GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: מה שמגיע זה המים שמחלחלים מהגשם אם האדמה מאפשרת את החלחול.
תמר זנדברג: בואו נשמע, יש מומחים בנושא, נשמע את הפתרון שלהם ואז נחליט אם זה רעיון טוב או לא.
<גליה חנוך רועה: קודם כול, אני שמחה מאוד להעלות את הדברים בקונטקסט הזה.
<גליה חנוך רועה: אני חושבת שרבים מהדברים שאנחנו מדברים עליהם הם טיפול בסימפטום במקום לטפל במחלה עצמה, כי בסוף כשהמים מגיעים כבר לחופים ומזהמים, אם זה הגשם הראשון או אם זה כל מה שבדרך, זה לתת את האקמול בסוף.
<גליה חנוך רועה: צריך להסתכל על כל מציאת הפתרונות עוד הרבה לפני כן, במעלה ההר.
<גליה חנוך רועה: הטיפול בדברים האלה הוא לא רק פתרון לדבר הזה אלא פתרון לעוד הרבה דברים אחרים.
<גליה חנוך רועה: זה Win-Win situation כי זה גם כלכלי וגם סביבתי וגם מונע בעיות שעכשיו אנחנו מדברים עליהן.
<גליה חנוך רועה: הבעיה נובעת מהיעדר תכנון ארוך טווח למשק המים ולניהול משק מים שהוא בר-קיימא, שזה דורש הסתכלות אחרת בכלל על משאב המים.
<גליה חנוך רועה: לא רק כמשהו שצריך להגיע למגזר זה או אחר אלא משהו שמגיע לכל מערכות החיים והמערכות האקולוגיות וכולי.
<גליה חנוך רועה: בעניין הפתרונות של הניקוז יש כבר הרבה מאוד דוגמאות טובות מאוד ברחבי העולם ליישום פתרונות ניקוז מקומיים קטנים במקום מערכות הניקוז הגדולות.
<גליה חנוך רועה: בפורטלנד יש עשייה מדהימה בנושא, יש בטוסון אריזונה, יש מחקרים על זה, יש עדויות שזה מצליח בהחלט לעבוד בצורה יעילה כמו מערכות הניקוז הגדולות, ועוד הרבה יותר, וגם יוצר חיסכון כלכלי מאוד-מאוד משמעותי.
<גליה חנוך רועה: הרעיון הוא – לא אכנס עכשיו לכל פירוט הדברים – לעשות הרבה מאוד מערכות קטנות לניקוז מקומי של המים ולחלחול למי תהום.
<גליה חנוך רועה: במקום העודפים העצומים והמשא העצום שיש על מערכת הניקוז המרכזית, לפתור את זה עם הרבה דברים מקומיים.
<גליה חנוך רועה: גם בארץ יש לנו שני מדריכים מעולים שנעשו על-ידי משרד הבינוי והמשרד להגנת הסביבה.
<גליה חנוך רועה: הראשון הוא "המדריך לתכנון ובנייה משמרת נגר עילי", של משרד החקלאות, המשרד להגנת הסביבה ומשרד הבינוי, משנת 2004, והשני הוא "עקרונות מנחים לתכנון יישובים ושכונות בני-קיימא" של משרד הבינוי, מאפריל 2007.
<גליה חנוך רועה: אלה חוברות של כ-150 עמודים, שמפרטות באופן מאוד מקצועי ומאוד מעמיק את כל פתרונות הניקוז האפשריים, מבורות חלחול, מהשהיית המים בתוך השטחים הפתוחים, ובריכות איגום, ובריכות גשם בצדי הדרכים.
<גליה חנוך רועה: הם כמובן מנחים גם איך להיזהר מזיהומים במקומות שהקרקע מזוהמת, במקומות שמי התהום גבוהים, שלא יהיו הצפות; איך בודקים – בתמ"א 34 יש מפות של רגישויות שאומרות איפה זה כן טוב ואיפה זה פחות טוב; ואיך אנחנו בעצם מנתבים את המים בצורה הטובה ביותר וגם מטפלים בזיהום.
<גליה חנוך רועה: כלומר, אפשר לטפל בזיהום בדרכים האלה של בריכות גשם, עם הצמחייה הנכונה ועם אגרגטים נכונים, שהם יעברו בעצם ניקוי לפני שהם חודרים למי התהום.
<גליה חנוך רועה: מעבר למה שאנחנו מדברים כאן, על היתרון העצום של מניעת כל ההצפות האלה והכניסה לים, אנחנו מדברים גם על החזרת כל המים האלה לאקוויפר.
<גליה חנוך רועה: זאת אומרת, שני-שלישים מהמים שלנו מגיעים מהאקוויפרים האלה.
<גליה חנוך רועה: אנחנו יודעים שאין מדיניות לשאיבת-יתר אבל אנחנו שואבים לפעמים ולא נותנים לאקוויפרים להתמלא.
<גליה חנוך רועה: הפתרון הזה גם מחזיר את המים האלה לאקוויפרים ומונע המלחה שלהם בגלל שאיבת-יתר וכולי, והוא גם נותן פתרון להצפות על מערכות הניקוז.
<גליה חנוך רועה: דבר אחרון, מבחינה כלכלית, אותן החוברות של המשרדים הממשלתיים בדקו והראו שחיסכון של עד 38% בעלות מערכות הניקוז נובע מהקטנת ספיקות.
<גליה חנוך רועה: כלומר, ברגע שמורידים את העומסים מהמערכת המרכזית צריך קוטר צינור קטן יותר, צריך משאבות פחותות.
<גליה חנוך רועה: כל המערכת יכולה להתייעל גם כלכלית עד 38%, שזה פתרונות מאוד-מאוד טובים לכל הכיוונים, כפי שאמרתי: כלכלית, סביבתית ובריאותית.
תמר זנדברג: יש לכם איזו הערכה מהבנייה שמתבצעת היום, בואו נגיד החדשה, כמה מהבנייה החדשה כבר עומדת בסטנדרטים של בנייה כפי שציינת?
<גליה חנוך רועה: כפי שנאמר פה, יש תקנים להחדרת מים למי תהום בתוך מגרשים חדשים של בינוי, אבל זה לא מספיק.
<גליה חנוך רועה: זה פלח אחד מן הדברים.
<גליה חנוך רועה: אחד הדברים המרכזיים ביותר הוא טיפול בדרכים ובכבישים, שזה כבר דבר הרבה יותר מסובך בגלל הזיהום שיש בכבישים, אבל הפתרונות האלה, של תעלות בין המסלולים או מחוץ למסלולים, תעלות ובריכות גשם שמנקות ומנקזות, שאוספות כמויות אדירות של מים – אין לי כאן את הנתונים המדויקים, אבל אני מתארת לעצמי שכמות הרבה יותר גדולה נמצאת שם מאשר במגרשים הפרטיים.
תמר זנדברג: למיטב ידיעתך או התרשמותך, אין בזה טיפול בכלל, לא של מע"צ ולא של משרד התחבורה?
<גליה חנוך רועה: יש המון הנחיות טובות מאוד במסמכים האלה וגם בתמ"א 34 אבל צריך להפוך את ההנחיות האלה לתקנות וצריך לאכוף אותן.
<גליה חנוך רועה: העניין הוא שברוב הדברים האלה זה לא כלכלי לאדם הפרטי, ולפעמים זה אפילו לא כלכלי למועצה המקומית.
תמר זנדברג: המועצה המקומית לרוב לא סוללת כבישים.
תמר זנדברג: מי שסולל זה מע"צ ומשרד התחבורה.
<גליה חנוך רועה: שימוש בריצוף מחלחל למשל הוא הרבה יותר יקר, הוא לא משתלם כלכלית למועצה המקומית ששמה ריצוף מחלחל באזורים גדולים מאוד בעיר, אבל אין שום ספק שכלכלית הוא משתלם ברמה הלאומית כי הוא מוריד את עלויות שאיבת המים.
<גליה חנוך רועה: עושים תחשיבים כלכליים על-פי עלות שאיבת המים מהאקוויפר, ואין לי כאן את המספר המדויק, אבל אין ספק שזה חוסך הרבה מאוד כסף ברמה הלאומית.
<גליה חנוך רועה: לכן ברמה הלאומית צריך לתת לזה חקיקה, תמריצים וכולי, כי זה לא יקרה מהיזם הפרטי, ואפילו לא מהמועצות המקומיות.
<חזי ביליק: אני מבקש בשתי מילים להגיב למה שהיא אמרה.
<חזי ביליק: אני חושב שהיא אמרה דברים נכונים מאוד ובאמת ישראל יחסית מתקדמת מאוד, הן בנושא של בנייה משמרת מים, שאנחנו קוראים לה היום "בנייה מעשירה מי תהום", והן בכל ההנחיות, גם של משרד הבינוי- -
<מאיה יעקבס: אבל מה היא עושה מזה?
<מאיה יעקבס: זאת השאלה.
<חזי ביליק: - -וגם במסגרת תמ"א 34, שזה באמת נושא יותר של מים.
<חזי ביליק: אבל כל זה התחיל בעשור האחרון, ומה לעשות, יש גם בתים שנבנו לפני 2004 ולפני 2007 ושם הבעיה שלנו ולא בבנייה החדשה.
<מאיה יעקבס: יש פה המון דברים.
<מאיה יעקבס: זה דוח מ-2004 ואנחנו כבר תיכף ב-2015.
<מאיה יעקבס: למה זה לא מיושם?
<חזי ביליק: סליחה, על סמך מה את אומרת שזה לא מיושם?
<גליה חנוך רועה: אני רוצה להוסיף שתקן הבנייה הירוקה מעודד מאוד את הדברים האלה ונותן ניקוד גבוה על איגום המים, על אי פגיעה באזורי ניקוז טבעיים וכולי.
תמר זנדברג: אבל כמה מזה מתבצע בפועל?
<גליה חנוך רועה: התקן הזה לא מחייב.
תמר זנדברג: זה לא מחייב.
תמר זנדברג: אבל זה קורה?
תמר זנדברג: מישהו לוקח את זה על עצמו?
<מאיה קרבטרי: רשויות פורום ה-15 אימצו את התקן הישראלי לבנייה ירוקה החל מ-2014 בצורה הדרגתית.
תמר זנדברג: אימצו כתקן מחייב?
<מאיה קרבטרי: כתקן מחייב בכל רשויות הפורום.
<מאיה קרבטרי: יש עדיין שלוש שלא אשררו.
<מאיה קרבטרי: אני יכולה לפרט.
תמר זנדברג: כלומר, רשויות שמאוגדות היום בפורום ה-15, אם הן מקבלות נניח הסכם מסגרת במסגרת תוכנית הדיור של קבינט הדיור, אותה תוכנית חדשה עומדת בתקן בנייה ירוקה, לרבות הנושא הזה?
<מאיה קרבטרי: זאת שאלה טובה.
<מאיה קרבטרי: אני לא יודעת לומר מה הוותמ"ל קובעת, אם היא אוכפת את זה.
<מאיה קרבטרי: צריך לבדוק.
<חזי ביליק: כמה מהניקוז של הדולפינריום לוקח משטחים שנבנו אחרי 2004 או 2007?
<חזי ביליק: לא על זה אנחנו מדברים.
תמר זנדברג: יש מין נטייה, אני רואה את זה פעמים רבות בוועדות, של משרדי ממשלה להגיד: אם חלק מהבעיה אי אפשר לפתור או שצריך להתאמץ יותר כדי לפתור, בואו לא ניגע בשום דבר ולא נטפל בבעיה בכלל.
<חזי ביליק: חס וחלילה.
תמר זנדברג: ברוך השם מאז 2004 נבנו בישראל המון פרויקטים והמון יחידות דיור והמון כבישים חדשים נסללו, ויותר מזה אגיד לך, מ-2014 והלאה הולכים להיבנות עוד המון.
תמר זנדברג: אז אם נגיד שלא נטפל בכל מה שנבנה לפני ולכן גם לא נטפל במה שנבנה אחרי, זה לא אסטרטגיית פעולה לדעתנו.
תמר זנדברג: מה שאפשר צריך לטפל ואז אחרי שנטמיע את הכול בחדש נלך אחורה ונתקן.
תמר זנדברג: אין דרך אחרת.
<חזי ביליק: אגב, אנחנו בדרך הנכונה.
<רני עמיר: אני רוצה לומר רק שני משפטים בנושא בריכות שאיבת מי קיץ.
<רני עמיר: אני לא יודע על כל-כך הרבה בריכות מי קיץ.
<רני עמיר: אני יודע על כמה בכמה רשויות.
<רני עמיר: אני לא יודע שיש בכולן.
<רני עמיר: אנחנו ספרנו בסקר שערכנו 158 נקזים בכל הארץ.
<רני עמיר: מאוד אתפלא אם יש ליותר משליש מהם.
<רני עמיר: זה דבר אחד.
<רני עמיר: דבר שני, בהתייחס למה שאמר אמנון ליבוביץ מחיפה, אנחנו גם לא מכירים בעיית המלחה של אותן בריכות מי קיץ.
<מאיה יעקבס: השאלה אם זה בקרבת החוף.
<רני עמיר: זה לא משנה.
<רני עמיר: אם היינו מגיעים למצב כזה, שעירייה לא רוצה לעשות בריכת מי קיץ בגלל איזו בעיית המלחה אז זו בעיה שאולי צריך לפתור, אבל זה לא הכלל.
<רני עמיר: אני גם לא יודע על שום מחלוקת בין משרד הבריאות למשרד להגנת הסביבה.
<רני עמיר: להיפך, אני חושב שהמשרד להגנת הסביבה ומשרד הבריאות מאוחדים לגמרי בדרישה הזאת.
<רני עמיר: תודה.
<אלי דרור: אני מרשות הטבע והגנים.
<אלי דרור: אציין רק, אנשים אמרו בעיקרון, אבל על-פי חוק הניקוז חובתן של רשויות לנקות לפני החורף.
<אלי דרור: לא כולן עושות את זה, או נכון יותר להגיד שרובן לא עושות את זה, אבל חלקן כן.
<אלי דרור: ברוב הדיון אנחנו מתייחסים פה בעיקר לסביבה העירונית.
<אלי דרור: בתוך השטחים הפתוחים יש ערוצים גדולים מאוד, שחלקם גם מגיעים מיהודה ושומרון ומביאים איתם תכולה של פסולת מוצקה או נוזלית, חומר אורגני, לפעמים מתכות כבדות, כל מה שלא יהיה, בנחלים, וגם זה מגיע לים כמובן וגם זה מגיע לחופי הרחצה.
<אלי דרור: אני חושב שהמשקל של זה הרבה יותר גדול מאשר המשקל של נקזים עירוניים בכל הקשור לסכנה של המתרחצים.
<אלי דרור: דבר נוסף שאני רוצה להגיד הוא שבגשם ראשון כולם מקבלים הודעות ברדיו על כך שכדאי לנסוע בזהירות כי הכבישים חלקים.
<אלי דרור: אני חושב שעדיין יש לנו גם חובה להשאיר לציבור איזו אחריות על עצמו.
<אלי דרור: כפי שהוא נזהר על הכביש אנחנו צריכים להגיד לו: בגשם ראשון אל תרוץ אל הים להיכנס אל תוך המים כי זה מסוכן.
<מאיה יעקבס: אבל צריך להגיד את זה כי אין מודעוּת.
<אלי דרור: יכול להיות שהפתרון הרבה יותר פשוט וצריך להגיד לרשות השידור: תכניסו לכם בילט-אין, שכאשר אתם אומרים "סכנת החלקה" תגידו גם "סכנת זיהום בים".
<מאיה יעקבס: נכון.
<אלי דרור: הלוואי והצרה הגדולה היתה הנקזים העירוניים.
<אלי דרור: אני חושב שהצרה הגדולה היא נחלים כמו נחל שכם, שעכשיו מזרים "עקר" (פסולת נוזלית של בית בד) וביוב גולמי במאסות אל תוך הים התיכון ומתקני טיהור שפכים שאין לנו לאן לאגום אפילו את הקולחין שהם מייצרים והם זורמים לים.
<אלי דרור: אני לא צריך להגיד לכם, זה מיליוני קו"ב של קולחין או ביוב גולמי שנכנסים לים.
<אלי דרור: זה הסיפור האמיתי בהשוואה לנקזים.
<אלי דרור: ועוד דבר, הכבישים.
<אלי דרור: בגשם הראשון כל הכבישים עמוסים בשמנים.
<אלי דרור: לא רק באבק שמייצר בוץ וסכנת החלקה אלא גם בשמנים ובדלקים, שגם הם מתנקזים וחלקם מגיעים לים.
<אלי דרור: לכן אני חושב שאם רוצים לעשות שירות לציבור ואם זו היתה המטרה של הדיון הזה, צריך לוודא שהודעה מגיעה לציבור: כפי שאתם נזהרים על הכביש תיזהרו במים בים, כי זה אותה סכנה.
<אלי דרור: פה אתה יכול להיפגע, ופה אתה יכול להיפגע.
תמר זנדברג: מעירה את תשומת לבי היועצת המשפטית, קודם כול שחוק הניקוז באופן כללי הוא באחריות משרד החקלאות, בטח ובטח במקומות שמחוץ לאחריות הרשויות המקומיות, שזה בדיוק המקומות שאתה מדבר עליהם.
תמר זנדברג: בנוסף, נמצא כרגע תיקון ממשלתי לחוק הניקוז, שאנחנו מתכוונים להיאבק עליו מול ועדת הכלכלה כדי שיעבור אלינו.
תמר זנדברג: כשהוא יבוא לכאן נדון על הפרטים ונחדיר, ואם זה לא מופיע אז נגרום לכך שהוא יכלול גם התמודדות עם מה שאתה מעלה.
<אמנון ליבוביץ: לגבי החלק הזה שציין אלי דרור, לא נמצאות פה בדיון כל רשויות הניקוז.
<אמנון ליבוביץ: יש 11 במספר שאחראיות על כל הנחלים, בטח על הנחלים הארציים.
תמר זנדברג: מה הן בדיוק?
<אמנון ליבוביץ: זה בן-כלאיים.
<אמנון ליבוביץ: זה רשות סטטוטורית.
<אמנון ליבוביץ: מצד אחד חברות בה כל רשויות המקומיות והאזוריות לפי אגני ההיקוות, 11 אגנים.
<אמנון ליבוביץ: הן כפופות למשרד החקלאות.
<אמנון ליבוביץ: הן קיבלו מנדט לטפל בנחלים כרשות נחל מן המשרד להגנת הסביבה ויש להן עכשיו עוד מנדט חדש לטפל גם בשימור קרקע שלא תיסחף לים, גם כן ממשרד החקלאות.
<אמנון ליבוביץ: הן אחראיות על החלק הזה.
<אמנון ליבוביץ: בנושא של שימור, מה שאמרו פה, לדעתי ברוב הערים עושים שימור איפה שניתן, אבל זה מתנגש עם העיור ועם פתרונות חניה ועם תמ"א 38.
<אמנון ליבוביץ: אם קודם בכל מקום היו קצת חצרות ולאנשים היתה גינה מתחת לבית, היום הכול הופך לחניות ותוספות בנייה.
<אמנון ליבוביץ: האיזונים פחות טובים וזה מעמיס.
<אמנון ליבוביץ: הכול כמובן בסוף מגיע למערכות עירוניות וכשזה מגיע לשם כבר אין לזה פתרון.
תמר זנדברג: אני מסכמת את הנושאים כפי שעלו.
תמר זנדברג: זה נושא אולי קטן אבל העלה הרבה מאוד נושאים שקשורים להרבה מאוד דברים.
תמר זנדברג: נתחיל מן הקל אל הכבד.
תמר זנדברג: קודם כול, בנושא ההתרעה לציבור.
תמר זנדברג: עלינו כאן על בעיה מהותית, שלא לומר מחדל אפילו הייתי אומרת, בנושא השירות המטאורולוגי, הדבר הקטן הזה, איך הרשויות הציבוריות, משרדי הממשלה והרשויות המקומיות, מקבלות התרעה על מזג האוויר.
תמר זנדברג: דבר נורא-נורא פשוט.
תמר זנדברג: משרד הבריאות, לכם יש מנוי על חברה שמוסרת מידע מטאורולוגי?
<ולרי פוהורילס: לא, אין לנו מנוי.
תמר זנדברג: יכול להיות ששווה שתשקיעו 750 שקלים בחודש כפי שמשקיעה עיריית חיפה במנוי כזה על מנת שתוכלו להתריע לציבור על אירוע גשם צפוי.
תמר זנדברג: אני מבינה שהיום התחזית המטאורולוגית יכולה להיות די מדויקת.
תמר זנדברג: אני לפחות משתדלת כל בוקר להתנהג לפיה וזה מצליח בשיעורים גבוהים למדי.
תמר זנדברג: אמנם מידי פעם אני שוכחת את המטרייה כי לא ירד גשם בסוף אבל למקרה שכן ירד כפי שנחזה זה די מועיל, על מנת שתוכלו לייעל את ההתרעה לציבור ולהודיע לפני ולא אחרי שזה כבר התחיל.
תמר זנדברג: דבר שני, משרד האוצר חסך אינני יודעת כמה כסף, אולי מאות או אלפי שקלים בודדים על שירות ממשלתי שהממשלה היתה יכולה לקנות אותו, שייתן שירות לכל משרדי הממשלה ואולי אפילו לכל הרשויות המקומיות ולכל התאגידים.
תמר זנדברג: זה דבר די ברור ויכול להיות ששווה שאנחנו כוועדה נפנה למשרד האוצר ונשאל לאן נעלם השירות של השירות המטאורולוגי והאם אפשר להחזיר את המנוי הקטן הזה.
תמר זנדברג: אני בטוחה שלשר האוצר יש מנוי על שירות "יפעת", ששם הוא בודק את הידיעות התקשורתיות לגבי עצמו, וזה עולה הרבה-הרבה יותר מ-750 שקל בחודש, אז בטוח שמדינת ישראל יכולה להרשות לעצמה את השירות הזה, שישרת את כל משרדי הממשלה.
תמר זנדברג: זה לגבי נושא ההתרעות.
תמר זנדברג: לנושא חלוקת הסמכויות והפיקוח בין הרשויות המקומיות, תאגידי המים, רשויות ניקוז, משרד החקלאות ורשות המים כאחראית על תאגידי המים.
תמר זנדברג: אני מציעה שבנושא הזה אנחנו כוועדה נפנה למרכז המחקר והמידע של הכנסת ונבקש מהם עבודה על חלוקת הסמכויות, איפה הבעיה של ההתנגשות בין הנגר העילי, הניקוז, ובין הביוב, מיפוי של הסמכויות בישראל, ואולי גם מה נעשה בעולם.
תמר זנדברג: אני מבינה שיש כמה לקונות, שאנחנו לא יודעים בדיוק כמה מזה הוא בעיה של מה שנוצר בבתים פרטיים וכמה מזה נוצר בשטחים פתוחים.
תמר זנדברג: נניח שהיינו רוצים ליזום איזה תיקון חקיקה או להציע משהו למשרדי הממשלה, שנדע מה, מה חלוקת הסמכויות בישראל ומה אפשר לעשות בנושא.
תמר זנדברג: האמנם יש לקונות שקשורות לתיאגוד המים?
תמר זנדברג: מה התפקיד של הרשויות המקומיות פה?
תמר זנדברג: לפי זה אנחנו כוועדה נדע איך להתקדם.
תמר זנדברג: רשמנו לפנינו את התיקון לחוק הניקוז שאמור לבוא לדיון וגם שם ניתן את הדעת בסעיפים, בעזרת הארגונים וכולם, על החדרת הסמכות בנושא הזה.
תמר זנדברג: ודבר אחרון, בנושא תקני הבנייה הירוקה, סלילת כבישים וטיפול במרחב הציבורי.
תמר זנדברג: כאן אני מבינה שנעשתה קצת עבודה אבל היא עבודה לא סטטוטורית ולא מחייבת.
תמר זנדברג: אני מציעה שאנחנו כוועדה נפנה גם למשרד הפנים וגם למשרד התחבורה.
תמר זנדברג: יש עוד משרד שהוא אחראי עיקרי?
תמר זנדברג: משרד הפנים אחראי בהקשר של תוכניות בנייה ומשרד התחבורה בהקשר של סלילת כבישים, חניות וכל המשתמע מכך.
תמר זנדברג: נבקש מהם קודם כול התייחסות, מה נעשה נכון להיום מבחינת הטמעת חומרים מחלחלים, תעלות, כל פתרונות ההחדרה למי תהום.
תמר זנדברג: מה המצב כיום?
תמר זנדברג: מה הדרישות הסטטוטוריות?
תמר זנדברג: האם קיימת כוונה לאמץ את תקן הבנייה הירוקה או לאמץ איזה תקן בינלאומי או ישראלי של סלילת כבישים מחלחלת יותר, מקיימת יותר, בריאה יותר וכולי?
תמר זנדברג: המשרד להגנת הסביבה, יש לכם איזו עבודה אצלכם בנושא הזה?
<רני עמיר: לא ידוע לי.
תמר זנדברג: אנחנו מתבססים כרגע על עבודות חיצוניות שקיימות.
<גליה חנוך רועה: אלה עבודות של משרד הבינוי.
<גליה חנוך רועה: יש הנחיות בשתי החוברות שציינתי של משרד הבינוי ביחד עם משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה.
<גליה חנוך רועה: הן מ-2004 ו-2007.
<מאיה יעקבס: הן לא מיושמות.
תמר זנדברג: יש לנו כרגע עבודות.
תמר זנדברג: עוד לפני שנעדכן אנחנו צריכים לאמץ אותן ולהפוך אותן לסטטוטוריות.
תמר זנדברג: בעצם יש לנו כרגע עבודה מול משרד הפנים, משרד הבינוי ומשרד התחבורה.
תמר זנדברג: האם יש להם איזו הערכה או איזה נתון, איזה סטטוס כמה מן הכבישים שנסללים היום, כמה מתוכניות הבנייה, כמה מן המדרכות שמרוצפות היום מטמיעים כבר את התקנים האלה?
תמר זנדברג: ואם לא, ואנחנו מתרשמים שהמצב די עגום, די אומלל בהקשר הזה, מה ייעשה על מנת להטמיע את ההנחיות האלה, בין אם בתקנות מחייבות סטטוטוריות ובין אם באיזו התקדמות לקראת תקנות מחייבות?
תמר זנדברג: אני לא יודעת אם ישר הכול ייכנס לחקיקה, אבל איזו דרך להראות לנו שאם מ-2004 ועד 2014 לא השתנה הרבה אז מה נעשה כדי שמ-2014 ועד 2024 נגיע לכך שזה כן יהיה סטטוטורי.
תמר זנדברג: מה ייעשה בשנים הקרובות?
תמר זנדברג: שוב תודה להנהלת הוועדה, למנהלת הוועדה, ליושבת-ראש הקבועה, לעמותת "צלול" ולכל המשרדים והארגונים שהגיעו.
מירי רגב: אני שמחה מאוד לארח פה את חברי הנהגת הישובים הערבים והמועצות.
מירי רגב: אין זה סוד שאנחנו בוועדה הזאת מקיימים הרבה מאוד דיונים בסוגיות שונות, במגזר היהודי ובמגזר הערבי שבו אני כוללת גם את ההיבט הבדואי והדרוזי והמוסלמי.
חנא סוייד: עכשיו צריך להוסיף גם את הארמי.
מירי רגב: אני מקבלת את התיקון שלך.
מירי רגב: אנו יוצאים מתוך כוונה להביא לכך שהוועדה הזאת, שמפקחת על ארבעה משרדים גדולים שיש להם אחריות על חיי אזרחים, יהודים וערבים כאחד, תמצא פתרונות גם במגזר הערבי.
מירי רגב: כבר זמן מה אנחנו מנסים, ביחד עם חנא סוייד, להוביל גם סיור במגזר הערבי אבל אני חושבת שמה שקטע את זה, ולכן החלטנו שנכון לבוא לפה ולקיים קודם כול דיון עם ההנהגה, היה הביקור שלנו בטייבה בעקבות הרצח הנתעב של מנהל בית-הספר.
מירי רגב: אני שמחה על הפיענוח המהיר של הרצח על-ידי המשטרה.
מירי רגב: זה היה חשוב כדי להרגיע קצת את הרוחות ולהעביר מסר לאוכלוסייה בטייבה שהמשטרה תגיע לכל רוצח נתעב כזה.
מירי רגב: במהלך הדיון שהתקיים בוועדה היו הרבה מאוד חברי כנסת, כולל חבר כנסת שאיננו כאן היום, אחמד טיבי.
מירי רגב: קיבלנו החלטה להקים ועדת משנה.
מירי רגב: ועדת משנה היא ועדה סטטוטורית שיש לה בהחלט סמכויות, שתטפל בכל הקשור לאיסוף הנשק הבלתי חוקי מהישובים הערביים, מהמגזר הערבי, בעקבות תלונות ששמענו גם מהמשטרה – ותיכף נשמע את זה גם כאן – על חוסר שיתוף פעולה ועל הרצון להגיע לאיזה שיתוף פעולה במיגור האלימות במגזר הערבי, כפי שאנחנו עושים גם במגזר היהודי.
מירי רגב: הוקם צוות, הבאנו את הרכב הצוות להצבעה, הקראנו אותו וקיבלנו את אישור היועץ המשפטי של הוועדה.
מירי רגב: הצוות הזה מורכב מדוד צור, שהוא יושב-ראש הצוות, דב חנין, טלב אבו ערר וזבולון כלפה.
מירי רגב: אלה הארבעה.
מירי רגב: הקמנו את הצוות הזה והוא אמור להתחיל את עבודתו מייד אחרי הישיבה הזאת, להיפגש באופן פרטני, להגיע לישובים, להיפגש עם תושבי הישובים ומנהיגיהם, להיפגש עם הגורמים השונים בתוך הישוב כדי לראות איך אנחנו מקדמים.
מירי רגב: אם אני לא טועה, הקצבתי לצוות הזה- - -
לאה קריכלי: הקצבת 4 חודשים.
לאה קריכלי: זה היה בתחילת ספטמבר.
מירי רגב: נראה איך נתאים את זה למועד שאנחנו נפגשים פה עם ההנהגה.
מירי רגב: אני רוצה להודות לך, כבוד היושב-ראש, שסייעת לנו להוביל את הפגישה היום.
מירי רגב: אני חושבת שנכון שתהיה הידברות קבועה בין ההנהגה הערבית לבין הוועדה הזאת משום שוועדת הפנים מטפלת באזרחי המדינה הזאת בארבעה נושאים שחשובים לכם לא פחות מאשר למגזר היהודי.
מירי רגב: ראשי הערים במגזר היהודי מוצאים פה אוזן קשבת והוועדה הזאת היא בית להם.
מירי רגב: אני רוצה שבאותה מידה שהוועדה הזאת היא בית למגזר היהודי, לראשי הערים והרשויות ולמגזר הדרוזי והבדואי, אני רוצה שגם אתם תרגישו שהבית הזה נותן לכם מענה בסוגיות שקשורות לרווחתו של האזרח הערבי, לטיפול בבעיות שונות, אם זה בתכנון ובנייה, אם זה בנושא שיטור, אם זה בנושא איכות הסביבה ובסוגיות שונות.
מירי רגב: הוועדה הזאת תהיה לכם לבית ואנחנו נטפל ונקדם את הנושאים.
מירי רגב: מן הסתם תיכף אתן לך לדבר.
מירי רגב: אתה גם תפתח את הדיון ואחריך ידבר חנא סוייד.
מירי רגב: אבל לפניך ביקש לדבר מי שהיה שותף גם בעניין הזה, יונס מרעי חברנו, ראש מועצת פרדיס.
מירי רגב: בבקשה כבודו.
מירי רגב: ולאחר מכן נעבור למאזן גנאים ולחנא סוייד ונמשיך את הדיון.
מירי רגב: לאחר מכן יהיו כמובן התייחסויות של ארבעת המשרדים הרלוונטיים שנמצאים פה, והמשרד העיקרי כאן מבחינתי הוא המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל בכל הקשור לאיסוף הנשק הבלתי חוקי.
מירי רגב: אני רואה כאן נציגים בהחלט בכירים מהמשרד ואשמח לשמוע את עמדתם.
יונס מרעי: צהרים טובים לכולם.
יונס מרעי: חברת הכנסת מירי רגב, אני מברך אותך על שזימנת את הישיבה, אני מברך את הוועדה שדואגת גם למגזר הערבי.
יונס מרעי: הפרוטוקול שכולל את ההחלטות שהוועדה מקבלת הוא אישור מוחלט.
יונס מרעי: באנו לכאן היום ואני מודה לראשי הרשויות, לכל מי שהגיע, אם מהמגזר, אם מחוץ למגזר.
יונס מרעי: כולנו במדינת ישראל רוצים לעזור אחד לשני.
יונס מרעי: לנו במגזר הערבי יש הרבה בעיות בעניין הנשק.
יונס מרעי: קודם כול זה מתחיל בבעיית הסמים – בן אדם בולע כדור והוא משתולל.
יונס מרעי: לפני שנתיים אבו כמאל, ראש מועצת פרדיס, אמר לאדם את המילה הלא נכונה לדעתו ואז אותו אדם שלח צעיר, נתן לו כדור סם ואמר לו: "לך תירה על ביתו של ראש המועצה או על העירייה".
חנא סוייד: זה כדור תרתי משמע.
יונס מרעי: יש לנו בעיות במגזר.
יונס מרעי: היום באחת החמולות יש גם כן אותו דבר.
יונס מרעי: הם שולחים ילדים בני 16-17, והמשטרה מכירה אותם אחד-אחד.
יונס מרעי: המשטרה רוצה שראש הרשות או אדם מן הישוב יגיד: "בא אחמד", שהוא יעמוד על דוכן העדים ויגיד: "אחמד".
יונס מרעי: היום כולם מפחדים.
יונס מרעי: אם אדם רוצה להעיד נגד מישהו במשטרה או בבית-המשפט הוא מפחד שישרפו את הבית שלו, מפחד שיגרמו לו נזקים רבים.
יונס מרעי: המשטרה צריכה לטפל בזה.
יונס מרעי: השר לביטחון פנים היה אצלי פעמיים-שלוש בכפר.
יונס מרעי: הסברתי לו והוא הכניס אותי לתוכנית "עיר ללא אלימות" ואני מודה לו.
יונס מרעי: המפכ"ל דנינו גם היה אצלי בשל אירועי "תג מחיר".
יונס מרעי: כולם היו.
יונס מרעי: הסברתי להם, והיום יש לנו מפקדת חדשה, שנכנסה לתפקיד לפני שבוע בתחנת זכרון יעקב.
יונס מרעי: היום תהיה לנו ישיבה איתה בשעה 17:00 במועצה.
יונס מרעי: אני רוצה להעלות בפניה את כל הדברים האלה, לגבי הנשקים.
יונס מרעי: המשטרה תופסת את האדם, עוצרת אותו ללילה אחד, עורכת חקירות אך אין די ראיות.
יונס מרעי: הם מכירים כל מי שיש לו נשק בלי רישיון.
יונס מרעי: היום אנחנו רוצים, גברתי היושבת-ראש, בעזרתכם, בעזרת ראשי הרשויות – אותנו ראשי הרשויות בחרו כדי שנעזור לאזרחים, אם זה בכפר פרדיס, אם זה בג'סר א-זרקא, אם זה אצל מאזן גנאים בסח'נין, אם זה בכל מקום, אם זה בכפר קרע.
יונס מרעי: בחרו אותנו כדי שאנחנו נעשה סדר בכפרים הערביים.
יונס מרעי: יש לנו הרבה בעיות.
יונס מרעי: כל הבעיות שיש בפרדיס יש גם בסח'נין, יש בכפר קרע, יש בישובים אחרים, הבעיות דומות.
יונס מרעי: בכל כפר יש את הבעיה שלו, אבל 99% מן הבעיות דומות.
יונס מרעי: אנחנו מבקשים מהוועדה שתעזור.
יונס מרעי: כל ישיבה בכנסת נרשמת בפרוטוקול ומקיימים את ההחלטות.
יונס מרעי: אני סומך על מירי רגב, יושבת-ראש הוועדה, שהיא רוצה לעזור למגזר הערבי.
יונס מרעי: ניסיתי אותך בכמה דברים ועזרת לי.
יונס מרעי: היום כל ראש רשות צריך קודם כול להכין תוכניות.
יונס מרעי: אני מכין את כל התוכניות וכל דבר שקיבלתי מהמדינה ב-4 השנים האחרונות – פתחתי גשר ביום חמישי שעלה 50-60 מיליון שקל בכניסה לפרדיס, עם 1,000 דונם שקיבלתי מהמינהל.
יונס מרעי: אם לא היה גשר לא הייתי מקבל הרחבת תכנון של 1,000 דונם מהמינהל, ואוציא מכרז בעוד חודש, 813 יחידות דיור.
יונס מרעי: הקמת הגשר אפשרה לי שיהיה מרכז מסחרי, עם שינוי יעד מאדמה חקלאית למבנה, של 20,000 מטר בנייה.
מירי רגב: מר יונס מרעי, אנחנו רוצים להתייחס לנושא איסוף הנשק ואיך ההנהגה הערבית עוזרת לנו מול המשטרה לטפל בזה.
יונס מרעי: רק מילה אחרונה, אני מבקש ממך שתזמני ישיבת ועדה על תוכניות מתאר במגזר הערבי היום.
יונס מרעי: הם רוצים תוכנית מתאר, הרחבת שטח שיפוט, אך אין להם כסף.
יונס מרעי: אני עשיתי תוכנית מתאר ועשיתי את הכול.
מירי רגב: אתה מדבר על תוכנית מתאר מפורטת, על שיכון ובינוי, או על תוכנית המתאר של משרד הפנים?
יונס מרעי: בפרדיס עשיתי את שתיהן.
יונס מרעי: יש במגזר בעיה של כסף.
יונס מרעי: כל ראש מועצה רוצה לקדם את הכפר, רוצה לעשות תוכניות.
יונס מרעי: הוא משלם למהנדסים 100,000 שקל אך הם רוצים מיליון שקל.
יונס מרעי: אין לו לשלם את היתר ולכן התוכנית נעזבת.
יונס מרעי: אני מבקש ממך, תעזרי לנו מול שר הפנים, לכל המגזר הערבי, בדברים האלה.
יונס מרעי: מאזן גנאים אחראי על המגזר הערבי, הוא יושב-ראש ועדה ארצית למועצות.
יונס מרעי: אנחנו בחרנו אותו.
יונס מרעי: גברתי היושבת-ראש, אני מציע שתזמיני אותו לדבר.
יונס מרעי: הוא מכיר את כל הבעיות שיש במגזר הערבי.
יונס מרעי: אני מבקש שתיתני לו את זכות הדיבור.
מירי רגב: תודה רבה לך, תודה שהגעת.
מירי רגב: אני יודעת שעשית מאמץ גדול להגיע לכאן היום.
מירי רגב: מאזן גנאים, הבמה שלך.
30803: צהרים טובים לכולם.
30803: בשם חברי ראשי הרשויות אנחנו מודים לגברתי על המפגש הזה, מפגש חשוב, אפילו חשוב מאוד.
30803: אמרתי שאלימות היא סרטן, סרטן ממאיר בגופה של כל חברה.
30803: אני לא מכיר חברה שלא רוצה לטפל בסרטן הזה.
30803: נושא הסחר באמל"ח ונושא הסמים מדאיגים את כולנו.
30803: לכן אין לאף ראש רשות בעיה עם משטרת ישראל.
30803: אבל יש לנו הרגשה, למשל במקרה האחרון שאירע בכפר כנא, שלחלק ממשטרת ישראל יש יד קלה על ההדק.
30803: אבל בנושא הסחר באמל"ח, אני אומר לך, אני הראשון שמוכן להתגייס ולעזור למשטרת ישראל על מנת לאסוף את כל הנשק בחברה הערבית.
30803: אין אף חבר מבין אלה שיושבים סביב השולחן הזה שלא רוצה לעזור למשטרת ישראל לטפל בסרטן הזה שקוראים לו נשק בלתי חוקי, שיהיה ברור.
30803: אבל בואו נבדיל בין זה ובין ההרגשה שלמשטרת ישראל יש יד קלה על ההדק כשמדובר באזרחים מן החברה הערבית.
מירי רגב: אני חייבת בעניין הזה להגיב.
מירי רגב: אני אומרת לך חד וחלק, גם מפגישות שערכתי וגם מהסיורים שערכתי, התחושה שלכם אי אפשר לשנות אותה, ואני מקווה שגם המשטרה תגיב כאן בעניין הזה, אבל המשטרה בעיני פועלת בצורה אחראית מאוד.
מירי רגב: אני אומרת שוב, לפעמים אני חושבת שהיד שלה לא מספיק חותרת למגע במקומות מסוימים כדי להוריד את רף האלימות, זו אחת הטענות שלי כלפיה.
מירי רגב: אבל שוב, תיכף ניתן גם למשטרה לענות בעניין הזה.
מירי רגב: אני בהחלט חושבת ששיתוף הפעולה שלכם הוא לא רק באיסוף הנשק אלא גם בסיוע בחקירה.
מירי רגב: ראיתם מה אמרו לגבי הרצח של יוסף חאג' יחיא זיכרונו לברכה, מנהל בית-הספר המנוח, שהיה שם קושי גדול מאוד בטייבה להגיע לפיענוח הרצח כי אנשים מתוך המגזר פחדו לדבר ולא סייעו למשטרה.
מירי רגב: אמר הממ"ז: "חברים, תעזרו לנו, אנחנו רוצים לפענח את הרצח מהר ככל הניתן".
מירי רגב: אין עזרה מן המגזר.