GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם נגוסה: בגלל שהדרישה, המדיניות היא מדיניות איפה ואיפה, היא מדיניות אפלייתית, בניגוד למדינות האחרות - - -
דוד צור: הסבתא של הגברת חן אסממאו, למשל, נופלת ב-10% האלה?
אברהם נגוסה: כן, היא נמצאת ברשימה.
אברהם נגוסה: ואז מה שאני רוצה להסביר פה: במדינות אחרות, הם לא דורשים לפי ההלכה.
אברהם נגוסה: באתיופיה עולים לפי ההלכה היהודית.
אברהם נגוסה: זה צריך להיות יהודים בצד אימותיהם לכל הדורות.
אברהם נגוסה: אמר קודם - - -
<דסי צנגן: מעבר לחוק השבות.
<דסי צנגן: מי שעומד בחוק השבות - - -
<קריאה: לא, אתם המצאתם חוק חדש.
<קריאה: יכולתם להעלות לפי חוק השבות.
אברהם נגוסה: לא, לא, רגע, רגע, רגע.
אברהם נגוסה: אתם קובעים מי יהיה זכאי ומי לא.
אברהם נגוסה: אתם עשיתם את זה.
אברהם נגוסה: ולכן, מה שאני אומר פה, מה שאנחנו דורשים: כשההורים עולים לפה - - -
דוד צור: כמה סך הכול יש?
דוד צור: כמה זה ה-10% האלה?
דוד צור: 800 עד 1,000?
אברהם נגוסה: כ-5,000 נפש.
אברהם נגוסה: 5,000 נפש.
דוד צור: אמרת 8,000.
<קריאה: הם גדלו.
אברהם נגוסה: לא, אני אומר:
אברהם נגוסה: 8,000 זה היה ב-2010.
אברהם נגוסה: אבל נשארו, נדחו גם מהרשימה של 2003, מההחלטה של 2003, - -
דוד צור: וכמה היו ברשימות של 2003?
אברהם נגוסה: - - 3,000.
אברהם נגוסה: ומ-8,000 נשארו 2,000.
דוד צור: אז יש איזה 5,000 איש.
אברהם נגוסה: זה 5,000 נפש.
אברהם נגוסה: עכשיו, למה הם נדחו?
אברהם נגוסה: בגלל שהם לא עמדו בקריטריון של החלטת הממשלה שאומרת להעלות רק יהודי בצד האימא שלו.
אברהם נגוסה: זו מדיניות האיפה ואיפה.
אברהם נגוסה: ולכן אני אומר - - -
פנינה תמנו: אני רוצה לשאול אותך שאלה: האם יש כאלה שעל פי דרישת המאבק והמטה – כמה אתה מעריך את זה, אפילו באחוזים, כי יש כאלה – שאינם יהודים גמורים ואתם רוצים שיעלו?
אברהם נגוסה: תראי, כמיטב ידיעתנו, עד היום לא נמצא אפילו אחד שלא שייך לקהילה.
אברהם נגוסה: כולם שייכים לקהילה.
אברהם נגוסה: אלה שנדחו, שהם יהודים בצד האבא שלהם או שיש להם שלושה סבים יהודים.
אברהם נגוסה: רק צד האימא לא יהודייה.
פנינה תמנו: אתה אומר, אתה לא מכיר מקרה של מישהו שאין לו קשר, אין לו, שהוא לא, לחלוטין מנותק או שהוא לא - - -
אברהם נגוסה: אולי מישהו בנישואי תערובת.
דוד צור: אבל לדעתי הוא לא בהכרח הכתובת.
דוד צור: תיכף נשמע את משרד הפנים.
דוד צור: אני אתן לך תיכף.
אברהם נגוסה: בשביל זה אין לנו התנגדות לבדוק.
אברהם נגוסה: אין לנו התנגדות לבדוק.
אברהם נגוסה: ולכן מתוך האנשים האלה, את האנשים האלה שנשארו, על פי המדיניות האכזרית, האפלייתית, הזו, 80% מהם יש להם הורים, בנים ובנות, ואחים ואחיות, פה, בישראל.
דוד צור: דרגה מקרבה ראשונה.
אברהם נגוסה: ובישראל.
אברהם נגוסה: פה, לדוגמה: חמישה ילדים נמצאים פה, בארץ.
אברהם נגוסה: האבא והאימא נשארו בגונדר, המתינו הרבה שנים.
אברהם נגוסה: האימא נפטרה לפני שבועיים; האבא זקן, עיוור, נשאר בגונדר לבד.
אברהם נגוסה: חמישה ילדים, הם נמצאים פה.
פנינה תמנו: ואיפה האבא?
אברהם נגוסה: האבא בגונדר מחכה, הוא נמצא ברשימה.
פנינה תמנו: עם כמה ילדים הוא שם?
אברהם נגוסה: עם בת אחת, כמיטב ידיעתי.
פנינה תמנו: לא, זה פשוט לא יאומן.
אברהם נגוסה: אז מה שחשוב פה: העניין של ועדת החריגים, זו ועדה למראית עין.
אברהם נגוסה: פשוט כדי שהממשלה יכולה להסתתר מאחורי הוועדה הזו.
אברהם נגוסה: כדי להגיד: הנה, הקמנו ועדה.
אברהם נגוסה: הוועדה הוקמה לפני שנה, לא אישרה אפילו מקרה אחד.
אברהם נגוסה: לא תספרו לנו סיפורים.
אברהם נגוסה: והדבר השני: פה, 90 משפחות שאושרו על ידי שר הפנים הקודם, כ-100 נפש – סליחה, כ-100 נפש, כ-30 משפחות – אושרו על ידי שר הפנים הקודם - - -
<יהודה שרף: 97 נפשות.
אברהם נגוסה: 97 נפשות.
אברהם נגוסה: ומשרד העלייה והקליטה ומשרד הפנים התחברו יחד כדי למנוע את עלייתם.
אברהם נגוסה: משרד העלייה והקליטה לא מוכן לתת סל קליטה פה.
אברהם נגוסה: הגברת מזל כהן, את הוצאת מכתב, הוראה, יש לי את המכתב, לא להעלות אותם, כי משרד העלייה והקליטה מתנגד לתת סל קליטה.
אברהם נגוסה: עובדה ששלוש משפחות עלו ולא מקבלות סל קליטה.
פנינה תמנו: ומשפחת - - -?
אברהם נגוסה: כן, משפחת - - -, שנמצאים - - -
פנינה תמנו: מדובר על משפחה שהגיעה בעצם עד הכנסת.
אברהם נגוסה: אז זה עובדות, זה עובדות, אדוני היושב ראש, שאני מתאר פה.
אברהם נגוסה: שמספרים לנו שאין כוח אדם, זה פשוט – אני לא יודע איך להסביר את זה.
דוד צור: לא, לא, זה לא טיעון.
דוד צור: אפילו במוקד 100 של המשטרה זה לא תופס, הטיעון הזה.
אברהם נגוסה: והאנשים האלה נמצאים.
דוד צור: לסיום, לסיום.
אברהם נגוסה: לסיום, מה שאנחנו מבקשים, פשוט מאוד: אנחנו לא באים עם רשימה חדשה.
אברהם נגוסה: הרשימות נמצאות במשרד הפנים, במשרד העלייה והקליטה, במשרד ראש הממשלה, בסוכנות היהודית – כל הגורמים יש להם.
אברהם נגוסה: מתוך הרשימה הזו, כל האנשים שנדחו צריך להעלות אותם על בסיס שייכותם לקהילה, אם גם הם לא יהודים מצד האימא שלהם.
אברהם נגוסה: וצריך להעלות את כולם כדי לאחד את המשפחות.
אברהם נגוסה: טוענים פה, לא חוק השבות ודברים כאלה.
אברהם נגוסה: מי החליט, מי הוציא אותם מחוק השבות?
אברהם נגוסה: האם הם פחות יהודים מהסובוטניקים?
<דסי צנגן: - - - לא נכנסים - - -
<מזל כהן: גם הסובוטניקים לא נכנסים - - -
אברהם נגוסה: האם הם פחות יהודים מאנוסי ספרד?
<דסי צנגן: לא - - - לפי חוק השבות.
<מזל כהן: גם אנוסי ספרד לא נכנסים.
אברהם נגוסה: תראו, אל תספרו לי סיפורים.
אברהם נגוסה: אל תספרו לי סיפורים.
אברהם נגוסה: אתם החלטתם להוציא אותם מחוק השבות.
אברהם נגוסה: האנשים האלה צריכים לעלות למדינת ישראל.
אברהם נגוסה: מקומם פה.
אברהם נגוסה: יש להם משפחות.
אברהם נגוסה: מדינת ישראל, ממשלות ישראל, יפסיקו להסתתר בשם ועדה, שהוועדה אין לה מנדט אפילו להעלות בן אדם אחד.
דוד צור: תודה, מר אברהם נגוסה.
דוד צור: אני דווקא רציתי לשמוע את החייל, הצנחן.
דוד צור: מה הביאך הלום ביום כזה?
דוד צור: קודם כל, איפה אתה משרת?
דוד צור: באיזה גדוד?
<ארגאווי טספה: בפלס"ר.
דוד צור: פלס"ר.
<ארגאווי טספה: כן.
דוד צור: בחטיבה 35 אני רואה.
פנינה תמנו: לא הוקפצתם היום?
<ארגאווי טספה: הקפיצו, אבל זה נראה לי פה - - -
דוד צור: חשוב.
<ארגאווי טספה: המפקד שלי החליט שזה מקרה יותר חריג ממה שיש שם.
<ארגאווי טספה: טוב, לי קוראים ארגאווי טספה, נולדתי באתיופיה.
<ארגאווי טספה: עליתי ב-2004 עם חמישה אחים ואימא שלי.
<ארגאווי טספה: אבא שלי נפטר באתיופיה.
<ארגאווי טספה: בזמן שאבא שלי היה חולה אחותי הייתה צריכה להתחתן, עוד היינו בכפר.
<ארגאווי טספה: עכשיו כשאתה גר בכפר יש מין נוהל כזה: כמו שיש פה, לדוגמה, חרדים שמתחתנים בגיל 18, אצלם, יש שם את הנוהל הזה, גם כשזה פחות מ-18, בגיל 16, 15, צריכה להתחתן.
<ארגאווי טספה: יש לי אחות - - - התחתנה ועלתה לארץ.
<ארגאווי טספה: ב-1994 היא עלתה לפה, לארץ.
<ארגאווי טספה: נשואה מגיל 16.
<ארגאווי טספה: אז לא הייתה ברירה, לא היה כזה יהודי שיתחתן איתה, כי כל היהודים כבר עלו לארץ.
<ארגאווי טספה: אבא שלי כבר זקן גם.
<ארגאווי טספה: גם אם היה חולה ולחפש לה בעל יהודי כמו שנהוג שם.
<ארגאווי טספה: אני לא יודע אם זה תופס פה, היהודים שיש שם.
<ארגאווי טספה: אבא שלי נפטר.
<ארגאווי טספה: היינו צריכים לעזוב ב-2004.
<ארגאווי טספה: עכשיו, אחותי הייתה צריכה להתגרש מבעלה כדי שהיא תעלה לארץ.
<ארגאווי טספה: אמרו: היא צריכה להתגרש ממנו כדי שהיא תוכל לבוא לפה.
<ארגאווי טספה: היה לה בן אחד.
<ארגאווי טספה: לא הייתה ברירה – התגרשה מבעלה.
<ארגאווי טספה: עכשיו, היינו צריכים להביא לו גם את כל הרכוש שהיה לו.
<ארגאווי טספה: הבאנו לו.
<ארגאווי טספה: היינו צריכים - - -
דב חנין: זה פשוט לא יאומן, מה שאתה מספר.
דב חנין: זה פשוט מזעזע אותי.
<ארגאווי טספה: היינו צריכים לעלות ביום ראשון - - -
דב חנין: רגע, מה ההסבר?
דב חנין: פשוט הוא צריך להסביר את זה.
דוד צור: כי הוא לא יהודי.
דב חנין: רגע, בגלל זה?
דב חנין: אבל לה מאפשרים להגיע.
דב חנין: אז מה זה?
דב חנין: מחייבים אותה להתגרש?
דב חנין: איזה מן דבר זה?
דב חנין: זה פשוט מזעזע.
אברהם נגוסה: ביהודי אתיופיה הכול אפשרי כי אנחנו סוג - - -
דוד צור: מר אברהם נגוסה, הוא מדבר כל כך יפה, תן לו - - -.
דוד צור: למה שלא נשמע אותו?
<ארגאווי טספה: היינו צריכים לעלות ביום ראשון מגונדר לאדיס-אבבה.
<ארגאווי טספה: שזה משם, היינו צריכים לבוא לפה.
<ארגאווי טספה: דחו את זה ליום שלישי.
<ארגאווי טספה: ביום שני אמרו שאחותי לא עולה.
<ארגאווי טספה: זה היה יום שני בערב.
<ארגאווי טספה: אחרי זה, ביום שלישי עלינו לאוטובוס.
<ארגאווי טספה: את הבכי שהיה לה וגם את הבכי של אימא.
<ארגאווי טספה: תחשוב שאימא גידלה את הילדים שלה לבד בלי האבא שנפטר, והדבר היחיד שהבטיחה לו זה גם שהיא תשמור את כולם ביחד.
<ארגאווי טספה: ומגיע מקרה כזה שמנצלים את אחותי, משאירים אותה לבד שם, ואין לה שם אף אחד.
<ארגאווי טספה: אני בכיתי באותו - - -
פנינה תמנו: והיא כבר התגרשה.
<ארגאווי טספה: היא התגרשה באותו זמן.
<ארגאווי טספה: היא התגרשה.
<ארגאווי טספה: אחרי זה באנו לפה, אמרו שהיא תבוא בעוד חודש-חודשיים.
<ארגאווי טספה: בחודש-חודשיים האלה, כמו שיש את ועדת הערר הזו שהקימו השנה, כל פעם ממציאים איזה תירוץ כדי "לסבן" אותנו או למרוח אותנו.
דוד צור: אז היא נשארה שם?
דוד צור: עשר שנים כבר שם?
<ארגאווי טספה: עשר שנים היא ממתינה שם.
<ארגאווי טספה: עכשיו, ב-2012, שר הפנים הקודם הביא לה אישור לעלות לארץ - - -
דוד צור: היא בתוך ה-97?
<ארגאווי טספה: בתוך ה-97, אחרי שעברה ועדה משל עצמה - - - שהוא אישר לה אחרי ועדה מעמיקה לתוך העומק, שבדקו, אישרו לה את זה.
<ארגאווי טספה: אחרי זה, ב-2010, היא הייתה צריכה לעלות לארץ.
דוד צור: הגברת מזל כהן, מה אומרים למקרה כזה?
דוד צור: היא בתוך הרשימה, אישר את זה שר הפנים הקודם.
דוד צור: אין פה איזה מה שנקרא רציפות שלטונית?
דוד צור: אפילו בכנסת יש מה שנקרא פטור מחובת הנחה או - -
<לאה קריכלי: דין רציפות.
דוד צור: - - דין רציפות של חקיקה.
<מזל כהן: אתה היית אצלי פעם?
<ארגאווי טספה: - - - אבל לא הצלחתי להגיע אלייך.
<מזל כהן: כן?
דוד צור: אבל הוא מדבר על מר עמוס ארבל, - -
<מזל כהן: בסדר.
דוד צור: - - הוא שם שמות.
דוד צור: זה אנשים.
דוד צור: כאילו, מה קורה?
<מזל כהן: אני לא אוכל להשיב על מקרים פרטניים אם אני לא אלמד אותם.
<מזל כהן: אני ממש לא יודעת - - -
פנינה תמנו: אבל זה מקרה פרטני שמשליך על הרבה מאוד מקרים שיש כאלה, זה לא חריג.
פנינה תמנו: הלוואי וזה היה חריג.
דוד צור: אבל, הגברת מזל כהן, את יכולה להגיד לי: את ה-97, רק את זה אני כרגע רוצה תשובה.
דוד צור: הרי דנתם בזה, לא מקרים פרטיים.
דוד צור: 97 נפשות שאושרו על ידי שר הפנים הקודם – אושרו.
דוד צור: כנראה עברו איזה תהליך.
דוד צור: שר הפנים הקודם, אלי ישי, לא היה מהמקלים בעניין.
דוד צור: קיבלו - - - סליחה?
<מזל כהן: הם קיבלו הומניטרי.
דוד צור: קיבלו, לא יודע מה: הומניטרי, אוונגליסטים-נוצרים-נאמנים.
דוד צור: אבל קיבלו.
דוד צור: למה הם לא פה?
<מזל כהן: אני אומר לך, מה שקרה, היות והם קיבלו מעמד מכוח הומניטרי ולא מכוח חוק השבות, לא הגיע להם סל קליטה - - -
דוד צור: שיגיעו לפה בלי סל קליטה.
דוד צור: שקודם כל ייקלטו אצל המשפחות.
<מזל כהן: את זה צריך לשאול, צריך לשאול - - -
דוד צור: בזה נטפל אחר כך.
דוד צור: זה נראה לי הבעיה הכי פשוטה.
דוד צור: שקודם יעלו.
פנינה תמנו: יש פה שאלה: הם לא עלו הומניטרית.
פנינה תמנו: אם הם אחים מאותו האבא ומאותה האימא, - -
אברהם נגוסה: האימא פה, האימא פה.
פנינה תמנו: - - הם לא יכולים לעלות מהחוק, מכוח החוק, ואז האחות תעלה מכוח סעיף הומניטרי.
פנינה תמנו: זה הרי לא הגיוני בעליל.
<מזל כהן: סליחה, גברתי, אני לא מכירה את המקרה שלו.
<מזל כהן: אני מוכנה - - -
דוד צור: אני לא מדבר על מקרה, אני מדבר על ה-97.
דוד צור: זו החלטה שלכם, של משרד הפנים.
דוד צור: משרד העלייה והקליטה לא מעניין אותי כרגע; - -
<מזל כהן: זה כן מעניין כי הם - - -
דוד צור: - - שיעלו יחפים, עם מכנסיים קצרים וטריקו.
דוד צור: לא מקבלים כלום מהמדינה.
דוד צור: הדבר היחיד: שיינחתו פה ויתאחדו עם המשפחות שלהם.
דוד צור: אנחנו מתחייבים, תאמיני לי, שמשרד העלייה והקליטה יהיה חייב לתת להם את סל הקליטה.
דוד צור: לא ייתן?
<מזל כהן: זה לא - - -
דוד צור: תסבירי לי, משרד העלייה והקליטה, למה לא.
פנינה תמנו: פה אני רוצה להתערב.
פנינה תמנו: אני רוצה פה באמת להגיד לפני שהיא אפילו עונה.
דוד צור: רגע, שנייה.
דוד צור: אבל אני רוצה שכשאת עונה, גם לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה וגם לי, תסבירו לי איך יכול להיות שיד שלטונית אחת כמו משרד הפנים מאשרת אותם לעלות, גם ממניעים הומניטריים - - -
<מיכל לוונטל אנדרסון: הם לא עולים.
<חביב קצב: הם לא עולים.
<מיכל לוונטל אנדרסון: הם לא עולים, הם - - -
דוד צור: הבנתי, ממניעים הומניטריים או כל מיני.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אם יש כמוהם - - -
דוד צור: אם הם, ה-97 – וזה אני אומר למטה המאבק עכשיו – אם 97 הנפשות האלה מחליטים שהם לא עולים עד שלא יקבלו סל קליטה, זה כבר סיפור אחר.
דוד צור: זו בעיה שלהם.
<קריאה: לא, לא, לא הייתה - - -
<שרה אלמו: איך אתה רוצה שמשפחה אתיופית - - - היא לא יכולה.
דוד צור: אני לא שומע אותך, גם לא הפרוטוקול.
דוד צור: אבל אני אומר: קודם כל, בעיניי, יותר חשוב מסל הקליטה הזה שייעלו ארצה.
דוד צור: אחרי זה אפשר לטפל, אפשר - - -
<שרה אלמו: אבל זה לא נכון להגיד את זה שוב.
דוד צור: אבל אני אומר את מה שאני חושב, גברתי.
דוד צור: את יכולה להגיד מה שאת רוצה.
דוד צור: אם אתם חושבים שבשביל סל הקליטה, שהוא כמה?
דוד צור: 10,000?
דוד צור: 15,000?
דוד צור: 20,000?
דוד צור: 30,000 אלף שקל - - -
פנינה תמנו: אני רוצה להגיד לך מה האמת:
פנינה תמנו: האמת לאמיתה היא שגם משרד העלייה והקליטה וגם משרד הפנים לא רוצים אחר כך להתמודד עם התמונות שיהיו בטלוויזיה של אנשים שמגיעים ממדינת עולם שלישי - - -
דוד צור: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אבל משרד הפנים לא אומר לך: אני נותן להם לעלות.
פנינה תמנו: שנייה.
פנינה תמנו: ממדינת עולם שלישי.
פנינה תמנו: שאין להם קורת גג, אין להם שום אפשרות בלי סל קליטה להסתדר ולהתנהל פה.
פנינה תמנו: זו האמת לאמיתה.
דוד צור: איך השם של החייל?
<ארגאווי טספה: ארגאווי.
דוד צור: ארגאווי, מה?
<ארגאווי טספה: טספה.
דוד צור: מר ארגאווי טספה, אם אחותך עולה עכשיו, כן?
דוד צור: אתם קולטים אותה דבר ראשון בבית?
דוד צור: עם סל קליטה, בלי סל קליטה?
<ארגאווי טספה: עכשיו, אני משרת עכשיו.
<ארגאווי טספה: יש לי אח שהוא שירת ועכשיו הוא חייל משוחרר.
<ארגאווי טספה: עכשיו, אימא שלי לא עובדת, יש לה בעיות בריאותיות וכאלה.
<ארגאווי טספה: עכשיו, אם אני אביא את אחותי, יש לה שני ילדים, איפה נשים אותם, את האמת?
<ארגאווי טספה: עכשיו, זה יכול להיות שאנחנו עלינו, אם זה בחוק הכניסה, ואז לאחותי פתאום - - - אותה שהיא חוק הומניטרי?
<ארגאווי טספה: כי את זה אני לא מצליח להבין.
<ארגאווי טספה: אמרו שהיא תעלה בחוק הכניסה ובסוף זה ישתנה.
דוד צור: אני רוצה קודם כל לשמוע את משרד העלייה והקליטה, ואחרי זה נשמע את חברי הכנסת.
דוד צור: כן, משרד העלייה והקליטה.
<מיכל לוונטל אנדרסון: מיכל לוונטל, משרד העלייה והקליטה, הלשכה המשפטית.
<מיכל לוונטל אנדרסון: משרד העלייה והקליטה מוסמך לתת זכויות למי שהוא עולה לפי חוק השבות או לעולים מאתיופיה למי שקיבל מהרשות, מרשות האוכלוסין וההגירה, ממשרד הפנים, אשרת כניסה שהוא מצאצאי זרע ישראל.
<מיכל לוונטל אנדרסון: במילים אחרות: מי שזכאי כעולה הוא רק מי שקיבל מעמד עולה.
<מיכל לוונטל אנדרסון: מי שנכנס מטעמים הומניטריים, שזה יכול להיות מכל ארץ בעולם; יש לנו גם מקרים של חיילים בודדים שמביאים את ההורים שלהם, והם נכנסים מטעמים הומניטריים, והם לא זכאים לסל קליטה.
פנינה תמנו: בוודאי, אבל הם לא באים מאתיופיה, בואי נסכים על זה?
<מיכל לוונטל אנדרסון: אין לזה קשר, סליחה.
<מיכל לוונטל אנדרסון: מי שנכנס והוא מקבל - - -
פנינה תמנו: מה זאת אומרת, אין לזה קשר?
פנינה תמנו: תהיו מחוברים למציאות.
פנינה תמנו: אנחנו לא יכולים להסתתר מאחורי נהלים וכללים ונוסחים משפטיים.
פנינה תמנו: כי אני רוצה להסביר לך משהו: חברה בונה את הנוסחים המשפטיים, את ההסדרים האלה, כדי שההתנהלות תהיה בריאה וטובה יותר.
פנינה תמנו: עכשיו, לבוא ולהגיד שאת לא יכולה לומר שטעמים הומניטריים מארצות הברית או ממקום אחר זה טעמים הומניטריים מאתיופיה.
פנינה תמנו: זה להתכחש למציאות.
פנינה תמנו: וזו תשובה לא מקצועית.
פנינה תמנו: צריך למצוא לזה פתרון.
<מיכל לוונטל אנדרסון: זו תשובה מאוד מקצועית.
<מיכל לוונטל אנדרסון: האוכלוסייה שאנחנו מטפלים בה, בהתאם להחלטות המדינה; הזכאים לסיוע של משרד העלייה והקליטה הם רק מי שהוגדרו כעולים.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אנחנו לא מטפלים במי שלא עולה.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אנחנו לא מורשים לטפל, זה לא בסמכותנו.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אם תהיה החלטת ממשלה אחרת אנחנו נפעל.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אנחנו - - -
<חביב קצב: תהיה החלטת ממשלה אחרת - - -
דוד צור: אם לא תהיה החלטת ממשלה יכולה להיות גם חקיקה.
דוד צור: אני הבנתי מה שאתם אומרים.
דוד צור: הבנתי מה שאתם אומרים.
דוד צור: למרות שההיגיון שלנו כבר כחברי כנסת – לא מקבל את זה.
דוד צור: לא מקבל שיש רשות אחת שמקבלת אותם באופן שבו מקבלת אותם.
דוד צור: עכשיו, גם אם, אגב, גם אם הם לא יוכרו כסל קליטה של עלייה, אז צריך למצוא סל קליטה אחר, לא כעולה, כעולה מינוס תקראי לזה.
דוד צור: תמצאו את הפטנט.
דוד צור: אבל זה נשמע לי כל כך לא הגיוני ואטום לא למצוא פתרון לזה ולהגיד: עשר שנים מחכה אחותו כי היא לא מסוגלת לקבל סל - - -
<מיכל לוונטל אנדרסון: ככל שתהיה החלטת ממשלה או חקיקה אנחנו נטפל.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אבל מי שמוגדר כתושב קבע לא - - -
דוד צור: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, אחרי זה חבר הכנסת דב חנין, ואחרי זה אני אשמע גם את - - -
פנינה תמנו: טוב, צר לי שלא הספקתי להגיד בוקר טוב כמו שצריך, אז בוקר טוב לכל הנוכחים.
פנינה תמנו: אני חושבת שזה דיון מאוד-מאוד חשוב שיזם גם חברי, חבר הכנסת נחמן שי, והוא לא נמצא כאן.
פנינה תמנו: בטח הוא ישוב עוד מעט.
דוד צור: הוא היה.
פנינה תמנו: הוא דיבר?
פנינה תמנו: יופי.
פנינה תמנו: אני חושבת שקצת סטינו מהנושא המרכזי, שזה בעצם העלאה של מי שממתינים תחת תנאים לא תנאים באתיופיה, והתחושה היא שאנחנו נמצאים בסוג של מהלך וירטואלי ולא באמת משהו שמתקיים.
פנינה תמנו: תראה, האמת לאמיתה, הבעיה הקשה ביותר, וצר לי להגיד את זה בצורה הפשוטה ביותר: שלקהילה הזאת, זה שאין לנו לובי חזק.
פנינה תמנו: אין לנו לובי חזק.
פנינה תמנו: אולי גם בתוך הכנסת ומול שרי הממשלה.
פנינה תמנו: ולא כי אני מקטינה ולא מעריכה את עצמי, אבל התחושה היא שהרי לא ייתכן שיש כל כך הרבה מקרים כמו החייל הזה והגברת חן אסממאו, כל כך הרבה מקרים של שאלות.
פנינה תמנו: לא משנה – שאלה הומניטרית, שאלה יהודית.
פנינה תמנו: השאלות נעלמות אל מול הדבר הבסיסי והטבעי ביותר שנקרא אנושיות.
פנינה תמנו: ואני תמיד אומרת: השאלות האלה לא צריכות להיות הקו המנחה.
פנינה תמנו: יש פה סוגיה קשה של משפחות פרודות, של משפחות שנמצאות בתוך שבר עמוק, שלא מסוגלות להמשיך הלאה.
פנינה תמנו: ואף אחד מאיתנו, גם כאלה שחיים בארץ ישראל, - - - הנהדר עם המשפחות שלנו, לא היה מוכן להמשיך את חייו כאשר האימא או האח או האחות נמצאים מאחור, באי ודאות.
פנינה תמנו: שלא לדבר על כך, בטח בתחושה שאחרי שהם עזבו את כל מה שהם הכירו, את כל מה שהם הכירו, שזו גם הייתה אחת הטעויות הבסיסיות של מדינת ישראל, אותן מחנות.
פנינה תמנו: אני, זו הגישה שאני תופסת את המחנות האלה.
פנינה תמנו: הרסו אנשים רבים, אלפי אנשים.
פנינה תמנו: כי היה עדיף שיישארו בביתם, בשרת חייהם, ואז היו יכולים, אתה יודע, להגיש את הבקשות.
פנינה תמנו: ומי שסורב לפחות הוא לא קטע את מהלך חייו.
פנינה תמנו: אנחנו מדברים על אנשים שמהלך חייהם נקטע.
פנינה תמנו: אבל מעבר לכך, לשמוע שיש פה חמישה אחים ואחות אחת נשארה שם.
פנינה תמנו: ולמרות המסמכים שהגשנו, וחמישים חברי כנסת, אדוני היושב ראש, חמישים חברי כנסת, כולל חברי כנסת מש"ס, חתמו על עצומה.
פנינה תמנו: מה שאומר שזה היה עובר בכנסת, הצעת חוק.
פנינה תמנו: חתמו על עצומה להעלות את כל המקרים, קודם כל מהדרגה הראשונה: הורים, אימהות, סבתא שנשארה ערירית, וכל מיני סיטואציות כאלה.
פנינה תמנו: הבעיה האמיתית היא שהאנשים שהיו צריכים לעשות את העבודה כמו שצריך לא עשו אותה.
פנינה תמנו: המסמכים זועקים.
פנינה תמנו: גם כמשפטנית אני יכולה להגיד לך: נעשו טעויות קשות.
פנינה תמנו: אבל כדי לפתור, מה באמת צריך לעשות כדי לפתור.
פנינה תמנו: אני באמת מצטערת שקודם כל יושב ראש ועדת החריגים איננו כאן.
פנינה תמנו: אני חושבת שמר משה ויגדור היה צריך להיות כאן כדי שנשמע אותו.
פנינה תמנו: הוא מולכד.
פנינה תמנו: בעצם, גם הניסוח שנתנו לו במסמך של הסמכויות של הוועדה, מלכדו אותן.
פנינה תמנו: אבל ייאמר לזכות הוועדה: הם מוכנים לפרוץ מעבר לנוסח הזה ולהגיש המלצה - - -
דוד צור: על זה נאמר - - -.
דוד צור: דיברנו על זה שלא יהיה.
פנינה תמנו: הם יגישו המלצה, בסופו של דבר, אמיצה.
פנינה תמנו: אבל השאלה היא, זה לא רק ההמלצה.
פנינה תמנו: אני חושבת שמהוועדה הזאת צריכה לצאת קריאה שאת המקרים ההומניטריים חייבים להעלות מיד.
פנינה תמנו: ומשרד העלייה והקליטה עם משרד הפנים תצטרכו לשבת, הייעוץ המשפטי, ולמצוא את הפתרון כדי להגיש להם סיוע.
פנינה תמנו: זה הדבר הראשון.
פנינה תמנו: חבל שאת מחייכת כשמדובר באנשים שתאמיני לי, בוכים יום וליל.
פנינה תמנו: יום וליל.
<מיכל לוונטל אנדרסון: אני לא חייכתי, אני לקחתי - - -
דוד צור: חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, את חייבת לסכם.
פנינה תמנו: באמת אני חושבת שאתה צריך להוציא מפה המלצה אחת: אל"ף, להביא את כל המקרים ההומניטריים לאלתר שאושרו כבר.
פנינה תמנו: הדבר השני, אי אפשר להמשיך.
פנינה תמנו: לדעתי צריך דיון המשך, ששר הפנים ישב פה.
פנינה תמנו: שר הפנים חייב לשבת פה.
פנינה תמנו: מדובר פה על למעלה מ-5,000 נפשות.
פנינה תמנו: אני לא מבינה, זה לא חשוב מספיק?
נחמן שי: אבל לא - - -
דוד צור: חבר הכנסת נחמן שי, אני חייב לתת לחבר הכנסת - - -
נחמן שי: לא, אבל רק שנייה.
נחמן שי: כשהיא לא הייתה פה – לא רק שר הפנים לא הגיע, אפילו יושב ראש הוועדה לא הגיע.
דוד צור: אבל אמרנו את זה שלוש פעמים כבר, והבנו - - -
נחמן שי: בסדר, נגיד את זה עוד חמש פעמים.
דוד צור: הבנו שיש בעיה אישית.
דוד צור: אני לא רואה - - -
נחמן שי: נגיד את זה עוד חמש פעמים.
דוד צור: אנחנו מכבדים את יושב ראש הוועדה.
דב חנין: אני רוצה להודות ליוזמי הדיון הזה כי הוא באמת מעלה בעיה אנושית קשה שאנחנו לא יכולים להשלים איתה.
דב חנין: אני רוצה להתחיל מהתוצאה ולהגיע בסופו של דבר אל המסקנות: התוצאה שאנחנו רואים אותה בדיון הזה היא תוצאה בלתי אפשרית.
דב חנין: מה שקורה עכשיו, שהחייל, שנמצא איתנו כאן, סיפר לנו, זה פשוט מעורר צמרמורת.
דב חנין: זה אומר התנהלות שאין בה מינימום של הגינות, מינימום של צדק, מינימום של אנושיות.
דב חנין: זה לא ראוי, הדבר הזה.
דב חנין: זה לא אנושי, זה לא יהודי, זה לא שום דבר.
דב חנין: ההערות שלי, אדוני היושב ראש, נוגעות לשני מישורים: יש מישור אחד שהוא מישור נקודתי.
דב חנין: המערכת הזאת צריכה להיות שקופה וברורה.
דב חנין: לא כל כך ברור לי האם האנשים מקבלים מידע.
דב חנין: נראה לי שהכול, יש איזושהי תחושה שהכול מתנהל בשרירותיות: קמים בבוקר וזה פתאום קורה ככה; בערב זה הפוך.
דב חנין: זה לא יכול לעבוד בצורה כזאת.
דב חנין: גם בעצלתיים אבל גם בחוסר שקיפות.
דב חנין: מה הקריטריונים?
דב חנין: מי מחליט?
דב חנין: מתי מחליטים?
דב חנין: לפי מה מחליטים?
דב חנין: מה הקשר בין זה שאמרו לאותה אישה להתגרש לבין זה שפתאום אומרים לה שעכשיו היא לא יכולה.
דב חנין: זו לא מדינת חוק.
דב חנין: זה פשוט לא מדינת חוק הדבר הזה.
דב חנין: עכשיו, ברמה היותר עקרונית, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, המסקנה שלי היא, אם זו התוצאה, צריך להגיד שהמבנה הנוכחי של חוק השבות לא מתאים.
דב חנין: לא מתאים.
דב חנין: הטענות שלי זה לא לפקידים.
דב חנין: אני לא יודע, הם יושבים פה ומנהלים - - -
פנינה תמנו: הוא אמר, אם כבר ללכת על כל הקופה.
דב חנין: ללכת על כל הקופה.
פנינה תמנו: להעיר את כל ש"ס ויהדות התורה.
דב חנין: אנחנו צריכים חוק שבות שיגיד שקודם כל אנשים שהקרובים שלהם ממדרגה ראשונה נמצאים בארץ יכולים להגיע לארץ ולהתאחד עם משפחותיהם.
דב חנין: מה, זה המינימום.
דוד צור: אם אתה תלך דרך שינוי חוק השבות אז הסבתא של הגברת חן אסממאו, לדעתי, לא רק שהיא לא תראה אור במדינת ישראל, היא - - -
דב חנין: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב ראש: חוק השבות שונה, הוא כבר שונה כמה פעמים.
<חן אסממאו: היא לא תראה בגלל - - -
דוד צור: - - - תהיה סבתא.
פנינה תמנו: אם הצלחנו להעביר רק אחד - - -
דב חנין: חוק השבות כבר שונה כמה פעמים.
דב חנין: ואי אפשר, הסיפור הזה, הסאגה הזאת, נמשכת יותר מדי זמן, ואי אפשר להמשיך ולנהל אותה בצורות של מנגנונים יוצאי דופן, הומניטריים, חריגים וזה.
דב חנין: כי כל מעקף שאנחנו נייצר עכשיו ייצר לנו את הבעיות של מחר בבוקר.
דב חנין: הגיע הזמן לעשות פה שינוי חוק.
דב חנין: להסתכל על הדברים עין בעין.
דב חנין: קודם כל, לתת עדיפות לאותם בני משפחה מדרגה ראשונה שצריכים להתאחד ולקבל את כל הזכויות, ואחר כך אחרים.
דוד צור: מר בר הררי, ממש בקצרה, ואני מתחיל לחתור לסיום.
<בר הררי: כן, אני בא גם ממטה המאבק.
<בר הררי: אנחנו יושבים פה, כולנו, ביחד, בשנה האחרונה.
<בר הררי: ועדת הערר קיבלה מנדט לעבוד עד ה-1 ביולי, לפני שבוע.
דוד צור: איך הגעת למטה הזה?
דוד צור: אתה יכול להסביר לי קצת, ככה, בקצרה?
<בר הררי: במילה קצרה: אני הייתי באתיופיה מספר חודשים, הייתי שליח סוכנות.
<יהודה שרף: - - - מתנדב אצלנו?
<בר הררי: מתנדב.
<בר הררי: הייתי מתנדב בסוכנות היהודית.
פנינה תמנו: במחנות.
<בר הררי: אבל מה שאני רוצה רק להגיד: ועדת הערר, מה שחשוב לי, ועדת הערר קיבלה מנדט משר הפנים, עד ה-1 ביולי, להגיש את המלצותיה.
<בר הררי: יש מסמכים גם פה, לנו.
<בר הררי: להגיש את ההמלצות שלה כלפי הנושא הזה.
<בר הררי: עד ה-1 ביולי.
<בר הררי: לבדוק את כל המקרים ולהגיש המלצה.
<בר הררי: ואנחנו יודעים, הגיע ה-1 ביולי ואנחנו רואים שלא נבדקה שום פנייה.
<בר הררי: שנה שלמה אנחנו עובדים עם מאות משפחות, אנחנו עובדים איתן, מקרים כמו מר ארגאווי טספה וכמו - - -
דוד צור: אבל זה לא מה שהם אומרים.
דוד צור: זה לא מה שאומרת הוועדה, שהיא לא בדקה.
דוד צור: הם בדקו 450 - - -
<קריאה: הם בדקו, בדקו.
<קריאה: הוועדה בדקה.
<בר הררי: בימים האחרונים.
אברהם נגוסה: לא, לא, לא, לא.
אברהם נגוסה: הוגשו 4,500 בקשות ולא נבדקו.
אברהם נגוסה: הוגשו.
<בר הררי: לא נבדקו.
<בר הררי: בימים האחרונים, אחרי שזה - - -, הם קיבלו הארכה בחודש - - -
דוד צור: לא זה מה שאני הבנתי.
<דנה קלדרון: זה קרה בלי שום קשר שבדקנו.
<בר הררי: מה?
<דנה קלדרון: זה קרה בלי שום קשר.
<דנה קלדרון: אתה אומר, אחרי שזה קרה בדקנו.
<בר הררי: ב-1 ביולי היו אמורים להגיש המלצות, אחרי שנה שלמה.
<בר הררי: לאנשים הייתה תקווה שיקרה.
<בר הררי: יש מאות משפחות שיש להן תקווה שהדבר הזה יקרה.
<בר הררי: יש פה נקודה אחת.
<בר הררי: זו נקודה מאוד-מאוד חשובה למה זה לא קרה, ושיגידו לנו למה זה.
<בר הררי: ומה שאנחנו מבקשים, זה מוועדת הפנים והגנת הסביבה, שהיא לא תעזוב את הנושא הזה עד שהדבר הזה ייפתר.
<בר הררי: מוגשת לכם גם העמדה שלנו על השולחנות.
<בר הררי: והצעה לסיכום הדיון: לפנות לשר הפנים, כי לו יש את הסמכות והכוח מפאת החוק לטפל בנושא הזה.
<בר הררי: לשבת איתו, לדבר איתו.
<מיכאל קורינאלדי: בקיצור.
<מיכאל קורינאלדי: אני משתתף במאבק הזה של יהדות אתיופיה מזה 50 שנה.
<מיכאל קורינאלדי: ממש כך.
<מיכאל קורינאלדי: זה מתנהל בשונה לעדות האחרות שעלו מהתפוצות.
<מיכאל קורינאלדי: יש צורך כל הזמן במאבק ציבורי ומשפטי, ושלב אחרי שלב הדברים מתקבלים.
<מיכאל קורינאלדי: עכשיו, השלב הזה, אני רוצה להסביר בקצרה שיש בחוק השבות זכות אבות.
<מיכאל קורינאלדי: הזכויות מוקנות גם לילד ולנכד של יהודי.
<מיכאל קורינאלדי: נכד נישא עם בת זוג.
<מיכאל קורינאלדי: לכל זוג יש שמונה סבים: ארבעה מצד אחד וארבעה מצד שני.
<מיכאל קורינאלדי: מספיק שהוא מראה שסב אחד יהודי, אז הוא שייך למסגרת.
<מיכאל קורינאלדי: בנוסף לזה, בגלל הספקות שעוררו מי שעוררו, שלא היה להם מקום, כי יש גם פסיקה של בית המשפט העליון שאפילו מומרים, גם כן, כשהם חוזרים בתשובה או רוצים לחזור בתשובה הם זכאים.
<מיכאל קורינאלדי: ובכן, יש רשימות, והאנשים האלה נמצאים ברשימות: ברשימות של 2003 או של 2010.