GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: הרושם שלנו, לצערי, במבחן התוצאה, מן האופן שזה מחולק עולה שיש הבדל בין דם לדם, שיש שווים ושווים פחות.
דוד צור: רציתי למקד את השאלה.
דוד צור: האם יש פתרון או מדיניות מכוונת שאומרת: מכיוון שבניתם את ביתכם פה באופן לא חוקי, בלתי מוסדר וכדומה אנחנו המדינה לא מתכוונים לטפל, מתעלמים לגמרי?
דוד צור: זאת אומרת, לאותה אוכלוסייה בפזורה שכוללת כמדומני 80,000 תושבים- - -
דב חנין: 100,000 תושבים.
דוד צור: בתוך האוכלוסייה הזאת של 100,000 התושבים אין ולו מיגונית אחת.
<בני שיק: אסביר את התפיסה ואז אענה.
דוד צור: אחרי זה תתייחס גם לאוכלוסיית הנכים.
<בני שיק: לשתי האוכלוסיות הללו אתייחס בהמשך התשובה.
<בני שיק: אנחנו צבא של מדינת ישראל ולא צבא של אוכלוסייה כזאת או אחרת.
<בני שיק: ההתייחסות שלנו זהה לדם של כולם.
<בני שיק: מכל האמירות שנשמעות מסביב, אין אצלנו הבדל, לפחות בתפיסה שלנו ובהנחיות שאנחנו נותנים לאנשים, ואני חושב שאנחנו מתאימים את כל מה שאנחנו צריכים.
דוד צור: זה מובן מאליו אבל לפעמים גם כדאי להגיד את המובן מאליו.
<בני שיק: אז אמרתי אותו.
<בני שיק: התפיסה של פיקוד העורף היא שהגיע מצב חירום ובואו נראה באילו שלושה דברים אנחנו מתמקדים.
<בני שיק: הראשון הוא איך אנחנו משמרים את הרציפות של משק מדינת ישראל לעבוד בחירום כדי ששום דבר לא יקרוס פה.
<בני שיק: השני הוא איך אנחנו מאפשרים אורך נשימה ארוך למדינה לקבל החלטות מול ההתמודדות.
<בני שיק: הדבר השלישי, אנחנו מתעסקים בהצלת החיים.
<בני שיק: כשאנחנו מזהים פער בשכונה מסוימת, במקום מסוים, יש לזה הרבה מאוד קריטריונים.
<בני שיק: אם תרצו אגיד אותם, אולי אגיד את חלקם: נפילות, פגיעות, כמות ההתרעות שנכנסות, ההיסטוריה הגזרתית שלהם, רמת המיגון.
<בני שיק: יש לנו הרבה מאוד קריטריונים שאנחנו מזהים בפער הזה.
דוד צור: הפזורה הבדואית, כשאתה מנתח אותה, נמוכה יחסית בסקלה הזאת.
<בני שיק: נכון מאוד.
<בני שיק: צריך רק להגיד, יש עוד הרבה מאוד אוכלוסיות נמוכות בסקלה.
<בני שיק: דיברו פה על שכונות באשדוד.
מנחם אליעזר מוזס: כמו למשל הקרוונים באשדוד.
<בני שיק: רק רגע, אתייחס, אני מתחייב להתייחס.
<שמחה בניטה: באר-שבע, אשקלון.
<בני שיק: באשדוד, בבאר-שבע, באשקלון, גם בדרום תל-אביב, גם ברמת-גן, גם בחיפה.
דוד צור: הוא לא מצליח לסיים משפט אחד ולומר את הרציונל שלו.
דוד צור: חברי הכנסת דיברו חצי שעה.
דוד צור: אני נותן לו 5 דקות לדבר והוא לא מצליח.
דב חנין: את הרציונל הבנו.
דב חנין: יש שאלה שתבהיר.
דוד צור: אי אפשר לנהל כך דיון ולהגיע בסוף למיצוי.
דוד צור: תנו לו לדבר.
דוד צור: בסוף אתן לכולם לדבר.
דב חנין: אני רוצה להעיר באופן מאוד נקודתי, לא באופן כללי.
דב חנין: אדוני צודק, יש בהחלט גם בדרום תל-אביב, ואפילו בצפון תל-אביב, שכונות שלא ממוגנות בצורה ראויה.
דב חנין: ההבדל כשאנחנו מדברים על האוכלוסייה הבדואית הוא בכך שהם מוגדרים במערכות ההגנה של מדינת ישראל כשטחים פתוחים.
דב חנין: אז יש היום יכולות אחרות להגן על אוכלוסיית תל-אביב מאשר על שטח פתוח.
<בני שיק: אני מתחייב לענות על הכול, רק תנו לי לסיים להסביר את הרציונל שלנו.
<בני שיק: יש לנו שלושה מרכיבים משמעותיים ביכולת של האוכלוסייה להתמודד עם מצבי החירום האלה.
<בני שיק: הראשון בהם הוא התרעה, להנגיש את ההתרעה לכל אזרח בכל המקומות האפשריים.
<בני שיק: זאת אומרת, אם שמעת שיש התרעה ואתה יודע מה צריך לעשות, באופן עקרוני ב-96% מן המקרים לא תיפגע.
דוד צור: האזעקות מופעלות גם בפזורה הבדואית?
<בני שיק: ועוד איך זה קורה, ואגיד גם מה עשינו אחרי האירועים.
דוד צור: יש להם אזעקות?
<בני שיק: אסביר הכול, האמינו לי.
<בני שיק: אם יש משהו שלא אענה עליו אני מתחייב להשלים בסוף.
<בני שיק: כאשר אמרתי קודם שאנחנו מזהים את הפער הזה, מזהים את המצוקה הזאת, את החוסן של האוכלוסייה ואי-היכולת שלה להתמודד, אנחנו נכנסים אליה ובודקים אותה ותומכים אותה.
<בני שיק: אגיד גם מה עשינו לפזורה הבדואית.
<בני שיק: אז הדבר הראשון הוא התרעה – לוודא שכל אדם יודע שיש התרעה.
<בני שיק: ברגע שאתה יודע שיש התרעה והתנהגת נכון – הצלת את עצמך.
<בני שיק: הדבר השני הוא אמצעי מיגון.
<בני שיק: אנחנו לא מספקים אמצעי מיגון תקניים.
<בני שיק: אם מישהו חושב שאנחנו מחלקים ממ"דים – אנחנו לא מחלקים.
<בני שיק: מיגונית היא לא פתרון מיגון תקני.
<בני שיק: היא פתרון למרחב אזרחי, לתנועה של אנשים ממקום למקום, כאשר הרעיון הוא: תפעל על-פי ההנחיות ותמגן את עצמך.
תמר זנדברג: לפי הרציונל הזה מיגנתם את השדות החקלאיים בשבוע שעבר?
<בני שיק: לפי הרציונל הזה, בקיום שגרת החירום של מדינת ישראל, כדי שהמפעלים שלה ימשיכו לפעול- - -
דוד צור: בתחום 7 הקילומטרים?
<בני שיק: בתחום 7 הקילומטרים.
תמר זנדברג: אני שואלת על השדות החקלאיים.
<בני שיק: לפי הרציונל, כדי לקיים את שגרת החירום הקיימת, את עבודת המפעלים, הקטיף וכולי ניתנה הנחיה על חלק מן השדות החקלאיים שנמצאים באיום ישיר של ירי מהרצועה לשים מיגוניות.
דוד צור: אז אני מוסיף שאלה לעניין הזה לאחר שחברת הכנסת זנדברג וגם חבר הכנסת דב חנין חידדו את הנקודה.
דוד צור: האם בתוך ה-7 קילומטרים יש איזו פזורה בדואית שקיבלה את אותו יחס או לא קיבלה את אותו יחס?
<בני שיק: אין ב-7 קילומטרים פזורה בדואית, אני לא מכיר.
<בני שיק: נגיד מה עשינו בפזורה הבדואית אחרי האירוע.
<בני שיק: לפני הדיון בבג"ץ בחנו מחדש את הפזורה הבדואית.
<בני שיק: אגיד מה עשינו לפני האירוע שקרה עם שתי הבנות הפצועות בתחילת הלחימה.
<בני שיק: גייסנו באופן ספציפי גדוד בדואי לטיפול בפזורה הבדואית, לליווי הפזורה הבדואית ולליווי הרשויות הבדואיות.
<בני שיק: חילקנו את כל מה שאמרה חברת הכנסת מרב מיכאלי, ולא אחזור: עלונים, שיעורים בכיתות, לימודים, בשלבים המאוד מוקדמים לתהליך הזה.
<בני שיק: כשקרה האירוע נכנסנו פעם שנייה והבאנו כוח נוסף, בנוסף על הגדוד הבדואי, כוח בדואי נוסף כדי למלא את התהליך הזה.
תמר זנדברג: מה תפקידו של הגדוד הזה?
תמר זנדברג: הבעיה היא טילים וקשיי מיגון, אז מה גדוד יכול לעשות?
דוד צור: גם להסביר ולהנחות.
<בני שיק: הסברתי קודם שהדרך להתמודד עם הטילים היא לא רק מיגון.
<בני שיק: זה למלא הנחיות, זה להבין מה ההתרעה אומרת, כמה זמן יש לך כדי לתפוס מחסה.
<בני שיק: זה תפקידו של הגדוד, לפתור בעיות אד-הוק לדברים או לאנשים, בעיות שצצות פתאום על השולחן.
מנחם אליעזר מוזס: יש שם אזעקות?
דוד צור: הוא אמר כן.
דוד צור: אני מבקש להמשיך.
<בני שיק: אקח את זה עוד צעד אחד קדימה.
<בני שיק: אחרי שנכנסנו פעם שנייה הבנו שבחלק מן המקומות יש לנו פערים בצפירה, לא כולם שומעים אותה באופן מלא ולא כולם יודעים אם זה מתאים להם או לא מתאים להם.
<בני שיק: הכנסנו 200 כורזיות.
<בני שיק: ביקשנו להתחבר למסגדים, דרך הכרוז של המואזין בכפר, כדי שבהינתן מצב של צפירה ישמעו אותה.
<בני שיק: דרך אגב, היתה התנגדות, ביטלו לנו את זה לחלוטין.
<בני שיק: אני לא יודע להגיד למה במדויק.
<בני שיק: אני גם לא רוצה לבקר את זה.
דוד צור: בשל התנועה האיסלמית?
דוד צור: אולי תיפנו לאיברהים צרצור.
<בני שיק: לא משנה.
<בני שיק: בסוף אמרנו: בסדר, לא נותנים לנו את ההליך הזה.
<בני שיק: שמנו יותר כורזיות במרחבים שהבנו שעוטפים אוכלוסייה גדולה מאוד.
<בני שיק: ברגע שיש צפירה כולם שומעים אותה.
<בני שיק: פתחנו רדיו ספציפי.
<בני שיק: נתנו הוראות בדרום.
<בני שיק: הם מופיעים בגל השקט, הם מופיעים בטלוויזיה ובאינטרנט.
<בני שיק: בקיצור, הנגשנו את האות באופן משמעותי מאוד לאוכלוסייה הזאת.
<בני שיק: דרך אגב, עומדים היום על המדף עוד 150 כורזיות כדי שהפזורה הבדואית תבוא לקחת ולשים במועצה עצמה.
<בני שיק: אנחנו מחכים עם זה כבר שבוע וחצי וזה עוד לא קורה.
<בני שיק: אנחנו חושבים שזה חשוב.
דוד צור: למה אתם לא דוחפים להם את זה?
<בני שיק: אנחנו דוחפים להם את זה.
<בני שיק: זה נמצא ברשות.
<בני שיק: עכשיו צריך ללכת באופן ספציפי ולעשות את זה.
<בני שיק: אתה שואל את עצמך איך אתה פותר את הבעיה בנוגע לבדואים.
<בני שיק: האם לבוא עכשיו ולשים 5 מיגוניות בפזורה של 120,000 איש?
<בני שיק: האם זה נותן פתרון לבעיה?
<בני שיק: בעינינו בתפיסה, להצלת החיים זה לא נותן פתרון.
<בני שיק: אולי זה נראה יפה מאוד שהמדינה שמה מיגונית.
<בני שיק: בעיני אין קשר אם הישוב חוקי או לא חוקי.
<בני שיק: אתה רוצה לתת פתרון לפער אוכלוסייה גדול מאוד, לחשוב איך בזמן קצר מאוד ממגנים 120,000 אנשים.
<בני שיק: הדרך היחידה שלנו לעשות את זה היתה למצוא מן הנמצא בסביבה עצמה.
<בני שיק: בהתחלה אמרו לנו: כן, חבר'ה, בואו תבנו לנו מגננים.
<בני שיק: זה מה שתכננו.
<בני שיק: אני כרמ"ח מיגון מחזיק לעצמי מלאי של יכולת לבנות מגננים בעזרת אלמנטים מסוימים.
<בני שיק: אמרנו: בואו נבנה אותם.
<בני שיק: אמרנו לנו: לא, לא, לא רוצים.
דוד צור: מה לגבי אוכלוסיות נכים?
תמר זנדברג: רק חידוד קטן בנושא האוכלוסייה הבדואית.
דוד צור: כבר דיברנו 50 דקות על האוכלוסייה הבדואית וניתן 10 דקות גם לאוכלוסיית הנכים.
תמר זנדברג: יש פה איזו נקודה שאני חושבת שהיא חשובה מאוד.
<שמחה בניטה: לא רק הבדואים נמצאים בסיכון.
<אבנר עורקבי: אנחנו הכי מסכנים.
תמר זנדברג: יש לנו כאן בנייר של האגודה לזכויות האזרח, באחד המענים לעתירות שלהם – והתייחסה לזה גם חברת הכנסת מיכאלי במייל שאמרה שתעביר לוועדה ועדיין לא העבירה – המדינה, משרד הביטחון ופיקוד העורף מסרו בתשובות, בין היתר לפניות של ארגון רופאים לזכויות אדם וכולי, שלמשרד הביטחון אין כוונה להוסיף מיגון בישובים הבדואים מלבד בעיר רהט.
תמר זנדברג: כלומר, יש כאן איזו התייחסות לשאלה מה הוא ישוב מוכר ומוסדר ומה לא.
תמר זנדברג: אתה בדברים שלך כאן
תמר זנדברג: אמרת אמירה ששמחתי לשמוע אותה, שאין התייחסות לזה וההתייחסות היא אך ורק למקום שבו נמצאים בני אדם ומקום שבו הם גרים ויושבים ואז אפשר להסתכל.
תמר זנדברג: מההתרשמות שלי מהישובים לא מדובר באוהל פה ואוהל שם אלא מדובר בישובים שכן אפשר להתכנס סביבם לאיזה היגיון מיגוני.
תמר זנדברג: נשאלת השאלה אם זה נכון.
תמר זנדברג: ואם לא, האם אתם חוזרים בכם מן התשובות שנמסרו בין היתר לארגונים ולחברת הכנסת מיכאלי ומציגים לנו פה מציאות אחרת?
תמר זנדברג: לדעתי השאלה ברורה.
דוד צור: השאלה ברורה מאוד אבל היא כבר ארוכה.
דוד צור: בואו נשמע תשובה.
<בני שיק: חברת הכנסת זנדברג, אנחנו שמנו ב-חוּרה, שמנו בשגב שלום, שמנו ברהט, בכל המקומות בהם זיהינו בעיה של חוסן, כשבחנו איך מרימים את האוכלוסייה ואת הרשות כדי להתמודד עם מצבי חירום, שמנו את הפתרון שמתאים למרחב.
<בני שיק: אז להגיד שלא שמנו זה אמירה אחת, בהבדלה בין אחד לשני.
<בני שיק: הפתרון שאנחנו נותנים היום לפזורה הבדואית- - -
תמר זנדברג: בישובים לא מוכרים שמתם?
<בני שיק: עד היום לא זיהינו בעיה של חוסן פרט לאירוע הספציפי הזה, ובאירוע הספציפי הזה לא שמנו מיגונית.
<בני שיק: יש לנו פתרון מיגוני אחר שהאוכלוסייה לא מוכנה לקבל אותו – מגננים ושטחים שבהם אפשר להתמגן, בחלקם בנויים על "אסקו", שזו מערכת סגורה, אבל האוכלוסייה רוצה או מיגונית או כלום.
דוד צור: אני סוגר את הפרשייה של הפזורה הבדואית.
דוד צור: אני רוצה לתת לארגוני הנכים לדבר.
<שמחה בניטה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.
<שמחה בניטה: אני כמובן מייצגת את אוכלוסיית הנכים.
<שמחה בניטה: הדירות של "עמידר" שבהן גרים נכים או הדירות של "פרזות", חברות משכנות, הן דירות ישנות.
<שמחה בניטה: בזמנו לא בנו ממ"ד כפי שקובע החוק מאז 1992, אבל הדירות האלה נבנו עם קום המדינה ואותן מעבירים לנכים.
<שמחה בניטה: נכים על כיסאות גלגלים, כפי שאתה מבין, לא יכולים לרוץ, גם לא למיגונית.
דוד צור: ולחדר המדרגות?
<שמחה בניטה: אין.
<שמחה בניטה: זה קומת קרקע בלי מדרגות.
<שמחה בניטה: אני מכירה נכים שפשוט צורחים מפניקה ואז לוקחים אותם לבית-חולים כדי שהם יוכלו להרגיש ביטחון.
<שמחה בניטה: זה מצב אבסורדי.
<שמחה בניטה: בירושלים היתה אזעקה פעם אחת והתקשרו אלי נכים שגרים בדירות של עמידר".
<שמחה בניטה: אם אתם אומרים שהמדינה מחויבת לבנות ממ"דים על חשבון הדייר, אבל דייר עם כל הכבוד גר כדייר מוגן, אז אולי תחייבו את החברות הציבוריות שהן האחראיות על הדירות.
<שמחה בניטה: אבל אם מדובר על דירות שנבנו לפני 1992 בכל מקרה אין בהן ממ"דים או חדרי מדרגות ואין להם שום פתרון, אז אתם חייבים למצוא פתרון לאותה אוכלוסייה שאינה מסוגלת לרוץ, ובטח לא תוך שניות כפי ה"טיימינג" שנותנים.
<שמחה בניטה: אני רוצה להגיד שזאת האוכלוסייה הכי חלשה.
<שמחה בניטה: מדברים פה כל הזמן על הפזורה הבדואית, אבל אנחנו מדברים פה על אוכלוסייה מאוד-מאוד חלשה, שגם עליה צריך לתת את הדעת.
<משה בר: תודה ליושב-ראש.
<משה בר: אני יושב-ראש עמותת "תנו יד לחירש" ו"נכים למען נכים".
<משה בר: אני כבר יותר מ-3 שנים מתעסק בבעיה הזאת.
<משה בר: פניתי לפיקוד העורף, פניתי למגן דוד אדום, פניתי להסתדרות הרפואית, פניתי לכולם, למי לא פניתי, כולל המשטרה וכולם.
<אבנר עורקבי: מדברים על מיגון.
<משה בר: אני מדבר על מיגון.
<משה בר: מה שקורה, אנחנו הנכים לא יכולים לרדת למקלטים, לא יכולים לשכב ברחובות, לא יכולים שום דבר.
<משה בר: אנחנו מהווים את האוכלוסייה הראשונה בסיכון במדינת ישראל וחשופים לפגיעה.
<משה בר: פניתי גם במקרים כאלה שאמרו לי: תחכה, ברגע שיהיה אנחנו נמצא את הפתרון.
<משה בר: אני רוצה להציע פתרון.
<משה בר: היום בבתי-המלון מבטלים הרבה מאוד הזמנות ובסופו של דבר המדינה תפצה את אותם בתי-מלון.
<משה בר: ביקשתי שאת הנכים הקשים, שלא יכולים ללכת למקלטים, שהדירה שלהם לא מתאימה, לקחת לפחות אותם לבתי-מלון בתקופה הקשה.
<משה בר: גם כך המדינה תעמוד בהוצאה הזאת.
<משה בר: שלחתי מכתבים ל-120 חברי כנסת כבר לפני שבועיים, שלחתי ל-300 עיתונאים ואנשי תקשורת.
<משה בר: לא סופרים את הנכים במדינת ישראל, לצערי.
<משה בר: אני חושב שעד שלא יפגעו נכים לא יקרה דבר.
<משה בר: כשייפגעו נכים פתאום כולם יתעוררו.
<משה בר: כאשר נכים הולכים לבתי-חולים זה עולה למדינה מחיר הרבה יותר יקר.
<משה בר: עשרות נכים אומרים: עדיף לנו להיות בבתי-חולים, ואז שם הם נדבקים במחלות נוספות.
<משה בר: הדבר הזה לא מביא שום פתרון.
מנחם אליעזר מוזס: על הפזורה החרדית לא שמעתי.
<אבנר עורקבי: מאז החל "צוק איתן" המייל שלנו בארגון אהב"ה מתמלא פניות של הורים לילדים נכים, מתמלא פניות של נכים.
<אבנר עורקבי: שואלת אותי אמא: אני עם שני ילדים קטנים, אני נכה בכיסא גלגלים.
<אבנר עורקבי: כשיש אזעקה לאן אלך?
<אבנר עורקבי: את מי אקח ראשון?
<אבנר עורקבי: אין להם מרחב מוגן.
<אבנר עורקבי: מרחב מוגן צריך להיות עם שירותים, עם כל האביזרים המותאמים לאדם בעל צרכים מיוחדים ולילדים בעלי צרכים מיוחדים.
<אבנר עורקבי: אתם מכבדים אותנו פה.
<אבנר עורקבי: סליחה שאנחנו מפנים את האש אליכם, אבל אתם מציבים אותנו כמו אווזים במטווח.
<אבנר עורקבי: הנכים פה, הילדים הנכים פה הם כמו אווזים במטווח.
<שמחה בניטה: אתה יודע כמה יש בבאר-שבע?
דוד צור: למה אתה אומר "הם"?
<אבנר עורקבי: לצאת לחדר מדרגות זה לא רלוונטי.
דוד צור: שלושת
דוד צור: כם אמרתם את זה.
איתן גינזבורג: אני סגן ראש עיריית רעננה והייתי רוצה לדבר על פערי המיגון שהם מעבר לאוכלוסיות המיוחדות.
איתן גינזבורג: גם ברעננה יש מקומות לא מוגנים.
דוד צור: רגע, רבותי, אני רוצה להיות ממוקד מאוד.
דוד צור: אני אומר שוב, ולא בזלזול, רבותי, בואו לא ניתפס לזה שמדינת ישראל צריכה למגן את עצמה לדעת מטר-מטר.
דוד צור: תפיסת המיגון והאבטחה של מדינת ישראל, תפיסת הביטחון של מדינת ישראל היא בראש ובראשונה תפיסה התקפית, ואחרי זה יש תפיסה הגנתית, שיש לנו את מטריית "כיפת ברזל", ומתחתיה יש לנו את תפיסת המיגון האישי, שבגדול כל אדם צריך לראות שהוא יכול למגן את עצמו.
דוד צור: רשויות מקומיות – ולכן אנחנו עובדים גם בעניין הזה- - -
<שמחה בניטה: כשאתה חסר ישע אתה לא יכול.
דוד צור: רגע, אני לא יכול למקד את הדיון.
דוד צור: הבנתי אותך, גברתי, ואני מבקש לתת לנו לסיים משפט.
דוד צור: לכן בתפיסת ההגנה אנחנו יורדים קומה-קומה.
דוד צור: יש כרגע אוכלוסיות שנמצאות בתחתית הקומה, ודיברנו עליהן: הפזורה הבדואית, חלק מן הפזורה החרדית – קראת להם פזורה חרדית למרות שאני לא אוהב את המושג הזה – ואוכלוסיית הנכים, שלגביהם גם הנחיות המיגון שאמורות להיות המעטפת האחרונה, לאפשר להם להגיע לחדר מדרגות או למקום מוגן, גם את זה הם לא יכולים למלא.
דוד צור: האם לזה ניתן איזשהו מענה בהנחיות שלכם ועל איזו אוכלוסייה אנחנו מדברים?
<שמוליק דוד: אני משתי"ל.
<שמוליק דוד: רציתי להזכיר את הבנייה הקלה.
<שמוליק דוד: זו סוגיה נוספת שלא הוזכרה כאן עד עכשיו.
<שמוליק דוד: באופקים יש שכונה שלמה של בנייה קלה ובבאר-שבע גם יש.
דוד צור: קבל את התשובה שנתתי.
דוד צור: הבנתי היטב.
מנחם אליעזר מוזס: מה לגבי מוסדות החינוך שנמצאים בקרוונים באשדוד.?
דוד צור: תתייחס למוסדות החינוך בקרוונים ולנכים.
דוד צור: אנא תשובה מהירה, כי אני חייב לסכם את הדיון.
<בני שיק: כנראה לא כל-כך הבהרתי את עצמי.
<בני שיק: האחריות על נושא המיגון – יש משרדים במדינה שזה תפקידם.
<בני שיק: משרד החינוך אחראי על מיגון בתי הילדים ובתי-הספר על-פי הנחיות שהגדיר אותן פיקוד העורף.
<בני שיק: זה שפותחים גן ילדים או את ה"חרגול" באשדוד עם כמות כזו גדולה של ילדים לא מוגנים, בעיניי זה שערורייה.
דוד צור: זה עבירה.
<בני שיק: אבל אני לא יודע להתמודד עם עבריינים, כלומר לצורך העניין עם מי שפתח אותם.
<בני שיק: אותו דבר אגיד על הרווחה.
דוד צור: האם הרווחה אחראית על הנכים, למיגון, לתת להם הנחיות?
<בני שיק: הנחיות הן דבר אחד ומיגון הוא דבר אחר.
<בני שיק: אם יש פה בנייה של- - -
<דוד דהאן: השר מאיר כהן יצא לתקשורת ואמר שהוא הולך לטפל- - -
<בני שיק: נכון, ורווחה מטופלת דרך משרד הרווחה ושם גם מטופלות בעיות הנכים, בחלקן.
דוד צור: השר מאיר כהן, עם כל הרצון הטוב שלו, הוא לא גורם מקצועי.
דוד צור: אתם גורם מקצועי מנחה.
דוד צור: מה ההנחיות?
<בני שיק: ההנגשה של ההתרעה ומה עושים בהינתן כל מצב – בחלק מן המקרים, מכירים את זה בדרום, ניתנים ביפרים לחרשים ויש תהליכים של ליווי וכולי.
<בני שיק: אבל בנושא המיגון הספציפי ובניית המיגון- - -
דוד צור: לא דיברתי על זה.
דוד צור: מה ההנחיות לנכה שתופס את עצמו באזעקה כשהוא על כיסא גלגלים?
דוד צור: לאן הוא ילך?
דוד צור: מה ההנחיה?
<בני שיק: הוא מקיים את אותו סט מלא של צעדים כמו אדם רגיל.
<בני שיק: אם יש לו מרחב מוגן – יש לו מרחב מוגן.
<בני שיק: אם לא – לצאת לחדר מדרגות או לאזור הכי מוגן שיש בבית.
<בני שיק: אלה הפתרונות שיש לנו.
<בני שיק: אין לנו פתרונות אחרים.
<אבנר עורקבי: עד שאני אגיע על כיסא הגלגלים שלי- - -
משולם נהרי: אני מבקש להעיר הערה בקצרה.
דוד צור: חבר הכנסת נהרי, אני מבקש, נתתי לדיון הזה יותר זמן מאשר אני יכול.
<רות וישנק-ונר: סליחה, יש אנשים שישבו בשקט והמתינו.
דוד צור: אני מצטער, רבותי, יש לנו שעה לדיון.
משולם נהרי: אחרת לא נוכל למצות את הדיון.
דוד צור: בלי המשפט של חבר הכנסת נהרי לא נוכל למצות את הדיון?
משולם נהרי: לא באנו להתדיין מול פיקוד העורף.
משולם נהרי: אמרתי בכוונה בהתחלה – זה נוגע למשרד הפנים מפני שזה קשור גם לשלטון המקומי.
משולם נהרי: אם אנחנו מדברים על תמ"א 38, כאשר 68% מתושבי המרכז רוצים שיהיה להם ממ"ד ושהם יממנו את זה, לא המדינה, אז הרשויות המקומיות "תוקעות" את זה.
דוד צור: על זה ערכנו דיון בנפרד, רק על תמ"א 38.
משולם נהרי: לכן ביקשתי לשמוע את משרד הפנים.
משולם נהרי: לא את פיקוד העורף.
דוד צור: אם זה היה דיון על תמ"א 38 אז היינו מקיימים דיון על תמ"א 38.
דוד צור: רק לפני שבוע קיימנו על זה דיון.
משולם נהרי: זה גם חינוך, זה גם תמ"א 38, זה גם רשויות מקומיות, זה הכול.
דוד צור: אני לא רוצה להרחיב את הדיון ולכוון לשם.
דוד צור: תמ"א 38 תיתן לנו מענה בעוד 3 שנים או 10 שנים.
דוד צור: אנחנו מדברים כרגע על דברים מיידיים, על הנכים ועל הפזורה הבדואית.
משולם נהרי: זה יכול להתקדם מהר אם הרשויות המקומיות יקצרו את התהליכים.
דוד צור: חבר הכנסת נהרי, תמ"א 38 תיתן מענה ל"צוק איתן"?
משולם נהרי: זה גם משפיע, בוודאי.
<רות וישנק-ונר: אתם יודעים שמאז תחילת המבצע למשל שירותי רפואה, רפואה בכלל ורפואת חירום בפרט, לא עובדים בכלל בחלק גדול מן הישובים הבדואים?
<רות וישנק-ונר: מישהו יודע על כך?
דוד צור: מ"קרן אברהם"?
דוד צור: למה הם לא עובדים?
<רות וישנק-ונר: מכיוון שהם לא ממוגנים והצוותים הרפואיים לא מגיעים לשם.
דוד צור: כל הצוותים הרפואיים שפועלים באשקלון, אשדוד ותל-אביב ממוגנים?
<רות וישנק-ונר: הם לא מגיעים למרפאה באום בטין שהיא חלק מהמועצה האזורית נווה מדבר, שהיא דרך אגב מועצה מוכרת.
דוד צור: הייתי מעיר איזו הערה, אבל אני ממש מתאפק לא לעשות את זה.
<רות וישנק-ונר: יש פה סדרה של כשלים שחייבים להבין.
דוד צור: איזה כשל?
דוד צור: מד"א לא מגיע כי הוא לא ממוגן?
<רות וישנק-ונר: אני לא מדברת על זה.
<רות וישנק-ונר: אני מדברת על כך שאין מרפאות ממוגנות.
דב חנין: אין שום חדר אחד ממוגן במרפאה.
<רות וישנק-ונר: אין שום מרפאות ממוגנות בישובים מוכרים, והבעיה חריפה אלפי מונים בישובים הלא מוכרים.
<רות וישנק-ונר: עליכם להבין שאין שם מבנים.
<רות וישנק-ונר: רוב המבנים הם יבילים, לא קבועים.
דוד צור: למה למשל בית-ספר או מרפאה, המבנים הציבוריים ברהט – אני בכוונה מדגיש – למה ברהט הם לא ממוגנים?
<בני שיק: אנחנו לא מנחים מעבר ל-40 קילומטרים להיות במבנים מוגנים.
תמר זנדברג: רהט נמצאת בתחום ה-40 קילומטרים?
תמר זנדברג: ואום בטין?
<בני שיק: היא דיברה על הישובים שמעבר ל-40 קילומטרים.
<בני שיק: רהט נמצאת ב-40 קילומטרים.
איתן גינזבורג: ממש בקצרה.
איתן גינזבורג: אני משמש גם כיושב-ראש ועדה מקומית.
איתן גינזבורג: אני מבין שתמ"א 38 היא לא פתרון מיידי.
איתן גינזבורג: אני מתחבר לדברים שאמר חבר הכנסת נהרי.
דוד צור: אני מבטיח לזמן אותך לדיון על תמ"א 38.
איתן גינזבורג: מילה אחת, כי זה בידי הוועדה הזאת וזה דבר מיידי.
איתן גינזבורג: מכיוון שתמ"א 38 חלה רק על מבנים שנבנו עד שנת 1980- - -
דוד צור: אבל אדוני, אני מפסיק אותך כי דיברנו על זה באריכות בשבוע שעבר.
דוד צור: לא אקיים פה עכשיו דיון חירום על תמ"א 38 ועל תמ"א 38א'.
דוד צור: אני מבקש לסכם.
דוד צור: אי אפשר לפתור את כלל בעיות התכנון והבנייה במדינת ישראל דרך דיון החירום הזה.
דוד צור: דיון החירום הזה נועד לתת פתרון לאוכלוסיות לא ממוגנות, לאוכלוסיות חלשות ומוחלשות, וצריך לומר את זה.
דוד צור: האוכלוסייה הבדואית שדנו בה, האוכלוסייה החרדית שגרה באזורים מסוימים – צריך גם לומר שהבנייה שם בלתי חוקית ומעמיסה אחת על השנייה – ואוכלוסיית הנכים שהיא אוכלוסייה חלשה.
איתן גינזבורג: זה לא נכתב כך בסדר היום.
דוד צור: סליחה, אדוני, אתה רוצה גם לנהל לנו פה את הדיונים?
דוד צור: הצעה לסדר היא הצעה לסדר.
דוד צור: התקיימו פה אין ספור דיונים, מתקיימים פה דיונים על הווד"לים, על תמ"א 38, על תמ"א 38א'.
דוד צור: אני אישית הצעתי שאת הרף של מבנים מ-1980 יזיזו ל-1984 ויזיזו אפילו יותר קדימה כי הנחיות המיגון הן מ-1992.
דוד צור: רק בשבוע שעבר דיברנו על נושא הממ"דים, שהמשרד להגנת העורף, ש"התאדה" לנו בינתיים מול העיניים, הוציא איזו הנחיה, תמוהה בעיני, שכרוכה במיליארדים, שמציעה שאנשים ימגנו את עצמם, כל אחד יבנה לעצמו ממ"ד, 80,000 שקל לממ"ד.
דוד צור: לא ברור איך רוצים לממש דבר כזה.
דוד צור: זה לא הגיוני ולא סביר.
דוד צור: לכן בעניין הזה צריך לעשות סדר.
דוד צור: אבל לא בדיון הזה.
דוד צור: הדיונים האלה צריכים להתקיים.
דוד צור: הדיון הזה מדבר על דברים שהם בחירום כרגע במבצע הזה, כשיש פה איום מיידי, ולא על תכנונים לטווח בינוני או ארוך.
דוד צור: לכן חשוב לחדד את הנושאים.
דוד צור: אני אומר את זה בעיקר למשרד הביטחון ולפיקוד העורף.
דוד צור: חשוב מאוד לחדד את ההנחיות, את הרמות השונות.
דוד צור: אנחנו גם לא מדינה שתמגן כל מטר רבוע.
דוד צור: אבל לגבי האוכלוסיות הללו שדובר בהן – הבדואים, החרדים והנכים – צריך לחדד את ההנחיות, בראש ובראשונה, לרבות אם צריך גם להגיש סיוע מעבר להנחיות, כי יש כמה הנחיות שכנראה הציבור לא יכול לעמוד בהן.
דוד צור: זה שתנחו את הנכים ללכת במהירות הרבה ביותר לאזור המוגן, זה לא יעזור.
דוד צור: הם לא יכולים לא ללכת, לא במהירות רבה, וגם אין להם אזור מוגן, ואינם יכולים גם לשכב על הרצפה.
<רות וישנק-ונר: גם מי שיכול לשכב על הרצפה לא יכול לעשות דבר אם אין אזעקה.
דוד צור: לכן אני אומר, הדברים האלה חייבים להיות מחודדים.
דוד צור: אני מקבל את האמירה של משרד הביטחון, גם בנושא חלוקת האחריות וגם בנושא הרמות השונות של אבטחה ומיגון.
דוד צור: אני רוצה לומר, עם כל הצער שיש לנו, גם על האירועים, גם על הנפגעים, גם על זה שהכלכלה נפגעת, ובעיקר הפגיעה בנפש, זה עיקר הבעיה שלנו, עדיין העורף, אני חייב להגיד את זה כאמירה, חבר הכנסת נהרי, אתה פתחת בזה, עדיין העורף ב-2014 הוא ללא שיעור טוב יותר מ-2006, בוודאי ובוודאי, ומ-2008 ומ-2012, אולי הרבה בזכות "כיפת ברזל", שזה חלק מן המטרייה שהמדינה נותנת גם להגנה על העורף, הרבה בזכות ההנחיות וגם העבודה שנעשית במרחבים המוגנים.
דוד צור: ובסוף-בסוף, נכון, עדיין יש לנו אחוזים מסוימים שיהיו פגיעים ואנחנו צריכים כמדינה לטפל בהם.
דוד צור: גם זה חלק מהחוסן הלאומי שלנו וגם חלק מן התיעדוף שחייבים לעשות.
מירי רגב: ראשית, אני מתנצלת על העיכוב.
מירי רגב: לפני כן קיימנו דיון לא פחות חשוב, בעניין "מי הוא יהודי", והדיון התמשך.
מירי רגב: אני פותחת שוב, לטובת השידור לצופים בערוץ הכנסת, את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא צו לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (הוראת שעה) (שינוי התוספת הראשונה לחוק) (מס' 3), התשע"ד-2014.
מירי רגב: נמצאים אתנו כאן מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, רותם פלג, תודה לך שהגעת, ודני שחר שמנהל את פרויקט "עיר ללא אלימות", חבר הכנסת צור ואורחים נוספים, כולל ראשי עיריות שהגיעו לכאן, ראשת העיר יהוד נווה מונוסון, ברוכה הבאה שהגעת לכאן, היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.
מירי רגב: שלום גם לשלטון המקומי, למי שאחראי על נושא הביטחון, ידידי יוחאי וג'ימה.
מירי רגב: אין זה סוד, אמרתי את זה מספר פעמים, שחברי ועדת הפנים והגנת הסביבה בחלקם – אני לא רוצה להגיד רובם – חושבים שכל סוגיית השיטור העירוני היא בעצם הפרטה של המשטרה.
מירי רגב: אנחנו לא רוצים להפריט את המשטרה כי אנחנו חושבים שלמשטרה יש את התפקיד של המשטרה ולפקחים אמור להיות התפקיד של הפקחים.
מירי רגב: אבל משום שאנחנו יודעים שיש בעיות תקציביות, משום שאנחנו יודעים שכרגע יש גם בעיות תקציביות בעקבות "צוק איתן" – ואנחנו לא נפתח את זה כאן לדיון – הרי שבמושב שיחל בחודש נובמבר, בעזרת השם, ולקראת זה שאתם תבואו עם בקשות לאישור של ערים נוספות, נצטרך לערוך דיון מעמיק, הצגה מעמיקה של היתרונות, של החסרונות, של הפערים, כיצד אנחנו יכולים להחזיר את האכיפה בחזרה למשטרה.
מירי רגב: צריך למצוא איזה פתרון אחר.
מירי רגב: אבל שוב, לא אדון בעניין הזה כרגע.
מירי רגב: כרגע אני רוצה לאשר את הוספת אותן רשויות שאותן המשרד לביטחון פנים העביר לאישורנו.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע מהמנכ"ל מדוע החלטתם להחליף בין פרדס חנה כרכור לבין זכרון יעקב, זו שאלה אחת.
מירי רגב: שאלה שנייה, כיצד נבחרו הרשויות המקומיות שכרגע הבאתם לאישור הוועדה?
מירי רגב: תיכף תציג את הרשויות המקומיות.
מירי רגב: מבחינת הייעוץ המשפטי, אני צריכה לשאול עוד משהו לפני ההצבעה?
<תובל צ'סלר: כן, לגבי הקריטריונים.
מירי רגב: מה הקריטריונים ומדוע פרדס חנה כרכור הוצאה ובמקומה הוכנסה זכרון יעקב, שבעצם לא נמצאת בצו שהועבר אלינו לאישור?
<תובל צ'סלר: היא כן נמצאת.
<תובל צ'סלר: יש 16 רשויות מקומיות שנוספו, ובעצם הסעיף הראשון הוא החלפת עירייה.
דוד צור: אולי כדאי לשמוע על הלקחים עד כאן ואם יש אילו לקחים שמיישמים אותם בערים החדשות.
מירי רגב: אבל ממש בקצרה כי אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון.
דוד צור: לא דיווח, אלא ברמה של נושאים שאתם חושבים שאולי צריך להוציא מהסמכויות, או להיפך, להכליל בסמכויות.
מירי רגב: אדוני המנכ"ל, בבקשה.
<רותם פלג: גברתי יושבת-הראש, חבר הכנסת צור.
<רותם פלג: אשיב בקצרה.
<רותם פלג: אענה במשפט על האמירה הראשונה, לגבי הפרטת סמכויות.
<רותם פלג: אני באמת לא חושב שבמקרה הזה הלכנו להפרטת סמכויות.
<רותם פלג: הלכנו לשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, שגם הן בסופו של דבר חלק ממוסדות השלטון במדינת ישראל.
<רותם פלג: אני חושב שהשיטור העירוני כפי שבנוי היום בעצם מביא לאפקטיביות מקסימלית של כל אחד מן היתרונות היחסיים של כל אחד מן הגופים, אם זה השלטון המקומי, הרשויות המקומיות, ואם זה משטרת ישראל, תוך הקפדה על כללים ברורים מאוד של מותר ואסור.