GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל אייכלר: נראה שופט ניו יורקי מה הוא יעשה למישהו שזרק אבנים על מכוניות.
<קריאה: זה יותר מדיניות ואכיפה של הפרקליטות, החוק הוא - - -
ישראל אייכלר: אני יודע, דיברתם על זה.
ישראל אייכלר: אני יודע, יש לי מספיק חוקים וסעיפים, ברוך ה' למדינת ישראל יש חוקים על כל אזרח - - -
מירי רגב: הבעיה היא שהשופטים בסוף משחררים, נותנים ענישה של חודש.
ישראל אייכלר: זה מה שאמר קצין המשטרה והוא צודק, כי מה יועילו כל השוטרים שרצים אחרי - - - לכן אני רוצה לבקש עוד פעם מהשוטרים, קודם כל שתדעו שמעריכים אתכם, שלא תחשבו - - - אמנם תפקידו של שוטר לקבל טענות, הוא תמיד צריך להיות במקום שיש צרות, אבל מצד שני האזרחים יודעים שאלמלא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו.
ישראל אייכלר: אי אפשר שלא יהיה משטר חזק, אי אפשר שלא תהיה הרתעה של שלטון החוק.
ישראל אייכלר: כן, זה לא מילה מגונה אצלנו, משה, שלטון החוק, אבל שלטון החוק אובייקטיבי, לא סובייקטיבי כמו שקורה היום.
ישראל אייכלר: כשיהיה שלטון החוק באופן אובייקטיבי תהיה הרתעה.
ישראל אייכלר: ואני גם רוצה בשלום הערבים בשכונות האלה, אם הם לא יזרקו אבנים גם להם תהיה תנועה טובה, כמו שהזכירו פה את כל הפקקים והדברים האלה.
ישראל אייכלר: לכן, אדוני ראש העיר ומפקד המשטרה, שבו ביחד, תחליטו שפה זה ניו יורק, או שניו יורק תהיה כמו פה, אבל בכל אופן שיוכלו להגיע אנשים גם להר הזיתים, גם לכותל המערבי וגם לגור בכל מקום ובבטחה.
מירי רגב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.
מירי רגב: פרקליטות, משרד המשפטים, ייעוץ משפטי לממשלה.
מירי רגב: אל"ף, לענות כאן על מספר הדברים שגם אני שאלתי בהתחלה וחברי הכנסת והגורמים הרלוונטיים.
מירי רגב: אני רוצה גם התייחסות שלכם לגבי זיקוקין, איך אתם מתייחסים לזה מבחינת החוק, זריקת הזיקוקים וסוף סוף לקח לכם להבין שאבן הורגת לא פחות מבקבוק תבערה, אני מקווה רק שיהיה לנו באמת תזכיר חוק מוכן בתחילת המושב, אבל איך אתם מתייחסים לעניין, גם של זיקוקים.
<יפעת רווה: אני אפתח בחלק של חקיקה ואחר כך ישלימו אנשי הפרקליטות.
<יפעת רווה: קודם כל אנחנו מבינים היטב שאבן הורגת, אנחנו יושבים כאן ויודעים טוב מאוד מה זה אבנים.
<יפעת רווה: ההתייחסות מבחינת החקיקה ומבחינת ההחלטות, יש בה שלושה נדבכים.
<יפעת רווה: אחד באמת זה הנושא של מדיניות הפרקליטות, שתיכף ידברו עליה הנציגים שלה, שנית הנושא של הצעת החוק שהופץ תזכיר בעניינה, התקבלו הערות, אנחנו עומדים לשבת על ההערות ובאוקטובר אמור להיות דיון עליהם ואני מקווה שזה יקודם ויושלמו הליכי החקיקה.
<יפעת רווה: כמו שכתב לך רז נזרי, אני אקריא את סעיף ב'3 למכתב שלו בעניין של מדיניות ענישה.
<יפעת רווה: הוא דיבר על גיבוש קווים מנחים לקביעת עמדת המדינה בעניין עונשיהם של מיידי אבנים במטרה להביא להחמרת הענישה הנוהגת ובמגמה להביא להטלת מאסרים משמעותיים לריצוי בפועל, מאסרים על תנאי וכן שקילת הטלת - - - וזה בהקשר לשאלה שלך, גברתי, וכן שקילת הטלת קנסות במקרים המתאימים, לרבות הטלת קנס או תשלום פיצויים על הוריו של קטין עת ניתן הדבר ובהתאם להוראות החוק.
מירי רגב: השאלה אם בחוק עצמו אתם תביאו לידי ביטוי מה קורה - - - זאת אומרת החוק עצמו חייב להכיל ענישה כלפי הורים של מיידי אבנים ילדים, כי אחרת אנחנו לא נצליח - - - הרי מה שקורה זה שהם שולחים את הילדים לזרוק את האבנים, ושוב אמרתי, מי שמקבל אבן, זה לא משנה אם זה מילד בן 9 או מנער בן 20, זה לא משנה, בסוף הוא חוטף את האבן.
<יפעת רווה: אני רוצה להבהיר, חלק מהאמצעים לגבי הורים קיימים היום ונשקלת הגברת ההפעלה שלהם.
<יפעת רווה: מעבר לזה, אני אעביר את הדברים ואנחנו - - -
משה זלמן פייגלין: מה למשל?
<יפעת רווה: בחוק הנוער יש סעיף שמאפשר - - -
משה זלמן פייגלין: מה ניתן היום לבצע נגד משפחה, נגד הורים שהילד שלהם - - -
<יפעת רווה: קנס במקרים מסוימים יש בחוק - - -
מירי רגב: כמה קנסות הטילו, כמה קנסות ביקשו הפרקליטות?
מירי רגב: מה עשתה הפרקליטות בעניין הזה?
<יפעת רווה: אז תיכף הפרקליטות תדבר.
<יפעת רווה: אני רק אשלים, החלק האחרון זה החלטת הממשלה מ-29.6, להגברת הביטחון האישי, שמסתכלת על זה בצורה רחבה.
<יפעת רווה: ענישה זה חלק מהעניין, אבל יש גם נושאים של חינוך ויש נושאים נוספים.
מירי רגב: עזבי אותי עכשיו מחינוך, חינוך זה בסדר, זה קו מקביל, עכשיו נתחיל לדבר על חינוך?
מירי רגב: אנחנו רוצים עכשיו לטפל בבעיה עצמה, ביידוי אבנים, בזה שמזרח ירושלים הולכת ויהודים רוצים לעזוב אותה, לא רוצים לחיות בה.
<קריאה: לא נכון, אני חולק על זה.
<יפעת רווה: ברור, זה החלק השלישי.
<יפעת רווה: שני הנושאים הקודמים, של ענישה ושל הצעת החוק, אלה נושאים שדיברתי עליהם והפרקליטות תשלים לעניין מה שקורה בפועל.
<יפעת רווה: תודה.
משה זלמן פייגלין: יש משהו שלא הבנתי, את לא מהפרקליטות?
מירי רגב: לא, יפעת היא מהייעוץ המשפטי לממשלה, היא יד ימינו של רז נזרי, המשנה, שלא יכול היה להגיע.
<יפעת רווה: כן, הוא התנצל.
מירי רגב: היועץ המשפטי כמובן יכול לבקש מהפרקליטות הנחיות כאלה ואחרות, כמו שהוא ביקש עכשיו בעניין יידוי האבנים.
מירי רגב: פרקליט המדינה, כידוע, הוא שי ניצן ידידי, אבל יש לי הרבה מאוד טענות לגבי הפרקליטות ולגבי החמרה בענישה, לגבי זה שלצערי הפרקליטות מנותקת ממה שקורה בציבור הישראלי, לא רק בעניין הזה, אבל כרגע אנחנו מדברים בעניין הזה ולא יכול להיות שהפרקליטות לא מבינה כאן שהיא חלק ממשרד המשפטים שהוא חלק מהסיוע, הוא לא רק חלק, הוא מרכיב מהותי בכך שלהעביר את ההרתעה.
מירי רגב: לא יכול להיות ששוטרים רצים אחרי נערים, עוצרים אותם ובסופו של דבר אתם משחררים אותם.
מירי רגב: אז מה, צריכים לרצוח שופט שזה יקרה?
מירי רגב: נדאג ששופט יגור פה במזרח ירושלים?
מירי רגב: מה צריך לקרות כדי שזה יקרה?
<נורית בלובשטיין: מה שאני רוצה לומר, שהפרקליטות שמטפלת בזה, פרקליטות מחוז ירושלים, יש לה מדיניות ברורה, נוקבת ותקיפה, כל תיק שמגיע מהמשטרה ומהיחידות המטפלות ושיש בו ראיות מוגש לבית משפט.
<נורית בלובשטיין: לא רק מוגש, אלא מוגש יחד עם כתב אישום יחד עם בקשה למעצר עד תום ההליכים, כולל קטינים, שחלק גדול מהעבירות פה של יידויי אבנים מבוצעות על ידי קטינים וכמובן על בגירים.
<נורית בלובשטיין: כאשר אנחנו מגישים לבית המשפט את זה, ברור שזה במעצר וזה מסלול מהיר.
<נורית בלובשטיין: כאשר אנחנו לא מקבלים את הבקשות שלנו למעצר עד תום ההליכים, כולל לגבי קטינים בני 15 ו-15.5 ובגילאים מאוד צעירים, אנחנו עוררים לבית המשפט המחוזי בבקשה שיקבלו ויהפכו את ההחלטה של בית המשפט למטה ואני מדברת על כמויות רבות מאוד של עררים שגם אנחנו הולכים, אפילו פרקליטים מאוד בכירים, להופיע בבית המשפט המחוזי ולהסביר את דברינו, את העובדה שמדובר במכה, בתופעה, בנגע, על ידי קטינים ובגירים כאחת.
<נורית בלובשטיין: גם בכל מה שקשור לעמדות עונשיות יש לנו עמדה רוחבית שאנחנו מסתייעים בחוות דעת של המשטרה, רוחביות, קשות.
<נורית בלובשטיין: אנחנו צריכים להבין, לגבי קטינים, בדרך כלל בעבירות ראשונות הענישה יחסית היא ענישה יותר מתחשבת, כי בכל אופן לגבי קטינים יש חוק נוער ודרכי ענישה וטיפול.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה לציין שבכל תיקי הקטינים בעבירות יידויי אבנים, כאשר אני מדברת על עבירות של תקיפת שוטרים וכאלה, העמדה העונשית שלנו, גם בעבירות שמבוצעות על ידי קטינים בעבירה ראשונה ובתסקירי שירות מבחן חיוביים, היא למאסר בפועל ומאסר בפועל בלבד.
משה זלמן פייגלין: של כמה?
<נורית בלובשטיין: זה כבר - - -
מירי רגב: חודש.
מירי רגב: אני אומרת לך, תשאלי את הממ"ז.
מירי רגב: הממ"ז אולי יסביר לנו זה נגמר בסוף בחודש.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה רק להסביר את ההמשך.
<נורית בלובשטיין: אני אסביר את הכול.
<נורית בלובשטיין: לא רק שכאשר אנחנו עותרים, כמו שאמרתי, למאסרים בפועל על קטינים, שאני אומרת שוב פעם, זה לא דבר שגרתי, כי דרכי הענישה והטיפול בחוק הנוער - - -
מירי רגב: נכון, באופן עקרוני גם לא שגרתי שילדים בני 9 זורקים אבנים, מה לעשות?
מירי רגב: אז מה שלא שגרתי, צריך לטפל באופן לא שגרתי.
<נורית בלובשטיין: נכון ואנחנו אכן מתייחסים לעבירה של יידויי אבנים כתופעה, כמכה, כנגע ואנחנו מסתייעים, כמו שאמרתי, בחוות דעת, אנחנו מקבלים סטטיסטיקות גם מהמטה הארצי, אנחנו מקבלים מדדים עדכניים שבועיים מהיחידות, מיחידת קדם, מכל יחידה, אנחנו באים לבתי המשפט עם שרטוטים, עם מפות, מסבירים בדיוק איפה כל שכונה.
<נורית בלובשטיין: כי לפעמים בבקשות מעצר בתי המשפט אומרים 'אוקיי, נפתור את הבעיה, לא נעצור את הקטין עד תום ההליכים, לא ננטרל אותו מכל חייו, נשים אותו בשכונה אחרת'.
<נורית בלובשטיין: אז אנחנו בין בתי המשפט ומסבירים שגם שכונה אחרת זה לא פתרון.
מירי רגב: למה אתם לא תביאו קנס רציני להורים שלו?
מירי רגב: תאמיני לי, זה הרי יעזור.
מירי רגב: אם תביאו משהו שבסוף יפגע בכיס של ההורים שלהם הם יעשו הכול שהבן לא יילך לזרוק אבנים בשעות הפנאי.
<נורית בלובשטיין: אז אני אומרת שאנחנו גם עותרים, חוץ מהמאסר בפועל והמאסר על תנאי והתביעה שתהיה הרשעה, אנחנו עותרים לקנסות, לפעמים אנחנו עותרים לפיצויים כאשר יש נזק ספציפי.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה גם להסביר לנתונים אובייקטיביים.
משה זלמן פייגלין: האם ידוע לך על מקרה של בגיר, בחור בן 19, שזרק אבן ונכנס לכלא ללמעלה משלוש שנים?
<יוסי פריינטה: לא.
<נורית בלובשטיין: אז בוא נעשה סדר.
<נורית בלובשטיין: יש כל מיני סעיפי חוק - - -
מירי רגב: הממ"ז עזר לה, הממ"ז ענה לך, לא.
משה זלמן פייגלין: מה המקסימום שאת מכירה על מקרה כזה?
<נורית בלובשטיין: עלו פה חוקים שנמצאים בחו"ל, אני רוצה להסביר גם על החוקים במדינת ישראל.
<נורית בלובשטיין: כאשר אדם זורק בקבוק תבערה אנחנו מעמידים אותו לדין על המון עבירות, של פוטנציאל הצתה, אם הייתה הצתה, נשק.
<נורית בלובשטיין: אנחנו יכולים להגיע לכתב אישום שיש בו סך העבירות של 40 ו-50 שנה, כי הצתה זה 20 שנה ואם אנחנו מעמידים אותו גם על נשק זה 20 שנה ואם - - -
משה זלמן פייגלין: מצוין.
משה זלמן פייגלין: אז מה הבעיה?
<נורית בלובשטיין: אנחנו עושים את זה.
<נורית בלובשטיין: אנחנו מגישים ואנחנו עותרים - - -
מירי רגב: אם הכול כל כך ורוד ואתם עושים את זה, אז למה אין הרתעה?
משה זלמן פייגלין: אז למה את לא יכולה לתת דוגמה אחת?
<נורית בלובשטיין: אני מסבירה.
<נורית בלובשטיין: אנחנו עותרים לתקופות ארוכות וממושכות, אבל אני רוצה להסביר.
<נורית בלובשטיין: היום כל נושא הענישה הוא הבניית ענישה, זה גם על פי פסיקה נוהגת.
<נורית בלובשטיין: אז היכולת שלי, אני באה לבית משפט, אני מבקשת ולא תמיד מקבלת את מה שאני מבקשת.
משה זלמן פייגלין: אני לא מכיר את המושג, מה זה הבניית ענישה?
<נורית בלובשטיין: הבניית ענישה זה מה שהיה תיקון 113, שזה אומר שאתה בא לבית המשפט, יש מדדים איך קובעים ענישה.
<נורית בלובשטיין: בין השאר יש גם את מה שהפסיקה הנוהגת.
<נורית בלובשטיין: אז כמובן שחלק מהיכולת שלנו, היכולת לטעון ויותר מזה לקבל היא על פי מה שקיים בשטח בבתי המשפט.
מרדכי יוגב: כמה מהתלונות שהמשטרה מגבשת שוטרים הזיעו, שוטרים מילאו - - -
מירי רגב: כלום, כלום, אולי שליש.
מרדכי יוגב: שוטרים הביאו לכם תלונה, התלונה מוגשת, עברתם את בית משפט השלום והוא שחרר או נתן חודש, בכמה אתם מערערים למחוזי וממצים את הדין?
<נורית בלובשטיין: אנחנו עוררים - - -
מרדכי יוגב: האם אתם גם מתאמצים כדי שכל עבודת השוטרים לא תלך לריק.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה לספר משהו.
<נורית בלובשטיין: כמות כתבי האישום שפרקליטות מחוז ירושלים פלילי מגישה בערך, אל תתפסו אותי במילה, בערך בשנה היא כ-1,000.
<נורית בלובשטיין: כמות תיקי תקיפות שוטרים ובקשות מעצר עד תום ההליכים מאות.
<נורית בלובשטיין: זה בשוטף שלנו, זה שליש מסך התיקים שאנחנו מגישים.
<נורית בלובשטיין: בחודשיים וחצי האחרונים, שהיו בפגרה עכשיו בקיץ, הגשנו, מחצית מכתבי האישום של פרקליטות מחוז עם בקשות מעצר עד תום הליכים היו של תקיפות שוטרים.
<נורית בלובשטיין: אני רק רוצה לומר עוד משהו, גם על הענישה, כאשר אנחנו לא מקבלים את מה שאנחנו חושבים שהיינו צריכים לקבל אנחנו מערערים ומערערים הרבה לבתי המשפט.
<נורית בלובשטיין: כולל אם לא מצליחים בערכאה שנייה פונים גם לאפשרות של ערכאה שלישית, אבל כפי שאתם יודעים יש משטרה, יש פרקליטות וגם יש בתי משפט.
משה זלמן פייגלין: אז אני רוצה לשאול אותך שאלה, באמת לסייע לפתור את הבעיה.
משה זלמן פייגלין: תגידי לי כמחוקק מה אני צריך לעשות כדי ששופט שמגיע אליו, אני לוקח את המקרה הפשוט ביותר, לא ילד, בחור בן 19, נתפס זורק אבן, פעם ראשונה, ולפי החוק הישראלי הנהוג עכשיו אפשר להכניס אותו ל - - - מה אני צריך לעשות כדי שהשופט לכל הרוחות יעשה את זה?
<נורית בלובשטיין: אני אומרת לך, אני יודעת מה שאנחנו עושים - - -
משה זלמן פייגלין: לא, אני שואל אותך כמערכת.
משה זלמן פייגלין: הרי בסופו של דבר יש דיאלקטיקה בתוך מערכת המשפט, בין הפרקליטות לבין בתי המשפט, המערכת מזינה את עצמה, מעבירה מסרים בתוכה, מעבירה ערכים בתוכה, יוצרת קדימויות בתוכה.
משה זלמן פייגלין: זו לא מערכת סגורה שאת באה עם איזה כלל, הולכת לבית המשפט, השופט לא יודע, היועץ המשפטי לא יודע להגיד לבית המשפט העליון מה נכון - - - המערכת היא מערכת חיה ותוססת ואני מעריך אותה מאוד, אני מכיר אותה, המערכת צריכה להבין שהיא צריכה להתייחס אחרת לעניין.
משה זלמן פייגלין: מה שאני שואל אותך הוא איך אתם כחלק מהמערכת הזאת, לא רק באים לתת לנו תשובות ולסמן וי, אלא מסמנים אחורה אל המערכת 'רבותיי, מלחמה, מצב חירום, צריך לחשוב אחרת'.
משה זלמן פייגלין: כי שמענו את הגברת הזאת ולא בפנים שלי את צריכה להסתכל עליו, את צריכה להסתכל בפנים שלה.
משה זלמן פייגלין: לא את אישית, אני לא תוקף אותך אישית, אלא המערכת שאותה את מייצגת.
משה זלמן פייגלין: ואני חוזר ואומר, זה לא המשטרה, זה קודם כל אתם.
מירי רגב: להיפך, הם לא נותנים גיבוי למשטרה.
מירי רגב: המערכת המשפטית לא נותנת גיבוי למשטרה.
מירי רגב: המשטרה עובדת, עושה, והמערכת המשפטית לא נותנת לה גיבוי.
<נורית בלובשטיין: לא, אני אומרת שוב פעם, לא רק שאנחנו מגישים כתבי אישום, עם בקשות מעצר עוררים וגם מערערים על עונשים ויתרה, לשאלה שנתבקשנו לענות, אז כפי שהובהר כאן מייעוץ וחקיקה, אז באמת יש עכשיו תזכיר חוק שייתן מענה עוד יותר ספציפי, כמו תחיקה יותר ביטחונית לגבי יידוי אבנים ספציפית ולהעלות את זה גם ל-10 שנים וכו'.
<נורית בלובשטיין: זה דבר אחד.
<נורית בלובשטיין: יש אפשרות לעשות בחקיקה - - -
מירי רגב: מה זה יעזור אם בסוף השופט יגיד שתוך חודש הוא ישתחרר?
משה זלמן פייגלין: אני אתן לך דוגמה.
משה זלמן פייגלין: אם את תביאי עכשיו בחור שכתב תג מחיר, השופט יכניס אותו ל-10 שנים בלי שום בעיה.
משה זלמן פייגלין: ובנוסף לזה אם הוא ילד יוציאו אותו מהבית, ישלחו לו גם את הרווחה ולהורים גם ישלחו את מס הכנסה כדי שיעקלו להם בגלל סיבות אחרות.
משה זלמן פייגלין: פתאום המערכת תהיה כל כך מערכתית שהבעיה תיפתר.
משה זלמן פייגלין: אין יותר תג מחיר, כי מישהו מבין שיש כאן איזה שהוא איום אסטרטגי על קיומה של מדינת ישראל והוא אומר שאת התופעה הזו של קשקושים על הקירות צריך לעקור מן השורש.
משה זלמן פייגלין: אבל כאשר ילדים מגיעים למצב כזה, משום מה זה לא מובן אצלכם במערכות.
משה זלמן פייגלין: את מבינה למה אני כועס עליכם?
<שגיא אופיר: כולנו פה ברמה כזו או אחרת ראשי צוותים שמרכזים את ההתמודדות מול התופעה הזו, מול כל התופעות שירושלים צריכה להתמודד איתן.
<שגיא אופיר: יש פה משהו מתסכל בשיח הזה בינינו.
<שגיא אופיר: ראשית בחוסר ההבחנה שנעשית לגבי המערכת המשפטית, בעובדה שאנחנו חלק מהזרוע המבצעת של חלק מהזרוע המשפטית ויש את הזרוע שהיא הזרוע השופטת שהיא גם חלק מהעניין הזה.
<שגיא אופיר: הרבה מהדברים שאתם מעלים וטוענים אלה טענות שאנחנו במסגרת העבודה היומיומית שלנו מעלים בחדרים השונים.
<שגיא אופיר: כאשר אומרים לכם פה שבמהלך הקיץ האחרון פעם אחרי פעם תיקים מוגשים ומוגשים לבית משפט שלום ואחרי זה מערערים לבית משפט מחוזי ונציגי הפרקליטות והמדינה מגיעים לבית המשפט העליון ואפילו שאנחנו לא מצליחים אנחנו ממשיכים ומתמודדים והתחושה שאתם משדרים לנו כרגע בפידבק שמתקבל בתמונה הציבורית זה כנראה מפוספס.
<שגיא אופיר: אתם לוקחים את המספר של כתבי האישום ואתם צריכם להבין שההתמודדות היא סיזיפית.
<שגיא אופיר: החוק, גם כשהיום רוב סעיפי החוק נותנים כלים לא רעים בכלל, על סיכון חיי אדם בנתיב תחבורה 20 שנות מאסר, לא מתקרבים אפילו לרמה הזאת.
<שגיא אופיר: אנחנו באים לבתי משפט ומציגים במקרים מתאימים עמדות מאוד נוקשות ואנחנו מקבלים פסיקה שהיא על פני שנים.
<שגיא אופיר: גם בתי המשפט לא יושבים ושוקטים על השמרים, גם הם משנים לעיתים את העמדות שלהם - - -
מירי רגב: טוב שהוספת את ה'לעיתים'.
<שגיא אופיר: אני אומר לעיתים, בסדר, אני כרגע לא מייצג את מערכת המשפט, היא לא נמצאת פה ולא מיוצגת.
<שגיא אופיר: אני מייצג אותנו - - -
מירי רגב: ברור, כי שרת המשפטים מתעסקת רק בגיור, רק להרוס את מי הוא יהודי, למה שתתעסק בביטחון של התושבים?
<שגיא אופיר: אבל אני מבקש לשים את הדברים על דיוקם.
<שגיא אופיר: בסדר, אנחנו נמצאים פה ואנחנו צריכים לתת תשובות וזה ברור לנו, אבל מצד שני צריך גם לנסות להקשיב לתשובות שאנחנו נותנים מהמקום שמבין עד כמה ההתמודדות הזאת היא סיזיפית, כמה היא יומיומית, כמה אנחנו מעלים או משתדלים לשפר את ההרתעה באמצעות הזאת ואנחנו אולי לטווח הרחוק גם נצליח יותר.
<שגיא אופיר: הנקודה היא שכרגע, אם מישהו פה חושב שאנחנו נציע לקפוץ מענישה של חודשים לענישה של שנים, אז זה כנראה לא תהליך שקורה בצורה כזו, ושמישהו פה אמר שצריך שמישהו ייפצע חלילה - - -
משה זלמן פייגלין: אני חושב שאתם מבינים מה ניסיתי לעשות.
משה זלמן פייגלין: להסדיר הסדרה דרך המערכות - - -
<שגיא אופיר: אנחנו מבינים.
מירי רגב: מוטי, די, בבקשה.
מירי רגב: מה שאתה עשית לבנט אתמול אני לא רוצה לעשות לך היום.
מירי רגב: לא הצלחת, לצערי, עם בנט.
מירי רגב: חבל שלא הצלחת איתו, אבל לא נורא.
מירי רגב: ממ"ז ירושלים, אתה רוצה לדבר לפני ראש העיר?
מרדכי יוגב: תקשיבי למה שאני אומר, דוח על תוצאות השיפוט של שופטים שמית, אנחנו צריכים לבקש את זה.
דוד אזולאי: כמה הרשעות היו מתוך כל כתבי האישום?
מרדכי יוגב: אנחנו צריכים לבקש את זה ואנחנו צריכים להוציא את זה לאור.
דוד אזולאי: תגידו לנו, תנו לנו את הנתון הזה.
מירי רגב: רגע, הבנתי, קיבלתי, זה ייכנס לסיכום.
מירי רגב: גם שרת המשפטים צריכה להתעסק קצת עם הביטחון.
מירי רגב: ראש העיר, לפני שאתה תענה, עוד שתי סוגיות שאתה לא שמעת, על הטרדות סטודנטיות שלומדות בהר הצופים ומרגישות קושי עם זה ואנחנו לא רוצים שרק אוניברסיטת תל אביב תרוויח כמובן ובר אילן, אז נראה מה אנחנו עושים פה בעניין הזה.
מירי רגב: אז גם על זה תענה ועוד שתי סוגיות נוספות שלא היית כאן בדיון.
מירי רגב: בבקשה, הממ"ז.
<יוסי פריינטה: אני ברשותך להתייחס רק לחלק האחרון שדובר, לגבי הפרקליטות.
<יוסי פריינטה: אני רוצה לציין שבהרבה מהמקרים גם המשטרה וגם פרקליטות מחוז ירושלים מרגישים מתוסכלים לנוכח אי ההצלחה של המערכת לקבל עונשים הולמים בנושא של יידוי אבנים.
<יוסי פריינטה: אני לא חושב שהפרקליטות זו הבעיה.
<יוסי פריינטה: אני חושב שבתי המשפט במדינת ישראל, בתי המשפט והשופטים במדינת ישראל, כל הנושא של יידוי האבנים לא חלחל אצלם, ופעם אחר פעם אנחנו נתקלים בחומה, גם הפרקליטות וגם אנחנו.
<יוסי פריינטה: אני אומר לכם, אנחנו בודקים את הנושא הזה באופן אישי וזה פשוט מתסכל.
<יוסי פריינטה: זו דלת מסתובבת.
<יוסי פריינטה: אנחנו תופסים, עוצרים אנשים, עוצרים קטינים, עוצרים בוגרים, מביאים אותם לפרקליטות, מגישים כתבי אישום והם משתחררים.
דוד אזולאי: תביא את השופטים לסיבוב, לסיור.
מירי רגב: אנחנו נעשה את זה.
מירי רגב: לא הוא צריך לעשות את זה, אנחנו נעשה את זה.
מרדכי יוגב: חברים, אני חושב שצריך לפרסם את השופטים שפוגעים בביטחון האזרחים.
<יוסי פריינטה: אנחנו מרגישים - - -
מרדכי יוגב: שופטים שפוגעים בביטחון האזרחים, צריך להעמיד אותם למשפט ציבורי.
מירי רגב: נכון, חד וחלק.
<יוסי פריינטה: לא, אני לא - - - אני אומר - - -
מרדכי יוגב: אני אומר את זה, כי יש לנו את החסינות.
מרדכי יוגב: אתה לא יכול לומר את זה ואני יודע את זה וניסיוני אומר את זה, ורמ"ש איו"ש לשעבר, משה רוזנברג, עזר לי כך גם להדיח שופט צבאי שלא ידע את תפקידו.
<יוסי פריינטה: אז אני חושב שבנושא הזה התסכול הוא תסכול גדול והוא פוגע בהרתעה שלנו כאן בירושלים.
<יוסי פריינטה: חד וחלק.
<יוסי פריינטה: צריך להגיד את זה ואני אומר את זה ואני אומר עוד פעם, אני לא חושב שבאמת באמת בכנות שהפרקליטות היא הבעיה, אני רואה את התסכול, גם שלהם וגם שלנו, ואני אומר לכם, אנחנו כאן במחוז ירושלים בודקים את הדברים ואנחנו עוברים על התיקים.
<יוסי פריינטה: ממוצע ענישה על יידוי אבנים, אחרי שכבר עברנו את כל המסכת, ועצרנו והשקענו ותפסנו והגישו - - -
מירי רגב: וראיות וזה.
<יוסי פריינטה: חברים, זה לא יהיה יותר מ-3-4 חודשים על יידוי אבנים.
מירי רגב: אז למה שלא עוד פעם הוא יידה אבנים?
<יוסי פריינטה: בואו נשים את הדברים על השולחן, למה אנחנו הולכים סחור סחור?
<יוסי פריינטה: רמת הענישה היום היא לא יותר מ-3, 4, 5 חודשים על יידוי אבנים.
<יוסי פריינטה: חבר'ה, זו המציאות האמיתית.
<יוסי פריינטה: עכשיו, אם אחד כזה היה מקבל 5 או 6 שנים, אני אומר לכם, זה היה משנה את התמונה.
<יוסי פריינטה: אז הבעיה היא לא המשטרה ולא הפרקליטות.
<יוסי פריינטה: אני חושב שפה כן יש לוועדה הזו את הכוח לשנות את החקיקה.
<יוסי פריינטה: אני יודע שעובדים עכשיו על חוק בנושא של יידוי אבנים, מנסים לשנות את זה.
<יוסי פריינטה: אני יודע, אני מקווה שזה יהיה מהר מאוד - - -
<שגיא אופיר: בחקיקה יש לשופטים - - - 20 שנה.
<יוסי פריינטה: כן, אבל ברגע שיהיה חוק ספציפי ליידוי אבנים, אני חושב שזה יעזור.
<יוסי פריינטה: למרות שגם היום, התמונה שנתנו פה ורמזו על זה, סיכון חיי אדם בנתיב תעבורה זה 20 שנה.
<יוסי פריינטה: האם אנחנו מקבלים 20 שנה על מישהו שזורק אבן בנתיב תעבורה?
<יוסי פריינטה: אנחנו לא מקבלים גם חצי שנה.
<יוסי פריינטה: זו המציאות של היום וזה פוגע בהרתעה.
משה זלמן פייגלין: איך הגדרת את זה?
משה זלמן פייגלין: ללא ברירת - - - חוק שמגדיר בחוק מינימום ענישה.
<קריאה: היה כיוון של חוק כזה שמגדיר מינימום.
משה זלמן פייגלין: מירי, זה חוק שהוועדה צריכה לקדם מיד.
מירי רגב: נקדם.
מירי רגב: איפה היועץ המשפטי של הוועדה?
משה זלמן פייגלין: שלא תהיה בכלל ברירה לשופט.
מירי רגב: איפה עידו?
מירי רגב: עידו, אנחנו נקדם הצעת חוק של הוועדה בעניין הזה של ענישת מינימום.
<עידו בן-יצחק: רק קחו בחשבון, הנושא הזה של הבניית שיקול הדעת בענישה, שהוזכר פה קודם, הוא לא נולד בחלל ריק.
<עידו בן-יצחק: עלו הצעות לרף ענישה תחתון בכל מיני סעיפי חוק, בסופו של דבר מה שקודם לפני מספר שנים, הצעת חוק שהעיקרון שלה הוא קביעת מתחמי ענישה שקובעים את השיקולים מתי מפחיתים, מתי מעלים.
משה זלמן פייגלין: טוב, מסתבר שזה לא עבד, השופטים לא הבינו את הרמז.
<עידו בן-יצחק: אני לא יודע אם זה עבד או לא - - -
משה זלמן פייגלין: אז אנחנו נפגע בשלטון החוק.
מירי רגב: טוב, הבנו.
<עידו בן-יצחק: חבר הכנסת פייגלין, אני מגדיר מה היה, אני אומר - - -
משה זלמן פייגלין: אני מודה לך על ההבהרה, זה לא עבד.
משה זלמן פייגלין: אז אם זה לא עבד - - -
מירי רגב: פייגלין, הבנו מה שאתה אמרת - - -
<עידו בן-יצחק: אין לי ויכוח איתך, תקדם איזה חוק שאתה רוצה, אני מסביר את הרקע.
מירי רגב: בבקשה, מר פריינטה.
<יוסי פריינטה: אני חייב להתייחס לנושא הזה.
<יוסי פריינטה: אני חושב שזה נושא מאוד חשוב שצריך לקדם אותו ושהוא פוגע ביכולת ההרתעה שלנו כמשטרה.
<יוסי פריינטה: על זה אין ויכוח.
<יוסי פריינטה: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו שלא על פי סדר חשיבות, אבל אני רוצה כן להתייחס.
<יוסי פריינטה: אמרתי את זה גם בסיור עצמו, עם עובדות אי אפשר להתווכח, אין לנו גם כוונה להתווכח עם עובדות.
<יוסי פריינטה: עד ה-2 ביולי מתחילת שנה פחות או יותר אני אומר, הייתה לנו ירידה ביידויי אבנים בירושלים אל מול שנה קודמת, איכשהו עוד לא הגענו למצב של היום.
<יוסי פריינטה: ב-2 ביולי, זה כן התחיל פה בירושלים, כי אנחנו עוקבים אחרי המספרים יום יום ורואים את מה שקורה פה, מהרצח של הנער אבו חדייר וההלוויה שהייתה, זה המשיך אל תוך הרמדאן ומה שעשינו אל מול האוכלוסייה בעקבות צוק איתן וכמובן מבצע צוק איתן.
<יוסי פריינטה: ראינו פה עלייה דרמטית במספר אירועי הפרות הסדר בירושלים.
<יוסי פריינטה: אז הסרטים שמאיר פה הראה, אמרתי קודם, הם כאין וכאפס, יש לנו סרטים במשטרה שאם אתם תראו עם מה התמודדנו כאן בחודשיים האחרונים, כמשטרה, אני מדבר על מאות של פורעים שמנסים לפגוע בבתי היהודים, מנסים לפגוע.
<יוסי פריינטה: זה שנים לא היה בירושלים.
<יוסי פריינטה: זה לא איזה שהיא קטטה שיצאה משליטה, זו פגיעה מכוונת בבתי יהודים על ידי מאות פורעים שמנסים לפגוע בבית יונתן, בבית הדבש, בבית החושן, בבית אורות, בקדמת ציון, בנוף עציון, במקביל בכל הזירות - - -
<קריאה: בשער הפרחים.
<יוסי פריינטה: בשער הפרחים, בעיר העתיקה, במקביל.
<יוסי פריינטה: במקביל בכל הגזרות הללו.
<יוסי פריינטה: זה מאות של אנשים.
מירי רגב: שהם לא מפחדים.
מירי רגב: שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים.
<יוסי פריינטה: את לוקחת את זה ל - - -
מירי רגב: אני לוקחת את זה למה שזה.
מירי רגב: איך אמרת?
מירי רגב: אנחנו הרי לא מתווכחים על המציאות.
מירי רגב: המציאות היא שהם לא מפחדים.
<יוסי פריינטה: אני אומר, זו המציאות שחווינו אותה בחודשים יולי-אוגוסט כאן בירושלים, עם אירועים מאוד מאוד מאוד קשים.
<יוסי פריינטה: אני רוצה לחזור ולהגיד מה שאמרתי קודם לגבי הנחישות וזה חזר, גם את אמרת את זה וגם אמרו אחרים.
<יוסי פריינטה: רבותיי, כמשטרה, אני מניח, מטבע הדברים, שיש גם לנו הרבה דברים לשפר ולתקן ולהפיק לקחים.
<יוסי פריינטה: מטבע הדברים, אנחנו לא מושלמים ויש לנו גם אצלנו בעיות שאנחנו צריכים לתקן ולשפר והיו פה מקרים שהוזכרו, דרך אגב, שידענו לבוא ולהגיד לאותם תושבים 'טעינו', גם זה קורה.
<יוסי פריינטה: אבל אני חושב שלבוא ולהגיד שמשטרת מחוז ירושלים או שוטרי מחוז ירושלים לא נחושים והם לא חותרים למגע, אתם באמת עושים עוול פה לאלפי שוטרים ומתנדבים ושוטרי מג"ב שעושים פה עבודת קודש ביום יום והגנו, אני אומר לכם, הגנו בגופנו על אותם בתים באותם חודשים סוערים, שעוד לא נגמרו, דרך אגב, ותיכף אני אגיע להמשך.
<יוסי פריינטה: הגנו על אותם בתים ולבוא להגיד שאנחנו לא נחושים ולא חותרים למגע, זה פשוט לא מדויק ולא נכון.
<יוסי פריינטה: 107 שוטרים נפצעו בחודשיים האלה, אלה מספרים חסרי תקדים, נפצעו מזיקוקים, מאבנים ומבקבוקי תבערה.
<יוסי פריינטה: מעל 700 עצורים בחודשיים.
<יוסי פריינטה: מי שמבין בעבודה משטרתית יודע מה זה 700 עצורים בחודשיים?
<יוסי פריינטה: רבותיי, בחודשיים של עבודה.
<יוסי פריינטה: אין שום מחוז במשטרת ישראל שמתקרב, לא ל-700, ל-100 עצורים בחודשיים.
<יוסי פריינטה: בחודשיים של עבודה 700 ומשהו עצורים, מעל 200 כתבי אישום ובקשות למעצר עד תום ההליכים.
<יוסי פריינטה: רבותיי, זו עשייה מאוד טובה של המשטרה ושל מערכת אכיפת החוק בנושא הזה.
<יוסי פריינטה: זה לא מספיק.
<יוסי פריינטה: כי הבעיה עדיין לא נפתרה, אנחנו לא מתחמקים.
<יוסי פריינטה: ודרך אגב, התפקיד שלי ושל השוטרים שלי להחזיר את השקט לירושלים ולתת תחושת ביטחון לתושבים.
<יוסי פריינטה: אני לא מתחמק מזה, אני לא מנסה למצוא פה - - - זה התפקיד שלי ושל האנשים שלי, אבל בואו נשים את הדברים על השולחן.
<יוסי פריינטה: היו פה אירועים חריגים ביותר ששנים לא היו בירושלים.
<יוסי פריינטה: רבותיי, בליל אל קאדר, ביום חמישי, אני עמדתי פה כמפקד המחוז, עם 42 מוקדי הפרות סדר רב זירתי בירושלים.
<יוסי פריינטה: אתם יודעים על מה אני מדבר?
<יוסי פריינטה: 42 מוקדים שבכל מוקד כזה יכולים להיות 50 או 100 פורעים ויש מוקדים גם של 1,000 פורעים.
<יוסי פריינטה: כל שוטרי היסמ"ג של משטרת ישראל היו פה בירושלים איתנו כדי לעזור לנו.
מירי רגב: אולי צריך להביא את השופטים לראות את זה.
<יוסי פריינטה: רבותיי, היו פה אירועים מאוד מאוד קשים.
<יוסי פריינטה: ולמרות כל מה שאני אומר ולמרות האירועים הקשים, אני חושב שבסוף - - -
מרדכי יוגב: מפקד המחוז, תרשה לי - - -
מירי רגב: לא, מוטי, לא.
מרדכי יוגב: תרשה לי, צריך גם להביא צבא ברגעים כאלה לירושלים.
<יוסי פריינטה: רבותיי, אני חושב - - -
מרדכי יוגב: קצת כומתות אדומות בסמטאות העיר העתיקה - - - שקט.
<יוסי פריינטה: חברים, אני אומר, אנחנו לא מתחמקים מכל האירועים שהיו פה.