GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דוד לפלר: משרד הכלכלה הודיע לנו שהחברה שתזכה, תצטרך לשלם למשרד הכלכלה סכום ללא שום הנחות - - -
מירי רגב: ברור, שום דבר לא יידבק חס וחלילה בשר בנט ובמשרד הכלכלה - - -
<דוד לפלר: שום הטבות למפעל הזה, והממשלה גם אמרה שהיא לא מוכנה לא לסבסד את מחיר הגז ולא שום דבר אחר.
<דוד לפלר: לכן אנחנו צריכים לתמרן מול חברות בין לאומיות, שאומרות: אנחנו רוצים לדעת, כי במחיר גז מסוים לא כדאי לנו להקים.
<דוד לפלר: השקעה של מיליארד דולר הם לא יביאו - - -
מירי רגב: אל"ף, אני אומרת לך שוב שזאת בושה לממשלה שצריך לריב מי יקים מפעל אמוניה בנגב, בושה לשר הכלכלה.
מירי רגב: אולי תגיד משהו לפני שאני אגיד מה אני חושבת על שר הכלכלה.
דוד אזולאי: מי זה שר הכלכלה?
מירי רגב: יש אחד מהבית היהודי.
מירי רגב: תגיד לי למה שר הכלכלה כל כך רוצה לסייע לתושבים ולמנוע מצב, שתושבים בחיפה יסבלו - - -
דוד אזולאי: הוא עוד לא גמר את צוק איתן, הוא עוד עסוק בצוק איתן.
מירי רגב: במנהרות, בזה שהוא זיהה את המנהרות.
<דורון אברהמי: אל"ף, אנחנו שותפים בתהליך, והיתה החלטת ממשלה באוקטובר 2013.
<דורון אברהמי: אחרי זה המשרד להגנת הסביבה, יחס עם רשות מינהל מקרקעי ישראל, יחד אתנו, יצאנו ל-PQ, שזה תהליך מיון מוקדם, ושם נקבעו תנאים כלכליים מי יכול בכלל להקים כזה מפעל, זה לא כל כך פשוט.
מירי רגב: אבל את זה כבר שמענו.
מירי רגב: את זה שמענו לפני שנה בסיור במפרץ חיפה.
<דורון אברהמי: לגבי השאלה של תמיכה במפעל אמוניה, אני רוצה להפנות אתכם להחלטת הממשלה, שאימצה את דוח צמח, שהיא קבעה שלא יינתנו תמיכות למפעלים שייצרו מפעלים על בסיס של גז טבעי.
<דורון אברהמי: זאת ממשלת ישראל החליטה, אין לי מה להוסיף.
מירי רגב: הבנתי לגבי הסיוע, אני שואלת אותך למה - - -
<דורון אברהמי: לגבי סיוע אחר, אני אומר עוד פעם שאנחנו עובדים יד ביד עם המשרד להגנת הסביבה על מנת שזה יקרה.
מירי רגב: אחרי שטיל יפגע באמוניה במפרץ?
<דורון אברהמי: עוד פעם, יש עוד כמה תנאים שצריכים להבשיל.
מירי רגב: מה הם התנאים?
מירי רגב: אולי נעזור לכם, הכנסת אולי תעזור לכם לזרז את העניינים, מה כל כך תקוע?
<דורון אברהמי: בשמחה.
<דורון אברהמי: התנאי המרכזי זה אספקת גז טבעי והתעריף.
<דוד לפלר: אם הממשלה תחליט שהיא נותנת איזושהי רשת ביטחון למקרה שמחירי הגז הטבעי לא יאפשרו כדאיות של הקמת מפעל אמוניה, הדבר יהיה הרבה יותר קל, אבל גם אם לא – גם אם לא, אנחנו נוציא את מכרז האמוניה, אני מעריך תוך חודשיים.
<דוד לפלר: השלב הראשון כבר הוצאנו.
מירי רגב: שלב ראשון, שלב שני, אנחנו רוצים לראות מפעל, אותנו לא מעניין התהליך שהוא לוקח כל כך הרבה זמן.
מירי רגב: אנחנו עוברים רגע לנציגי הציבור, דב חנין ראשון הדוברים ולאחר מכן רני אידן.
דב חנין: ראשית, אני רוצה לברך על ההברה שלך בפתיחת הדיון הזה, שאנחנו אכן נעסוק פה בחוק השקיות.
דב חנין: התפטרותו של השר להגנת הסביבה היא כמובן אירוע פוליטי משמעותי, אבל היא לא צריכה להביא למצב, שהכנסת לא עוסקת בחוק שיש לו משמעויות סביבתיות, ואני מברך על ההבהרה שלך.
מירי רגב: ברור, וחד משמעית זה יקרה.
דב חנין: גברתי יושבת הראש, את העלית שאלות רבות לגבי האירוע הנקודתי, ואני חושב שכבר השאלות שלך באמת הבהירו עד כמה כל כך הרבה דברים לא ברורים כאן.
דב חנין: אני מבין שהנושא נמצא בתחקיר, ואני לא רוצה לבוא במקום התחקיר הזה, אז אני לא אמשיך כרגע בכיוון הזה.
דב חנין: אני חושב שדי היה במה ששמענו עד עכשיו כדי להבין כמה השאלות באמת רלוונטיות ונמצאות פה על השולחן.
דב חנין: אני רוצה להסתכל על הדברים בהיבט יותר רוחבי.
דב חנין: במדינת ישראל יש היום 70 מפעלים שמשתמשים באמוניה.
דב חנין: 70 מפעלים בכל רחבי מדינת ישראל משתמשים באמוניה.
דב חנין: אנחנו מדברים בשימוש השוטף על סדר גודל של 14,000 טון אמוניה, שנמצאים במקומות שונים במדינה.
דב חנין: בשנת 2013 המשרד להגנת הסביבה קיבל 18 תקריות אמוניה.
דב חנין: בשנת 2014 – 11 תקריות אמוניה.
דב חנין: זאת אומרת, תקרית אמוניה היא דבר שקורה.
דב חנין: אני בעד להפחית את מספרן של התקריות האלה, צריך להדק את הנהלים, צריך לשנות את המדיניות, אבל צריך להבין שתקריות כאלה קורות.
דב חנין: כדי להתמודד עם המציאות הזאת, אנחנו צריכים כנראה מדיניות אחרת ממה שאנחנו התנהלנו בה עד היום.
דב חנין: השאלה הראשונה שאנחנו צריכים לשאול היא איפה באמת צריך אמוניה ואיפה לא צריך אמוניה.
דב חנין: לאחר שהגענו למסקנה איפה צריך אמוניה ואין ברירה אחרת, אלא צריך אמוניה, צריך להחליט מה עושים עם האמוניה הזו, איך מתנהלים לגביה.
דב חנין: השאלה של טיפול באמוניה באמצעות עובדי קבלן, עם כל הכבוד, זו המחשה נוספת של איך לא עובדים עם עובדי קבלן, ואיך כן צריך לעבוד לעומת זאת בעבודה של מקצועית של גורם מקצועי שאחראי מטעם המפעל מההתחלה ועד הסוף על הנושאים המסוכנים שנמצאים בחצרו של המפעל הזה.
<רפי גלם: זו החברה הכי מקצועית שקיימת בארץ לטיפול באמוניה.
מירי רגב: רפי, יכול להיות שאתה צודק, אנחנו לא מתווכחים על זה, אבל הוא אומר דבר נכון, צריך למפות את כל המפעלים.
<רפי גלם: להגיד עובד קבלן מזוהה עם סטיגמה מסוימת, כשזאת חברה שמתמחה בזה?
מירי רגב: יכול להיות שאנחנו עושים פה עוול לאותה חברה, יכול להיות שזאת חברה מקצועית.
דב חנין: אדוני, אני אומר דבר אחד מאוד חשוב, התקלה שאירעה הרי לא נעשתה במעשה מכוון.
דב חנין: לא בא מישהו וניסר את צינור האמוניה, כי הוא רצה לגרום נזק או רצה להתאבד או לא יודע מה.
דב חנין: קרתה תקלה, שמלמדת על חוסר ידע.
דב חנין: אני לא מתווכח עם אדוני, יכול להיות שהחברה הזאת היא באמת החברה הכי מקצועית בעולם, אבל האיש שהיה בשטח עובדתית לא ידע שזה צינור שאי אפשר לנסר אותו.
דב חנין: אם היה נמצא שם במקום, במקום אתו, אדם שהוא מתוך המפעל - - -
<רפי גלם: היה.
דב חנין: אז האדם הזה היה צריך להגיד לו: את הצינור הזה לא מנסרים, אחרת אי אפשר להבין מה קורה פה.
דב חנין: אני מנסה להבין מה קורה פה.
דב חנין: אם היה אדם מהמפעל שמכיר את כל הצנרת - - -
דב חנין: בסדר, אז הוא צריך להגיד לו: את הצינור הזה לא מנסרים.
מירי רגב: אז היה, אז כנראה הוא נרדם, הוא לא היה ערני.
<רפי גלם: או שהלך לשירותים.
מירי רגב: יכול להיות, אז הוא לא היה.
מירי רגב: מותר לו ללכת לשירותים, אבל אותו אחד שחותך את הצינור, שיחכה שנייה שיחזור משירותים.
מירי רגב: אתה יודע, גם לזה יש פתרון.
דב חנין: בדיוק, אדוני, ככל שאנחנו נעמיק בפרטי האירוע הזה, אנחנו נראה שאם אלה הנהלים, הנהלים רופפים מדי.
דב חנין: אם אפשר להמשיך ולנסר כאשר האחראי הלך מהמקום לרגע – אולי זה לא קרה, אני אל יודע, אין לי שום מושג מה קרה שם בשטח, אבל אם זה אפשרי מבחינת הנוהל, הנוהל לא נכון.
דב חנין: צריך את הנהלים האלה להדק.
דב חנין: צריך לייצר בכלל מדיניות הרבה יותר מחמירה במדינת ישראל לגבי חומרים מסוכנים.
דב חנין: יש לנו הרבה חומרים מסוכנים.
דב חנין: היום אנחנו מתעסקים באמוניה, יש עוד לא מעט חומרים מסוכנים, והמדיניות היא בסך הכול מדיניות יותר מדי מאפשרת ביחס לחומרים מסוכנים.
דב חנין: את זה צריך לשנות.
דב חנין: אני רוצה לומר לגבי חומרים מסוכנים, שאנחנו יודעים שקורות תקלות.
דב חנין: אנחנו יודעים שיש גם תאונות.
דב חנין: אנחנו חס וחלילה יכולים גם לראות דברים יותר חמורים, רעידות אדמה.
דב חנין: יכולים להיות אירועים ביטחוניים, היתה מלחמת המפרץ, היו טילים מעזה, מלבנון, היו דברים שיכולים לפגוע בריכוזי חומרים מסוכנים, ואני אומר באמת בצער גדול, שאנחנו עד היום לא עשינו את כל מה שדרוש כדי להגן על הציבור הישראלי מפני הנזקים של הדברים האלה.
דב חנין: ואני ברשותך רוצה לסיים בכמה מילים לגבי מפרץ חיפה.
דב חנין: מפרץ חיפה זה ריכוז עצום של חומרים מסוכנים.
דב חנין: אנחנו ניהלנו מטעם הוועדה הזו, גברתי, עבודה של ועדת משנה, שעסקה בין היתר בהיבטים האלה.
דב חנין: ריכוז עצום של חומרים מסוכנים, ובלבו מיכל אמוניה עצום.
דב חנין: מיכל האמוניה הזה הוא מיכל עם היסטוריה מאוד בעייתית, ובכלל כל ההתנהלות מבחינת היתר, כן היתר, לא היתר, היה היתר, לא היה היתר, הסטנדרטים של המכל הזה, איך נראה הגג שלו, כן מתאים, לא מתאים, כמויות, כל כך הרבה שאלות.
דב חנין: אני פשוט לא רוצה לקחת את כל השעה הקרובה כדי רק להעלות את השאלות שמתעוררות לגבי מיכל האמוניה הזה.
דב חנין: ואני מאוד מברך על החלטת הממשלה ברמה העקרונית להזיז את זה, אבל החלטה מצד אחד ומציאות מצד שני.
דב חנין: ההחלטה כמובן טובה, בואו נוציא את מיכל האמוניה.
דב חנין: אבל בפועל נראה שמישהו מחכה למשהו.
דב חנין: אני מאוד חושש שהמחכה למשהו הזה יהיה משהו שיגרום לנו בסופו של דבר לפעול אחרי האסון הבא, ואם יקרה אסון במיכל האמוניה בחיפה, עם כל הכאב – ויש הרבה מאוד כאב על האסון שהתרחש במפעל בסוף השבוע – אבל עם כל הכאב הזה, אני אומר לכם שאם יתרחש אסון במפרץ חיפה, אנחנו לא נוכל לתת תשובות לציבור שייפגע.
דב חנין: האחריות היא שלנו כאן בכנסת.
דב חנין: אנחנו חייבים לדרוש מכל משרדי הממשלה – אני אגב רוצה לומר, גברתי, שככל שאני יודע, המשרד להגנת הסביבה נלחם בעניין הזה, זאת באמת מלחמה, כדי להזיז, אבל הוא לא יכול לבד.
דב חנין: כשיש משרדים אחרים, שכל אחד מהם מוצא הסברים למה לא, אז זה באמת נעשה ללמה לא וזה לא קורה.
דב חנין: גברתי, אני הייתי מציע שבהמשך לדיון הזה, אנחנו נקיים פה דיון מיוחד על נושא החומרים המסוכנים בדגש על האמוניה, ולקראת הדיון הזה נבקש מכל משרדי הממשלה לתכלל ביניהם לוח זמנים עם תאריכים, כשבלוח הזמנים הזה אנחנו נדע שבאמת מיכל האמוניה עובר למקום אחר.
דב חנין: אנחנו רוצים לקבל תשובות קונקרטיות עם זמנים ועם מועדים לביצוע.
דב חנין: הדיבורים על מיכל האמוניה בחיפה, אני אומר לך גברתי היושבת ראש, נמצאים בכנסת מאז שנבחרתי.
דב חנין: דיבורים כמו חול, אבל מיכל אמוניה נשאר יצוק במקומו הרופף במרכז מפרץ חיפה.
מירי רגב: ראש המועצה רני בבקשה, ולאחר מכן חברת הכנסת תמר זנדברג.
<רני אידן: מהיכרותי את המפעל וכמי שמנפיק רישוי עסק לאחר שהוא עמד בכל התנאים על פי החוק, המפעל עושה לא מעט מאמצים כדי לשדרג את מצבו.
<רני אידן: אני עדיין חושב שמפעלים כאלה חייבים להתקיים, אחרת לא יהיה לנו מזון, ואם נסגור אותם זה יעלה את מחיר המזון עוד יותר.
מירי רגב: אבל לא יהיו לנו אנשים שיאכלו את המזון.
מירי רגב: יהיה מזון, אבל לא יהיו אנשים שיאכלו אותו.
<רני אידן: זה גם נכון.
<רני אידן: אבל אני חושב שיש דרכים לא יקרות מדי כדי להקטין את הסיכון, במידה שמתרחשים תקלה או טעות אנוש.
<רני אידן: צריך לפצל את המכלים ולהקטין אותם.
<רני אידן: אמנם הקטינו אותם, אבל צריך להקטין אותם עוד יותר, צריך למגן אותם וצריך לעשות עוד מספר פעולות.
<רני אידן: אחד הדברים שאני חושב שצריך להיות זה – אם אומר קצין הכבאים כאן, שהצוות של המפעל לא ממוגן מספיק כדי לטפל, צריך להעלות את התקן של המיגון.
מירי רגב: חד וחלק, נכון.
<רפי גלם: לצוות של המפעל יש מיגון הכי טוב.
מירי רגב: רפי, לא יקרה דבר, שהצוות שלכם יהיה ממוגן כמו הכבאים, ישלם קצת יותר כסף.
<רפי גלם: הצוות שלנו משתמש בציוד הכי טוב שיש בארץ עם החברה שמלווה אותם מקצועית.
<רפי גלם: יש פה דברים שצריכים לדייק.
<רני אידן: זה מצוין.
<רני אידן: אני ביליתי שם כל הלילה וראיתי את עבודת מכבי האש, אנשים אמיצים ויוצאי דופן וחותרים למגע.
<רני אידן: אני רק מבקש שהם יכניסו לתחקיר שלהם, האם באמת צריך היה לחתור למגע במצב הזה או עדיף היה לשבת במקום ולסגת אחורה.
מירי רגב: אני מתארת לעצמי שהם יבדקו את זה.
<רני אידן: אני לא הייתי ממוגן, הייתי בתוך המפעל, הרגשתי את האמוניה, אבל לא מתתי.
<רני אידן: זאת אומרת שיכול להיות שאפשר היה להסתפק בזה שירחיקו את האנשים מהסביבה.
<רני אידן: ממש מפריע לי שהרחיקו משם את אנשי המפעל.
<רני אידן: אני עם הג'יפ שלי אספתי את אנשי המפעל והחזרתי אותם חזרה - -
מירי רגב: מי שהרחיק אותם זה הכבאות.
מירי רגב: זאת שאלה שצריכה להתברר בתחקיר.
<רני אידן: - - אני החזרתי למפעל והכרחתי את הקצין שהתייצב שם כקצין אחראי – וזה מה שהוא אמר לי – לקחת את מנכ"ל המפעל ואת הטכנאים שלו ולחבור איתם כדי לבצע את העבודה.
<רני אידן: עדיין אני אומר, שהכבאים פעלו שם בכוחות עצומים ובאומץ לב ראוי מאוד להערכה.
<רני אידן: מאחר שהוועדה המאוד איכותית וחשובה הזאת שאת עומדת בראשה טיפלה בנושא אחר, שנקרא מתקני הגז, אני חרד ליום שבעקבות החלטת הממשלה מלפני חודש ייכנסו מתקני הגז בצורה לא אחראית למדינת ישראל ואנחנו נשב פה שוב בוועדה הזאת ונדון באירועים האלה.
<רני אידן: אני זוכר את עמדתך, שצריך להרחיק אותם לים.
<רני אידן: המועצה הארצית החליטה להרחיק אותם לים, אבל אחר כך עשתה תרגיל בזיגזג ולא רשמה את זה בהוראות התוכנית כדי שתהיה לה הגמישות להחליט מה שהיא רוצה, ואנחנו עשויים לשבת כאן באותה ועדה ולבכות על אובדן חיי אדם.
<רני אידן: אני חושב שצריך לראות את אירוע גז האמוניה כמשל, כי זה צינור דקיק בלחץ נמוך לעומת מתקני הגז המסוכנים.
מירי רגב: תודה, רני.
מירי רגב: חברת הכנסת תמר זנדברג, לאחר מכן מאיה יעקבס.
תמר זנדברג: אני רוצה להצטרף לברכות של דב חנין לגבי הבהרתך בנושא השקיות, ושאנחנו בהחלט נמשיך ונלווה את הנושא, לא חשוב כרגע מה היה.
תמר זנדברג: אני גם רוצה לברך אותך על עיתוי הדיון הזה.
תמר זנדברג: הוועדה הגיבה מאוד מהר ואנחנו מקיימים את הדיון הכי בסמוך לאירועים שאפשר, היום יום שני בבוקר, ועם זאת, כל הפורום הנרחב מתכנס לדיון החשוב הזה אחרי אסון.
תמר זנדברג: אני רוצה להמשיך את הקו שהתחיל בו דב חנין.
תמר זנדברג: כאשר קורית תקלה, וקורות תקלות, וזה לא התחום היחיד ולא המקרה היחיד שצריך – וכבר התחלנו לעשות את זה כאן בוועדה ובמקומות אחרים - לתחקר את האירוע ולראות מה היו הכשלים, להפיק מהם לקחים ולחקור וכו', אבל איך אנחנו אומרים במאגר הביומטרי?
תמר זנדברג: אני חברה מטעם הוועדה הזו בוועדה המשותפת לנושא המאגר הביומטרי, ואני מתנגדת למאגר הביומטרי, למה?
תמר זנדברג: כי ברגע שזה קיים, יהיו דליפות ויהיו תקלות ויהיו פריצות.
תמר זנדברג: אותו דבר כאן, ברגע שזה קיים, ברגע שהמכל בהקשר הזה קיים, יהיו תקלות.
תמר זנדברג: יהיו חיתוכים לא נכונים ותמיד תהיינה טעויות אנוש ויהיו טילים ויהיו רעידות אדמה ותהיה תחזוקה לקויה, וכל הדברים האלה יהיו.
תמר זנדברג: לכן אנחנו צריכים שני דברים: לתחקר את האירוע ולמסד את הנהלים לטיפול הנכון כדי שזה לא יקרה, אבל לצד זה אנחנו גם צריכים לקדם את המניעה הכי טובה שיכולה להיות, והיא ביטול המוקד, המהות, הגורם לכך שקיימות תקלות.
תמר זנדברג: מתי קיימנו דיון כזה?
תמר זנדברג: לפני יותר משנה, באביב שעבר, וישבנו באולם נגב ושמענו על מישור רותם ושמענו על אשדוד ושמענו על באר טוביה, והוועדה הבטיחה שהיא תקיים סיור ושמענו על המכרזים.
תמר זנדברג: אגב, אני גם מברכת את המשרד להגנת הסביבה.
תמר זנדברג: כשהמשרד להגנת הסביבה מקים מפעל, זה אומר שהתהליך הזה יקרה כמו שצריך, אבל לפני האסון הבא או אחרי האסון הבא?
תמר זנדברג: זאת סכנת נפשות, סכנת חיים.
תמר זנדברג: אני גם מצטרפת לדברים שלך, ראש המועצה, בנושא מתקני הגז.
תמר זנדברג: אנחנו מדינה קטנה, צפופה.
תמר זנדברג: ככל שנוסיף מתקנים מסוכנים באזורים שיש בהם ריכוז אוכלוסין גבוה, ניצור את התנאים לתקלה הבאה, ואז נשב ונחקור האם זאת היתה טעות אנוש, פורס מז'ור, מלחמה, טיל או אסון טבע.
תמר זנדברג: אם לא נמנע את המצב של מכלי אמוניה, שלא יהיו קיימים אלא שיהיה ייצור במפעל שיפחית את הסכנה, נקטין את התקלות.
תמר זנדברג: אם לא נרחיק את מתקני הגז, נכניס את הסכנה לתוך ביתנו ובמו ידינו ניצור את התנאים לוועדת החקירה הבאה.
תמר זנדברג: לצד תחקיר האירוע הזה - - -
מירי רגב: לאחר מכן אלה נציגת התושבים.
<מאיה יעקבס: אני רוצה להצטרף ולהודות על מהירות הדיון.
<מאיה יעקבס: מה שראינו ביום חמישי בלילה היה אסון כתוצאה מדליפה של שישה טון.
<מאיה יעקבס: אנחנו מדברים על חיפה עם 12,000 טון בלב אוכלוסייה צפופה.
<מאיה יעקבס: זה נכון שאמוניה זה גז בעל חיוניות לאומית, אבל לא כל ה-12,000 טון עם חיוניות לאומית, עם כל הכבוד.
<מאיה יעקבס: זה מפעל אחד, ואני חס וחלילה לא רוצה לפטר עובדים, אבל צריך לעשות פה את השיקולים – אם אנחנו נמצא את עצמנו אחרי אסון, האם שוב אנחנו נעצור לחשוב על המפעל האחד?
<מאיה יעקבס: מדי חודש נכנסת מכלית למפרץ חיפה, ובה 13,500 טון אמוניה, כי היא מביאה 10,000 למכל וממשיכה הלאה בדרכה.
<מאיה יעקבס: זו פצצה מסתובבת, זה פשוט אסון שאי אפשר לתאר את סדר הגודל שלו.
<מאיה יעקבס: לגבי המשרד להגנת הסביבה, אני באמת מורידה את הכובע גם בפני עמיר פרץ, שזה הדבר הראשון שהוא עשה כשהוא נכנס לתפקיד.
<מאיה יעקבס: זה היה הסיור הראשון שערך, והוא לקח את זה על עצמו, כי הוא ראה שאף אחד לא עושה את זה, אבל זה לא התפקיד של המשרד להגנת הסביבה.
<מאיה יעקבס: יש להם מיומנויות מקצועיות בכל מה שקשור לניהול חומרים מסוכנים.
<מאיה יעקבס: הם יודעים מתי לתת ומתי לא, המיומנות המקצועית שלהם היא לא בהקמת מפעלים בסדר הגודל הזה, כשדרך אגב לאף אחד בארץ אין באמת מיומנות כזאת מורכבת.
<מאיה יעקבס: אז צריך להביא אנשי מקצוע חיצוניים שייעצו.
<מאיה יעקבס: אנחנו פנינו להראל לוקר, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, בבקשה שיכנס אצלו - בפרט עכשיו כשהשר פרץ התפטר ולא יהיה שר לא יודעת כמה זמן במשרד להגנת הסביבה, זה צריך להיות תחת מנכ"ל משרד ראש הממשלה – יחד את שר הכלכלה.
<מאיה יעקבס: עם כל הכבוד לו, הוא פשוט נענה מיד להעביר את זה, הוא ישר נתן את זה בלי להתווכח בכלל.
<מאיה יעקבס: זה צריך להיות משהו שכולם עושים ביחד, זה צריך להיות משהו עם סדר עדיפויות ראשון במעלה.
<מאיה יעקבס: חיזבאללה מדברים על חיפה כיעד אסטרטגי.
<מאיה יעקבס: הגיעו טילים אפילו מעזה לאזור חיפה במלחמה בקיץ.
<מאיה יעקבס: המכל הזה לא ממוגן.
<מאיה יעקבס: המכל הזה הוא פשוט סכנת תופת.
<מאיה יעקבס: תארו לכם איזו תגובה תהיה למדינת ישראל, אם הפגיעה תהיה במכל כתוצאה מאירוע פעילות חבלנית עוינת.
<מאיה יעקבס: זה יכול להוביל למלחמת עולם שלישית בלי בכלל להגזים, אם יש לנו עשרות אלפי הרוגים פה.
<מאיה יעקבס: צריך לקחת את זה בפרופורציות ולהבין במה מדובר, ולא לשבת שאננים כך.
<מאיה יעקבס: זה נכון שעובדים, הם כבר עכשיו בשנה איחור.
<מאיה יעקבס: לא אני קבעתי את לוח הזמנים, החלטת הממשלה קבעה את לוח הזמנים, החלטת הממשלה של ישראל ולא של שוודיה, ולכן חייבים לעמוד בלוח הזמנים שנקבע.
<מאיה יעקבס: אני גם מצטרפת למה שאמר רני אידן לגבי מתקני הגז.
מירי רגב: אלה בבקשה, ולאחר מכן חבר הכנסת אזולאי.
מירי רגב: חבר הכנסת אזולאי, אני רוצה שתישאר עד סוף הדיון.
<שני אלה נווה: אין שום דרך אחרת לכנות מיכל שיש בו 12,000 טון אמוניה מלבד "טרור מבית".
<שני אלה נווה: זה פשוט טרור מבית.
<שני אלה נווה: המכל הזה יכול להרוג ולפצוע ביום אחד בין 70,000 ל-100,000 איש לפי הערות של דוחות שונות שיש בידינו.
<שני אלה נווה: אנחנו יודעים גם על כך שבתוך המכל שבחיפה, שתוקף המכל בכלל פג.
<שני אלה נווה: אנחנו יודעים שלעובדים שם אין מסננים ואין מסנני אב"כ.
<שני אלה נווה: האסון הבא ממש כבר כאן.
<שני אלה נווה: אנחנו יודעים שזה יושב באזור רגיש לרעידות אדמה ולהתקפות של טילים.
<שני אלה נווה: אנחנו דורשים עוד לפני שיעבירו אותו, שהוא קודם כל ייסגר.
<שני אלה נווה: למה אנחנו צריכים להחזיק מיכל בלב אוכלוסייה?
<שני אלה נווה: שייסגר לשימוש כבר היום.
<שני אלה נווה: זה הפתרון הכי מהיר וקל.
<שני אלה נווה: אם יהיה אסון במיכל האמוניה, העלות היא עשרות מיליארדים למדינה.
<שני אלה נווה: זה משהו שהמדינה לא תוכל לעמוד בו, שלא לדבר על חיי אדם.
<שני אלה נווה: לכן אין פה מה לשקול את הטובה של מפעל עסקי לעומת טובת האוכלוסייה.
מירי רגב: זה ברור, אני לא חושבת שיש כאן היבט עסקי, יש כאן היבט של חשיבות אחרת.
<שני אלה נווה: לו היה טרוריסט שהיה נכנס לחדר הזה והיה מאיים על אדם אחד, הוא היה מגיע לכלא במוקדם או במאוחר.
<שני אלה נווה: יושבים כאן נציגים של הממשלה.
<שני אלה נווה: אם אנשים מאיימים על החיים של 70,000 איש, איך עדיין המשרדים האלה מתפקדים?
<שני אלה נווה: זה משהו שצריך מידית לעצור.
<שני אלה נווה: במלחמה האחרונה אנחנו ניהלנו מאבק מאוד קשה כדי להוציא חומרים מסוכנים מחיפה, ובזמן שאנחנו כותבים מכתבים, אנחנו גילינו שלא רק מוציאים את החומרים המסוכנים, אלא מוסיפים עוד חומרים מסוכנים לחיפה.
<שני אלה נווה: זה משהו שאנחנו מוחים עליו בתוקף בבמה זו.
<שני אלה נווה: תודה רבה.
דוד אזולאי: גברתי היושבת ראש, אני קודם כל מצטרף ומברך על ההחלטה להקפיא את הדיונים בעניין שקיות הניילון עד הבחירה של השר להגנת הסביבה.
דוד אזולאי: אני חושב שזה מעשה חשוב.
דוד אזולאי: אני רוצה לשגר מכאן ולהצטרף לתנחומים למשפחת ההרוג.
דוד אזולאי: אולי זה מעיד מי הם הכבאים שלנו.
מירי רגב: אמיצי לב.
דוד אזולאי: שעושים עבודת קודש, תוך כדי סיכון חיים של ממש.
דוד אזולאי: גם במקרה דנן מי ששילם מחיר זה שירותי הכבאות.
דוד אזולאי: לא סתם שאלתי אם המפעל חזר לעבודה.
דוד אזולאי: עולם כמנהגו נוהג.
דוד אזולאי: כבאי הלך לעולמו ונפגע בצורה קשה, יש עוד פצועים והמפעל חזר לשגרה.
<רפי גלם: המפעל טרם חזר לייצר, דרך אגב.
<רפי גלם: אם אתם רוצים תשובות מדויקות - - -
מירי רגב: לא, נחכה לתחקיר.
מירי רגב: כפי שאמרתי לך, אנחנו לא מחליפים את הגורמים המקצועיים.
מירי רגב: המשרד להגנת הסביבה הוא הגורם המקצועי.
<רפי גלם: המפעל משמיד 600 טון של סחורה, והוא עדיין לא חזר לעבודה ו-600 עובדים יושבים בבית, מחכים לחזור לעבודה.
מירי רגב: בסדר, מה לעשות?
מירי רגב: כדי למנוע מחדל שיכול להביא להרבה יותר הרוגים.
<רפי גלם: אנחנו פועלים עם הרשויות להחזיר את המפעל בצורה תקינה ותקנית.
מירי רגב: כפי שצריך להיות.
דוד אזולאי: אני מברך על כך ואני שמח שזה כך.
דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, רציתי קודם כל לשמוע מי הם החברים בוועדת הבדיקה או בוועדת החקירה, והאם יש תאריך יעד להגשת הדוח.
דוד אזולאי: אני מבקש שאנחנו נקבל את הדוח ויתקיים על זה דיון כאן בוועדה.
מירי רגב: הם יציגו את הדוח כאן בוועדה.
דוד אזולאי: רציתי לשאול את אנשי שירותי הכבאות, מתי לאחרונה עשיתם תרגיל יחד עם המפעל, בהתחשב בעובדה שבמפעל הזה יש חומרים מסוכנים, האם לאחרונה?
דוד אזולאי: מישהו יכול להגיד לי מתי נעשה תרגיל כזה של היערכות לקראת אירוע שכזה?
<מנחם כספי: אני יכול להגיד לך, לא ספציפית במפעל הזה.
דוד אזולאי: תעשה לי טובה, שאלתי שאלה.
<מנחם כספי: אני עונה לך.
<מנחם כספי: באותו יום בבוקר היה תרגיל במפעל טבע, בנתניה יש חומרים מסוכנים.
<מנחם כספי: יש עשרות מפעלים, אז כל פעם בודקים מפעל אחר.
דוד אזולאי: אדוני, אני מאוד מעריך את התשובה שלך, ואני בטוח שאתם עושים תרגול כל פעם במקום אחר.
<מנחם כספי: ספציפית במפעל הזה לא ידוע לי.
דוד אזולאי: אתה בא לדיון כזה.
דוד אזולאי: אני חושב שמן הראוי היה - - -
<מנחם כספי: אבל עוד פעם אני אומר לך, שאנחנו עשינו תרגול באותו יום במפעל טבע ואנחנו מתרגלים במפעלים אחרים גם עם אמוניה.
דוד אזולאי: אני אקל עליך, יש לכם תרשימים של המפעל?
<מנחם כספי: יש תיק שטח לתחנה.
<מנחם כספי: היום על פי חוק תכנון ובנייה בכל מה שקשור למניעת דליקות כל המפעלים המסוכנים, כל המבנים מעל 2,000 מטר, יש תיק שטח שמקבלים אותו כתיק וכ-cd.
מירי רגב: בסדר, אבל זה לא קרה באירוע הזה, זה מה שאומר חבר הכנסת אזולאי.
<מנחם כספי: עוברים אתו במסגרת הדרכה.
דוד אזולאי: אז אני שואל שאלה, האם מישהו פתח פעם את התיקים האלה, בדק, אם היו שינויים בתוך המפעל?
דוד אזולאי: האם מישהו בדק את הנושא הזה?
דוד אזולאי: נכנסו למפעל לראות, האם התרשימים מתאימים למה שקורה בתוך המפעל?
<מנחם כספי: כל שנה עושים ביקורת וכל שינוי מגיע אלינו ועובדים בשיתוף פעולה עם המשרד להגנת הסביבה.
דוד אזולאי: אתה שם לב איך אתה מדבר?
דוד אזולאי: אני שואל אותך שאלה, מתי זה קרה?
דוד אזולאי: קרה או לא קרה?
דוד אזולאי: נכנסתם למפעל, בדקתם, תיאמתם את הדברים עם בעלי המפעל, זה התרשים שיש בידינו, האם זה תואם לתרשימים, או שהיו שינויים בינתיים?
דוד אזולאי: על זה אני לא מקבל תשובה, וחבל.
דוד אזולאי: אני חושב שאתם עושים עבודת קודש, אני מאוד מעריך את מה שאתם עושים, אבל יש פה כרגע מקרה קשה ביותר של חיי אדם, ומן הראוי שתיקחו את הדברים האלה לתשומת לבכם.
דוד אזולאי: אם לא היה תרגיל משותף עם המפעל יחד עם שירותי הכבאות, עם התרשימים שנמצאים אצלכם בארון אי שם, לא נבדקו בשנה האחרונה, סלח לי שאני אומר לך את זה, יש פה תקלה, וצריך לקחת את זה לתשומת לבכם.
דוד אזולאי: אני אחר כך אבקש שיתייחסו לזה.
דוד אזולאי: אנחנו התבשרנו לא מזמן, ואני שמח ובירכתי על כך, שיש לנו צוות חומרים מסוכנים מיוחד, שחלק נלקח מהמשרד להגנת הסביבה לטובת שירותי הכבאות.
דוד אזולאי: יש צוות מיוחד לחומרים מסוכנים.
דוד אזולאי: האם הצוות הזה אכן נכנס לפעולה מידית עם קבלת ההודעה, או שלקח זמן עד שהתארגנו ועד שהגיעו?
דוד אזולאי: את זה לא שמעתי מאדוני.
דוד אזולאי: דבר נוסף שרציתי להעלות קשור לאולמות.
דוד אזולאי: אדוני ראש המועצה, יש שם שלושה אולמות.
דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך שאני לא מאחל לאף אחד את התחושה הקשה שהיתה באותו ערב לאותם זוגות צעירים שסוף כל סוף הגיעו ליום חופתם ושמחתם.
דוד אזולאי: כל אחד שידמיין לעצמו איזה אירוע קשה זה.
דוד אזולאי: שום פיצוי שבעולם לא יפצה אותם.
דוד אזולאי: בעקבות דבריו של מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה, האם האולמות הללו, יש להם היתר?
דוד אזולאי: האם יש להם רישיון עסק והאם יש להם היתר בנייה כחוק?
<רני אידן: התשובה היא כן חד משמעית, והם עומדים בכל הכללים.
דוד אזולאי: לשלושתם?
<רני אידן: לשלושתם לפי מרחקי הבטיחות שקבע המשרד להגנת הסביבה.
<רני אידן: בגלל זה גם דרשנו מהמפעל לפצל את המכלים, דבר שבוצע.
<רני אידן: לדעתי צריך לבצע את זה למדרגות עוד יותר קטנות.
<רני אידן: אנחנו עומדים בכללים האלה, ולכולם יש רישיונות עסק כדין.
דוד אזולאי: אני שמח, ואני מקווה שאכן כך הם הדברים.
<מנחם כספי: אני רוצה רק לענות לו על השאלה שהוא שאל, ברשותך.
<מנחם כספי: לגבי שאלתך על הצוות לחומרים מסוכנים, מיד עם קבלת ההודעה על פי פק"ל תוך 60 שניות שמוזנקים כל הצוותים, מזנק גם צוות הניטור עם הגלאים והכול.
<מנחם כספי: הוא הגיע למקום תוך כמה דקות, ביצע ניטור מקומי, ניטור היקפי במעגלים בצורה כזו או אחרת, בהתאם לנתונים המטאורולוגים והערכות סיכונים.
<דוד לפלר: צוות הבדיקה שנתקיים לגבי האירוע הכיל את משטרת ישראל, את כיבוי אש ואותנו המשרד להגנת הסביבה.
דוד אזולאי: האם זה תקין שאין אף גורם חיצוני שבודק?
דוד אזולאי: בכל זאת המשרד לביטחון פנים אחראי גם על שירותי הכבאות.
מיכל רוזין: משטרת ישראל מובילה את התהליך.
דוד אזולאי: אבל גם משטרת ישראל זה המשרד לביטחון פנים.
<זוהר שקלים: מכוח הסמכויות הפליליות שלה, והמשרד וכבאות והצלה הם גורמים מקצועיים שמתלווים לחקירה.
<מאיה יעקבס: בשנה שעברה עשה פיקוד העורף תרגיל בחיפה, ולא בדק את מיכל האמוניה בכלל.
<מאיה יעקבס: לא עשו שם תרגיל של פינוי ובדיקה מה עושים עם הציבור למקרה של דליפה ממיכל האמוניה גם בחיפה.
<אברהם שגב: שמי אבי שגב, אני יושב ראש הוועד המנהל של הקואליציה לבריאות הציבור ותושב קריית חיים.
<אברהם שגב: מה לעשות, המכל הזה שאתם מדברים עליו, נמצא 900 מטר מהבית שלי.
<אברהם שגב: המכל הזה מכיל 14,500 טון של אמוניה, כשהתצרוכת בישראל היא סדר גודל של 5,000 טון בסך הכול וכל שאר האמוניה שנמצאת בו מיועדת לייצוא למדינות אחרות, שבגלל דאגתן לתושבים שלהן לא הסכימו שיהיה מיכל כזה גדול אצלן על האדמה שלהן – זה שיהיה ברור לכולם.
<אברהם שגב: כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, המכל הזה כבר הרבה זמן שאין לו אישור עסק, אין לו היתר הפעלה ואין לו דבר, הוא עובד מכוח האינרציה, הוא עובד מכוח העובדה שהתעשייה זקוקה לו, ופה הבעיה.
<אברהם שגב: יש לי עוד הרבה מה להגיד, אבל אני רוצה להגיד עוד שני דברים.
<אברהם שגב: אני רוצה לדעת למה לחצי מיליון תושבים שגרים בעוטף מפרץ חיפה ועוטף מיכל האמוניה עד היום אין שום הגדרה ושום תקן או פעילות, מה הם עושים במקרה של תקלה או חס וחלילה טיל או משהו שקורה שם.
<אברהם שגב: אף אחד לא תרגל דבר, אף אחד לא יודע דבר.
<אברהם שגב: כשאני מדבר עם אנשים, אנשים מושכים בכתפיים ולא יודעים מה לענות לי.
<אברהם שגב: יושב פה בחור שעבד במפעל, נדמה לי שקוראים לו אייל.
<אברהם שגב: כדאי לשמוע אותו.
<אברהם שגב: הוא מכיר את הכול מדרגה ראשונה.
מירי רגב: כפי שאמרתי, אני לא ועדת בדיקה.
מירי רגב: יכול להיות שהוא מכיר הכול.
מירי רגב: אנחנו נעביר את הפרטים שלו למנכ"ל, שיזמן אותו לדיון של צוות הבדיקה.
מירי רגב: אני כרגע לא סוגרת את העניינים עם המפעל, עם מי שעבד במפעל ומי שלא עבד במפעל ואם הוא פוטר או לא פוטר.
מירי רגב: אני לא מנהלת עכשיו את התחקיר עצמו.
מירי רגב: אני שאלתי שאלות עקרוניות.
מירי רגב: אני מבינה שיש פה פערים כאלה ואחרים.