GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עאידה תומא-סלימאן: בשנים האחרונות אנחנו רואות שיש שינוי מהותי מאוד, שהרשויות וכל גורמי הטיפול חייבים לשים לב אליו, ואנחנו מנסות כל הזמן לדבר עליו, שינוי בתפיסה על איזה רקע קורים מקרי הרצח.
<עאידה תומא-סלימאן: אני שמחה מאוד שעד עכשיו, 10 דקות עברו ועוד לא הוזכר המושג "רצח על רקע, מה שנקרא, חילול כבוד המשפחה", שאני מציעה מאוד שירד בכלל מן הלקסיקון של הטיפול בנושא הזה.
<עאידה תומא-סלימאן: צריך לדבר רק על רצח נשים בהיותן נשים, ורצח נשים ערביות בהיותן נשים.
<עאידה תומא-סלימאן: לא רק בגלל שאני רוצה שירד כאילו כתם מסוים שקיים.
<עאידה תומא-סלימאן: בשבילי העיקר הוא שיפסיק הרצח ולא רק שינוי המושג.
<עאידה תומא-סלימאן: אבל כן חשוב לדבר על המושג כי אם לא מבינים שזה לא הרקע האמיתי ושזה לא הצורה לטפל אנחנו נופלים בשלוש שאלות רציניות מאוד וגורמים הטעיה: על מתי חיי האישה בסכנה, מי מסכן את החיים שלה, ומה הפתרון שיכול להיות באותו מקרה ואילו רשויות אמורות להיות מעורבות.
<עאידה תומא-סלימאן: אם לא נשאל את השאלות הנכונות לא נוכל לעזור לנשים ולהציל אותן.
<עאידה תומא-סלימאן: אם נישאר עם הגישה המאוד מקובעת, שמדברת על רצח על רקע חילול כבוד המשפחה אז תמיד נחשוב שמקור הסכנה הוא במשפחה המקורית, באח או בדוד.
<עאידה תומא-סלימאן: לפי הסקירה שאנחנו ערכנו זה לא המצב, לפחות בשנים האחרונות.
<עאידה תומא-סלימאן: גם בחברה שלנו חלות תמורות חשובות מאוד שכדאי לשים לב אליהן.
<עאידה תומא-סלימאן: בשנת 2010 נרצחו 10 נשים, 5 מתוכן נרצחו על-ידי בני זוגן.
<עאידה תומא-סלימאן: בשנת 2011 נרצחו 10 נשים, גם 5 מתוכן נרצחו על-ידי בני זוגן, דבר שלא קרה בעבר.
<עאידה תומא-סלימאן: לפני 15 שנים לא ראינו את התופעה הזו אלא אז רוב הרציחות הללו בוצעו על-ידי המשפחה המקורית.
<עאידה תומא-סלימאן: היום אנחנו בכיוון של רצח על-ידי בני זוג.
דוד צור: איך זה ביחס לרצח בתוך המשפחה בארץ בכלל?
דוד צור: יש לך נתונים?
<מאיר דב ברקוביץ: אני יכול להגיד נתונים על רצח על-ידי בני זוג.
דוד צור: כן, על זה אני מדבר.
מיכל רוזין: הם עושים הפרדה במשטרה.
מיכל רוזין: זה חלק מן הבעיה.
דוד צור: אני רוצה לשמוע אם באמת עושים הפרדה.
דוד צור: לדעתי לא עושים, אבל בואו נשמע.
<מאיר דב ברקוביץ: הנתון הברור במעקב אחר מקרה-מקרה הוא על רצח בין בני זוג.
ג'מאל זחאלקה: שנקרא "על רקע רומנטי".
ג'מאל זחאלקה: כך הם קוראים לזה.
<מאיר דב ברקוביץ: לא, אני לא מדבר על רקע רומנטי.
דוד צור: המשטרה מזמן לא קוראת לזה כך.
דוד צור: אתן לך לדבר יותר מאוחר, אבל תגיד לי רק לגבי היחס.
דוד צור: אני מדבר על המקרים המובהקים שבהם ידוע לכם שבני הזוג רצחו.
<מאיר דב ברקוביץ: מ-2009 – שהם הנתונים שיכולנו לאסוף בצורה מסודרת – ועד אוקטובר 2014 נרצחו על-ידי בני זוגן בסך הכול 82 נשים, מתוכן 21 הן ערביות.
<מאיר דב ברקוביץ: בקרב אתיופיות וישראליות זה פחות או יותר אותו דבר.
מיכל רוזין: וכמה נרצחו על-ידי בני משפחה?
באסל גטאס: קצת יותר מאשר בתקציבים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: זה מטעה, זה נתון לא נכון.
דוד צור: אני מבין מה הוא אומר.
דוד צור: הוא מדבר על המקרים המובהקים.
דוד צור: ברור שיש הרבה מאוד מקרים שלא מפוענחים, כמו במקרים שמוזכרים פה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: הבעיה היא לא המקרים הלא מפוענחים.
<סמאח סלאימה אגבאריה: במשפט אחד, 82 נשים בישראל נרצחו על-ידי בני זוג.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אנחנו אומרים שנשים ערביות נרצחות לא רק על-ידי בני זוג ולכן הן לא נכנסות לקטגוריה הזאת.
דוד צור: לכן אמרתי את האבחנה הזאת לגבי רצח על-ידי בני זוג.
<סמאח סלאימה אגבאריה: 20 נשים בישראל נרצחות מידי שנה בארץ, לא משנה על-ידי מי, 20 נשים ערביות ויהודיות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: חצי מהן, 50% ממקרי הרצח של נשים במדינה הזאת הן של נשים ערביות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: זה אומר שזה פי 4 מהשיעור שלהן באוכלוסייה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: זה הנתון.
<עאידה תומא-סלימאן: התייחסתי לכך שיש גידול במספר הנשים שנרצחות על-ידי בני זוגן וחשוב מאוד לשים לב לזה.
<עאידה תומא-סלימאן: הדבר שני, שהייתי רוצה מאוד להדגיש, שאי אפשר לטפל בנושא הזה בלי טיפול מערכתי שלם.
<עאידה תומא-סלימאן: כלומר, שהמשטרה כן תעשה את העבודה שלה.
<עאידה תומא-סלימאן: אנחנו רואים שיש – אני לא רוצה לתת כותרות, אבל ברור, אי אפשר להתעלם מן העובדה ששיעור פיענוח מקרי הרצח של נשים ערביות נמוך בהרבה משיעור פיענוח מקרי הרצח של נשים יהודיות או של מקרי רצח באופן כללי.
<עאידה תומא-סלימאן: דבר נוסף, המשטרה במקרים רבים ידעה על הסכנה שבה נתונה האישה, או דרך זה שהיא התלוננה או דרך זה שהיה לה מידע מודיעיני שהאישה נמצאת בסכנה, והיו מקרים שאמרו לאישה שחייה נמצאים בסכנה.
<עאידה תומא-סלימאן: השאלה האם באמת המשטרה ביצעה את כל מה שהיא יכולה לעשות כדי להגן על חיי האישה הזאת, כדי לא להוסיף אותה לסטטיסטיקה?
<עאידה תומא-סלימאן: דבר שני הוא תחום הרווחה.
<עאידה תומא-סלימאן: על המשטרה אפשר להגיד עוד כמה דברים, אבל אני רואה שהזמן שנתת לי עומד להסתיים.
יפעת קריב: כן חשוב לשמוע ממך, אולי תוכלי להגיד, זה הדבר הכי משמעותי, מה הלאה, אילו פתרונות את חושבת שהם הפתרונות הנכונים עכשיו?
יפעת קריב: אם מקלט הוא לא הפתרון אז מה הפתרונות שאתן מציעות?
<עאידה תומא-סלימאן: מקלט הוא אחד הפתרונות, ולנו בעמותה יש מקלט שמארח כ-80 נשים.
יפעת קריב: הנשים נכנסות למקלטים כאל עוד סוג של כלא.
יפעת קריב: מה אתן מציעות לעשות?
<עאידה תומא-סלימאן: המקלטים הם חלק מן הפתרון, הם אחד מן הפתרונות.
<עאידה תומא-סלימאן: אבל בנוסף לכך, קודם כול המשטרה צריכה לתפקד בצורה אחרת, המשטרה צריכה לטפל בנושאים אחרת.
<עאידה תומא-סלימאן: אי אפשר להסתמך על 6 חוקרות ערביות בכל הארץ שאמורות לקבל את תלונות הנשים ולטפל בהן.
<עאידה תומא-סלימאן: נכון שבאלמ"ב (אלימות במשפחה) בדרך כלל גם יכול להיות חוקר גבר אבל אני חושבת שצריכה להיות חוקרת אישה שתטפל בתלונות.
<עאידה תומא-סלימאן: דבר שני, המשטרה צריכה לקחת על עצמה יותר אחריות על חיי הנשים, או אלה שמתלוננות או אלה שמעידות על מקרי רצח.
<עאידה תומא-סלימאן: אנחנו מכירות מקרים שבהן נשים קיבלו אומץ והעידו על מקרי רצח, במיוחד ברמלה ובלוד, ולאחר שהעידו וסיימו את התפקיד שלהן כעדוֹת אף אחד לא היה אחראי על שלומן והן היו בסכנת חיים.
<עאידה תומא-סלימאן: אחר-כך שואלים במשטרה למה אף אחד לא רוצה לשתף פעולה איתם ולתת מידע.
<עאידה תומא-סלימאן: דבר נוסף, בעניין הרווחה, אי אפשר להמשיך במצב כזה שכל עובד סוציאלי בכפרים ובערים הערביים מטפל במספר כפול של אנשים מאשר המספר בו מטפל עובד סוציאלי בכלל מדינת ישראל.
<עאידה תומא-סלימאן: בטיפול בנערות במצוקה יש רק כ-30 תקנים בכל הארץ לנערות ערביות.
<עאידה תומא-סלימאן: זה על קצה המזלג.
דוד צור: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.
ג'מאל זחאלקה: הפשע המזעזע של רצח האישה בלוד העלה שוב את השאלה הקשה, והעלה שוב את השאלה על טיפול המשטרה.
ג'מאל זחאלקה: כאן בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתמקד בטיפול המשטרתי בעניין ויש דיון נוסף שייערך בוועדה לקידום מעמד האישה, שם נטפל גם בדברים האחרים.
ג'מאל זחאלקה: לכן, ברשותך, נתמקד בעניין המשטרתי, אם כי אתייחס גם פה ושם לשאלות אחרות.
ג'מאל זחאלקה: כמה הערות בעניין.
ג'מאל זחאלקה: יש פער גדול מאוד בין פיענוח תיקים במגזר היהודי ובמגזר הערבי.
ג'מאל זחאלקה: הפער אדיר.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מוסרת אינפורמציה מדויקת בעניין הזה.
ג'מאל זחאלקה: בוועדות הכנסת, כבוד היושב-ראש, ביקשו, אני ביקשתי מספר פעמים, ולא קיבלנו.
ג'מאל זחאלקה: גם כשפנינו למרכז המחקר והמידע של הכנסת גם הם נתקלו בבעיה של חוסר שקיפות בעניין פיענוח מקרי רצח כאלה ואחרים.
ג'מאל זחאלקה: קודם כול, האגדה שמסופרת, שזה עניין בקונצנזוס בחברה הערבית, שזה קוד תרבותי בחברה הערבית, איך אומרים, זה הדמיון הפורה של כל מיני אנשים מזרחנים שחיים בצ'יזבטים של הפלמ"ח.
ג'מאל זחאלקה: הם חושבים שהחברה הערבית לא עברה שינויים.
ג'מאל זחאלקה: הם לא רואים את החברה הערבית.
ג'מאל זחאלקה: לא רואים היום למשל שהרוב, 60% מהסטודנטים הם סטודנטיות.
ג'מאל זחאלקה: אז יש דברים שצריך לעקור מהראש לפני שמטפלים בעניין.
ג'מאל זחאלקה: צריך שינוי גישה.
דוד צור: קודם כול, אני שמח שאתה אומר את זה בצורה ברורה.
דוד צור: אני אומר לך שזה לא דבר בעלמא.
דוד צור: זאת אומרת, אני אומר בכאב, אבל יש מעין הקלת ראש בכך שהרצח המתועב הזה מתבצע.
ג'מאל זחאלקה: דווקא ממך לשמוע את זה?
ג'מאל זחאלקה: כי אתה בא מן המשטרה.
ג'מאל זחאלקה: מה שאתה אומר עכשיו – כך חושבים במשטרה.
ג'מאל זחאלקה: באה אישה ערבייה להתלונן- - -
דוד צור: מכיוון שאני לא חושב כך, אני אומר שאני שמח לשמוע ממך, וזה חשוב.
דוד צור: אין קול גינוי חזק או קול שנשמע מספיק מתוך המנהיגות הערבית – מנהיגות מבחינתי זה גם אתם וגם אנשי דת וגם אנשי חברה – שמגנים את התופעה הזאת.
מיכל רוזין: לכן הם פה.
ג'מאל זחאלקה: אבל יש.
דוד צור: לא שומעים אותם מספיק חזק.
<עאידה תומא-סלימאן: השאלה מה התקשורת מחפשת לשמוע.
ג'מאל זחאלקה: מדובר לא רק בפושעים רעים אלא במנוולים.
מיכל רוזין: אני מוכרחה להגיד לך שהדיון הזה הופיע באתר הראשי הערבי באינטרנט, עם כל המידע על הדיון שעומד להתקיים היום, כידיעה הראשית באתר, כך שזה בהחלט חשוב מאוד.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אנחנו לא רק מגנים, לא רק יוצאים נגד, אלא פועלים.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו בוועדות הכנסת העלינו את הנושא הזה עשרות פעמים בהצעות חוק, בשאילתות לשר, בעבודה בשטח.
ג'מאל זחאלקה: ואתה יודע מה, אנחנו לא עושים מספיק, צריך עוד ועוד ועוד.
ג'מאל זחאלקה: העניין הזה הוא לא רק הבעת עמדה אלא נעשית פעולה.
ג'מאל זחאלקה: למשל, אנחנו הפנינו ביקורת וטענות ברמת המיקרו ברמלה, לוד ועכו.
ג'מאל זחאלקה: המצב של הטיפול המשטרתי קשה מאוד.
ג'מאל זחאלקה: הכתובת היתה על הקיר.
ג'מאל זחאלקה: אתה יודע, כבוד היושב-ראש, שרוב תיקי האלימות במשפחה נסגרים בגלל חוסר עדויות והרוב נסגר בלי פיענוח.
ג'מאל זחאלקה: לפחות בעניין הזה אנחנו רוצים לשמוע מהמשטרה מה יש לה להגיד.
ג'מאל זחאלקה: הטענה של המשטרה, שנשמעת שוב ושוב, ונשמע אותה שוב היום, אני מניח ומקווה שלא, היא שאין שיתוף פעולה של העדים, של המשפחה, של הנשים המאוימות.
ג'מאל זחאלקה: זו טענה שמופנית כלפי המשטרה, שהיא לא מגנה על הנשים.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה יודעת להוציא מידע כשאנשים מפחדים למסור מידע, יש להם שיטות, כך הם נלחמו בפשע.
ג'מאל זחאלקה: מי היה מוכן לעמוד על דוכן העדים ולהעיד נגד הפושעים בנתניה?
ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא מוכן כי הוא יודע שהוא יחוסל למחרת היום.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא מגנה על תושב טייבה שיעיד נגד פושעים בטייבה אז אנשים מפחדים.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה צריכה לפתור את הבעיה.
ג'מאל זחאלקה: לאזרח הפשוט אין פתרון לחוסר הביטחון.
ג'מאל זחאלקה: רק ל-20%-30% – יכול להיות שעאידה תומא-סלימאן ואחרות יתקנו אותי – מהנשים המאוימות יש מסגרת בכלל.
ג'מאל זחאלקה: לרוב אין.
ג'מאל זחאלקה: גם לא הכול מסגרת חוץ-ביתית, לפעמים מחפשים דברים מותאמים יותר לצרכים של החברה הערבית.
ג'מאל זחאלקה: זה גם צריך לעבור שינוי.
ג'מאל זחאלקה: על מחסור בעובדות סוציאליות אין מה לדבר.
ג'מאל זחאלקה: אציג מספרים לפי מחקרים שנעשו לאחרונה.
ג'מאל זחאלקה: 40 עובדות סוציאליות – לא כל העבודה שלהן היא עם נערות במצוקה אלא הן עוסקות גם בנושא הזה – מטפלות ב-4,000 נשים.
<קריאה: אפילו פחות.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות, בסדר, 30-40, זה המספר.
ג'מאל זחאלקה: יש היום 4,000 נשים בטיפול.
ג'מאל זחאלקה: יש 15,000 נשים בסיכון.
ג'מאל זחאלקה: 11,000 מתוכן בכלל בלי טיפול, אנחנו לא רואים אותן, הן בחשיכה.
ג'מאל זחאלקה: ברוב המקרים – וזה נתון חשוב מאוד – רוב הנשים שנרצחו התלוננו קודם.
ג'מאל זחאלקה: המשטרה ידעה שיש מצב מסוכן שם.
ג'מאל זחאלקה: הכתובת היתה לא רק על הקיר אלא היתה במחברת ביומן של המשטרה.
ג'מאל זחאלקה: הם ידעו על זה ובכל זאת לא נעשה הנדרש.
באסל גטאס: כולל במקרה האחרון.
ג'מאל זחאלקה: אופן טיפול המשטרה והמשקל שהיא נותנת לעניין הזה, הרי בתחנות המשטרה אין חוקר מוסמך לעניין הזה ואם אין חוקר מוסמך נוצרת בעיה, ואם אין חוקר שדובר ערבית או חוקרת דוברת ערבית, מישהו שיוכלו להתלונן בפניו בנוחות, זה בעייתי.
ג'מאל זחאלקה: לפעמים צריך לרוץ ממקום למקום כי אין באותה תחנה חוקר מוסמך והאישה מתחילה לחפש את התחנה שבה היא יכולה להתלונן בפני חוקר מוסמך ואז היא מוותרת.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני חושב שהמצב קשה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים – אני מבקשת שהוועדה תפנה- - -
דוד צור: ההשפעה של מרב מיכאלי עליך ניכרת.
מיכל רוזין: על כולנו.
ג'מאל זחאלקה: תיכף תבינו.
ג'מאל זחאלקה: אני מבקשת למלא את החלטות הוועדות, ועדת הפנים והגנת הסביבה, הוועדה לקידום מעמד האישה וגם ועדת העבודה הרווחה והבריאות.
ג'מאל זחאלקה: תמיד נתקבלו החלטות שלפחות תהיה שקיפות מלאה בעבודת המשטרה, שיגידו בדיוק, יתנו דוח מלא בכמה ממקרי הרצח התלוננו קודם במשטרה, כמה תיקים פוענחו, כמה נסגרו.
ג'מאל זחאלקה: הרי סוגרים תיקים כאלה, בעבר סגרו אותם.
דוד צור: בואו נשמע אותם.
ג'מאל זחאלקה: היתה לי שאילתה עוד כשדיכטר היה שר.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר: סגרנו את רוב התיקים.
ג'מאל זחאלקה: עכשיו אני לא יודע אם ממשיכים בנוהג הזה, לסגור את התיק.
ג'מאל זחאלקה: זה גם דבר שצריך לטפל בו.
ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, דיברתי בשמה של חברת הכנסת חנין זועבי שנבצר ממנה להיות כאן בגלל החלטה אנטי דמוקרטית של הכנסת למנוע ממנה להשתתף בדיוני הוועדות ובדיוני הכנסת.
ג'מאל זחאלקה: בשמה אני אומר, היו אחד-עשר דיונים בוועדה לקידום מעמד האישה ובוועדת הפנים והגנת הסביבה שהיא יזמה, שלושה מפגשים עם מבקר המדינה בנושא הזה, ארבע פגישות עם השרים, סיור של ועדה, פרט לשאילתות ודיונים.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו חברי הכנסת הערבים – עכשיו אני מדבר בשם כולם, ושהמשטרה תשמע – ההנהגה הערבית, בניגוד למה שאתה אומר, גם ועדת המעקב, גם ועדת ראשי המועצות, גם חברי הכנסת הערבים, אנחנו מוכנים להתגייס בנושא הזה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מוכנים לתרום את חלקנו בנושא הזה- -
דוד צור: זאת בשורה חשובה.
ג'מאל זחאלקה: - -רק כדי לצמצם ולמנוע, אבל המשטרה לא יכולה.
יפעת קריב: מבלי לתקוף שוטרים.
ג'מאל זחאלקה: לא שמעתי, אני מתעלם ממה שאת אומרת.
דוד צור: יש מספיק בעיות.
דוד צור: בואו לא נערבב עוד.
דוד צור: זו בשורה חשובה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לתרום, לעבוד כדי לשנות את המצב, אבל תנו לנו כלים.
ג'מאל זחאלקה: אם לראש מועצה אין עובדות סוציאליות איך הוא יכול להילחם?
ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לבוא אליו בטענות.
ג'מאל זחאלקה: אם אין מספיק עובדים סוציאליים – זאת בעיה.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמשטרה צריכה לשנות פאזה בטיפול שלה ולעבור לטיפול אמיתי ורציני בבעיה הזאת.
ג'מאל זחאלקה: שוב אני אומר, וזו הערה ממני, ג'מאל זחאלקה, ולא מחנין זועבי – כל מה שאמרתי קודם היה מפיה של חנין זועבי – אני חושב שהבעיה היא של הגברים, לא בעיה של הנשים, הבעיה של האתוס הגברי המזויף של כוחנות.
ג'מאל זחאלקה: אלה לא גברים.
ג'מאל זחאלקה: אלה מנוולים, מי שעושים את הדברים האלה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לחפש גבריות חדשה נטולת אלימות.
דוד צור: יפה מאוד.
דוד צור: משטרת ישראל, יש פה כמה טענות שהופנו כלפיכם.
דוד צור: אני מבקש שתחלקו ביניכם את הדברים בצורה תמציתית.
דוד צור: ראשית, לטענה שאתם לא שקופים.
עפו אגבאריה: אבל הם עוד לא שמעו את כל הטענות כלפי המשטרה.
עפו אגבאריה: למה נתת את רשות הדיבור למשטרה קודם?
יפעת קריב: גם לנו יש עוד טענות.
דוד צור: יש לי עדיין את הפריבילגיה, של 10 הדקות שאני מנהל את הדיון, לנהל אותו, בכל הכבוד.
דוד צור: קודם כול אתן למשטרת ישראל, אחרי כן למסעוד גנאים.
עפו אגבאריה: הרי רוב הטענות מופנות כלפי המשטרה.
עפו אגבאריה: עדיף שיענו לכולם.
דוד צור: לכן אני רוצה שנתקדם בדיון.
דוד צור: עם כל זה שרוב הטענות מופנות למשטרה אני כן חייב לומר בפתיח שלי, לפני שהמשטרה מדברת, נוח גם לזרוק הכול לפתחה של המשטרה.
דוד צור: אין לי ספק שלמשטרה יש תפקיד חשוב מאוד במניעה, ובטח תפקיד כמעט בלעדי, אם לא באופן מלא, בפיענוח של הפשעים האלה.
דוד צור: לכן בעניין המניעה אני מוצא לעצמי בכל זאת זכות כיושב-ראש הוועדה המנהל אותה כרגע לומר שזה עבודה קלה לזרוק הכול לפתחה של המשטרה בתחום המניעה, למרות שגם למשטרה יש תפקיד חשוב בעניין הזה.
דוד צור: לכן אני מפנה אליכם את השאלה, בעיקר על האחריות הטוטלית שיש לכם בפיענוח הפשעים האלה.
דוד צור: אז קודם כול, נאמרו פה מספר דברים.
דוד צור: הטענה הראשונה, אמרה פה חברת הכנסת רוזין שמודלים שהיו קיימים, ואנחנו מכירים אותם, אני מכיר אותם במיוחד במחוז מרכז, התבטלו או צומצמו או לא קיימים עקב בעיית תקציב.
דוד צור: האם זה נכון או לא נכון?
דוד צור: אם זה נכון – למה, ואם לא נכון גם תגידו מה עושים.
דוד צור: הטענה השנייה שעלתה בדבריו של חבר הכנסת זחאלקה, שאתם לא שקופים בנתונים, שרמת הפיענוחים שואפת לאפס.
דוד צור: אם יש לכם בשורות אחרות תגידו לנו בבקשה, ותדברו בכלל לגבי התופעה הזאת.
דוד צור: בבקשה, ב-5-7 דקות.
דוד צור: אנא תדבר למיקרופון ותאמר מי אתה, תציג את עצמך לוועדה.
<מאיר דב ברקוביץ: אני ראש מדור נפגעי עבירה.
<מאיר דב ברקוביץ: אתייחס יותר ברמה הכללית המשטרתית.
<מאיר דב ברקוביץ: נמצא פה גם ראש ענף חקירות של מחוז מרכז והוא יתייחס יותר נקודתית לאזורים שמדברים עליהם.
<מאיר דב ברקוביץ: אתחיל מהסוף.
<מאיר דב ברקוביץ: בשורה התחתונה מבחינתנו, גם כחברה, גם כמשטרה, אם נשים ממשיכות להירצח אז לא עשינו מספיק, זאת לא שאלה.
<מאיר דב ברקוביץ: אני חושב שכל מי שמבין דבר או שניים בתחום הטיפול באלימות במשפחה או בתופעות חברתיות, באלימות של קטינים, בכל התופעות שאנחנו מכירים מכל מיני מגזרים, לאו דווקא מהמגזר הערבי, יודע שאין שום דרך להתמודד עם התופעה הזאת על-ידי גורם אחד או ארגון אחד.
<מאיר דב ברקוביץ: זה לעולם יחייב שיתוף פעולה בין מערכת האכיפה לרווחה, לגורמי הקהילה, שיש להם תפקיד חשוב מאין כמוהו, שהם לא הרשויות הרשמיות אבל הם עושים עבודה מאוד-מאוד חשובה ואתייחס גם לשיתוף הפעולה איתם.
<מאיר דב ברקוביץ: אני חושב שאחד הנושאים ששוברים עליהם את הראש, אפשר להגיד, הרבה מאוד זה בדיוק התחום הזה, של האלימות במשפחה במובנים הרחבים שלה, איך לחפש פתרונות שיכולים לשפר את מה שאנחנו עושים היום לא מספיק טוב, עם כוונות טובות, עם מאמץ, עם חיפוש המודלים הנכונים, אבל כולנו מבינים שאנחנו צריכים לעשות יותר.
<מאיר דב ברקוביץ: שומעים רעיונות ודנים.
<מאיר דב ברקוביץ: אדבר על הדברים האלה עוד מעט.
<מאיר דב ברקוביץ: אגיד לכם מה כן עושים באופן כללי, אבל גם בהתייחס לחברה הערבית, שהם דברים שאנחנו מאמינים שכולם ביחד אמורים כן לייצר שינוי.
<מאיר דב ברקוביץ: אם רוצים להגיד ביושר – ושמעתי את זה גם מהארגונים שמטפלים בנושאים האלה – אז יש דברים רבים שהשתפרו בתחומים האלה.
<מאיר דב ברקוביץ: לא מספיק, אבל יש שינוי מהדפוסים של הטיפול המשטרתי בתחומים האלה לפני 10 שנים ולפני 15 שנים, אנחנו לא נמצאים באותו מקום.
עפו אגבאריה: אבל מה התוצאה?
עפו אגבאריה: עדיין נשים נהרגות.
<מאיר דב ברקוביץ: אמרתי, כל עוד נשים יירצחו סימן שלא עשינו מספיק.
<מאיר דב ברקוביץ: זה לא שאלה.
<מאיר דב ברקוביץ: המספר פוחת, אבל זה הטעיה.
מיכל רוזין: ב-2014 עד עכשיו נרצחו 3 נשים.
<מאיר דב ברקוביץ: אני יכול להציג לכם את הנתונים.
<קריאה: יש גם נעדרת.
דוד צור: תספר לנו גם מבחינת הפיענוחים.
דוד צור: למשל במשפחת אבו גאנם מישהו נעצר?
<מאיר דב ברקוביץ: אתייחס לזה.
<מאיר דב ברקוביץ: המספרים פוחתים, אבל אני רוצה להגיד דווקא פה בכנסת, שתמיד אנחנו כך מסתמכים על המספרים.
<מאיר דב ברקוביץ: הרי אנחנו מודדים את הגידול בהיקף רצח נשים ואת הקיטון בהיקף רצח נשים, אבל בסוף הבעיה היא התופעה של אלימות נגד נשים.
<מאיר דב ברקוביץ: זה הדבר שמעניין אותנו והוא הרבה יותר רחב ולא תמיד הוא משתקף בנתונים שקל לדברר אותם.
<מאיר דב ברקוביץ: זה שתהיה ירידה מ-18 נשים שנרצחו בשנה אחת ל-9 נשים שנרצחו בשנה שלאחריה לא אומר שהיקף התופעה של אלימות נגד נשים גדל או הצטמצם.
<מאיר דב ברקוביץ: זה מה שצריך להטריד אותנו.
<מאיר דב ברקוביץ: כך אנחנו מסתכלים על זה.
ג'מאל זחאלקה: תן לנו נתונים גם על זה.
<סמאח סלאימה אגבאריה: מעניין, כי בשנת 2012 לא נרצחו נשים בלוד ועשיתם מסיבת עיתונאים על זה.
<מאיר דב ברקוביץ: אני לא עשיתי מסיבת עיתונאים.
מיכל רוזין: זה היה בעקבות הפיילוט שהופסק.
<סמאח סלאימה אגבאריה: דובר המשטרה עשה מסיבת עיתונאים.
<מאיר דב ברקוביץ: אגיד לכם אלו דברים נעשים.
<מאיר דב ברקוביץ: תפקידכם לבקר אותנו ולהגיד מה עוד צריך לעשות.
<מאיר דב ברקוביץ: אפשר לחשוב על זה, אבל בואו קודם כול נדע מה הדברים שעושים.
<מאיר דב ברקוביץ: הדבר הראשון שהוא בסיסי מאוד, הוא עלה תמיד בוועדות, קודם כול בכל תחנה יש היום חוקרים שההתמחות שלהם היא חקירות אלמ"ב (אלימות במשפחה).
דוד צור: גם בערבית?
<מאיר דב ברקוביץ: בערבית יש בחלק מן התחנות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: לא בכל התחנות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: יש אחת שמכסה מהמשולש הדרומי ועד המרכז, שהיא ניידת.
<סמאח סלאימה אגבאריה: שלחתי אישה לתחנה בלוד והיא חיכתה 4 שעות לחוקרת.
<מאיר דב ברקוביץ: זה לא מספיק.
דוד צור: היתה חוקרת אלמ"ב בדואית בתחנת לוד.
<עאידה תומא-סלימאן: לא רק זה, לפעמים דורשים מהאישה לחזור ביום אחר.
דוד צור: אין חוקרות בערבית בתחנת לוד ורמלה?
דוד צור: אין לכם חוקרות בערבית?
<סמאח סלאימה אגבאריה: לא.
<סמאח סלאימה אגבאריה: אני עובדת בלוד-רמלה ואומרת לך שאין.
דוד צור: למה לא? לא מצליחים לגייס?
<עאידה תומא-סלימאן: השאלה אם מדובר בחוקרות של ערבים או בחוקרות ערביות.
<יעקב אבקין: אנחנו מוכנים לקבל כל מועמדת לגיוס שתגיע, כל מועמד לגיוס דובר ערבית שיגיע.
דב חנין: אנא תנו לענות בצורה מסודרת.
דוד צור: רענ"ח מרכז, אנא תדבר למיקרופון.
דוד צור: למה אין חוקרות ערביות?
<יעקב אבקין: אנחנו מדברים גם על חוקרים דוברי ערבית שחסרים לנו בכל מקום.
דב חנין: למה חסרים?
<יעקב אבקין: לכן כל מועמד לגיוס שאתם מפנים או שכל גורם אחר מפנה למשטרה יש סיכוי טוב שהוא יגויס במהירות רבה וישתלב במערך של משטרת ישראל.
<יעקב אבקין: הבעיה היא כלל ארצית.
<יעקב אבקין: הבעיה מוכרת מאוד והיא תלויה בשיתוף פעולה עם האוכלוסייה, שלא תמיד רוצה להתגייס למשטרה.
דוד צור: אנחנו מדברים על תחנות מסוימות מאוד.
עפו אגבאריה: זה בעירבון מוגבל.
דוד צור: אני כבר לא במשטרה זמן רב יחסית.
דוד צור: במרחב השפלה הייתי עד שנת 1999.
דוד צור: אנחנו גייסנו אז חוקרות ערביות.
דוד צור: יש אזורים, בעיקר בערים המעורבות, שם חובה להחזיק דוברי ערבית בתחנות.
יפעת קריב: בכל מדינת ישראל זה חשוב, לא רק בערים מסוימות.
דוד צור: כפי שעשינו באזורים מסוימים שבהם יש דוברי רוסית ודוברי אמהרית.
דוד צור: אני לא אומר בכל המקומות כי קשה להשיג, אני מבין אותו.
דוד צור: יפעת קריב, יפה להגיד, אבל אני אומר שצריך עדיין לעשות סדרי עדיפויות מכיוון שיש קושי בגיוס של נשים חוקרות ערביות, זה נכון, כי לא כולן מגיעות, לא כולן עומדות בקריטריונים או מתגייסות.
<סמאח סלאימה אגבאריה: עד שנחכה לאותו חוקר ערבי שיתגייס צריך למצוא פתרונות.
דוד צור: לכן בסדרי העדיפויות הפנימיים של המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל אני אומר לפני שאני הולך מפה תיכף, הוועדה עומדת על כך ואנחנו נערוך דיון מעקב.
דוד צור: אני חושב שאתם עושים הנחות לעצמכם.
דוד צור: גם אם צריך להוריד טיפה בקריטריונים הפורמליים, כאשר לפעמים הקריטריונים הפורמליים האלה נקבעו כך שאולי גם אני היום לא הייתי עובר אותם, אז בקריטריונים הפורמליים האלה אפשר להקל כדי שתהיה חוקרת דוברת ערבית בערים המעורבות.
דוד צור: שיהיה בכל הארץ – זה נהדר, יפעת קריב, אבל זה לא יקרה.
דוד צור: לכן אני אומר, בסדרי העדיפויות שימו את החוקרים הערבים במקומות שבהם יש ריכוזי אוכלוסין גדולים.
דב חנין: יש מצב חירום כרגע.
דב חנין: צריך להסתכל על הדברים כפי שהם.
דב חנין: יש מצב חירום בלתי אפשרי.
דוד צור: אני רוצה לתת למשטרה לסיים את הדברים.
דוד צור: אתה יכול להתייחס לפיענוחים?
מיכל רוזין: הוא לא ענה עדיין על הפיילוט.
<מאיר דב ברקוביץ: עדיין לא התייחסתי לכלום ממה ששאלתם.
<מאיר דב ברקוביץ: לגבי החוקרים או החוקרות דוברי ערבית, כמו הרבה התאמות שצריך לעשות, יש עניין של חוקרים וחוקרות אתיופים כי גם שם צריכה להיות נגישות.
דוד צור: אתה שם אותם בריכוזי אוכלוסין שבהם יש צורך.
<מאיר דב ברקוביץ: אנחנו לא הגורמים שעוסקים בדבר הזה ישירות, אבל אם אתה אומר שייערך איזה דיון שיעסוק בנושא הזה אז יש גורמים במשטרה שעוסקים בחיפוש איך לנסות להתאים את הגיוס למשטרה לאוכלוסיות מיוחדות, איך להתאים גם את המבחנים לגיוס.
מיכל רוזין: הנה הבעיה של אי-ראייה הוליסטית.
מיכל רוזין: אתם באתם לענות על הסוגיה הזאת ואתה אומר: זה שייך להוא.
מיכל רוזין: כאשר נדבר על דבר אחר, למשל על פיענוחים, תגיד: זה ההוא.
מיכל רוזין: אתם באים לכאן לייצג את המשטרה.
מיכל רוזין: אני יודעת שזה לא תמיד נעים וצועקים עליכם את כל הטענות על המשטרה אבל אתם מייצגים את הגוף הזה.
<מאיר דב ברקוביץ: אנחנו מייצגים.
<מאיר דב ברקוביץ: אנחנו אומרים לכם שנעשים מאמצים.
<מאיר דב ברקוביץ: אתם חושבים שהם לא נעשים – הם לא נעשים מספיק.
באסל גטאס: כמה תיקים פוענחו?
מיכל רוזין: השורה התחתונה, שאין, אין חוקרות ערביות ברמלה-לוד.
<מאיר דב ברקוביץ: אין מספיק חוקרות דוברות ערבית.
<מאיר דב ברקוביץ: אמרנו את זה בצורה הכי גלויה, לא הסתרנו.
דוד צור: נבקש דיווח בעניין הזה מן המשרד לביטחון פנים.
דוד צור: אנחנו חושבים שאתם צריכים לעשות יותר כדי שיהיו יותר חוקרים וחוקרות ערבים בתחנות, בעיקר באזורים שבהם יש אוכלוסייה ערבית גדולה.
דב חנין: וגם עד שמגייסים את החוקרים להשתמש באמצעים אחרים, שאפשר לשמוע עליהם וגם המשטרה יודעת לעשות אותם.
דוד צור: חבר הכנסת חנין, הגעת לפה באמצע.
דוד צור: חברי כנסת ממתינים לתורם.
דב חנין: זאת היתה רק קריאת ביניים, אדוני.
דוד צור: בגלל זה נתתי לך לסיים אותה.
<מאיר דב ברקוביץ: אגיד רק בכותרות כי אני לא מצליח לפרוט פה את כל הדברים.
<מאיר דב ברקוביץ: לגבי העניין הזה, בכל המקומות שאין מישהו שדובר את השפה מקרב המשטרה היחידות יכולות, ממומנות, אין בעיה של תקציב בהקשר הזה, להיעזר בשירותי תרגום.
<מאיר דב ברקוביץ: אנשים שמתרגמים זה לא מספיק אבל זה עדיף על פני שלא יהיה מענה.
מיכל רוזין: זה השלב השני.
מיכל רוזין: השלב הראשון, מי שאת רואה כשאת באה לתחנה – זה קריטי.
מיכל רוזין: לכן אנחנו מדברים כל הזמן על הכשרת יומנאים, שלא תבוא אישה שנאנסה והוא יגיד בקול "יש פה אחת עם אונס, לאן להעביר אותה?
מיכל רוזין: " הייתי בסיטואציה כזאת.
מיכל רוזין: וכמה אנחנו מדברים על זה.
מיכל רוזין: מדברים ומדברים כבר שנים.
חמד עמאר: אני מבקש מנציג המשטרה, נשאלת שאלה ברורה על שיעור הפיענוח.
חמד עמאר: אני רוצה לקבל עכשיו נתון על פיענוח.
חמד עמאר: אחרי כן אפנה לחברי הכנסת ולמוזמנים ובסוף אשמע שוב את נציגי המשטרה.
<מאיר דב ברקוביץ: עדיין לא התייחסנו לשום דבר ממה שנתבקשנו.
מיכל רוזין: מה עם הפיילוט?
חמד עמאר: נתייחס גם לפיילוט.
חמד עמאר: אני רוצה לשמוע על שיעורי הפיענוח, זו השאלה המרכזית.
חמד עמאר: כמה נרצחו ב-10 השנים האחרונות?
חמד עמאר: כמה מקרי פיענוח היו שם?
חמד עמאר: סליחה, אני מנהל את הדיון עכשיו ואני רוצה תשובות.
<מאיר דב ברקוביץ: אגיד לך מה הנתון שאני יודע להציג על הפיענוח.
<מאיר דב ברקוביץ: פיענוח זה נתון מורכב יותר, אבל יש נתון.
<מאיר דב ברקוביץ: פשוט בגלל שהוזמנו לדיון מאתמול להיום אז כן השתמשתי בנתונים- - -
חמד עמאר: הדיון הזה זומן כבר בשבוע שעבר.
חמד עמאר: קראתי עליו באתר הכנסת.
מיכל רוזין: ככה זה דיון מהיר בכנסת.
<מאיר דב ברקוביץ: אין בעיה, לכן אנחנו משתמשים בבדיקה שכבר נעשתה.
<מאיר דב ברקוביץ: נעשתה בדיקה על השנים 2011-2013, על כל אירועי הרצח.
חמד עמאר: כמה מקרי רצח היו בשנים הללו?
<מאיר דב ברקוביץ: רק רגע.
<מאיר דב ברקוביץ: בדקנו את כל אירועי הרצח, מתוכם כמה אירועי רצח היו במגזר הערבי, וכן שיעור הפיענוח הכללי ושיעור הפיענוח רק במגזר הערבי.
<מאיר דב ברקוביץ: זה עונה חלקית.
<מאיר דב ברקוביץ: זה רק על 3 שנים.
<מאיר דב ברקוביץ: הממוצע של 3 השנים האלה בפיענוח היה 62% בכללי ו-52% במגזר הערבי.
<מאיר דב ברקוביץ: נכון שזה נמוך יותר ב-10% אבל זה לא ההבדלים שמדברים עליהם של שיעור פיענוח אפסי.
מסעוד גנאים: זה נתון לגבי רצח נשים או בכלל?
<מאיר דב ברקוביץ: זה בכלל.
<מאיר דב ברקוביץ: אמרתי, זה מה שאפשר לדווח כעת.
<מאיר דב ברקוביץ: אם אתם רוצים לקבל את הנתון, זה לא בעיה.
<מאיר דב ברקוביץ: לא מסתירים פה שום דבר.
חמד עמאר: היית אמור להיות מוכן משום שזאת השאלה הבסיסית.
<מאיר דב ברקוביץ: בדיון מהיר אני לא יכול.