של תחזוקה של תחנות שאיבה, של קדם טיפול, שזה כולל מערכת שנותנת התראה בעת שיש תקלה, כדי שעובד המועצה ירוץ לשם ויתקן.
<ערן יגיל: המערכת הזו לא מופעלת כבר שנים.
<ערן יגיל: אין התרעות.
<ערן יגיל: בדרך כלל אנחנו, פשוט, בסיורים שלנו, כל כמה ימים מגלים גלישה, מודיעים למועצה והם באים לטפל.
<ערן יגיל: לפעמים הטיפול לוקח הרבה זמן.
חנא סוייד: אולי לא באשמתך, אבל אני מבין שמערכת שפועלת בחסר, כלומר, תשתיות שלא מספיקות לגודל של היישוב, בוודאי יהיו שם גלישות ובעיות - - בהחלט.
חנא סוייד: זה מביא את זה.
חנא סוייד: זאת אומרת, אני לא מאשים אותך, אבל בעצם אתה לא מגלה כאן סוד גדול, שמערכת שפועלת ב over capacity אז בוודאי שתהיינה גלישות.
<ערן יגיל: היא לא ב over capacity.
חנא סוייד: אם אומרים לך ש 64% מהבתים - - זאת אומרת, התשתית הפנימית לא פרוסה - - -
<ערן יגיל: אז זה בדיוק ההפך.
<ערן יגיל: חלק גדול מהיישוב לא מחובר לביוב ולכן כמות הביוב שנכנסת למערכת היא קטנה.
<ערן יגיל: לא זו הבעיה.
חנא סוייד: אני רוצה אולי להגיד לך, לגלות לך סוד כאן – שמה שאתה חושב שהוא לא מבויב, ולא מחובר, הוא כן מחובר.
חנא סוייד: זה סוד גדול, אני מגלה לך.
<ערן יגיל: אולי הוא מחובר לניקוז, אבל לא לביוב.
חנא סוייד: לניקוז, לביוב.
חנא סוייד: אני יודע.
חנא סוייד: זו תופעה.
חנא סוייד: תראה, בדלית אל כרמל יש יותר מאלפיים בתים ללא היתרי בניה.
חנא סוייד: תיאורטית אין להם חיבורי חשמל.
חנא סוייד: אבל הם מחוברים לחשמל.
חנא סוייד: אתה יודע.
<ערן יגיל: תראה, למיטב ידיעתי אי אפשר גם להתחבר, כל כך, כי יש שם בעיית שיפועים.
חנא סוייד: אפשר, אני אומר לך שאפשר.
חנא סוייד: תשאל את אנשי הביוב.
<ערן יגיל: אז אני איש ביוב, אני עוסק בזה.
<ערן יגיל: זה עניין של שיפועים.
<ערן יגיל: כדי להשלים מערכות ביוב צריך - - -
חנא סוייד: מה שאני רוצה להגיד, שזה לא הפתעה גדולה, שבהחלט אפשר לצפות שהמערכת לא תתפקד כראוי.
חנא סוייד: זה מה שאני מנסה להגיד.
חנא סוייד: אני דווקא עוזר לך.
<ערן יגיל: בסדר.
<ערן יגיל: ביישובים אחרים אנחנו לא רואים מצב כד כדי כך.
<ערן יגיל: זאת אמרת, יש פה מצב שאין מערכות גיבוי, שהם מחויבות, על פי התקנות, אין מערכת התראות, ואני פשוט מבקש שתמצאו פתרון, אני לא מחליט - - - רק חייבים לפתור את הבעיה.
חנא סוייד: אני מסכים עם כל מה שאמרת, רק אני לא מופתע.
<ערן יגיל: ועוד בעיה שהוזכרה פה זה באמת מט"ש ניר עציון – חצי שנה לא מפנים משם בוצה.
<ערן יגיל: יש שם הר ענק של בוצה.
חנא סוייד: תסכים שזה לא באשמת דלית אל כרמל.
<ערן יגיל: מה שאמרו לי זה שההסכם אומר שדליה ועוספיה צריכים לשלם עבור הבוצה, אבל אני לא עוסק בכספים.
<ערן יגיל: יש בעיה של בוצה במט"ש, הר של חצי שנה בוצה, והבעיה היותר חמורה, שנמשכת שנים, של גלישות ביוב מדלית אל כרמל, זיהום של נחל, סכנה של תושבים ומטיילים.
חמד עמאר: אתה מדבר אתי על גלישת ביוב מתוך המערכת, או בגלל שלא מחוברים?
<ערן יגיל: לא, מתוך המערכת.
חנא סוייד: כלומר, מהמעט המחובר יש גלישות.
<ערן יגיל: נכון.
<ערן יגיל: ואני רוצה להסביר שיש לנו דרישות, ולתחנות יש דרישות לגיבוי.
<ערן יגיל: זאת אומרת – יש תחנת שאיבה, צריך משאבת גיבוי.
<ערן יגיל: כאן הגיבוי לא עובד.
<ערן יגיל: צריך גנרטור בתחנת שאיבה.
<ערן יגיל: אם יש הפסקת חשמל, הוא לא עובד.
<רפיק חלבי: יש.
<רפיק חלבי: יש ועובד.
<ערן יגיל: אבל הייתי בסיור עם המהנדס שלכם.
חנא סוייד: זה רק מוכיח שיש כאן מערכת ב total loss מה שנקרא.
חנא סוייד: שבעצם, זה מזמין פתרונות יצירתיים.
חנא סוייד: לא להערים עוד בעיה ועוד בעיה.
<רפיק חלבי: אתה יודע מה?
<רפיק חלבי: הנה, אני מתחייב בפני הכנסת, שאם הבעיה שלכם היא שאני אשים עוד עובד, שאין לי אישור לקבל אותו, ואין לי נחיצות במשרה, ואין לי כסף – אני שם שם עובד.
<רפיק חלבי: אבל תפסיקו, חבר'ה.
<רפיק חלבי: עכשיו כל הבעיה אם יש גלישה במט"ש?
<רפיק חלבי: לכן אני לא מבין – איזו מין תפיסה זו?
<רפיק חלבי: איזו חשיבה זו?
<'קריאה: אבל הגלישה היא בדליה.
<רפיק חלבי: מה - - מקבל את כל החרא של עוספיה, יחד עם דליה, אז מה אתה רוצה ממני?
<רפיק חלבי: אולי גם של יקנעם ונשר והכל יחד, ותגיד לי – תפתור את הבעיות, אחרת לא נבייב אתכם.
<רפיק חלבי: איזו מין גישה זו?
<ערן יגיל: חשוב להגיד שהקדם טיפול הוא משותף לדליה ולעוספיה, וזו אחריות של שתי המועצות.
<רפיק חלבי: ואני אומר לך חד משמעית: אני משלם את כל הכסף.
<רפיק חלבי: טוב?
<רפיק חלבי: חד משמעית אני אומר לך.
<רפיק חלבי: ואם אני אומר אמירה לא נכונה, אני בא ומתנצל לפני כולם.
חנא סוייד: אולי אפשר להתחיל לכוון לפתרונות?
חנא סוייד: אנחנו יודעים שיש בעיות, בגלל זה יזמתי את הדיון הזה.
חנא סוייד: אני יודע שיש בעיות.
חנא סוייד: אולי נתחיל לדבר על פתרונות?
חמד עמאר: היו אמורים להגיע לכאן ממשרד התשתיות.
חמד עמאר: אני רואה שאף אחד לא הגיע.
<משה גראזי: - - - מרשות המים, זה לא תחום של משרד התשתיות - - -
חמד עמאר: הודיעו כאן שמגיעים – יועץ השר מגיע, מנכ"ל תשתיות אנרגיה ומים מגיע, ממונה על רגולציה – מגיעה.
חמד עמאר: הם הודיעו שהם מגיעים ואני חושב שהם היו צריכים להגיע, אם הם הודיעו שהם מגיעים.
<לילה יעקב: מה שהיה חשוב לי שרשות המים והגנת הסביבה ידברו לפני, כדי שתבינו את הבעיות.
<לילה יעקב: המערכת באמת גולשת.
<לילה יעקב: השאלה, מבחינת פתרונות, אם יש איזשהו מנגנון שהם כן יוכלו לקבל תקציבים לתחזוקה שוטפת של התחנה הזו, ואז רשות המים יוכלו לתת את השלב הבא של הקמה של עוד תחנה.
<לילה יעקב: מבחינתנו, אני יודעת שאתם נגד תאגידים, אבל אנחנו ראינו מהפך, פשוט, בכל היישובים שנכנסו לתאגידים - - -
חמד עמאר: מה, שמעת שאנחנו נגד?
<קריאה: הכנסת, בכלל.
<לילה יעקב: מה שאמרת ששר האוצר אמר אתמול.
חמד עמאר: שר האוצר אמר.
חמד עמאר: אני לא אמרתי.
<לילה יעקב: אז סליחה.
<לילה יעקב: אנחנו ראינו מהפך מהרגע שנכנסו תאגידים, גם ואדי ערה, תאגיד מי עירון.
<לילה יעקב: ממש שינוי מהותי מ 30% שהיו מחוברים לביוב, היום מעל 80% מחוברים.
<לילה יעקב: אנחנו חושבים שכן חשוב - - -
חנא סוייד: אולי זו הדרך לפתרון?
חנא סוייד: אנחנו שמענו אותך.
חנא סוייד: אתה שם בעיה על גבי בעיה על גבי בעיה.
חנא סוייד: אולי הפתרון הוא להכניס תאגיד בכל מקרה?
חנא סוייד: דווקא הכסף שאתה רוצה להשקיע בחלת עלי, תן לתאגיד שייכנס לתמונה ושיתחיל לסדר את העניין.
חנא סוייד: אולי זה הפתרון?
<משה גראזי: זה מה שנעשה ביישובים אחרים.
<משה גראזי: תאגיד מי עירון, מה שאמרה לילה יעקב הרגע, הגיע לרמות שיעור התבייבות של 80-70 אחוז.
<משה גראזי: המדינה תקצבה אותו במעל 100 מיליון שקל.
חנא סוייד: נו, בסדר.
<משה גראזי: והוא שם על קרוב ל-10 יישובים, לא על יישוב אחד.
<משה גראזי: בין היתר הוא עשה פרויקט בג'אסר, שהיא לא במצב סוציואקונומי פחות מדליה הוציאו מכרז לתפעול ותחזוקה של תחנות השאיבה, לא מכרז פשוט, ומתחזקים.
<משה גראזי: אף אחד לא אמר שרוצים לעצור ולא לתת לדליה.
<רפיק חלבי: היתה החלטת ממשלה, משה.
<רפיק חלבי: מה שקרה בג'אסר א זרקא זו החלטת ממשלה, זה היה פיילוט של משרד הפנים – ג'אסר א זרקא, ודלית אל כרמ זה משהו אחר לגמרי.
<משה גראזי: לא, זה - - -
חנא סוייד: כל פעם שאני יושב עם חבר הכנסת היו"ר חמד עמאר הוא מספר לי כמה מענקים ניתנו ליישובים הדרוזים.
חנא סוייד: אז אולי חלק קטן מהמענק הזה - - רגע, תשמע אותי, כי אתה מומחה בלהציף בעיות כאן.
חנא סוייד: אז אולי קצת מהמענקים האלה לתת לתאגיד, ושהתאגיד ייכנס לתמונה ושיסדר לכם את העניין.
חנא סוייד: אתה לא תופיע כאן שוב, כי הוא יפתור את הבעיות.
חנא סוייד: מה שאתה אומר זה שתאגידים מצוינים בפתרון בעיות.
חנא סוייד: אז לפחות חלק קטן מהתאגידים, מהמענקים האלה, תנו לתאגיד, ושהתאגיד יפתור את הבעיה, וישבור את הראש, למה לך לשבור את הראש?
חנא סוייד: אולי זה הכיוון?
<משה גראזי: לענות?
<משה גראזי: אני אענה כי - - -
חנא סוייד: פשוט רוצים לפתור את הבעיה, לא להציף בעיות.
<משה גראזי: אני לא פחות רוצה לפתור את הבעיה, כי גם - - -
חמד עמאר: סיימת, נציגת משרד הבריאות?
<לילה יעקב: כן, אני חושבת שמשרד האוצר, למעשה, מעכב, את פלגי מוצקין, לא?
<משה גראזי: התחזוקה והתפעול זה דברים ש - - -
חמד עמאר: בואו נפסיק עם הנושא של התחזוקה והתפעול, אחרי זה נחזור לזה, נמצא גם לזה פתרון.
חמד עמאר: יש נציג של משרד הבינוי והשיכון?
חמד עמאר: היו והלכו.
<רפיק חלבי: אין להם מה להגיד.
<'קריאה: לא, יש להם תכניות פיתוח.
<רפיק חלבי: בדליה הצעירה א' הם השאירו את הביוב זורם, והלכו.
חמד עמאר: "מקורות" נמצאים?
חמד עמאר: רוצים להוסיף משהו?
<יוסי שכטר: אין לי מה להוסיף.
חמד עמאר: אין לכם מה להוסיף?
חמד עמאר: אתם פורסים את החוב כל פעם לשנה-שנתיים קדימה?
<יוסי שכטר: אנחנו מגלים המון טולרנטיות כלפי דלית אל כרמל, מתוך הבנה של הקשיים שיש שם, ולכן אנחנו פורסים כל הזמן - --
<רפיק חלבי: ואנחנו עומדים בכל ההסכמים.
<יוסי שכטר: מתנהלים מחוב לחוב.
חנא סוייד: הפסד של 5 מיליון שקל שהוכח, זה זורם.
חנא סוייד: זה פחת של 5 מיליון שקל בשנה בדליה.
חנא סוייד: תאמין לי, 5 מיליון שקל היו מספיקים על מנת לתת תנופה ולהתחיל לפתור את הבעיה.
חנא סוייד: למה כולם יושבים בחיבוק ידיים, אני לא מבין.
חמד עמאר: מה שאני מבין – מה שמחזיק את כל העניין עכשיו, אני מבין, רשות המים, אתה אומר – אתם לא נותנים לתחזוקה, אני לא נותן שום דבר, עוצרים הכל כאן.
חמד עמאר: איך עכשיו אנחנו יוצרים את הפתרון של נושא התחזוקה, והנושא של להמשיך לתקצב את דלית אל כרמל, ולהתקדם?
<רפיק חלבי: אין בעיה.
<רפיק חלבי: התחזוקה עלי.
<רפיק חלבי: הנה, עכשיו אני אומר.
<רפיק חלבי: אני לוקח עובד שאין לי, ואני שם אותו שם.
<רפיק חלבי: זו לא הסיבה.
<משה גראזי: למה אני אומר?
<משה גראזי: וזה גם לטובת המועצה, כי פתאום אנחנו מצטיירים הפוך, כי עשינו את זה משהו אקטיבי של לרשת - - בסדר, אפשר להיות ציני אבל המדינה אף פעם לא עשתה - - -
<רפיק חלבי: למה ציני?
<רפיק חלבי: אני לא ציני.
<משה גראזי: מנהל רשות המים הוציא למתקן תפיסה צו תיקון מהוון, והמשמעות, שצריך להבין, ואני חושב שהמועצות מבינות את זה וגם משרד הפנים, שאם המתקן לא יתוחזק, יבוא קבלן לתחזק, והעלות תהיה כפליים, שתושת על ידי המועצה.
חנא סוייד: למה כפליים?
<משה גראזי: כי זה החוק.
<משה גראזי: זה לא משהו שמנהל המים יכול - - -
<רפיק חלבי: זה לחץ של החברה הכלכלית.
<רפיק חלבי: חבר'ה, יש פה פוליטיקה מפה ועד הודעה חדשה.
חמד עמאר: אני יכול לקבל במספרים כמה זה עולה, תחזוקה של - - -
<משה גראזי: יש הערכה, אבל - -
חמד עמאר: כמה ההערכה?
<משה גראזי: ההערכה היתה בסביבות 20 או 15 אלף שקל לחודש.
חנא סוייד: למה כפול?
חנא סוייד: אם עושים את ה - - -
חמד עמאר: אתה שומע מה שאתה אומר לי?
חמד עמאר: אתה אומר – תחזוקה של 20 או 15 אלף שקל בחודש לשתי המועצות.
חמד עמאר: זאת אומרת שכל מועצה – 10 אלף שקל לחודש.
חמד עמאר: זה אומר 100 אלף שקל ובשנה-120 אלף שקל למועצה לתחזוקה, כדי להתקדם בכל הנושא הזה - - -
<משה גראזי: אני לא רק אומר – יש מפרט.
<משה גראזי: המועצה צריכה פשוט לקחת אותו ולמכרז אותו.
<משה גראזי: רשות המים לא יכולה לעשות את זה.
<משה גראזי: גם אם תגידו לנו לעשות את זה, אנחנו לא יכולים, מבחינה חוקית.
<משה גראזי: אתה רוצה שנשים כסף איפה שאסור לנו, משפטית - - -
חמד עמאר: עכשיו אנחנו שמענו באופן ברור, וגם נעלה את זה בסיכום של הוועדה, שהמועצה המקומית דלית אל כרמל לוקחת את התחזוקה על עצמה.
חמד עמאר: מה אתם עושים עכשיו?
<משה גראזי: וכדאי לה.
<משה גראזי: אם לא - - -
חמד עמאר: אמרתי, אמרתי, ראש המועצה אמר באופן ברור בוועדה, וזה יהיה אחד הסיכומים – שהמועצה המקומית דליה ועוספיה לוקחים על עצמם את נושא התחזוקה.
חמד עמאר: הנה, ראש מועצת דליה מדבר גם בשם ראש מועצת עוספיה - מה מתחייב - - -
<משה גראזי: אנחנו מתחייבים להמשיך את פרויקט הביוב במועצה - - -
<רפיק חלבי: מה זה "ככל יכולתנו"?
<רפיק חלבי: ככל יכולתי אני גם אתחזק את זה.
חמד עמאר: תשמע, אתה אמרת דברים מאד חיוביים כאן.
חמד עמאר: על מה שקורה ביישובי עירון.
חמד עמאר: הזכרת שתוך שלוש שנים, 70%, יש ביוב לכל היישובים שם.
חמד עמאר: מה אנחנו אומרים לדלית אל כרמל עכשיו, ואתה אומר שאתה מתקצב את זה, כמנהלת המים.
<משה גראזי: אני זהיר, כיוון שיש ועדת השקעות.
<משה גראזי: אני מניח שאפשר להמשיך את הפרויקט אבל אני לא חשב שמוציא צ'ק מחר.
חמד עמאר: אתה בעצמך אמרת שיש לך פרויקטים עכשיו שתקועים בגלל התחזוקה.
חמד עמאר: פתרנו את עניין התחזוקה.
חמד עמאר: הפרויקט הזה ימשיך לרוץ עכשיו?
<משה גראזי: כן.
חמד עמאר: למישהו יש משהו להוסיף?
חנא סוייד: אז זאת היתה סנקציה, בעצם, הפסקת הפרויקט?
<משה גראזי: זו לא היתה סנקציה.
<משה גראזי: זה לראות - - -
חנא סוייד: ככה השתמע עכשיו.
חנא סוייד: שאם ם יעשו – אתה תעשה.
<משה גראזי: אבל מה הציפיה, שהמערכת - - -
חנא סוייד: הציפיה – שאתה לא תתרום לכך ש-5 מיליון שקל יירדו לטימיון.
<משה גראזי: זה לא קשור ל - - -
<לילה יעקב: זה מה שרציתי להבהיר.
<לילה יעקב: שני דברים – ה-5 מיליון שיורד לטמיון זה בנושא של מים, שמישהו צריך להיכנס לשם ולטפל בצנרת של המים כדי למנוע את הפחת, וגם לטפל בכל הגניבות.
<לילה יעקב: על זה הוא אמר כבר שהם פנו למשטרה.
<לילה יעקב: הדבר השני, התחת שאיבה – ברגע שהם יחזקו אז רשות המים אולי יממנו את ההקמה של התחנה הבאה אבל עדיין יצטרכו להניח קווים מהבתים אל התחנה, שזה משהו שגם אתם - - -
חנא סוייד: בסדר, אז זה פרויקט שיתחיל לרוץ.
חמד עמאר: בסדר, זה פרויקט שיתחיל לרוץ.
<לילה יעקב: בסדר, אבל צריך להיות מודעים שגם אם הם מקימים את התחנה, עדיין חסרים הקווים האלה.
חמד עמאר: קודם כל, אני רוצה להודות לחבר הכנסת חנא סוויד על קיום הדיון ועל היוזמה המבורכת הזו.
חמד עמאר: דבר שני – שמעתי דברים מאד מדאיגים על נושא הביוב בדלית אל כרמל, שיישוב כזה וגם עוספיה – יותר מ-60% אין להם מערכת ביוב בתוך הבית.
חמד עמאר: דבר כזה הוא לא תקני, לא תקין, לא יכול להיות במדינת ישראל בשנת 2014.
חמד עמאר: דבר שלישי ששמענו כאן, שכמעט 300 אלף קוב מים הולכים לטמיון בגלל מחסור בטיפול בכל מערכת הצנרת של המים בעוספיה ובדליה.
<והבה והבה: בדליה לבד.
חמד עמאר: לכן הוועדה קוראת למשרד הפנים, משרד התשתיות ומשרד האוצר לתקצב את פרויקטי המים והביוב ביישוב דלית אל כרמל.
חמד עמאר: הוועדה קוראת לרשות המים במשרד האוצר לדאוג שהיישוב דלית אל כרמל ייכנס לתאגיד מים מוצקין ולתקצב את הנושא, כי מה שהבנו קודם – הנושא כאן תלוי בהעברת תקציב ומענקים לתאגיד המים.
חמד עמאר: אנחנו קוראים למשרדים הרלבנטיים להעביר את התקציבים ליישובים האלה, לתאגיד.
חמד עמאר: אנחנו נקיים דיון המשך, ואני לא רוצה לגמור את הדיון כאן כי אני רואה חשיבות רבה לקיים דיון המשך.
חמד עמאר: אני מציע שנקיים דיון תוך שלושה חודשים מהיום ונראה איך הנושא מתקדם.
חמד עמאר: תוך שלושה חודשים גם תקציב המדינה יעבור, אני מקווה, וגם אנחנו יכולים לראות תוצאות, ואני מקווה שרשות המים תיקח את הנושא של דליה ועוספיה לנקודה שלא נצטרך להגיע לכאן ולשמוע בגלל תחזוקה של קרוב ל-120 אלף שקל שעוצרים את כל הפרויקטים.
חמד עמאר: לכן אני קורא, וראש המועצה התחייב כאן שאת כל נושא התחזוקה, המועצה המקומית דלית על כרמל לוקחת על עצמה, והוא יצרף גם את עוספיה, שגם עוספיה תשתתף בנושא, ואני קורא למשרד התשתיות להמשיך בפרויקט שמאושר עכשיו ומתוקצב.
מירי רגב: חבר הכנסת צור ימשיך לנהל פה את הדיון בסוגיית רצח נשים בכלל ורצח נשים במגזר הערבי בפרט.
מירי רגב: הנושא הזה עולה מידי פעם בפעם בדיונים מהירים כאלה ואחרים בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
מירי רגב: אין זה סוד שפנו אלי נשים בדואיות בעקבות הדיונים שערכנו בסוגיות הבדואיות וביקשו לדבר גם על סוגיית הפוליגמיה, על נושא ריבוי נשים, ביקשו שנטפל גם בסוגיה הזאת.
מירי רגב: אבל זה לא הנושא כעת.
מירי רגב: נדבר על כך בנפרד ונקיים על כך דיונים בנפרד.
מירי רגב: אני מעריכה את זה שנשים באו והצהירו באופן חד וברור:
מירי רגב: אנחנו לא רוצות להיות אישה שנייה או אישה שלישית וגם לא אישה רביעית.
באסל גטאס: מה הקשר?
באסל גטאס: למה את מערבבת?
באסל גטאס: פה מדובר על רצח.
מירי רגב: אני מדברת על נשים בכלל.
מירי רגב: הדיון היום עוסק ברצח נשים בכלל בחברה הערבית, ובלוד ורמלה בפרט.
מירי רגב: זה דיון מהיר שהגישו שלושה חברי כנסת: מיכל רוזין, ג'מאל זחאלקה ומסעוד גנאים.
מירי רגב: חשבתי שנכון לקיים את הדיון מהר ככל הניתן, לא להמתין עם הדיון הזה בגלל שהכנסת הולכת עכשיו לחודש צפוף מאוד עם חוק התקציב וחוק ההסדרים.
מירי רגב: חבר הכנסת צור, אני כבר אומרת, הדיון הזה מבחינתי הוא לא דיון ראשון ואחרון.
מירי רגב: הוא דיון ראשון ואמורה להיות לו המשכיות.
מירי רגב: קרי, אם אתה מרגיש מתשובות שאתה מקבל מהמשטרה, מבתי-המשפט, מהשלטון המקומי, ובואו נראה גם מה הם עושים בעניין הזה, ממשרד הפנים, ונראה מה הם עושים בעניין הזה, שיש צורך להמשיך ולקיים מספר דיונים כדי להגיע או לענישה חמורה יותר או להעברת מסרים כאלה ואחרים, יכול להיות שנצרף גם את הסוגיה הזאת לפגישה שלנו עם ההנהגה הערבית.
מירי רגב: יש לנו פגישה עם ההנהגה הערבית על שני נושאים: על איסוף הנשק מהמגזר הערבי ועל המואזין, כדי שנבוא איתם בתיאום, כך ביקשו חלק מחברי הכנסת שדיברו איתי.
מירי רגב: יכול להיות שנצטרך לדבר איתם גם על הסוגיה הזאת, אני לא יודעת.
מירי רגב: אם תחליט שזה נכון אני מוכנה להוסיף את זה כנושא נוסף בסדר היום של הפגישה שלנו עם ההנהגה הערבית.
מירי רגב: בקיצור, הדיון הזה חשוב.
מירי רגב: אני מודה לחברי הכנסת המציעים.
מירי רגב: אני חושבת שזה דיון חשוב ודיון נכון.
מירי רגב: התפקיד שלנו למנוע אלימות בכלל בחברה הישראלית, ולא משנה אם זה יהודים, אם זה ערבים, אם זה גברים או אם זה נשים, אבל בוודאי אותן נשים שהן חסרות ישע, אותם קטינים, אותם קשישים שאנחנו לפעמים רואים אותם חסרי אונים, התפקיד שלנו כרשות מפקחת לוודא שהרשות המבצעת מקיימת את תפקידה כראוי, עומדת מקרוב אחר אותן תופעות שהכנסת מביאה לטיפול של הרשות המבצעת.
מירי רגב: בעניין שלפנינו זה בעצם משטרת ישראל, המשרד לביטחון פנים ומערכת בתי-המשפט.
מירי רגב: תודה רבה לכם על הדיון.
מירי רגב: חבר הכנסת צור, אתה תמשיך כעת, ואנחנו נמשיך לעסוק בנושא לאחר מכן.
דוד צור: אם כך, מייד נפנה למציעים.
דוד צור: חברת הכנסת רוזין, בבקשה תפתחי.
מיכל רוזין: אנחנו דנים בנושא הזה בכנסת לא בפעם הראשונה, לא בנושא הכללי של אלימות כלפי נשים ובוודאי לא במקרים האלה, שאנחנו מכירים אותם שנים ברמלה ולוד.
מיכל רוזין: אנחנו בעצם אומרים כל הזמן "הכתובת היתה על הקיר".
מיכל רוזין: פה כבר הכתובת לא על הקיר, פה כבר זה חקוק באבן, בסלע.
מיכל רוזין: זה לא רק רשום בכתב באיזה טוש.
מיכל רוזין: יש פה סוגיה, שהיא חלק מסוגיית המאבק בנושא האלימות כלפי נשים, אבל בעניין הזה אני חושבת, וגם המשטרה כבר הבינה לפני שנים, עוד בתפקידי הקודמים השתתפתי בדיונים בכנסת עם המשטרה והבינו שעד שלא יקצו את המשאבים המתאימים וישתפו פעולה עם הרווחה ועם הרשות המקומית ביחד ויתנו באמת את המענים הנכונים נקודתית לאותן משפחות, לאותן נשים, שם זה לא ייפסק, זה לא ייגמר.
מיכל רוזין: מדובר פה על נשים שחיות בפחד.
מיכל רוזין: הן חיות בפחד על זמן שאול.
מיכל רוזין: הן לא יודעות כמה זמן הן עוד יחיו.
מיכל רוזין: עוד דבר שחשוב שנדע, כאשר מציגים לנו בכנסת נתונים על אלימות במשפחה, על רצח נשים, הנשים האלה לא פעם לא נכללות בסטטיסטיקות הללו כי כאשר מדברים על אלימות בתוך המשפחה מדובר על מי שנרצחו על-ידי בני זוג ואז הסטטיסטיקה מחסירה את הנשים הללו כי הן נרצחו אולי על-ידי בן דוד או דוד או מישהו יותר רחוק במשפחה ולכן הן לא נכללות בסטטיסטיקה כרצח בתוך המשפחה.
מיכל רוזין: לא שזה משנה – רצח הוא רצח, הוא רצח.
מיכל רוזין: כל ההגדרות של "רצח על כבוד המשפחה", "על רקע אלימות במשפחה", "על רקע רומנטי", כל מיני הגדרות נורא יפות שבצורה מסוימת אפילו נותנות איזו הצדקה – אפילו שאין כוונה של רוב האנשים להצדיק רצח זה נותן הצדקה, כלומר נותן הסבר: "הן נרצחו כי".
מיכל רוזין: אין "כי" אחרי "נרצחו".
מיכל רוזין: זו נקודה חשובה ביותר.
מיכל רוזין: בעבר המשטרה בנתה מודל נכון לדעתי, ואשמח לשמוע מה קרה אתו, מודל שבו נתנו הגנה, גם מצד אחד נתנו יותר משאבים לאכיפה באותו אזור, גם הרווחה היתה שותפה.
מיכל רוזין: היה פה מענה על הדקה.
מיכל רוזין: לא חיכו שעובדת סוציאלית תחזור בעוד שבוע או בעוד שנה לטפל במצוקה אלא נתנו מענה מיידי, דבר שעזר מאוד, כפי ששמעתי, באזור.
מיכל רוזין: משום מה הדברים האלה הופחתו.
מיכל רוזין: כנראה תקציבים עוברים, מחליטים פתאום שזה פחות חשוב והאכיפה והפיקוח שם הופחתו.
מיכל רוזין: אחת הטענות שנשמעות, וזו עוד נקודה חשובה, היא כל הזמן כלפי הנשים: הן לא משתפות פעולה, הן לא רוצות ללכת למקלטים, הן לא עוזרות לנו לעזור להן – כל מיני אמירות מעין אלה.
מיכל רוזין: הפתרון הוא לא לכלוא את הנשים.
מיכל רוזין: אני בעד מקלטים לנשים מוכות.
מיכל רוזין: לצערי הרב זה פתרון קצה, מה שנקרא.
מיכל רוזין: לא ייתכן לפתור את הסוגיה הזאת רק בכך שנכניס את כל הנשים הללו למעונות לנשים מוכות.
מיכל רוזין: זה לא הפתרון.
מיכל רוזין: אנחנו לא נפתור את הסוגיה באופן הזה.
מיכל רוזין: אני חושבת שצריך להתייחס לזה.
מיכל רוזין: עוד נקודה אחת חשובה, כל המודלים להתמודדות עם התופעה חייבים לקחת בחשבון בסופו של דבר את הנגישות של אותן נשים לרשויות.
מיכל רוזין: אם אין בתחנות המשטרה שוטרות שמדברות ערבית, אם אישה צריכה לבוא ליומנאי – ואנחנו אומרות את זה בכל-כך הרבה מקרים – ולהתחיל להסביר לו מי ומה ואין לה כתובת שאליו היא פונה אוטומטית ויודעים מי היא ומה היא ועל מה היא מדברת ומה היא הסוגיה, אם היא צריכה בכל פעם "בראשית ברא", להתחיל להסביר את כל העניין וחלק מהנגישות הזאת לא קיימת, מבחינתה אין לה כתובת.
מיכל רוזין: זה לא רק המשטרה.
מיכל רוזין: יש כאן משטרה, ורווחה ורשות מקומית.
מיכל רוזין: מן הראוי לקחת את זה כפרויקט ולטפל בסוגיה הזאת.
דוד צור: ברשות המציעים, אולי נעשה ריץ'-רץ': ניתן לחלק מן האורחים לדבר ואז נחזור למציעים.
דוד צור: הייתי רוצה לשמוע מארגוני הנשים שנמצאים פה.
דוד צור: יש כאן מספר ארגונים: עמותת "נשים נגד אלימות", תנועת "צדק חברתי".
דוד צור: מכיוון שהנושא מתרכז במרכז הארץ אולי אתן קודם את רשות הדיבור לעובדת הסוציאלית סמאח סלאימה אגבאריה מנע"ם – נשים ערביות במרכז, בבקשה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אשמח אם הנושא יוצג באופן כללי.
<סמאח סלאימה אגבאריה: יש כאן נציגות, גם נבילה אספניולי וגם עאידה תומא-סלימאן עובדות באופן ארצי ואני חושבת שהראייה שלהן מאוד-מאוד חשובה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אשמח אם נשמע אותן קודם.
<עאידה תומא-סלימאן: אני מנכ"לית עמותת "נשים נגד אלימות".
<עאידה תומא-סלימאן: גם חילקנו נייר עמדה שנמצא בידיכם.
<עאידה תומא-סלימאן: ניסינו לכלול בתוכו גם את התמונה הכללית וגם את הבעייתיות שקיימת.
<עאידה תומא-סלימאן: ברצוני בהתחלה להדגיש את העובדה שמאז 1991, השנה שבה מדינת ישראל חתמה על האמנה לביעור כל סוגי האפליה נגד נשים, ועד היום נרצחו יותר מ-137 נשים ערביות.
<עאידה תומא-סלימאן: למה אני אומרת את זה?
<עאידה תומא-סלימאן: כי אני חושבת שחייבים להסתכל על הנושא בכללותו כחלק מן הנושא של אלימות נגד נשים, כאחת הצורות הכי קשות של האלימות, ולהסתכל על זה גם בממד המגדרי הרחב ולא רק בנושא של רצח נשים ערביות, על אף שכמובן יש לו ייחודיות.