GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביתר כהן: את צודקת, אבל אני מציג לך את התהליך, אני מציג לך עכשיו את הכשל בתהליך כפי שהוא קורה היום.
מירי רגב: כולם מסתובבים פה עם תעודת זהות כחולה.
מירי רגב: יש צו הריסה של בית המשפט, מי אמור ליישם את זה?
<אביתר כהן: יכול להיות שזה הפיקוח על הבנייה של עיריית ירושלים, יכול להיות שזה הפיקוח על הבנייה של הוועדה המחוזית.
<אביתר כהן: ישנם מספר גופים, יכול להיות שזה מחסנים של הפיקוח העירוני ויכול להיות שזה פגיעה בערכי טבע של רשות הטבע והגנים, אבל מה שקורה - - -
מירי רגב: אביתר, מה שקשור לטבע וגנים נשאיר את זה לאיכות הסביבה, אתם גם כפופים לוועדה שלנו, ואם צריך - - - סליחה, הגנת הסביבה, לא - - -
<אביתר כהן: ברשותך רק תני לי להשלים לך את מה שחשוב.
<אביתר כהן: אני לא בא כדי להתחמק, אני בא כדי להטיל עלינו, גופי האכיפה, את העומס.
<אביתר כהן: הנקודה שאת רואה בסוף, שבמערכת המשפט אין את המודעות לכך שמנצלים את מערכת המשפט.
<אביתר כהן: אני אומר את זה הכי בזהירות, מנצלים.
<אביתר כהן: מגיע עורך דין, מספר סיפורי מעשיות, מצהיר הצהרות שקר ואז בית המשפט על פניו ובלי לקרוא לצד השני שהוא מדינה, ועדה מחוזית, עירייה או רשות אחרת, נותן צו עצירה והדבר נתקע.
<אביתר כהן: הדבר נתקע, מגיע ביקור חשוב, חצי שנה ו - - -
מירי רגב: כבר אמרת את זה.
דוד אזולאי: יש צו הריסה של בית המשפט.
מירי רגב: לא יודעת, בגבעת עמל יש 20,000 ביקורים, שום דבר לא מונע להפעיל את צו ההריסה.
<אביתר כהן: אז אני אומר לכם שהמערכת נתקעת ונתקעת, למרות רצונם של גופי האכיפה לעשות, והמודעות במערכת המשפטית לקויה בעניין הזה.
<אביתר כהן: אני בא מהשטח ואני מנסה לעזור.
<אביתר כהן: בשורה האחרונה צריכה להיות מערכת שאתם תפקחו ותקבעו את המדדים, את הקצב ואת פתרון הפקקים והבעיות, אחרת זה הולך לאיבוד.
מרדכי יוגב: דבר ראשון באמת תודה רבה לך ותודה על ההזמנה ולמשטרת ישראל ולראש העיר ולכל הנוכחים.
מרדכי יוגב: ירושלים המאוחדת, אני רוצה לומר ביחס לקודמיי, היא בירת ישראל ואין ספק ושלא יעלה ספק בדבר ופשוט צריך לעבוד ולעבוד יותר, כי היא מאתגרת אותנו, כי אין מקום בעולם כמו ירושלים ויכול להיות שצריך באמת בחשיבה ובהערכת מצב.
מרדכי יוגב: מפה אני רוצה לדבר על כמה דברים.
מרדכי יוגב: אני סבור שפעולה משולבת, גם של ראש העיר וגם של מפקד המחוז, היא פעולה מצוינת ביחס לרגעים הרגישים ולדברים הרגישים ויחד עם זה אני חושב שאנחנו כן צריכים להיות הרבה יותר נחרצים ולחתור לא רק להכלת אירועים ולאפשר אותם, כי הם יוצרים אסקלציה, התעצמות ולדבר גם על מניעה וגם על ניצחון של הטרור ולמצוא את הדרכים הנוספות להחיל את הריבונות, זה בחלקו גם דורש יותר משאבים.
מרדכי יוגב: אם נתחיל דווקא בעיריית ירושלים אז יודע ראש העיר, דיברנו על זה, אבל אני חושב שהפורום הזה שלך הוא פורום יותר משמעותי וראש העיר ודאי ידבר על כך, אז אני לא רוצה במקומו, על יותר פיקוח, יותר אכיפה.
מרדכי יוגב: דובר פה בכל המובנים, מחניה ועד ארנונה ומיסים ובנייה בלתי חוקית.
מרדכי יוגב: חסר לי כאן, ואולי את צריכה את הפורום הסגור יותר, אני עובר לצד המבצעי, נציג שב"כ, כי הדברים מתחילים במודיעין ואני חושב שגם שם צריך להעלות את הדברים ויש לפי דעתי שיתוף פעולה מצוין בין השב"כ למשטרה, אבל יכול להיות שצריך גם את זה לחזק עוד יותר ואת ראשי הטרור הללו לאחר מכן ונציגות הפרקליטות הנכבדות שיושבות פה, גם שם צריך מתוך הבנה להחמיר את הדין ולראות - - -
מירי רגב: כן, יועמ"ש, דרך אגב, אומר בדיוק את מה שאתה אומר בעקבות המכתב ששלחתי לו על יידוי אבנים, אז הוא אומר שהיועמ"ש ממש מנחה את הפרקליטות שהם ייתנו החמרה בענישה.
מירי רגב: זאת אומרת שכן אפשר לעשות דבר כזה.
מרדכי יוגב: ברוך ה', אז יכול להיות שהוועדה שלך היום תעשה את מה שהם לא עושים כבר הרבה שנים.
מרדכי יוגב: אני מכבד את נציגי הפרקליטות, אבל אני אגיד משפט קשה עוד רגע.
מרדכי יוגב: נושא המודיעין, הנושא של הכוחות המבצעיים.
מרדכי יוגב: אנחנו צריכים פה להיות גב למשטרת ישראל כולה ולמפקד מחוז ירושלים בפרט.
מרדכי יוגב: צריך פה יותר כוחות.
מרדכי יוגב: לא צריך לומר, הוא יכול לומר, יש עוד הרבה בעיות, בגליל ובוואדי ערה, ביפו, לא מעניין אותי, מעניין אותי, אני רואה את כל הארץ בהכללה, משטרת ישראל צריכה פה יותר כוחות, צריכה פה יותר כוחות מיוחדים.
מרדכי יוגב: אם בציר עיסאוויה זורקים אבנים עוד פעם ועוד פעם, זה לא יעזור ניידת שתעמוד שם, צריכים להיות שם כוחות שיידעו להיות על הגגות וכוחות שיידעו לרדת מהגגות וכוחות שיידעו לתפוס את האנשים הללו וגם להרתיע בנוכחותם.
מרדכי יוגב: הכוחות הללו צריכים אמצעים והוראות פתיחה באש וגם אמצעים כאלה של אל הרג או דברים אחרים, כי אין לנו עניין להרוג, אבל יש לנו עניין ליצור פה ביטחון וריבונות.
מרדכי יוגב: הנושא של התגמול.
מרדכי יוגב: נאמר על ידך, אני חושב שזה יהיה דבר גדול אם נגיע לכך ששוטרי הבירה, בוודאי אלה בקווי עימות, בתחנות מסוימות, יקבלו תגמול.
מרדכי יוגב: זה בהחלט מאוד חשוב ואני הייתי אומר לראש עיריית ירושלים, כשם שיש אימוצי צבא גם שוטרי ירושלים, 'אמץ שוטר'.
מרדכי יוגב: נדמה לי שעיריית ירושלים מאמצת את חטיבת הנח"ל ורמת גן את חטיבת הצנחנים, אז אני חושב שיש פה מקום לאיזה פרויקט גדול, כולל גיוס של תרומות אליו - - -
מירי רגב: הולכים לעשות יום הוקרה למערך השוטרים.
מרדכי יוגב: ויום הוקרה למערך השוטרים בבירה, זה מאוד חשוב.
מרדכי יוגב: עכשיו לגבי מיצוי הדין.
מרדכי יוגב: הרגל המסיימת.
מרדכי יוגב: מניסיון לא מועט הרגל המסיימת היא הרגל השופטת.
מרדכי יוגב: אם הדלת היא מסתובבת אז הם חוזרים לשטח אחרי או מעצר לשעות או - - - כמפקדים של החוליות הבאות, כי הם כבר בוגרי, הם מקבלים את מורשת הקרב שלהם ב-24 שעות או בשחרור מיידי והרגל המסיימת הזאת היא קריטית.
מרדכי יוגב: ואם אי אפשר הכול צריך ללכת לאזורים הכי אקוטיים, מפקד תחנת המשטרה או האזרחים יגידו איפה הכי אקוטי, עיסאוויה ראשון בסיכון חיי אדם, כפר התימנים הקשה השני, הדרך לקדמת ציון השלישי או להיפך, שער הפרחים, שער שכם, רביעי הדרך לכותל, רחוב הגיא, אז מי שנעצר שם, שם אין מצב שבית משפט השלום ישחרר או יפסוק 30 יום.
מרדכי יוגב: אבנים זה 5 שנים, בקבוק תבערה זה 20 שנה.
מרדכי יוגב: כך נהגתי ביהודה ושומרון כמפקד חטיבה עם יועמ"ש לשעבר משה רוזנברג, וכך שופט הבין והוא התחיל לדבר אחרת.
מרדכי יוגב: צריך ללמד את השופטים איך לדבר, כי כולנו צריכים להיות משולבים במערכת שדואגת לביטחון ישראל והשופטים לא יוצאים מן הכלל.
מרדכי יוגב: אני יכול לציין לשלילה את השופט - - - אני שמח שהוא כבר לא בבית המשפט, ואני רוצה לציין אתכם לחיוב, שתפעלו אחרת ותבינו שיש פה סיכון חיי אדם ותהיו מעורבים במערכת של הצלת חיי אדם.
מרדכי יוגב: כי הפרקליטות ומערכת המשפט, לפחות עד התקופות האחרונות, ואני אומר פה ליפעת, אני מכבד פה את כולכם, היא לא בלופ הזה.
מרדכי יוגב: היא לא נמצאת וצריך להזכיר לה שהיא חלק ממערכת מדינת ישראל ואני שמח במה שאמרה שרת המשפטים אתמול-שלשום, במלחמה בארגוני הטרור, אבל מערכת המשפט צריכה לנסוע בימים ובלילות, אתם צריכים לשלוח את התובעים שייכנסו לכפר התימנים ויחטפו את האבנים והם יבינו שהם צריכים להיות בלופ הזה בצורה הרבה יותר משמעותית.
מרדכי יוגב: שיחוו את החוויה.
מרדכי יוגב: חוקרי המשטרה.
מרדכי יוגב: נקודת תורפה, יודע אותה מפקד המחוז.
מרדכי יוגב: יש מקרים שהם הופכים את המתלוננים לאשמים.
מרדכי יוגב: בעיקר חוקרים מ - - - לא רוצה לדבר יותר, אמרתי, הבנתם.
מרדכי יוגב: התופעה הזאת, צריך לעקור אותה ואם צריך לזרוק חוקר, אז צריך לזרוק חוקר.
מרדכי יוגב: לא ייתכן שמתלונן שחטף, כמו אותו יהודי בעיר העתיקה ברובע הנוצרי, אינני זוכר כרגע את שמו, ועוד כמה, לא יעלה על הדעת שחוקר משטרה יהפוך אותו לעבריין ובכך תופעה קשה מאוד - - -
ישראל אייכלר: זה משהו שהיה?
מירי רגב: משפט סיכום, מוטי.
מרדכי יוגב: עוד נקודה, התפר.
מרדכי יוגב: יש אולי, אני לא יודע, היריות על שכונת פסגת זאב.
מרדכי יוגב: נדמה לי שהן ממחנה פליטים שועפט וזה מג"ב תפר.
מרדכי יוגב: נדמה לי שפה צריך ליצור פורום תפר, יש פה נציגים של אג"מ משטרת ישראל, ביצירה של תפר איו"ש ירושלים.
מרדכי יוגב: זה נעשה בוודאי, אין לי ספק, אבל גם אני אישית חוויתי חוויה בתוך איו"ש בין שב"כ רמאללה לשב"כ קלקיליה, אי העברת מסרים.
מירי רגב: טוב, מוטי, לא כאן עכשיו העברת מסרים בין שב"כ לשב"כ.
מרדכי יוגב: לא, אבל הדבר הזה מחייב.
מרדכי יוגב: קונקרטי, יש פה מקומות קבועים, יש פה אנשים קבועים שיודעים להצביע, בין אם זה כפר התימנים בשעות קבועות, במקומות קבועים, גגות קבועים.
מרדכי יוגב: שם חייבת להיות נוכחות קבועה, כי שעה ו-45 בליל תשעה באב יכלו להיות כבר מזמן גופות.
מרדכי יוגב: בין אם זה הדרך לקדמת ציון, זה שעות קבועות, זה מקומות קבועים, זה צריך טיפול.
מרדכי יוגב: המקומות הללו צריכים להיעקר.
מרדכי יוגב: אם זה ממרפסת קבועה, אז הבית הזה.
מרדכי יוגב: צריכים סנקציות הרבה יותר קשיחות כלפי אותם מקומות, בוודאי לעצור את האנשים לתקופות הרבה יותר ארוכות.
מרדכי יוגב: ילדים זורקי אבנים.
מרדכי יוגב: אם ההורים שלהם היו מחויבים להגיע, רק יום העבודה, הוא כבר היה אחרי זה מכה את בנו בבית ופותר חלק מהבעיה.
מרדכי יוגב: חייבים להביא את ההורים על קטינים וחייבים להשעות את ההורים - - -
<אביתר כהן: אבל זה חוזר לפרקליטות.
מרדכי יוגב: זה חוזר לפרקליטות.
מרדכי יוגב: כשתעשו אצלכם דיון איך מטפלים בקטינים, יש דרכים לטפל בקטינים.
<נורית בלובשטיין: כשתיתנו לנו רשות דיבור, אז אנחנו נוכל גם - - -
מרדכי יוגב: אבל אתם צריכים להיות בלופ הזה ואתם כבר שנים לא בלופ הזה.
<נורית בלובשטיין: אני רוצה לומר משהו.
מרדכי יוגב: עוד דקה אני אסיים, אני אשמח לשמוע, אבל מניסיוני אתם שנים לא בלופ הזה, אתם צריכים לתת לו פתרונות הרבה יותר טובים ולהיות הרבה יותר ערים לבעיה.
מרדכי יוגב: כך גם בשער שכם, סביבות העיר העתיקה, הדרך לכותל, דרך רחוב הגיא, שהיא מהווה ציר ראשי לכל היהדות של מאה שערים.
מרדכי יוגב: התהלוכות הללו, אין להן שום מקום בירושלים, צריך למנוע אותן ולא לאפשר אותן ולהיכנס בהן, כן, בתוך תהלוכה, לא להכיל, אלא להיכנס ולעצור גם אם תהיה שם אלימות ולהכות אם צריך ולחסל דגלים של אש"פ.
מרדכי יוגב: אנחנו יודעים לעשות את זה, צריך את הכוחות שיכולים ואני מגבה את משטרת ישראל שתיתן את הכוחות הללו, זו בירת ישראל.
מרדכי יוגב: ביפו יודעים לעשות את זה.
מירי רגב: אנחנו חייבים גם לסיים את הדיון הזה היום.
מירי רגב: מתי דן, בבקשה, יותר קצר ממוטי, לאחר מכן התושבים שהגיעו לכאן שפגשתי אותם גם במהלך השבועיים האחרונים וראיתי את המצוקה הגדולה שהם חיים בה, הם יציגו את אמירתם, וחבר הכנסת אייכלר ואז נעבור למשרד המשפטים שצריך לענות לנו על מספר שאלות, ראש עיריית ירושלים כמובן, אחרון חביב, כי הוא יש לו ראייה מערכתית, לממ"ז ירושלים.
<מתי דן: קודם כל אם אני נכנס לנעליים של השוטרים אני מרגיש מאוד קשה, כי אנחנו באמת מרכזים את כל המבט שלנו לעבר המשטרה והפרקליטות ואצלם נמצא את הפתרון.
<מתי דן: אני חושב שזה מצב חירום, כפי שהגדירו, ולמצבי חירום יש תקנות הגנה לשעת חירום.
<מתי דן: אי אפשר לטמון את הראש באדמה ולחשוב שאם נשים עוד עמדה, וצריך עוד עמדה וצריך עוד שוטרים, אבל זה מצב חירום, במצבי חירום יש כללים אחרים.
<מתי דן: כשאומרים שאין ריבונות, הכוונה שאיבדנו את ההרתעה, זה התרגום של אין ריבונות.
<מתי דן: איבדנו את ההרתעה.
<מתי דן: למה איבדנו את ההרתעה?
<מתי דן: אז הראשונים בתור שיעמדו על הדין הזה זה הפרקליטות.
<מתי דן: במקום להוסיף 500 שוטרים, שיוסיפו 500 פרקליטים.
<מתי דן: אם לא היינו חושפים את עמדת היועץ המשפטי לבקש שלושה חודשים על אבנים או בקבוקי תבערה זה לא היה מגיע לקבינט וזה נחשף.
<מתי דן: אנחנו היינו צריכים להביא את זה למזכיר הממשלה.
<מתי דן: פה הכול מתחיל, שלטון החוק וההרתעה מתחילה בפרקליטות.
<מתי דן: אמנם הגיעו נשים מאוד מכובדות, אבל ראשי המערכת לא עומדים לדין.
<מתי דן: הם צריכים להיות הראשונים לעמוד לדין ולהסביר מה קרה.
<מתי דן: אני מזדהה עם הדרישה הזו, אבל בשעת חירום יש תקנות.
<מתי דן: אנשי תג מחיר.
<מתי דן: הקימו בפרקליטות מחלקה לתג מחיר.
<מתי דן: כמה נערים שמשגעים את כל המדינה, כל הפרקליטות מתעסקת עם הילדים האלה.
<מתי דן: פה יש עשרות ילדים, איזה מחלקה הקימו לאכיפה?
<מתי דן: אי אפשר לעצור מעצרי מנע?
<מתי דן: כמה ילדים נעצרו ביהודה ושומרון כי יודעים שהם עלולים?
<מתי דן: יש פעילי פתח, חזית עממית, החמאס, את מי עצרו בשבוע האחרון מהפעילים הפוליטיים?
<מתי דן: מה הם עושים, הם בבוקר חוצים את מעבר הגבול פה, מקבלים כסף, משלמים לילדים ואחרי זה חוזרים הביתה וחוגגים.
<מתי דן: וזה לא מטופל.
<מתי דן: שמענו היום שבעיסאוויה זה פעילי החזית העממית.
<מתי דן: מה עשו עם זה?
<מתי דן: כמה פעילים פוליטיים של החזית העממית נעצרו?
<מתי דן: שמישהו ידווח על זה, זה יותר מעניין מאיזה ילד בן 17 שאחרי זה אולי ההורים ייתנו איזה 2,000 שקל למדינה.
<מתי דן: לכן הסיור שלך הוא כל כך חשוב, לחשוף את זה.
<מתי דן: וכמו שהצהירו, קודם לעקוב אחרי זה, שתהיה ישיבה קבועה, שידווחו כל הזמן מה קורה.
<מתי דן: כי את הכול מנסים לטייח ומוצאים תמיד את הקורבן הקל, המשטרה.
<מתי דן: אז אני מזדהה עם זה.
<מתי דן: דבר שני, אני רוצה בהזדמנות הזו לחזור ולהעלות שני דברים שאנחנו חוזרים עליהם וגם אמר את זה מיכה, אנחנו מבקשים מאדוני ראש העיר, אנחנו מאוד מכבדים אותו והוא עזר לנו בהרבה תחומים, שיאפשר באופן מיידי וללא דיחוי להקים את הסובה אי הקמת הסובה, ראינו בסרט, מסכנת נשים וילדים.
<מתי דן: עד כאן, די.
מירי רגב: לא, זה גם לא בעיה של ראש העיר.
מירי רגב: פה יש את ההחלטה שצריכה להיות של הממ"ז.
מירי רגב: ראינו פה בסרט מה קרה, הסובה לא יכולה להסתובב.
מירי רגב: כמו שאמרו פה במשרד השיכון, יש להם פה אחריות על מה שקורה במזרח ירושלים, מבחינה ביטחונית.
מירי רגב: הסובה, הראו לנו את הסרט, היא לא מסוגלת להסתובב.
מירי רגב: היא נסעה לאחור, נתקעה ברכב, מחר הרכב הזה יהרוג ילד ערבי ומה יגידו?
מירי רגב: זה מה שאנחנו עושים, הורגים פה ילדים ערבים?
מירי רגב: זה עניין שלך, זה עניין של ביטחון, זה לא עניין של ראש עיר.
מירי רגב: יש כאן עניין של קביעה האם - - -
ניר ברקת: אני גם אתייחס.
דוד אזולאי: זה עניין של ראש העיר.
מירי רגב: אז אם זה עניין של ראש העיר אז בוודאי שהוא לא רוצה, שלא ערבים ייהרגו ולא יהודים ייהרגו, זו העיר שלו.
ניר ברקת: אנחנו תיכף נתייחס.
<מתי דן: דבר שני, אני רוצה באותה הזדמנות לבקש, לפני כמה חודשים עיריית ירושלים הקצתה תקציב בשיתוף עם משרד התחבורה להקים סובה לאוטובוס לקדמת ציון.
<מתי דן: גם שם התושבים, דווח מהיום, נרגמים באבנים, גם בדרך לפה נרגמו, עיריית ירושלים תבצע את מה שהחליטה המועצה, לאפשר לאוטובוס להגיע לשם ואז אנשים יגיעו בתחבורה בבטחה יותר, יותר מסודר.
<מתי דן: יש תקציב לזה, לא מבוצע.
מירי רגב: תיכף אני מתארת לעצמי שניר יתייחס לעניין הזה.
מירי רגב: כי אני רוצה לעבור לתושבים.
<מתי דן: ואני גומר בדבר שהוא לא קשור לביטחון כמו שהוא קשור בכלל למדיניות וגם אלינו.
<מתי דן: בירושלים יש הגירה שלילית של יהודים.
<מתי דן: נכון שבשנים האחרונות ראש העיר פועל הרבה לצמצם אותה והוא צמצם והגיע להרבה הישגים, יחד עם זה יש הגירה חיובית של ערבים.
<מתי דן: זאת אומרת אם לערבי למשל יש קושי לבנות דירה הוא בונה בנייה בלתי חוקית או שהוא עולה על שטח ירוק ובאמת אי אפשר כל הזמן להרוס להם בתים, אנחנו חיים איתם, אבל יחד עם זה מה עושים?
<מתי דן: לוקחים להם את הזכויות הסוציאליות, ביטוח לאומי, אז מה קורה?
<מתי דן: כולם רק חוזרים לירושלים, תוך 30 שנה יהיו פה חצי-חצי למרות שיש החלטת ממשלה על 70-30, כי לא נותנים פתרונות.
<מתי דן: מה שאני רוצה להגיד, שכל הבנייה הבלתי חוקית, בסיטונות, בגלל שאין מדיניות כוללת של כל משרדי הממשלה, כדי להביא למצב שאם ערבי רוצה למשל לעבור באבו דיס, שיילך לגור, כי אין לו איפה לגור, אז מה הוא עושה היום?
<מתי דן: בונה בנייה בלתי חוקית.
<מתי דן: להשאיר לו את תעודת הזהות, את הביטוח הלאומי ושיילך לגור ביריחו.
<מתי דן: יהודי שרוצה לעזוב, אין לו כסף, הוא הולך לגור בבית שמש, הוא הולך לגור בביתר, הוא הולך לגור באלעד.
<מתי דן: אבל לערבי אין לאן ללכת, יש לו מה שנקרא דרך ללא מוצא, אז הם רק חוזרים וחוזרים וחוזרים, עוד מעט הם יהיו 500,000, חצי מהתושבים יהיו יהודים חצי ערבים.
<מתי דן: אני מעלה את זה כי זה חלק מהתופעה, מהסימפטום של הבנייה הבלתי חוקית.
<מתי דן: זה לא רק להרוס.
מירי רגב: אנחנו נעשה דיון נקודתי על הבנייה הבלתי חוקית, כולל עם רז נזרי, שהפעם יגיע, ואחרים.
מירי רגב: אנחנו נדון בזה.
מירי רגב: תודה, מתי.
מירי רגב: נציג אחד מהתושבים ולאחר מכן חבר הכנסת אייכלר, אחרון הדוברים, ואנחנו נעבור לתשובות.
<נירה רבינוביץ: אני גרה בבית יהונתן למעלה משמונה שנים.
<נירה רבינוביץ: לפני כל מה שיש לי להגיד, וזה לא המון, אני חייבת להגיד הכרת הטוב, בגלל שאנחנו מובלעת ובגלל שאנחנו מאוימים יום יום, למפקד המחוז ולממ"ר החדש, אפי, שיש להם קודם אוזן קשבת תמיד, גם אם בשתיים בלילה יש ניסיון חדירה לבית הדבש ובועז תנעמי נמצא פה, הוא היה במילואים ושירה הייתה לבד בבית, מפקד המחוז היה בטלפון עם מתי דן ומפקד המרחב ענה לי בטלפון, וצרחות אימים, שרק יעשו משהו, אבל הם היו שם והיה להם חשוב לדעת מה קורה.
<נירה רבינוביץ: מפקד המחוז, באנו אליו הרבה פעמים, גם בהתראה של אפילו לדפוק על הדלת ולהיכנס והוא תמיד קיבל את פנינו, מפקד המרחב בא אלינו בשבוע שעבר והקדיש לנו באמת ערב ארוך ואנחנו חייבים להגיד להם על זה תודה, כי זה לא מובן מאליו, בכלל.
<נירה רבינוביץ: אנחנו תשע משפחות, באמצע סילואן, כל מי שטרח ויש פה הרבה אנשים מהיושבים שטרחו והגיעו - - -
מירי רגב: את לא צריכה להתנצל על זה, הלוואי ויגיעו עוד יהודים לשם.
מירי רגב: זה מדינת ישראל.
<נירה רבינוביץ: אני ממש לא מתנצלת, אבל זה לא מובן מאליו, אנחנו חייבים להגיד על זה תודה.
<נירה רבינוביץ: הקמת מרחב קדם זה מהלך אסטרטגי שמפקד המחוז הוביל, וגם לזה שיווענו וייחלנו וזה הגיע, וגם אם המרחב הזה עוד צריך להתארגן ולהתקדם, הוא בחיתולים שלו ואנחנו מודעים לזה ואנחנו מעריכים את זה עד מאוד.
<נירה רבינוביץ: זה דבר ראשון.
<נירה רבינוביץ: הבקשה הכללית שלנו, והיא נוגעת פה לכל התושבים, הגיעו לכאן בית יורי ובית גבריאל וקדמת ציון ובסוף אני מדברת ולא נעים לי לדבר בשם כולם, אבל המצב הוא קשה אצל כולם.
<נירה רבינוביץ: כאמא אני אומרת לכם שיש ילדים, וכעובדת סוציאלית עם ילדים במצבי טראומה, יש יותר מדי ילדים בבתי יהודים שהם נפגעי חרדה בימים אלה, כולל הילדים שלי.
<נירה רבינוביץ: תשנו את זה.
מירי רגב: אתה רוצה לעזור לה, צו 8?
מירי רגב: שכחתי את שמך.
<נירה רבינוביץ: רק שנייה.
<נירה רבינוביץ: לגבי כפר התימנים, יש לי כמה דברים שאני כן רוצה להעלות בפני כולם.
<נירה רבינוביץ: התלות שלנו, בניגוד לשאר המתחמים, היא מוחלטת.
<נירה רבינוביץ: אין מקום אחד במדינת ישראל שכדי להגיע הביתה צריך להחנות בחניון ברימון בעיר דוד, לעלות על רכב ממוגן ירי ולהגיע איתו הביתה, ואני אמא לחמישה, שיהיו בריאים.
<נירה רבינוביץ: זה פרויקט, אנחנו משקיעים בו בשמחה ואנחנו לא נעזוב את המקום הזה.
<נירה רבינוביץ: לפני שנה, אדוני ראש העיר, נולד לי הבן החמישי.
<נירה רבינוביץ: כשהוא היה בשבוע ה-14, מתי דן קיבל טלפון לפני אמא שלי ושמע 'מתי, אם לא יהיה רכב שאני וכל ילדיי ייכנסו בו הביתה אני לא אוכל להישאר שם'.
<נירה רבינוביץ: במשך קרוב לשנה לא היה לי איך ושרדנו, כי אמרו לנו שהפתרון בדרך, הפתרון בדרך.
<נירה רבינוביץ: הפתרון הגיע לפני כמה חודשים, קוראים לו ספרינטר, מפלצתי, שצריך להגיע אלינו הביתה כדי שאני וילדיי ניכנס כמשפחה אורגנית הביתה.
<נירה רבינוביץ: במצב שכל יום בעשר בבוקר זורקים לנו בקבוקי תבערה אני לא יכולה לשלוח את הילדים שלי בלעדיי.
<נירה רבינוביץ: הם קיבלו מספיק.
<נירה רבינוביץ: כדי שזה ישתנה וכדי שלא יורידו לנו בסוף את הספרינטרים האלה, כי זה הולך לקרות, הספרינטרים האלה מסוכנים לנו והם מסוכנים גם לילדים ערבים, שאני חסה גם עליהם בפירוש, הספרינטר הזה מסוכן וכדי שנוכל להיכנס בלי לסכן אף אחד צריך סובה.
<נירה רבינוביץ: לא מדובר פה על לבנות את בית המקדש מחר בבוקר, מדובר על סובה, שתשרת גם את התושבים הערבים שמסתבכים השכם והערב עם הציר הצפוף הזה.
<נירה רבינוביץ: אדוני ראש העיר, זו בקשה אישית.
<נירה רבינוביץ: אני לא צריכה לעזוב את הבית שלי בגלל שנולד ילד.
<נירה רבינוביץ: אין שום סיבה.
<נירה רבינוביץ: אנחנו לא צריכים לנסוע 500 מטר ברוורס והילדים שלי רואים, מה שאתם ראיתם, ערבי שדופק על הספרינטר, הילדים שלנו רואים את זה בעיניים, ממרחק של 2 סנטימטרים.
<נירה רבינוביץ: ובסך הכול מדובר על סובה.
<נירה רבינוביץ: אנחנו לא מבינים למה זה לא קרה עדיין.
ניר ברקת: אני אסביר.
<נירה רבינוביץ: אבל אנחנו צריכים אתכם ואותך בשביל זה.
<נירה רבינוביץ: יהודים לא צריכים לעזוב את הבית שלהם.
<נירה רבינוביץ: נירית מבית יורי שהגיעה במיוחד לא צריכה לעזוב את הבית שלה כי הבת שלה בגיל 3, או הבן, לא זוכרת, נצמד לה לרגליים כל ערב כי זורקים להם זיקוקין לתוך הבית.
<נירה רבינוביץ: אנחנו יהודים בירושלים, לא בפולין.
<נירה רבינוביץ: וזאת כל הבקשה שלנו.
מירי רגב: את ריגשת גם אותי.
<קריאה-תושבת: מה שהכי צועק לי זו תחושת חוסר - - - מדברים על זיקוקין, אבנים, בקבוקי זכוכית באופן יומיומי עלינו, על הילדים שלנו.
<קריאה-תושבת: הסגירה של צירים ליהודים, זה לא ייתכן שאני לא יכולה להגיע הביתה.
<קריאה-תושבת: כשהצירים סגורים בלי קשר למה שקורה ברחוב ו - - - חודש עצירה זה יהיה סגור, זה לא ייתכן שאנחנו נצטרך להסתובב 40 דקות, סובו ציון, כדי להיכנס הביתה, כשעל הציר אין אכיפה, אין החלת ריבונות.
<קריאה-תושבת: אנחנו צריכים לחזור באישון לילה עם תינוקות, עם ילדים, כשבדרך נספוג את החגיגות, סוגרים לנו את הדרך הביתה.
<קריאה-תושבת: אנחנו יכולים להיתקע ארבע וחמש שעות בלי ליוויים, בלי אישור משטרתי להיכנס, כשבזמן הזה אנחנו מחכים שיעבור הזעם, אנחנו לא מנסים להעביר אותו.
<קריאה-תושבת: אני כן רוצה לדבר על הזיקוקין והאבנים שאזור שער הפרחים סופג באופן יומיומי בתקופה ארוכה שאין שיפור.
<קריאה-תושבת: אין שיפור במצב, הילדים שלנו - - - יש נפגעים גם בגוף וגם בנפש, אנחנו לא צריכים לחכות שיהיו עוד נפגעים.
<קריאה-מוריה: אפשר משפט?
<קריאה-מוריה: באתי במיוחד באמצע עבודה בשביל להגיד את דברינו.
<קריאה-מוריה: אני גרה בקדמת ציון, אני לא מציעה פה שום דרכי פתרון, אין לי דרכי פתרון, אני משליכה את יהבי עליכם כי אתם צריכים לדאוג לי.
<קריאה-מוריה: אני לא מדברת על כמות של שוטרים, אני מדברת על נוכחות של שוטר.
<קריאה-מוריה: אין.
<קריאה-מוריה: אין שוטרים בציר התחנות, אין נוכחות משטרתית בציר הכוהנים.
<קריאה-מוריה: לראשונה מזה הרבה זמן שראיתי שוטרים זה היה היום והיה הרבה יותר נעים לנסוע בצירים ואם אפשר לדאוג לכל המשלחת המכובדת הזאת, שהיא באמת מכובדת ובאמת מכבדת אותנו ותודה, אז אפשר לדאוג לנו ולילדים שלנו.
<קריאה-מוריה: ולהגיד שאין שום נפגעים, זה נראה לי בושה.
<קריאה-מוריה: אנחנו צריכים לחכות שיהיו נפגעים?
<קריאה-מוריה: אם אני נוסעת בציר שערבים חוסמים לי אותו בשתי נקודות, שאני לא יכולה לעשות פרסה ויכולתי למות שם עם הילדים והבעל שלי וזה לא נקרא כישלון, במיוחד כשאני מתקשרת למג"ב והם אומרים לי שהם יודעים על זה, הם יודעים שיש שם חסימה, הם יודעים שיש שם התפרעות, עם פחים בוערים, רעולי פנים, זריקות אבנים, הם יודעים, הם יודעים גם שתושבים נוסעים שם, וזה בסדר, אנחנו מכילים, אז זה נראה לי מחדל וזה נראה לי ממש - - - בתג מחיר מישהו דיבר על נפגעים?
<קריאה-מוריה: אין נפגעים, מספיק שיהיה ילד אחד שזורק אבן ומטפלים בו, כל המשטרה על הרגליים.
<קריאה-מוריה: אז אנחנו ממש לא מחכים לנפגעים וזה שאין נפגעים זה לא תעודה לכלום.
<קריאה: יש נפגעים בגוף ויש נפגעים בנפש.
מירי רגב: ברור לכולם.
מירי רגב: יישר כוח לכם על זה שאתם נמצאים איפה שאתם נמצאים ושאתם נשארים בירושלים ואתן מאמינות במה שאתן צריכות לעשות ותמשיכי ללדת ילדים.
<נירה רבינוביץ: אנחנו לא הולכים לשום מקום.
מירי רגב: אל תדאגי, אנחנו גם לא נאפשר לכם.
<נירה רבינוביץ: המעטפת שאת נותנת להתיישבות, במיוחד אנחנו מרגישים אותה חזק בתקופה האחרונה, נותנת לנו הרבה הרבה אור וכוחות לא לחדול.
<קריאה-תושבת: אנחנו רוצים תוצאות.
<קריאה-תושבת: אנחנו מעריכים את כל המאמצים אבל אנחנו מחכים לתוצאות ואנחנו נשמח לשבת שוב ולהגיד תודה רבה על התוצאות.
מירי רגב: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה, לאחר מכן משרד המשפטים, להתייחס למספר נושאים שהיו כאן.
ישראל אייכלר: כבוד היושבת ראש, אני רוצה קודם כל להודות לך על ההזדמנות לבוא ולראות מה שנעשה בעירנו, מתחת לחלוננו ואין דומה שמיעה לראייה, מה שראינו היום.
ישראל אייכלר: שאל אותי עיתונאי בסיור הזה, 'בשביל שש משפחות צריך להשקיע כל כך הרבה משאבים, כסף וסיכון?
ישראל אייכלר: ' וחשבתי על השאלה שלו והתשובה שלי היא שבעוטף עזה כולנו יודעים כמה אנשים גרים בקיבוצים שם ובמושבים והיישובים ואף אחד לא חושב שלא כדאית ההשקעה, כי באותה מידה אותן שש משפחות שגרות שם, אנחנו, חמישה מיליון יהודים, חיים בין מאות מיליוני מוסלמים, הם הראי של המציאות שלנו ולכן אם נזלזל בקיום שלהם בעצם אנחנו שוללים את הקיום שלנו.
ישראל אייכלר: אני לא אכנס יותר, היושבת ראש, לפירוט מה צריך לעשות, מסיבה פשוט, כי אני לא יודע, אבל אני רוצה להעריך ולציין את ראש עירנו, ניר ברקת, שמכבד אותנו פה, ואת מפקד מחוז ירושלים וקציניו ושוטריו, שברור לי שבלעדיהם אני יודע בדיוק מה השכנים רוצים לעשות, אנחנו מכירים אותם כמה שנים פה, סך הכול 150 שנה.
ישראל אייכלר: לכן אנחנו צריכים להודות לכם על הדבר הזה והתודה הזאת אינה אומרת שלא צריך לעשות.
ישראל אייכלר: כתוב ככה, 'אם ה' לא ישמור עיר שווא שקד שומר', אבל השומר אם הוא לא שוקד, אז אין על מה לדבר בכלל, זאת אומרת השומר צריך להיות בשטח.
ישראל אייכלר: אני מאמין וחושב שצודקים השוטרים שאי אפשר להעמיד שוטר בכל מקום ובכל זמן ואני שואל את עצמי למה באנטוורפן חיים 2,000 יהודים בתוך 20,000 מוסלמים בשכונה, בבריסל 25% מוסלמים שלא אוהבים יהודים, בצרפת יש, אני לא מדבר על פיגועי טרור, אני מדבר על היום יום, לא יעלה על הדעת בעיני מוסלמי צרפתי לפגוע ביהודי ברחוב, אני הסתובבתי קצת בשכונות האלה שגרים שם יהודים, בגלל שהוא לא אוהב אותו, למה?
ישראל אייכלר: כי יש הרתעה.
ישראל אייכלר: פה אין הרתעה וזה שם המשחק, הרתעה.
ישראל אייכלר: אם המשטרה הייתה נחושה ומקדישה את אותה נחרצות במזרח העיר כמו במערב העיר אני בטוח שזה לא היה קורה שם, ודאי לא על בסיס קבוע ויומיומי.
ישראל אייכלר: זה יכול לקרות בכל מקום, אבל על בסיס קבוע ויומיומי, זה אומר שאין הרתעה.
ישראל אייכלר: מאיפה אני יודע שאין הרתעה, גברתי היושבת ראש?
ישראל אייכלר: כי כשהייתי נער צעיר והסתובבתי בסילואן, במעין השילוח, בהר הזיתים, בדרך לכותל המערבי, לא היה עלה נידף מתנועע כאשר עברנו, ילדים.
ישראל אייכלר: לא היו שם משטרה, לא היה צבא בכלל, אני מדבר על 20 השנה הראשונות שאחרי מלחמת ששת הימים.
ישראל אייכלר: אז משהו קרה פה, אובדן ההרתעה.
ישראל אייכלר: הדרך היחידה להחזיר את הביטחון, גם לתושבים האלה וגם ליהודים שהולכים להר הזיתים וגם ליהודים שהולכים לכותל המערבי היא הרתעה ואם לא תהיה הרתעה זה לא יישאר סטטי.
ישראל אייכלר: עצם העובדה ששוטרים צריכים לרדוף אחרי נערים זה כבר נסיגה, תחילת הנפילה, זה כבר הבריחה.
ישראל אייכלר: לא היינו צריכים להגיע למצב כזה.
ישראל אייכלר: אם, תסלחו לי שאני מרחיב, ארצות הברית אומרת עכשיו שכבר יש לו אסטרטגיה לדאעש, זה קצת מאוחר.
ישראל אייכלר: להבדיל את כל ההבדלות הנדרשות, אם משטרה כבר צריכה לבוא ולחפש עכשיו את מי שזורק אבנים זה קצת מאוחר.
ישראל אייכלר: צריכה להיות הרתעה.
ישראל אייכלר: אותה סיבה שיש בניו יורק.
ישראל אייכלר: היו הארלם, היו שכונות שידעו שאדם לא יכול לעבור, הגיעה משטרת ניו יורק ואמרה 'לא, אנחנו נעשה שאין דבר כזה שאדם לא יוכל להיכנס בכל מקום ובכל שעה' ואין לה שוטרים בכל מקום, אבל יש הרתעה.
ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שאמר לי אחד הקצינים שגם אם הם תופסים וגם אם הם עושים, הם מגיעים לשופט והוא אומר 'תעשה לי חוק כמו בצרפת, כמו שהשופט הצרפתי נותן לבן אדם שזורק אבן בצרפת, תן לי את הכלים האלה, כמו בניו יורק ובבריסל, אתה תראה שאנחנו גם נוכל להרתיע'.
ישראל אייכלר: אבל אנחנו לא יכולים לרוץ אחרי אנשים, מביאים אותם לבית המשפט ואחר כך לא עושים להם מה שעושים בצרפת.
ישראל אייכלר: אני לא מדבר על כך שמדינת ישראל תהיה חלילה לא נאורה, כמו צרפת וכמו ניו יורק.