GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: עכשיו אני יודעת והקמת מרחב קדם, אין ספק שהשינוי שהוא הביא כאן, ואתה הבאת את זה יחד עם המפכ"ל, הוא שינוי מבורך, אבל עכשיו צריכים לראות איך הכספים שמדינת ישראל הבטיחה למרחב קדם לא יבואו בעוד שלוש או ארבע שנים, אלא עכשיו.
מירי רגב: פה בעניין הזה אני קוראת לשר, וזה יהיה כתוב כאן, להקדים את העברת הכספים למרחב קדם מבעוד שלוש שנים לכמה שיותר מהר.
מירי רגב: הרי אלה כספים שיועדו לטובת העניין הזה.
מירי רגב: גם הקצאת כוח אדם גדול יותר לירושלים.
מירי רגב: מה לעשות, ירושלים, איך אמרנו?
מירי רגב: זה תמיד היה בצבא, תמיד פחדנו מאיו"ש, שחס וחלילה יהיה ירי לכיוון אחד המסגדים, כי אמרנו שזה יהיה ירי טקטי שהופך לבעיה אסטרטגית כלל עולמית.
מירי רגב: תמיד דאגנו מזה, תמיד כשהיינו בהערכות מצב זה אחד הדברים שעלו, כשאני הייתי דוברת ושמעתי את זה במו אוזניי מספר פעמים, אותו דבר כאן.
מירי רגב: כאן בעיה טקטית אחת קטנה יכולה להביא אותנו למשהו בינלאומי שאנחנו לא רוצים שיקרה ולכן צריך להשקיע כאן יותר כוחות.
מירי רגב: וצריך כאן כן לתגמל את שוטרי ירושלים וצריך לתת כאן מענק בירה, ובעניין הזה אני אלחם, יחד עם ועדת הפנים ועם חברינו בוועדת הכספים, כי יש לנו חברים בוועדה שהם גם חלק מוועדת כספים וגם ועדת פנים, אז אנחנו יודעים איך לעבוד עם האוצר, נכון?
מירי רגב: אנחנו יודעים לעבוד, מה מעבירים, מה לא מעבירים, מה כן מעבירים, נעשה סדרי עדיפויות.
מירי רגב: בעניין של מענק בירה צריך להעביר כאן מסר, שהשוטרים בירושלים עובדים לא פחות קשה מאיו"ש, עם הבעיות שיש באיו"ש ועם הרגישות באיו"ש, ולתגמל אותם כאן בהתאם.
מירי רגב: אני עוד לא יודעת מי השר שיפתח את מושב החורף בוועדת הפנים, אבל אני מבטיחה שאם זה יהיה השר לביטחון פנים הוא יצטרך לתת תשובות מאוד ברורות בעניין של ירושלים ומזרח ירושלים.
מירי רגב: אנחנו נודיע את זה כמובן מראש וניתן מספיק זמן הרתעה, שלא יהיה לו סיור ולא יהיה לו הערכת מצב ולא יהיה לו משהו אחר, אבל אנחנו נבקש תשובות ברורות מהשר, שאני יודעת שהוא גם שם לו את זה למטרה, בדיוק כמו שהוא שם למטרה את צמצום הנשק במגזר הערבי.
מירי רגב: אבל זה לא מספיק לשים למטרה, צריך לשים כמטרה וצריך לראות איך אנחנו כמחוקקים יכולים לסייע לו בזה ואיך הוא גם מול השרים בממשלה מביא לכאן את כוח האדם שזקוקים לו.
מירי רגב: כי אני בטוחה שיוסי עושה את כל מה שהוא יכול במתיחת הכוחות שלו, ואני הייתי פה בערב ט' באב, הלב שלי נכמר שבגלל הפיגוע בבוקר בירושלים אנשים לא הגיעו לכותל בערב ט' באב.
מירי רגב: זה נורא ואיום.
מירי רגב: לא יכול להיות שיהודים לא יגיעו לירושלים להתפלל בגלל בעיות בטיחות ואסור לנו לחזור לתקופות הנוראיות האלה.
מירי רגב: אנשים צריכים לעלות לירושלים, לשמוח בירושלים, לבוא לכל הפרויקטים שאתם עושים והפסטיבלים.
מירי רגב: כי ככה זה, כי כך נכון שיהיה.
מירי רגב: אז כפי שאמרתי אנחנו נקיים דיון עם השר - - -
ישראל אייכלר: חודש תשרי עכשיו, מגיעים עכשיו - - -
מירי רגב: תיכף נדבר גם על זה, קיימנו על זה גם דיון עם אבי, ממ"ר דוד.
מירי רגב: אז בעניין כוח אדם, בעניין הקדמת התקציב ובעניין מענק הבירה, אלה שלושת הנושאים שאני מבקשת להעביר להתייחסות השר, כולל התייחסות שלו אם נזמן אותו לפתוח את המושב בוועדת הפנים.
מירי רגב: נושא אכיפה.
מירי רגב: אני אומרת את זה ודיברתי על זה גם עם היועמ"ש, גם עם רז נזרי, גם עם שי ניצן.
מירי רגב: התחושה שלי שהמערכת המשפטית מנותקת ממה שקורה.
מירי רגב: אבל ברור, אם ציפי לבני רוצה להביא הצעת חוק על יידוי אבנים, כשאנחנו צריכים עכשיו לריב איתה לא על מינימום ענישה אלא איך היא קוראת לזה?
מירי רגב: הבניית שיקול הדעת, אז אחרי חודש הוא ישוחרר.
מירי רגב: עם כל הכבוד לציפי לבני.
מירי רגב: אז צריך להגיד את האמת.
מירי רגב: אז המערכת המשפטית לא נותנת כאן גיבוי אמיתי, לא למשטרה ולא לביטחון אמיתי של תושבים בירושלים.
מירי רגב: אני גם אכתוב מכתב ואני גם מזמנת אותם, את כל הנהלת בתי המשפט, עם השופטים, עם היועמ"ש, עם פרקליט המדינה, המפכ"ל כמובן שילווה יחד עם ממ"ז ירושלים, השר לביטחון פנים, שיבואו לעשות איתנו פה ביקור.
מירי רגב: הכנסת תזמן אותם לביקור, ועדת הפנים, שיראו מה קורה פה בעיניים.
מירי רגב: מה, זה צריך לקרות רק במקומות ששופטים גרים שם?
מירי רגב: רק חס וחלילה אם יקרה משהו לשופט, אז ייזכרו שיש משהו?
מירי רגב: מערכת המשפט צריכה לתת מענה לאזרחי המדינה הזאת, לא כל היום לפסול לז'נווה.
מירי רגב: מה לעשות, לא כולם יקבלו את פרס נובל לשלום.
מירי רגב: בסופו של דבר מערכת המשפט צריכה לתת הגנה פה, לתושבים שלנו ולטפל בערבים וביהודים שהם פועלים בניגוד לחוק אותו דבר, אבל לטפל.
מירי רגב: לא יכול להיות מצב שילדים זורקים אבנים והמערכת המשפטית לא באה לתת לנו מענה, לעזור לנו לתת מענה למשטרה, להגיד לנו 'מחוקקים, בואו נעשה דבר כזה ואחר'.
מירי רגב: אבל כאילו זה לא עסק שלכם.
מירי רגב: המשטרה תרדוף אחריהם, שוטר רודף אחרי ילד בן 9, זה בושה, זה הרי בושה.
מירי רגב: אז עוד לאן נגיע?
מירי רגב: אם אנחנו נוותר על מזרח ירושלים אנחנו נוותר על ירושלים ובסופו של דבר נוותר על תל אביב.
מירי רגב: לא, אין דרך אחרת, בכל מקום שאנחנו נמצאים בו אנחנו צריכים לדאוג לזה שיהיה שקט ביטחוני ומערכת אכיפת חוקים ברורה ושופטים שמבינים את המצוקות שהתושבים נמצאים בהן.
מירי רגב: הוועדה תביא ומקבלת כאן את המלצתו של ידידי פייגלין, הייעוץ המשפטי של הוועדה, עידו ומירי, יכינו לנו הצעת חוק של ועדת הפנים בעניין מינימום לענישה של יידוי אבנים.
מירי רגב: או שאנחנו נצטרף להצעת החוק הממשלתית ונצליח להשפיע עליה.
מירי רגב: עד ה-2 באוקטובר, אם אני לא טועה, אמר לי רז נזרי, שהיועץ המשפטי לממשלה ביקש התייחסויות גם לתזכיר חוק של הממשלה על יידוי אבנים.
מירי רגב: אני מבקשת גם להביא את ההצעות שלנו.
<עידו בן-יצחק: לא, ועדות של הכנסת לא מגישות התייחסויות לתזכירי חוק, הדרך שלהן להתייחס להצעות חוק היא ברגע שהן מגיעות אליהן - - -
מירי רגב: אבל אנחנו רוצים מראש - - -
דוד אזולאי: אז ניזום חקיקה פרטית.
מירי רגב: אנחנו ניזום חקיקה פרטית, אבל אני כן רוצה - - - תראה, בסוף אני לא רוצה לעתור כנגד המדינה כעותרת ציבורית, נכון?
מירי רגב: עשינו את זה כבר וניצחנו את משרד הפנים ואת השר בעניין באר טוביה.
מירי רגב: תראה, יש לנו כוחות, אז אני אומרת ככה - - -
<עידו בן-יצחק: נכון, הדרך של הוועדה לפעול היא באמצעות חקיקה, אבל להעביר הערות - - -
מירי רגב: אוקיי, אבל בואו נשלח מכתב, משום שאנחנו הרי גם בהידברות עם רז נזרי, נשלח מכתב מסודר ליועמ"ש מה אנחנו חושבים שהצעת החוק צריכה לכלול.
<עידו בן-יצחק: זה משהו שאני צריך להעלות הלאה.
<עידו בן-יצחק: ועדות של הכנסת לא פונות בענייני תזכירי חוק, כי החוק מגיע אליהן בסופו של דבר ואז הן משפיעות עליו.
דוד אזולאי: מירי, אני מציע שאנחנו, ועדת הפנים, כל חברי הוועדה, ניזום חקיקה פרטית וזה יניע אותם לקבל החלטות.
מירי רגב: בסדר, זה מה שאומר עידו.
מירי רגב: אז אל"ף, אנחנו נעשה את זה, אבל בי"ת, אני גם אוציא מכתב לרז נזרי בעניין של מה שעלה כאן ומה המינימום שאנחנו רוצים שהתזכיר הממשלתי יתייחס אליו.
מירי רגב: אני רוצה גם לקבל הצעה מהיועמ"ש, יפעת, בעניין ענישה של הורים לקטינים.
מירי רגב: תביאו לנו רעיונות, יש אצלכם אנשים מאוד יצירתיים במערכת המשפטית, בכלל אנשים יצירתיים.
מירי רגב: אנחנו נשמח לשמוע רעיונות לענישה של הורים לקטינים מה אנחנו עושים.
מירי רגב: מצד אחד אי אפשר לעצור קטינים, מצד שני מישהו צריך לשלם את המחיר על זה שאותם קטינים זורקים אבנים, אז תבואו עם איזה רעיון בעניין הזה.
מירי רגב: אני גם מבקשת מהפרקליטות שתעביר לנו דוח על מספר התביעות המשפטיות נגד מבצעי הפרות סדר ופעילות פח"ע, מה ביקשתם להטיל, מה הוחלט בבית המשפט ומספר הערעורים שלכם.
מירי רגב: זה כמובן כתוב לפרקליט המדינה.
מירי רגב: אני רוצה, יואל, היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, לשקול את כל סוגיית השיטור העירוני בירושלים.
מירי רגב: מזרח ירושלים, לא ירושלים.
מירי רגב: אנחנו מאשרים בשבוע הבא את כל השיטור העירוני, לא אכפת לי שתעדכן אותי.
מירי רגב: לא את הכול, את 15 הערים שאתם הבאתם, סוף סוף נאשר את זה אחרי אי אילו - - - אבך אנחנו נאשר את זה.
מירי רגב: בואו נבחן את העניין של שיטור עירוני במזרח ירושלים, זה נושא שצריך לבחון אותו.
מירי רגב: היועץ המשפטי לממשלה שלח לי מכתב תשובה בעניין הנפת דגלים של חמאס, חיזבאללה ודאעש, שיש לאכוף את זה.
מירי רגב: אז לא רק במשחקי סכנין ובית"ר ירושלים, אלא איך אתם אוכפים את ההנחיה הזאת לאחר שיצאה נשמתי מול היועץ המשפטי לממשלה ויצאה סוף סוף כזאת הנחיה.
מירי רגב: בואו נראה בסוף גם מה בתי המשפט כמובן - - - העונשים שיהיו, אבל אתם צריכים היום כל דגל של חמאס, דאעש, חיזבאללה, פשוט להוריד.
מירי רגב: לאכוף את ההנחיה של היועמ"ש.
מרדכי יוגב: רשות פלשתינית במוסדות ממלכתיים - - -
מירי רגב: לא, אש"ף, הוא אמר שזה בסדר.
מרדכי יוגב: לא, אמרתי על מוסדות ממלכתיים ומוסדות עירוניים.
מירי רגב: כפי שאמר כאן ראש העיר, אני מקבלת את מה שהוא אמר פה.
מירי רגב: אנא ממך, הממ"ז, תתערב בזה.
מירי רגב: התערבות שלך יכולה לפתור את הבעיה.
מירי רגב: חס וחלילה תיווצר שם איזה בעיה שאחר כך תיצור לנו סתם - - - אמר ראש העיר, מה שאתה תנחה אותו הוא יעשה מבחינת הבטיחות, אז אנא תנחה אותו כדי שסוף סוף נפתור את בעיית הסובה.
מירי רגב: הטרדות הסטודנטיות.
מירי רגב: קודם כל אני שמחה שנפגשת עם הסטודנטיות, לא ידעתי, הממ"ז.
מירי רגב: אתה רואה, אתה עושה עוד כמה דברים טובים לקהילה.
מירי רגב: צריך באמת לוודא ולעקוב אחרי התלונות שלהם, שהם ירגישו יותר נוח להסתובב פה בלי שיהיה להם ניסיון של הטרדות.
משה זלמן פייגלין: אולי שוטרות פיתיון, או דברים כאלה.
מירי רגב: עזוב, אני לא רוצה להיכנס להיבט המבצעי, הוא יודע מה לעשות.
<יוסי פריינטה: עשינו.
מירי רגב: בנושא הוועדה המחוזית בעניין התב"ע.
מירי רגב: מנהלת הוועדה, אני מבקשת להעביר מכתב מסודר למשרד הפנים, ללוקר, ולקבל תשובה עד תחילת המושב, ואם לא, אנחנו נקיים על זה דיון, אם הם אוהבים את זה ואם הם לא אוהבים את זה.
ניר ברקת: זה לא יעזור.
מירי רגב: אני לא יודעת, אמרו לי שגם בגיור כל מיני דברים לא יעזרו מול ציפי לבני ובינתיים הצלחנו לא רע.
מירי רגב: חודש ימים הצלחנו לדחות איזה הצעה שתבוא לממשלה.
מירי רגב: זימון להנהלת בתי המשפט.
מירי רגב: אנחנו נוציא להם זימון מסודר לביקור, כולל להביע את מה שאנחנו מרגישים בהיבט של מערכת המשפט.
מירי רגב: חברי הוועדה, אני רוצה לשקול איתכם, לא נקיים על זה החלטה כרגע, הקמת ועדת משנה בעניין מזרח ירושלים.
מירי רגב: אני לא רוצה להכניס עוד ועדה מפקחת על הממ"ז, אנחנו הקמנו כמה ועדות בנושאים שונים, אני רוצה לשקול את זה, אני רוצה גם להתייחס בעניין הזה גם עם השר ובסוף אני אקבל את ההחלטה.
מירי רגב: אני לא רוצה להתערב להם פה בעבודה במזרח ירושלים, אני רוצה שתהיה כאן איזה שהיא ועדה שעושה סדר.
מירי רגב: אומרים לי כאן אנשים, אנשים שהם תורמים גדולים מחו"ל, יהודים, רוצים לבוא לבקר את המשפחות שלהם ולא יכולים להגיע להר הזיתים, זה דבר שהוא לא יעלה על הדעת.
מירי רגב: לא יעלה על הדעת, אין כזה דבר בעולם.
מירי רגב: אני אשקול הקמת ועדת משנה, אני אחשוב על זה יחד איתכם.
מירי רגב: ובסופו של דבר אני רוצה להגיד לך, הממ"ז, אני יודעת שאנחנו לכאורה, המפגשים בינינו הם מפגשים שאנחנו באים ומעירים הערות על הר הבית, לקראת חגי תשרי שעשינו דיון וקיימנו דיון ואני מקווה, בעזרת ה', שבראש השנה, ביום כיפור, בסוכות, יהודים יצליחו לעלות להר הבית, יצליחו להקים במזרח ירושלים סוכות בלי שהם ייפגעו.
ישראל אייכלר: גם בכותל שיצליחו.
מירי רגב: וגם בכותל.
מירי רגב: כמו שאנחנו מכבדים את חגי הנוצרים וחגי המוסלמים וברמדאן היה לי חשוב שגם מרקם החיים של המוסלמים לא ייפגע, חשוב שגם מרקם החיים של היהודים לא ייפגע.
מירי רגב: אני מקווה שבחגים הקרובים באמת נצליח לממש את זה ואני יודעת כמה מאמצים אתה עושה.
מירי רגב: אני לא רוצה שישתמע שאנחנו נפגשים רק בהיבטים האלה של החיכוך, אבל אנחנו חייבים, כוועדה מפקחת, לשים את הדברים על השולחן, לעסוק בהם, לשאול את השאלות, לקבל את התשובות.
מירי רגב: חלק אנחנו אוהבים, חלק אנחנו לא אוהבים, חלק נתערב ברמה חוקתית, חלק נתערב ברמה סיעתית, של השרים השונים בקואליציה.
מירי רגב: אני רוצה להגיד לך שאני מעריכה את העבודה שלך, אני מעריכה את העבודה של הקצינים שלך - - -
דוד אזולאי: לא אני, זה אנחנו.
מירי רגב: אני זה הוועדה, כל מה שאני אומרת כאן זה ברמת הוועדה, כי אחרת הם יכולים להצביע ולהפיל את הסיכום הזה.
מירי רגב: זה לא קורה במועצת עיר, אבל זה קורה כאן בוועדת הפנים.
מירי רגב: אנחנו מעריכים את העבודה שלכם, אנחנו יודעים שאתם פועלים, אנחנו רק דורשים שיעשו יותר, שתחושת הביטחון תהיה יותר חזקה כאן במזרח ירושלים.
מירי רגב: ולהגיד לכם באופן חד וברור, אנחנו חברי הכנסת מרוב סיעות הבית לא נוותר על ירושלים, ירושלים היא עיר הבירה שלנו, מאוחדת, של מדינת ישראל, של העם היהודי שרוצה לחיות בשלום עם המוסלמים, אבל זאת בירתנו ואנחנו נעשה את הכול כדי לחזק אותה.
דוד אזולאי: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.
דוד אזולאי: רבותי, צהריים טובים לכולם.
דוד אזולאי: אני פותח את דיוני ועדת המשנה של ועדת הפנים.
דוד אזולאי: זאת הזדמנות לנצל את המעמד ולהודות לחברי הוועדה ולעומדת בראשה, חברת הכנסת מירי רגב, על הקמת ועדת המשנה לנושאי השב"ס.
דוד אזולאי: אני מקווה שאנחנו נעשה עבודה משותפת ונעבוד יחד, כי הוועדה הזאת תתמקד אך ורק בנושאי השב"ס.
דוד אזולאי: נשתדל מדי פעם לכנס את הוועדה ולקיים דיונים יותר מעמיקים וגם דיונים שיוכלו להיות בעקביות, מפני שוועדת הפנים עצמה היא ועדה עמוסה מאד מאד, ולכן יושבת הראש החליטה שהנושאים של השב"ס -חלק גדול מהנושאים של השב"ס – ידונו בוועדה הזאת, ואני מקווה שכולנו נעשה עבודה טובה למען אזרחי מדינת ישראל.
דוד אזולאי: אני מאחל בהזדמנות הזאת לכולם גמר חתימה טובה.
דוד אזולאי: הנושא שעומד על סדר היום זה הצעות וכיווני פעולה לשיקום אסירים והשתלבותם בחברה הישראלית.
דוד אזולאי: למעשה, מה שאני רוצה בעיקר להתמקד בו היום זה כל הנושא של שיקום אסירים.
דוד אזולאי: זה אחד הנושאים המרכזיים – הנושא של שיקום אסירים.
דוד אזולאי: אני מאד מקווה שהנוגעים בדבר הגיעו לפה, על מנת לתת לנו מענה לשאלות שיעלו תוך כדי דיון.
דוד אזולאי: ברשותכם, אני רוצה לפתוח את הדיון בכמה דברים שעלו אצלי לאחרונה, כדי שנבין על מה מדובר.
דוד אזולאי: ניתן כמה דוגמאות, יש לי פה שתיים-שלוש פניות שקיבלתי.
דוד אזולאי: אני לא אזכיר את השמות של אותם אסירים.
דוד אזולאי: זה אולי דוגמא קטנה למה שנעשה בכל מה שקשור לשיקום.
דוד אזולאי: יש פה מכתב שמופנה לאבי דיאמנט, מפקח ארצי, מהילה סופר, עובדת סוציאלית בעניין של אסיר שנמצא בכלא רימונים והוא מרצה את מאסרו הראשון למשך שנה וחצי בגין עבירות מין כלפי קטינה.
דוד אזולאי: והאסיר הזה פנה כמובן לקבל את השיקום והוא לא נמצא מתאים לטיפול ייעודי בעבריי מין, היות ומדובר וכאן כותבים כך: היות ומדובר בנכה נפש הלוקה בסכיזופרניה, לאור המוטיבציה של האסיר להשתלב במסגרת חוץ ביתית, מומלץ להעלותו לוועדת סל שיקום של משרד הבריאות.
דוד אזולאי: ועדת סל שיקום במחוז הצפון דחתה את הבקשה ולא ניתן לשלב את האסיר במסגרות שאינן מיועדות לחולי נפש.
דוד אזולאי: לפיכך אנו חוזרים על בקשתנו, כי מאחר שמדובר בנכה נפש, בזכאותו למצות את זכויותיו לקבלת סל שיקום במסגרת חוץ ביתית בחסות משרד הבריאות.
דוד אזולאי: במקרה - במקרה הזה אני מטפל הרבה זמן.
דוד אזולאי: האסיר הזה עוד מעט משתחרר, אין לו עוד הרבה זמן להיות במערכת.
דוד אזולאי: בינתיים הבירוקרטיה עושה את שלה.
דוד אזולאי: המכתב הזה יצא ב-3 בספטמבר 2014 ונכון לרגע זה לא נעשה שום דבר.
דוד אזולאי: הזמן רץ והאסיר הזה בסופו של יום ייצא לחופשי, יגיע המועד שלו, אין לו עוד הרבה זמן.
דוד אזולאי: הוא כבר נכנס לתוך השליש.
דוד אזולאי: זו אולי דוגמא שמלמדת על הכלל.
דוד אזולאי: יש פה עוד מכתב שבהמשך אני עוד אקריא לכם אותו.
דוד אזולאי: לכן, קודם כל הייתי מבקש לשמוע מהשב"ס, ויש פה גם נציג של רש"א, אני מקווה.
דוד אזולאי: זה אתה?
דוד אזולאי: נעים מאד.
דוד אזולאי: אז הנה, יש לך הזדמנות.
דוד אזולאי: יש פה רשימה.
דוד אזולאי: אני מבקש שכל מי שיקבל רשות דיבור וכל מי שרוצה רשות דיבור שיבקש, אבל כל מי שיקבל רשות דיבור, אנא מכם תגידו את השם ואת התפקיד.
דוד אזולאי: אבי, אני שמח שאתה פה.
דוד אזולאי: אני מניח שאתה גם מכיר את הסיפור הזה, שאני אישית ליוויתי אותו ואני מכיר את הבחור, מכיר את המשפחה.
דוד אזולאי: אני אבקש כרגע מטעם השב"ס - - -
אורי מקלב: יושב הראש, אני מבין שאתה מביא את הסיפור כפרט המלמד על הכלל.
דוד אזולאי: כן, אמרתי.
דוד אזולאי: יש לי דוגמא יותר - - -
אורי מקלב: שהמוטו של הדברים שבמקום לטפל באנשים, לשקם אותם ולעבור טיפולים, הם לא עוברים את זה והם משתחררים בלי הטיפול.
אורי מקלב: יוצאים לחברה ככה.
דוד אזולאי: בפירוש כך, ולא רק זה.
דוד אזולאי: גם כשאותו אסיר מעוניין ורוצה לקבל טיפול, לא תמיד, והמכתב השני הוא הרבה יותר חריף ואני אשאיר את זה לאחר כך, כי אני באמת רוצה לשמוע קודם כל את נציג השב"ס.
דוד אזולאי: מי אמור להציג את הנושא?
דוד אזולאי: תת גונדר מיכל ברק?
<מיכל ברק: כן, חבר הכנסת.
<מיכל ברק: רק רציתי לעדכן את כבודו שאנחנו ביקשנו מצע לדיון.
<מיכל ברק: רצינו לדעת בדיוק על מה מדובר ועד עצם הרגע הזה לא זכינו לקבל.
<מיכל ברק: אז גם מטבע הדברים קשה היה להיערך.
אורי מקלב: אם הייתם באים חצי שעה יותר מוקדם, הייתם מקבלים.
<מיכל ברק: אנחנו לא אשמים.
<מיכל ברק: לא הכניסו אותנו בשער, אני מצטערת.
<מיכל ברק: אנחנו עמדנו פה מהשעה 12:20.
אורי מקלב: תרגישו פעם מה זה שלא מכניסים אתכם.
<מיכל ברק: סליחה?
<מיכל ברק: אה, אנחנו בדרך כלל לא נותנים לצאת, אבל גם זה לא באשמתנו, לצערי.
אורי מקלב: לא, אני לא מקנא בכם.
<מיכל ברק: אני ממש מתנצלת על עוגמת הנפש שנגרמה, אבל זה לא אנחנו.
<מיכל ברק: היה מספיק לתסכל לעמוד שם בשער.
<מיכל ברק: אז אני אומרת את זה כי פשוט באמת באופן טבעי אנחנו מאד רצינו להיערך למשהו, וחוץ מהנושא שמדברים על שיקום אסירים, לא קיבלנו שום דבר.
<מיכל ברק: אז לכן גם אין לי הצגה מובנית ומושכלת, כי אני לא ידעתי למה מצפים.
<מיכל ברק: אני כן מוכנה להתייחס לסוגיה.
דוד אזולאי: תראי מיכל, ברשותך, אני קצת מכיר אותך - - -
<מיכל ברק: ראש חטיבת תקון, אני אחראית על חינוך, טיפול, שיקום, תעסוקה, דת – של אסירים.
אורי מקלב: נפגשנו בחוקה.
דוד אזולאי: קודם כל אני מכיר אותך לפני הוועדה ואני בטוח שאת מכירה את הנושא.
דוד אזולאי: אין לי ספק שאת יודעת להציג את הדברים ואת יכולה להציג את הדברים גם בלי הכנה מוקדמת, כי את חיה את זה ואני מכיר אותך, איך הצגת את הדברים פה בוועדה לא פעם ולא פעמיים.
דוד אזולאי: יחד עם זה, בואי לא נתנהג כילדים בבית ספר, מפני שלו היית פונה או מישהו מאנשיך היה פונה למזכירות ועדת הפנים ואומר רבותי, מה הם הנושאים – אין לי ספק שהייתם מקבלים מענה מיידי.
<שלי סבג: לא רק שפנו, גם נענינו בשלילה.
<מיכל ברק: אני יודעת שפנו והפעלתי גם את המשרד שיעזור לי לפנות ולא זכינו לקבל מענה.
<מירי פרנקל-שור: זו טענה שלא יכולה להישמע, אני נורא מצטערת.
<מירי פרנקל-שור: נושא השיקום היה על סדר היום.
<מיכל ברק: שיקום, אבל את יודעת איזה נושא כולל זה שיקום?
<מירי פרנקל-שור: אז היועץ המשפטי שלכם יכול להתקשר, יש דרכים, אנחנו לא עובדים מאתמול.
<מירי פרנקל-שור: הוא גם התקשר, גם המשרד לביטחון פנים התקשר.
<מירי פרנקל-שור: באמת.
<מירי פרנקל-שור: מגיעים לישיבת ועדה עם אמירה של לא ידענו מה הנושא?
<מירי פרנקל-שור: זה מאד משונה.
<מירי פרנקל-שור: טענה מאד משונה.
דוד אזולאי: יושבת פה מנהלת הוועדה.
דוד אזולאי: לפני למעלה משבועיים הדיון הזה נקבע.
<מירי פרנקל-שור: זה לא יעלה על הדעת בכלל.
דוד אזולאי: רבותי, אני מצטער, אבל גם מנהלת הוועדה טוענת שלא הייתה פנייה כזאת.
דוד אזולאי: לא הייתה שום פנייה כזאת, ואני אומר לכם – לו הייתה פנייה כזאת - - - סליחה, אני יכול להמשיך את הדיון?
דוד אזולאי: אז אני אומר לכם, לו הייתה פנייה כזאת – אני מבטיח לכם שהיא הייתה נענית מיידית ולא הייתה פנייה כזאת.
דוד אזולאי: אז אני מציע שתעשו בדק בית אצלכם.
דוד אזולאי: ובכל מקרה, אני חושב שזאת לא טענה ואנחנו יכולים בהמשך להמשיך את הדיון.
דוד אזולאי: אני בטוח שאתם מכירים את הנושאים האלה יותר טוב מכל אלה שיושבים פה ושמעו על הדברים ואתם בהחלט יכולים להתייחס.
<מיכל ברק: אז אני אתחיל מהתייחסות למה שהעלית, כבוד חבר הכנסת.
<מיכל ברק: הסוגיה הזאת, רק בשביל להסביר את המורכבות של הנושא, הסוגיה שהעילית נוגעת הכי פחות לשב"ס.
<מיכל ברק: היא נוגעת לכל הגופים החוץ שב"סיים שאמורים לקלוט את האסיר לאחר שחרורו.
<מיכל ברק: ועדת שיקום יש בה נציג שב"ס, יש בה נציג הרשות לשיקום האסיר, יש בה נציג משרד הבריאות, הרווחה מעורבת ואנחנו נתקלים לא פעם אחת בסוגיה בעייתית כזאת, של אותם אנשים שהם מאד מאד מורכבים, שהם מאד מאד רב בעייתיים ושאין אף מסגרת מתאימה שתקלוט אותם.
<מיכל ברק: יותר מזה אני רוצה להגיד, שלאחרונה נולד איזה שהוא פורום שנקרא פורום תקון, שאנחנו יושבים בו והוא בראשות ראש אגף שלנו, ראש אגף האסיר בשב"ס, יחד עם נציגים מאד בכירים של משרד הרווחה, יחד עם הרשות לשיקום האסיר, וגם משרד הבריאות שלא היה בדיון האחרון, אבל הוא אמור להיות חלק מזה.
<מיכל ברק: והוועדה הזאת בדיוק אמורה לדון באותן סוגיות של בעיות רב מערכתיות או בין מערכתיות, שעד היום המענים הם מאד מאד בעייתיים.
<מיכל ברק: ואכן זה לא מקרה יחיד.
<מיכל ברק: יש עוד מקרים כאלה, שמגיעים ואנחנו מתריעים לקראת שחרור, בסמוך לשחרור - - -
דוד אזולאי: אבל עד השחרור – מה קורה עם אותם אסירים?
<מיכל ברק: כל מקרה לגופו.
דוד אזולאי: תראי, מה שאני מבקש פה זה שתסקרי בפני חברי הוועדה מה קורה עם האסיר כאשר הוא מגיע אליכם.
דוד אזולאי: מה אתם עושים כשב"ס.
דוד אזולאי: את מדברת כרגע על השליש.
דוד אזולאי: מה שאני מבקש ממך, כרגע אנחנו מדברים על אסירים שמגיעים, עזבי את השליש האחרון שמתחיל השיקום – כן שליש, לא שליש, צריך ללכת לגורם כזה או אחר.
דוד אזולאי: אני מדבר כרגע על הרגע שאותו אסיר נכנס, ובואי ניקח כל אסיר משנה ושנתיים ועד ל-30 שנה, מה אתם עושים איתו באותה תקופה?
<מיכל ברק: אז קודם כל מי שנכנס מבעד לשער וגם בהיותו עצור, הוא עובר כל מיני בדיקות.
<מיכל ברק: אני לא אתמקד בתחומים אחרים אלא בתחום שלי, לרבות מפגש עם עובד סוציאלי.
<מיכל ברק: עושים לו אינטק, מעריכים כל מיני פרמטרים שנוגעים בעניינו, לרבות הנושא של סיכון לאובדנות שדובר בו לא מעט בהקשר של שב"ס.
<מיכל ברק: נושא של הרקע שהוא בא ממנו, הבעיות הקרימינוגניות שהוא מביא איתו.
<מיכל ברק: מה הפערים שמעריכים שצריכים לקבל התייחסות או מענה, מידת המוטיבציה שלו, מידת הכוחות שלו להתמודד עם המשימות שאנחנו חושבים שהוא צריך להתמודד, כמובן לוקחים בחשבון פרמטרים ביטחוניים, כי לא כל אחד יכול להיות בכל תנאי.
<מיכל ברק: אנחנו בסוף מערכת שהיא קודם כל ביטחונית ויש מגבלות ביטחון לפני דברים אחרים.
<מיכל ברק: ואז הוא עולה לוועדת קבלה, בחלוף כמה ימים.
<מיכל ברק: לא סליחה, זה בהיותו עצור.
<מיכל ברק: במהלך המעצר הוא מקבל שיחות בהתאם לצורך עם עובד סוציאלי.
<מיכל ברק: יש פעילות העשרה.
<מיכל ברק: אני לא מדבר על עצור לימים, אני מדברת על עצור לתקופה יותר ארוכה.
<מיכל ברק: יש פעילות טיפולית כזו או אחרת, משתדלים לעשות מן קבוצות שהן טרום טיפול או סדנאות טרום טיפול, כדי להגביר את רמת המוטיבציה של האנשים, כי זה יישמע אולי מוזר ותמוה, אבל רוב האנשים, או חלק ניכר מהאסירים או מהעצורים שמגיעים – לא ממש בראש שלהם טיפול ולא ממש בראש שלהם שיקום.
<מיכל ברק: בשלב הזה הם עסוקים בדברים אחרים, הם רוצים לשרוד את היום, הם רוצים לדעת באיזה תנאים הם הולכים להתקיים, איך הולך להיראות סדר היום שלהם, איך הם יקבלו או לא יקבלו כל מיני דברים שקרובים לליבם, ולגבי טיפול, או לגבי שיקום, בחלק גדול מהאנשים האלה צריך להשקיע הרבה מאמץ בשביל לרתום אותם לתהליכים.
<מיכל ברק: כשאסיר נשפט הוא שוב עובר הגברה של עוד שלב של האבחון הזה, והוא עולה בחלוף כמה ימים מהקליטה שלו בבית סוהר בוועדת קבלה.
<מיכל ברק: ועדת קבלה בראשות מקבל או סגן אמורה לשבץ אותו באגף המתאים, במסגרת חינוך או עבודה בהתאם לחוות דעת וגם נאמר מה התכנית שקיימת לגביו מבחינה טיפולית.
<מיכל ברק: לעניין הזה אין הבחנה בין אם הוא שפוט לחודשיים או שלושה חודשים, לבין אם הוא שפוט ל-20 שנה או 25 שנה.
<מיכל ברק: זה תהליך שמשותף לכולם.
<מיכל ברק: כמובן שהתכנים שיוצקים לתוך המסגרת הזאת שאני מדברת עליה, הם ניזונים מהרבה פרמטרים, בין היתר גם העבירה שהוא יושב עליה, גם כל הפרמטרים הקרימינוגניים, אבל גם אורך המאסר שלו ובאיזה אגף הוא אמור להיות מוחזק.
<מירי פרנקל-שור: את יכולה להסביר מה זה פרמטרים קרימינוגניים?
<מיכל ברק: כן, אם הוא בא עם נושא של סמים או אם הוא בא עם נושא של אלימות, או אם הוא בא עם נושא של עבריינות מין.
<מיכל ברק: כל הגורמים האישיותיים או ההתנהגותיים שעומדים בבסיס ההגעה שלו למאסר.
<מיכל ברק: אז זה בגדול, בגס.
<לאה קריכלי: לא הייתה איזו שהיא פנייה מיוחדת.
<לאה קריכלי: שאלו מה נושא הדיון.
<לאה קריכלי: שאלתם אם יש חומר לדיון.
<מיכל ברק: נכון, שאלתי אם יש מצע לדיון.
<לאה קריכלי: חומר זה שאתה שואל שהדיון בזמנו היה אמור להיות על הצעת חוק.
<לאה קריכלי: אז זה, כששואלים מצע מבחינת חומרים לדיון.
<לאה קריכלי: לא שאלו על מהות הדיון כי בטוח אם היו שואלים את זה מעבר לשאלה הפשוטה של חומר לדיון, אז היו מפנים אותם למקומות הנכונים.
דוד אזולאי: אבל הכותרת של הדיון מדברת בעד עצמה.
<מיכל ברק: אבל הפנייה נעשתה.
<לאה קריכלי: השאלה הייתה שאלה טלפונית אחת ונענתה ומעבר לזה לא חזרו עליה.
<לאה קריכלי: נקודה.
<לאה קריכלי: לא הייתה שום פנייה.
<מיכל ברק: אנחנו כבר לא שם.
<לאה קריכלי: אני מקווה.
<לאה קריכלי: היינו צריכים להיות שם.
<מיכל ברק: עכשיו, מכאן קשה לי להתמקד, כי זה מכלול מאד מורכב.
<מיכל ברק: אם אנחנו הולכים על תחום החינוך, שמבחינתנו הוא חלק מהתהליך הזה, אז אסיר עובר אבחון או מבדק השכלה, שאמור להעריך באיזה רמת השכלה הוא בפועל.
<מיכל ברק: אנחנו גילינו שיש פערים מאד מאד גדולים בין ההשכלה הפורמאלית, לכאורה, שהאסיר מגיע איתה, ובין רמת הידע שלו, שלפעמים זה באמת שני קצוות שאי אפשר לתאר ואנחנו רוצים לפעול בהתאם לרמה המעשית שלו, לא לרמה הפורמאלית.
<מיכל ברק: בהתאם לאבחון הזה מוחלט באיזו רמת השכלה הוא אמור להשתלב.
<מיכל ברק: אגב, אני אכניס כמה הערות אגב.
<מיכל ברק: יש עכשיו מחקר של האוניברסיטה העברית, מחקר אורך שדיברנו עליו גם בדיון הקודם לדעתי, שבודק אפקטיביות של מסגרות טיפול שלנו.
<מיכל ברק: מחקר אורך של 5 שנים.
<מיכל ברק: בדיוק הסתיימה הבדיקה בנושא של השכלה וניסו להעריך את הקשר בין רמת ההשכלה שנרכשת בבית סוהר ובין שיעור הרצידיביזם, זאת אומרת שיעור החוזרים למאסר והנתונים שם הצביעו על קורלציה מאד מאד טובה, זאת אומרת הפוכה – בין רמת השכלה ובין חזרה למאסר, בעיקר ברמה של 8 שנות לימוד ושל 12 שנות לימוד.
דוד אזולאי: ככל שההשכלה גבוהה יותר - - -
<מיכל ברק: זה נכון בכללי, אבל זה לא התקבל לכל רמות ההשכלה.
<מיכל ברק: ב-10 שנות לימוד זה היה קצת פחות בולט.
<מיכל ברק: הדגש היה 8 שנות לימוד ו-12 שנות לימוד.
<מיכל ברק: בעיקר זה, אני לא אגיד מנבא, כי אין לנו קשר סיבתי, אבל הוא מוכח בקורלציה גבוהה עם שיפור הסיכויים של אסיר להשתלב בחברה.
<מירי פרנקל-שור: כיוון שהוא יכול להתקבל למסגרות?
<מיכל ברק: תראי, המחקר הזה בקושי בודק קורלציה, הוא מאד מאד אקדמי, אז הוא לא מתיימר לעשות זאת.
<מיכל ברק: זו שאלה טובה.
<מיכל ברק: אנחנו ניסינו לשאול למה 10 שנות לימוד לא, למה 12 שנות לימוד כן ו-10 לא?
<מיכל ברק: או את יודעת מה, 12 שנות לימוד נגיד יש בזה היגיון, אבל למה 8 יותר טוב מ-10?
<מיכל ברק: אין לנו ממש תשובה ברורה, גם לחוקרים לא.
<מיכל ברק: יכול להיות שהפיקים האלה הם בגלל שיש שם שלב משמעותי.
<מיכל ברק: מישהו שמסיים 8 שנות לימוד, זה עושה לו איזה מעבר משמעותי בתחושה, בדימוי, ביכולת שלו להתמודד עם הילדים שלו, עם הסביבה שלו, ו-12 שנות לימוד זה כנראה הקפיצה הבאה.
אורי מקלב: אז אם אני יכול להבין את דברייך, שאין אסיר שאי אפשר להתאים לו מסגרת?
אורי מקלב: בסדר, בודקים פרמטר כזה, פרמטר אחר, אבל בסופו של דבר השכלה ולא השכלה, השכלה מול הידע שלו, בסופו של דבר לכל אסיר יש מסגרת שאפשר למצוא לו מסגרת לשיקום.
<מיכל ברק: השאיפה היא כזאת, אבל בפועל - - -
אורי מקלב: אדוני יושב הראש, אני גם רוצה קצת להתאפס בדיון.