GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת שקד: שתי שורות הוא כתב על זה.
<עובד חוג'י: אם הוא היה כותב שעל מדינת ישראל להקצות משאבים לתושבי דרום תל אביב, לסדר להם את התשתיות, לדאוג לביטחון האישי שלהם עד שיפתרו את הבעיה.
<עובד חוג'י: לא מעניין אותי חולות או מקום אחר.
<עובד חוג'י: קחו אותם לאן שאתם רוצים, קחו אותם אליכם הביתה.
<עובד חוג'י: לו בג"ץ היה אומר באותה פסיקה שעל מדינת ישראל לטפל בבעיה הזאת.
<עובד חוג'י: אתם אומרים חמישים אלף אבל תראו את הטמטום.
<עובד חוג'י: אתם אומרים שבמדינת ישראל יש תשעה מיליון אזרחים ולכן מה זה חמישים אלף, כלום, אבל תקשיבו טוב.
<עובד חוג'י: כשאתם לוקחים חמישים אלף ושמים בתא שטח של שישים אלף תושבים, אתם משנים את המקום הזה.
<עובד חוג'י: אז אלה לא חמישים אלף שבאים אליך הביתה ואליך הביתה כי אם זה היה כך, לא הייתה לי בעיה עם החמישים אלף אבל כשלוקחים חמישים אלף ושמים אותם אצלי בבית, זה לא אותו הדבר.
<קריאה: תחזרי לרוסיה.
<קריאה: בגלל שאני בלונדינית?
<קריאה: הוא אומר לי: No more, this is my land.
<קריאה: אני אשתוק לזה?
<עובד חוג'י: יש עוד דבר שגורם לי לא לכבד את הבג"ץ ואני אסביר למה.
<עובד חוג'י: העיתוי שלו לשחרור הפסיקה.
<עובד חוג'י: מתי זה היה?
<עובד חוג'י: ערב חג.
<עובד חוג'י: אנחנו בדרום תל אביב – אני לא יודע אם אתם יודעים – אנשים קצת מסורתיים, מכינים את החג וקיבלנו מתנה.
<עובד חוג'י: העיתוי שלו מראה שכנראה הם לא יהודים ותתבעו אותי על זה.
<עובד חוג'י: אם היה להם טיפה רגש, היו מחכים עד אחרי ראש השנה ולא גורמים לי לשנה רעה וחמוצה.
<עובד חוג'י: זה מה שאני מאחל להם, שנה רעה וחמוצה.
<עובד חוג'י: בדרך כלל מברכים שנה טובה ומתוקה ואני מאחל להם שנה רעה וחמוצה כמו שאני הרגשתי.
<עובד חוג'י: באותו רגע שאני הרגשתי את זה, הרגשתי כאילו באותו רגע בא בן אדם ושואב ממני את כל האוויר.
<עובד חוג'י: תחושה שאני לא מאחל לאף אחד חוץ מלאותם השבעה האלה שפסקו נגדנו.
נחמן שי: אתה לא צריך להעליב את בית המשפט.
<קריאה: הוא מדבר מדם ליבו.
<עובד חוג'י: בית המשפט פגע בכם כי אתם יושבים כאן שנה וחצי, עושים חוק, מצביעים, יועצים משפטיים, עוד יועץ משפטי ועוד יועץ משפטי, הלכתם למליאת הכנסת והצבעתם אבל בא בג"ץ ואמר לכם ללכת הביתה.
<עובד חוג'י: זה מה שעשה לכם בג"ץ.
<עובד חוג'י: אני רוצה להגיד משהו בקשר לחוק.
<עובד חוג'י: אני רוצה לסבר לכולכם את האוזן וחבל שליד השולחן הזה לא יושבים נציגי המשטרה.
<עובד חוג'י: המשטרה הודתה שבתקופה שהחוק הזה היה קיים, הפשיעה ירדה בארבעים אחוזים.
<עובד חוג'י: היא הודתה בכך שהפשיעה ירדה בארבעים אחוזים.
<עובד חוג'י: לפני כן אמרו שאין פשיעה ופתאום הפשיעה ירדה בארבעים אחוזים.
<עובד חוג'י: ברגע שהחוק הזה ייפסל, כבר היום תסתכלו איך הם מסתובבים ברחובות.
<עובד חוג'י: בואו תסתכלו מה רמת הביטחון האישי שלהם.
<עובד חוג'י: איך הפשיעה ירדה בארבעים אחוזים?
<עובד חוג'י: זה נתון של המשטרה ולא שלי.
<עובד חוג'י: אתם נותנים את הדעת על זה?
<עובד חוג'י: בג"ץ נותן את הדעת על זה?
<עובד חוג'י: תבינו דבר אחד.
<עובד חוג'י: אתם רוצים כל הזמן לדאוג לאחר ולשונה אבל אתם שוכחים את האנשים האלה.
<עובד חוג'י: אל תתפלאו אם בסוף יהיה כאן ימין קיצוני כי אתם אלה שגורמים לזה.
<עובד חוג'י: תראו מה קורה באירופה וזה מה שיקרה כאן.
<עובד חוג'י: אתם צריכים לשמוע את הצעקה שלנו.
מיכל רוזין: מה הם עשו בשבילך במשך כל השנים האלה עם החוק?
מירי רגב: באמת, תעשי לי טובה.
<עובד חוג'י: החוק הוריד את הפשיעה בארבעים אחוזים והביטחון האישי שלי יותר טוב.
מירי רגב: חברת הכנסת מרב מיכאלי ולאחר מכן ראש עיריית אילת.
מירי רגב: אני מבינה את הכאב שלכם ואת האכזבה אבל בכל זאת אני מבקשת שיהיה כאן שקט.
מרב מיכאלי: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
מרב מיכאלי: עובד, אני רוצה מאוד להודות לך.
מרב מיכאלי: אתה אומר דברי אמת וברובם המכריע אמת קשה וכואבת.
מרב מיכאלי: אני יכולה להוסיף על רשימת התשתיות, הביטחון האישי, רמת החיים, ההזנחה הפושעת והמתמשכת.
<עובד חוג'י: עכברים בגודל של חתול.
מרב מיכאלי: אני משבחת אותך.
מרב מיכאלי: אני מסכימה אתך ואני אומר לך יותר מזה.
מרב מיכאלי: הנה, הממשלה הזאת עכשיו לא נותנת לכם את הכסף שמגיע לכם לדיור ציבורי אלא היא מגדילה את אחוזי האבטלה, היא קיצצה את קצבאות הילדים והיא הולכת לקצץ בקצבאות נוספות, היא מאפשרת למטוסים לטוס לכם מעל הבית הלוך ושוב בכל שעות הלילה כאילו אתם לא צריכים לישון בלילה.
מרב מיכאלי: הנתיבים של המטוסים יכולים לעבור מעל דרום תל אביב כאילו זה בכלל שטח ריק.
מרב מיכאלי: אתה לגמרי צודק.
מרב מיכאלי: אתה צודק ואתן צודקות וצודקים.
מרב מיכאלי: אתה צודק בעוד דבר והוא שכל התופעות האלה מביאות לעלייה של ימין קיצוני ואז זה מה שבא ועושה ימין קיצוני.
מרב מיכאלי: הוא בא ומספר לך שאת כל הבעיות האלה שלך יפתרו 3,000 אנשים שהגיעו לכאן ממדינות - - -
<עובד חוג'י: 1,500.
<קריאה: היא גרה ברוטשילד.
<שפי פז: בשכונות יש לפחות מאה אלף.
<שפי פז: בואי ותסתובבי.
<שפי פז: את אף פעם לא רצית להגיע לסיור.
<שפי פז: הזמנו אותך לסיורים אבל לא רצית לבוא.
מרב מיכאלי: 3,000 זה המספר שיכול להיכנס בחולות.
מרב מיכאלי: זה לא מספר האנשים שגרים אצלכם ואני מסתובבת אצלכם בשכונה.
מרב מיכאלי: 3,000 זה מספר האנשים שיכולים להיכנס למתקן חולות שעליו בונים שר הפנים, יושבת ראש הועדה, איילת שקד, כל הממשלה והחלק הזה של הכנסת שהחליט להצביע בעד החוק הזה.
מרב מיכאלי: זה המתקן שעליו הם תולים את פתרון כל הבעיות שלכם.
מרב מיכאלי: 3,000 אנשים שייכלאו בלי משפט, בלי שבדקו את הבקשות שלהם, האם באמת מגיע להם בכלל מעמד של פליט או שיש הצדקה להחזיר אותם למדינת המוצא שלהם.
מרב מיכאלי: זה מה שלפי דעת שר הפנים, איילת שקד ומירי רגב יפתור לכם את כל הבעיות המוצדקות הענקיות והגדולות שהממשלה הזאת, אגב, רק הגדילה לכם משום שכאשר התחילו להגיע כל האנשים האלה לכאן, היא לא טיפלה בבעיה הזאת אלא טמנה את הראש שלה בחול.
מרב מיכאלי: עד 2012 היא בכלל לא בדקה מי האנשים האלה, היא לא בדקה את בקשות המקלט שלהם, היא לא טרחה למצוא להם פתרונות.
מרב מיכאלי: היא יכלה למצוא להם מיליון פתרונות בדרך החל מלתת להם, אם מגיע להם, להישאר כאן ולתת להם לעבוד במקום עובדים זרים.
מרב מיכאלי: אני לא רוצה להיכנס לפתרונות האפשריים כי זה לא המקום לדבר עליהם.
מרב מיכאלי: מה שהממשלה הזאת הצליחה לעשות, זה דבר אחד בלבד וזה להסיט אתכם מכל הבעיות האמיתיות שלכם הקשות באמת שאנחנו, אגב, בדיוק הפלג הזה שיושב כאן וצעקת עליו, הפלג שמייצג אותו בכנסת באופן קבוע וכל הזמן נאבק על הזכויות שלכם.
<קריאה: זה לא מעניין אותנו.
<קריאה: זה לא ימין ולא שמאל.
<קריאה: מעניין אותי שהמסתננים יעזבו את הבית שלי ולא יגידו לי לחזור לרוסיה.
<קריאה: את מבינה את זה?
מרב מיכאלי: כן, אני מבינה את זה.
מרב מיכאלי: אני לגמרי מבינה את זה.
<קריאה: הבעיה היא פצצה מתקתקת שאורבת לפתחנו של השמאל והימין יחדיו.
מרב מיכאלי: אותי מאוד מאוד מעניין שהאנשים האלה יעזבו את הבית שלך.
מרב מיכאלי: מאוד מעניין אותי.
מירי רגב: מרב, במקום לענות לה, תבקרי אצלה.
מירי רגב: לא רק ברוטשילד אלא תבקרי גם אצלם.
<קריאה: אנחנו לא מעניינים אותה.
מירי רגב: שפי, אולי זה יאלץ אותה לבוא לבקר אצלכם ולא להיות רק ברוטשילד.
<קריאה: הזמנו אותה כמה פעמים.
מירי רגב: מרב, תאמרי את דבריך בלי לענות כי גם כך נגמר לך הזמן.
מרב מיכאלי: חברת הכנסת רגב, אני מצטערת לאכזב אותך.
מרב מיכאלי: אני לא גרה בשדרות רוטשילד אבל אני גם לא רואה שאצלך בישוב יש כל כך הרבה אנשים.
מירי רגב: תודה לראש העיר שבינתיים עומד בזה.
מירי רגב: לכי לבקר אצלם בדרום תל אביב.
מרב מיכאלי: למה את חושבת שלא הייתי אצלם בדרום תל אביב?
מרב מיכאלי: כי אני לא באתי אליהם עם דגל?
מירי רגב: אם היית אצלם, זה מצוין.
<קריאה: הזמנו אותך ולא הגעת.
מרב מיכאלי: לא הגענו כי אתם לא הסכמתם לקבוע אתנו תאריך.
מירי רגב: היא תתאם מחדש.
מירי רגב: הם במקרה הלכו לסיור בצפון תל אביב באותו יום והם לא היו פנויים.
מירי רגב: תגידי את דבריך לוועדה.
מירי רגב: סכמי את דבריך.
מרב מיכאלי: ההצלחה היחידה של הממשלה הזאת היא שהיא מצליחה להסית אתכם ולגרום לכם לחשוב שזה יפתור את כל הבעיות, אבל אני רוצה להגיד לכם עוד דבר.
מרב מיכאלי: אנשים שדואגים לזכויות אדם, דואגים לזכויות בני ובנות אדם באשר הם בני אדם.
<קריאה: לא שלנו.
<קריאה: איפה הזכויות שלי?
<קריאה: אני תושבת מדינת ישראל.
מירי רגב: חברים, כך אני לא אוכל להמשיך את הדיון.
מירי רגב: לכם אין זכויות אדם.
מירי רגב: אתם מחוץ לזכויות האדם.
מירי רגב: יש זכויות אדם ויש זכויות דרום תל אביב ואתם לא שם.
מיכל רוזין: כמה זה רדוד.
מיכל רוזין: תראי מה את מייצרת בחברה הישראלית.
מיכל רוזין: במקום לפתור ולהביא להם פתרונות, את מייצרת - - -
מירי רגב: את פותרת בעיות.
מירי רגב: את תביאי את כל האפריקאים למדינת ישראל.
מיכל רוזין: מה עשית בשבילם?
מיכל רוזין: איזה משאבים נתת לדרום תל אביב בתקופה הזאת?
מירי רגב: קריאה ראשונה למיכל.
מירי רגב: מרב, בבקשה, תסיימי.
מיכל רוזין: אתם יכולים להמשיך לצעוק, אבל תשאלו את עצמכם מי דואג לכם.
מירי רגב: קריאה שנייה למיכל.
מיכל רוזין: הם הממשלה, אם לא אכפת לכם.
מיכל רוזין: הם הממשלה.
מיכל רוזין: הם העבירו לכם שקל?
מיכל רוזין: חצי מיליארד עלה להקים את מתקן חולות, כסף שנטמן בחול.
מיכל רוזין: הוא דאג לכם לכסף?
מיכל רוזין: בתקציב האחרון, בתקציב הזה, הועבר אליכם כסף?
מיכל רוזין: תפסיקו לצעוק ולחשוב שאתם מאיימים עלינו.
מיכל רוזין: עובד, אמרתי לך לפני שנתיים שתשאל את עצמך את השאלות הקשות ותבוא אליהם בטענות.
<עובד חוג'י: כל התופעה הזאת התחילה בבג"ץ הראשון.
<עובד חוג'י: אם את מדברת, כל זה התחיל והיה שורש הרע בממשלת אולמרט.
<עובד חוג'י: אני אגלה לך.
<עובד חוג'י: זה היה בתקופת אולמרט שהיה ראש ממשלה.
<עובד חוג'י: העמותות הגישו עתירה לבג"ץ.
מירי רגב: עובד, תבינו, לכם אין זכויות אדם.
<עובד חוג'י: אנחנו מבינים.
מירי רגב: מרב, משפט אחרון.
מרב מיכאלי: עובד, האם הבעיות של דרום תל אביב התחילו בממשלת אולמרט?
מירי רגב: זה היה המשפט האחרון שהתכוונת להגיד.
מירי רגב: אני אתחיל להוציא אנשים מהדיון.
מירי רגב: עובד, אל תאלץ אותי להוציא אותך מהדיון.
מירי רגב: כשהיא תבוא אליך לדרום תל אביב, אז תנהלו ביניכם את השיחה.
מיכל רוזין: אני באה לדרום תל אביב הרבה יותר פעמים ממך.
מירי רגב: לא דיברתי אליך.
מירי רגב: מרב, בבקשה.
מרב מיכאלי: כל מה שאני אומרת לכם זה שיש הרבה מאוד פעולות שנעשות כאן בכנסת כל הזמן בניסיון לשפר את זכויות האדם של תושבי ותושבות דרום תל אביב כי אנחנו רואות ורואים אתכם כל הזמן מול העיניים כי אנחנו מבקרים אצלכם ולנו אכפת מכם הרבה יותר ממה שאכפת לנו מזרים וזרות.
מרב מיכאלי: הבעיה היא שלכלוא את אלה לא יפתור לכם את הבעיות.
מרב מיכאלי: הגיע הזמן לדרוש מהממשלה הזאת לפתור לכם את הבעיות ולא להעניש אחרים.
מירי רגב: תודה רבה על ההמלצות שלך.
מירי רגב: אנחנו נאמץ אותן.
מירי רגב: נשקול אותן בחיוב.
מירי רגב: ראש עיריית אילת, בבקשה.
מאיר יצחק הלוי: אני מודה לשר הפנים וליושבת ראש הוועדה שהזמינו אותי לדיון.
מאיר יצחק הלוי: אני רוצה להתייחס לסוגיה הזאת מזווית של ראש עירייה שנבחר באוקטובר 2003 וכל תכלית הווייתי היא לנסות ולשפר את איכות חיי תושבי העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: לשם כך נבחרתי.
מאיר יצחק הלוי: בעיר שלי יש לא מעט אתגרים, עיר באשכול חמש, עיר עם מעל ל-3,000 תיקי רווחה, עיר שנכנסה להליך דרמטי של שיפור השכונות הוותיקות, גם בחינוך, גם באסתטיקה, גם בתשתיות וכולי.
מאיר יצחק הלוי: עיר שאפילו ניסתה לקלוט עלייה ואני רוצה לספר לכם שנכנסתי לתכנית של קליטה קהילתית שאומרת שאפשר לקלוט קבוצה ממדינה וללוות אותה.
מאיר יצחק הלוי: אני זוכר שהעיר אילת זכתה בקליטה של עלייה מהונגריה של 25 משפחות.
מאיר יצחק הלוי: 25 משפחות זה פחות או יותר בין חמישים לשישים אנשים.
מאיר יצחק הלוי: אני זוכר שכינסתי את כל הצוותים הרלוונטיים, כמעט עשרה חודשים לפני הקליטה, כדי לקלוט את אותם חמישים עד שישים הונגרים.
מאיר יצחק הלוי: הבאתי את המחלקה לשירותים חברתיים, את שירות התעסוקה, את גורמי החינוך, את האנשים האמונים על הבנייה וכל גורם אחר כדי שהקליטה של אותם עולים חדשים מהונגריה, שישים במספר, תהיה קליטה רכה, כדי שנוכל לקבל אותם בסבר פנים נאות.
מאיר יצחק הלוי: כמובן שגם האזורים הקולטים ערוכים ומוכנים לקראת קליטה זאת.
מאיר יצחק הלוי: מה שקרה לנו עם העלייה הבלתי לגלית של המסתננים הבלתי לגליים, דורשי העבודה, ואני מציע להיזהר בדברים משום שאני שוחחתי עם האנשים, עם הרבה מאוד אנשים, והם מספרים למה הם הגיעו.
מאיר יצחק הלוי: הם לא מסתירים.
מאיר יצחק הלוי: אין סודות.
מאיר יצחק הלוי: הם אומרים לי שבאו משום שמצאו כאן קרקע פורייה לעבודה.
מאיר יצחק הלוי: הם אומרים את זה והם לא מסתירים את זה.
מאיר יצחק הלוי: אני לקחתי את ראש הממשלה לסיור והם אמרו לו את הדברים האלה.
מאיר יצחק הלוי: ראו מה קרה.
מאיר יצחק הלוי: עיר שמונה כחמישים אלף תושבים, 52 אלף תושבים בעת ההיא, נקלטים בפרקי זמן בלתי אפשריים לא חמישים אנשים ולא שישים אנשים אלא 6,000 אנשים.
מאיר יצחק הלוי: תחשבו עכשיו איך אני כראש עירייה שרוצה לתת מענים לאותם תושבי השכונות הוותיקות, מה אני אומר לתושב שבפרק זמן כאשר הוא לא מוכן, אני לא מוכן ואף אחד לא מוכן באו 6,00 אנשים ונכנסו לו לתוך השכונה.
מאיר יצחק הלוי: איפה המרחב הציבורי?
מאיר יצחק הלוי: איפה גן הילדים?
מאיר יצחק הלוי: איפה המכולת שלי?
מאיר יצחק הלוי: איפה כל החיים האינטימיים עם השכנים?
מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, אני בא מתחום החינוך, במקצועי אני עובד חבורות רחוב ויודע שיש איזושהי דינמיקה שהיא דינמיקה מסוכנת ואין לי שום בעיה עם אף מסתנן ברמה האישית.
מאיר יצחק הלוי: אני רק אומר שזה לא הגיוני שאני אוכל לנהל עיר באופן הזה.
מאיר יצחק הלוי: לכן אני הייתי ראשון הצועקים.
מאיר יצחק הלוי: אמרתי שמדינה ריבונית מסודרת לא יכולה לאפשר לכל דכפין להיכנס.
מאיר יצחק הלוי: לכן, כאשר הפעולה הראשונה שנעשתה, סגירת הגדר, היא פעולה מצוינת.
מאיר יצחק הלוי: מה שעיגן את הפעולה זאת הפעולה שהוביל שר הפנים בתמיכת ועדת הפנים, אותה מערכת חקיקה שמעקרת את המוטיבציה של אותם אנשים לבוא לכאן בצורה בלתי חוקית ולהתנחל באזורנו.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר בצורה הברורה ביותר שמבחינתי עניי עירך קודמים.
מאיר יצחק הלוי: מה שקרה לי כראש עיר, יש רגרסיה מסוכנת בדרך שאנחנו מטפלים היום בתושבים שלי.
מאיר יצחק הלוי: היום שכונת יעלים, שכונת אופיר, שכונת ערבה, שכונות שהיו בתוך תכניות נפלאות, חברים, התושבים ברחו מהשכונות ואת זה צריך להבין.
מאיר יצחק הלוי: זאת תמונת המצב.
מאיר יצחק הלוי: זה לא בא על חשבון אף אחד.
מאיר יצחק הלוי: אני לא כועס על אף מסתנן אבל אני אומר שמי שרוצה לקלוט קבוצת מסתננים, יעשה את זה בצורה ראויה.
מאיר יצחק הלוי: בזמנו נדמה לי שמנחם בגין החליט שהוא קולט מאתיים וייטנאמים ואכן קיבלו אותם בצורה מסודרת.
מאיר יצחק הלוי: גם אני מוכן לעשות את זה.
מאיר יצחק הלוי: חשוב שנבין שבמצרים ממתינים לדעתי עוד בין מיליון וחצי לשני מיליון אנשים.
מאיר יצחק הלוי: הם רק מחכים להזדמנות למצוא כאן קרקע פורייה.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר לכם כראש עיר שנבחר בקדנציה שלישית, שהציבור נתן בו אמון לשדרג את איכות חייו, אני אומר לכם שבסוגיה הזאת כתוצאה מהדברים לצערי הגדול מאוד אני לא יכול להשביע את רצון תושבי העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: אני אומר לך אדוני השר ואני אומר לך מירי, אני חושב שהפעולה שלכם למען תושבי העיר אילת ולמען תושבי מדינת ישראל היא פעולה נכונה.
מאיר יצחק הלוי: בכל מקום שאני צריך להביע את עמדתי בעניין כראש עיר שרוצה לקדם את איכות חיי תושביו, אני אשמח לעשות זאת מבלי להתלהם.
מאיר יצחק הלוי: שוב, אני לא כועס על אף מסתנן אלא אני רוצה לעזור לתושבי העיר אילת לשדרג את איכות חייהם.
מאיר יצחק הלוי: לצערי הפעולה הזאת משבשת לי את היכולת לעשות זאת.
מירי רגב: תודה לך ראש העיר ותודה רבה שהגעת מאילת.
מירי רגב: עדיין לא זכינו לראות כאן בוועדה הזאת את ראש עיריית תל אביב כי הוא כנראה עסוק עם צפון תל אביב אבל לא נדון כרגע בראש עיריית תל אביב שעסוק עכשיו בפתיחת החנויות בשבת ובדאגה לתושבי צפון תל אביב.
מירי רגב: על זה אתם תחשבו לקראת הבחירות אבל לא נדבר על זה עכשיו.
תמר זנדברג: חג שמח לכולם.
תמר זנדברג: אני רוצה לחזור קודם כל לתל אביב, לעיר שלי ולעיר של עובד ושלמה, עמיתי וידידי.
<קריאה: זאת לא אותה עיר.
<קריאה: יש צפון תל אביב ויש דרום תל אביב.
תמר זנדברג: מדינת דרום תל אביב זקוקה באופן דחוף ומידי לתכנית חירום לאומית.
תמר זנדברג: זאת בעיה לאומית.
תמר זנדברג: לבעיה הזאת יש שני גורמים ולשני הגורמים האלה שני פתרונות.
תמר זנדברג: הגורם הראשון הוא הזנחה רבה וארוכת שנים וארוכת עשורים בתחום התשתיות, הרווחה, החינוך, כל השירותים הציבוריים שקרתה בכל המדינה אבל דרום תל אביב סבלה ממנה פעמיים, מה שאנחנו קוראים הדיכוי הכפול כי אוכלוסייה מוחלשת מלכתחילה, כמובן סובלת יותר מהזנחה כזאת ומקיצוץ כזה.
תמר זנדברג: הגורם השני הוא תוספת של אוכלוסייה, כמו שציין עובד בצדק גמור, של חמישים אלף ואולי יותר, עשרות אלפים, שמתווספת לאוכלוסייה קטנה יותר שהיא מוחלשת עוד יותר, דבר שכמובן מוסיף לדרדור.
תמר זנדברג: לשני הגורמים האלה יש פתרונות מאוד פשוטים.
תמר זנדברג: לגבי הגורם הראשון אני רוצה לפנות אליכם, השר סער, מירי רגב ואיילת שקד, החברים בממשלה שמייצגים את אותה מדיניות שהולכת גם כמה ממשלות אחורה.
תמר זנדברג: זאת לא הממשלה הראשונה.
תמר זנדברג: צריך מידה רבה מאוד של ציניות ועזות מצח לדבר כאן על המצוקות האלה שהגורם שלהן הוא הזנחה ארוכת שנים ואחר כך לבוא ולהוסיף את קיצוץ פרויקט שיקום השכונות שבגין יזם אותו – ראש ממשלה שלכם – וקוצץ במשמרת שלכם, בממשלת ביבי הקודמת.
תמר זנדברג: לקחת את הכסף מהדיור הציבורי והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה, לא ברור לי מהיכן ההחלטה הבלתי חוקית שלכם לקחת את המיליארדים שהיו צריכים להיבנות בדיור הציבורי.
מירי רגב: זה לבלבל אתכם.
תמר זנדברג: דיברנו על ביטחון אישי.
תמר זנדברג: בשנים האחרונות תחנות המשטרה השכונתיות יצאו מהשכונות במקום להיכנס אליהן.
תמר זנדברג: כל הדבר הזה הוא תוצאה של מדיניות שאתם מובילים ועכשיו כולנו יושבים כאן ומדברים על ההזנחה בדרום תל אביב.
תמר זנדברג: איפה התכנית הלאומית לדרום תל אביב בתקציב 2015 שעומד לבוא עכשיו לדיונים בכנסת?
תמר זנדברג: אנחנו רוצים לדבר על ריבונות הכנסת?
תמר זנדברג: זה התפקיד שלנו, לדאוג לכסף, למיליארדים, לתכנית חירום לאומית בתקציב 2015.
תמר זנדברג: זה הגורם הראשון.
תמר זנדברג: לגבי הגורם השני שזאת תוספת של אוכלוסייה, כפי שציינת ואתה צודק בכל מילה, אולי מדינת ישראל יכולה לספוג אולי 10,000, אולי חמישים אלף, אולי מאה אלף, אני לא יודעת אבל זה בטח לא יכול להיות בשטח כזה שהוא מוזנח מראש.
תמר זנדברג: שוב אני פונה אליכם השר סער, היועץ המשפטי לממשלה, יושבת ראש הוועדה, הדבר היחיד שיכול לפזר את אוכלוסיית מבקשי המקלט, המסתננים, מהגרי עבודה בכל ישראל, זה היתר עבודה בענפים שזקוקים להם מחוץ לדרום תל אביב.
תמר זנדברג: זה בחקלאות, זה בבניין, זה במקומות שאתם לא מאפשרים את זה.
<עובד חוג'י: הרי כולם רוצים לבוא לתל אביב ולכן מה שאת אומרת זה לא נכון.
<עובד חוג'י: שהקיבוצים ייקחו אותם.
תמר זנדברג: עוד רגע מיכל רוזין חברתי, יושבת ראש הוועדה לעובדים זרים, תספר לכם על התכניות לקלוט אותם בחקלאות בקיבוצים ומה קרה.
תמר זנדברג: אני לא אספר אלא אני אשאיר לה את התחום הזה.
תמר זנדברג: אתה צודק במאה אחוזים.
<קריאה: אם תהיה להם כאן עבודה, הם יבואו.
מירי רגב: אתה לא מבין?
מירי רגב: זה מרצ.
<קריאה: הם יבואו במאות אלפים.
תמר זנדברג: הרי לא צריך להזכיר.
תמר זנדברג: אתם אמרתם בעצמכם את צו אי ההרחקה.
תמר זנדברג: אתם יודעים את זה בעצמכם וגם זאת מדיניות של הממשלה ולא שלנו.
תמר זנדברג: לצערנו השמאל לא בשלטון.
מירי רגב: ולא יהיה בשלטון.
<קריאה: יש שתי ממשלות מכהנות, ממשלת ישראל וממשלת בג"ץ.
תמר זנדברג: ממשלת ישראל אחראית על חלוקת התקציב.
מירי רגב: את מדבר כמעט ארבע וחצי דקות.
תמר זנדברג: המשפט האחרון שלי לגבי בג"ץ וזה שוב אליכם.
תמר זנדברג: אני רוצה לשאול, מה אתם מנסים?
תמר זנדברג: הרי איילת שקד חברתי, את הצעת החוק שלך שעומדת לבוא ב-26 לאוקטובר, לא יזמת עכשיו.
איילת שקד: בוודאי, אבל לא הגשתי אותה.
איילת שקד: לא העליתי אותה לוועדת שרים לחקיקה.
מירי רגב: אל תעני לה.
מירי רגב: אנחנו הרי נצביע על זה במליאה.
תמר זנדברג: זאת האג'נדה שלכם הרבה מאוד זמן.
תמר זנדברג: אני עכשיו מתחילה להבין שיש כאן אג'נדה נסתרת.
תמר זנדברג: נביא עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם את אותו דבר.
תמר זנדברג: אנחנו ישבנו כאן בוועדה והתרענו.
תמר זנדברג: אמרנו לכם.
תמר זנדברג: החוק הזה הוא לא שונה אלא זה אולי יותר גרוע.
תמר זנדברג: אז פעם שלישית ופעם רביעית, זה באמת נכון, כי כמה פעמים בג"ץ יוכל להציל אותנו מעצמנו?
תמר זנדברג: הרי באיזשהו שלב ייתש כוחו וזה מה שאתם מנסים לעשות.
תמר זנדברג: אמר כאן השר סער שהחוק הזה משמש להרתעה ובאמת זאת פעם ראשונה שאני שומעת דוקטרינת ההלם.
תמר זנדברג: מביאים חוק כדי להכות חזק בנבוט בראש, החוק לא חוקתי, לא עומד בשום סטנדרטים לא של משפט בינלאומי ולא של המשפט הישראלי, ואז כמו בתורכיה, כמו ברוסיה, כמו במדינות שאנחנו לא רוצים להיות כמוהן נבוא ונעשה שינויים בחוקתיות, בחוקי היסוד.
מירי רגב: כמו באוסטרליה.
<עידן אבוהב: בקנדה יש הגבלה על בית המשפט העליון.
תמר זנדברג: גם בישראל.
תמר זנדברג: גם חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו מוגבל על ידי פסקת ההגבלה.
תמר זנדברג: יש לנו שיטה שעובדת ומתפקדת ושינויים חוקתיים לא יפתרו לכם את הבעיה.
תמר זנדברג: הבעיה שלכם צריכה להיות במדיניות.
תמר זנדברג: תביאו מדיניות הגירה סבירה ולא כליאת אנשים ללא משפט ואז תראו איך הכול מסתדר.
<עובד חוג'י: יש חוק הסתננות.
<עובד חוג'י: תפעילו אותו.
מירי רגב: אורלי, בבקשה, שלוש דקות.
מירי רגב: לאחר מכן מיכל רוזין.
<אורלי יוגיר: אני אחלק את שלוש הדקות שלי לשני דברים.
<אורלי יוגיר: אני רוצה שגם יונתן יתייחס לאיזושהי הצעה.
מירי רגב: טוב שאת רוצה, אבל הוא לא יתייחס.
מירי רגב: את מתייחסת שלוש דקות ומכל ארגון יש דובר אחד.
<אורלי יוגיר: אני שומעת כאן את רוב חברות הכנסת שנמצאות ואני מרגישה שאני חיה במדינה שונה מכן.
<אורלי יוגיר: כמישהי שמתעסקת למעלה משלוש שנים עם הביטחון האישי בדרום תל אביב, הרשו לי לבשר לכם ש-85 אחוזים זה היחס המגדרי, גברים, לבין 15 אחוזי נשים בדרום תל אביב.
<אורלי יוגיר: אני יכולה להגיד לכם שהפשיעה שם היא לא רק פשיעה מרעב אלא היא פשיעה שפוגעת בשלומן ובגופן של נשים, אגב, בלי הפרדה.
<אורלי יוגיר: זה לא משנה אם היא אריתראית או תושבת דרום תל אביב ובוועדה לעובדים זרים אתם בכלל לא דנות על ההפקרות והטרור המיני.
מירי רגב: לא לענות.
מיכל רוזין: היא מדברת אלי.
מירי רגב: את מדברת אחריה.
מירי רגב: אני מבינה שאת מאוד נרגזת.
מירי רגב: תשתי מים ותמתיני.
מיכל רוזין: שמעתי את העצות שלך.
מיכל רוזין: אם היית מנהלת את הדיון באופן דמוקרטי, זה לא היה כך.
מירי רגב: אני אתן לכולם לדבר.
<אורלי יוגיר: הקשבתי לכולכם בנימוס ואני אשמח אם תנהגו בהתאם.
<אורלי יוגיר: קודם כל, יש נקודת משטרה בדרום תל אביב והולכת להיפתח עוד אחת נוספת אבל גם השוטרים לא יכולים להתמודד כשאין להם כלים.
<אורלי יוגיר: לעבריינים רצידיביסטיים צריכה להיות התייחסות מדינית נורמטיבית שאפשר להתמודד אתם ולהרתיע אותם.
<אורלי יוגיר: לא יהיה שם כיבוד של נורמות חוק, אם לא יהיו כלים.
<אורלי יוגיר: החוק למניעת הסתננות הוא היה חוק מאוד מאוד מידתי וחוק מאוד הומני שצמצם דווקא את תופעת העינויים בסיני, שעל זה לא מדברים כאן, שזה היה אחד הדברים, לדעתי, היותר הומניים שמדינת ישראל הצליחה לעשות.
<אורלי יוגיר: מתקן חולות, נכון, לא נועד לאכלס את כולם אבל הוא כן אפשר וגרם למהגרי עבודה להבין שבמדינת ישראל הפסיקה החגיגה.
<אורלי יוגיר: מירי, אני סיימתי את דבריי כי אני רוצה שיונתן יתייחס למשהו שחשוב מאוד להעלות בוועדה.
<אורלי יוגיר: אם תוכלי לאפשר לו דקה וחצי כי קיצרתי את דבריי שלי.
<יונתן יעקובוביץ: אנחנו חושבים שעל מנת להתמודד עם המסה שנמצאת כאן, אנחנו צריכים כלי נוסף על מתקני השהייה.
<יונתן יעקובוביץ: לכן אנחנו מציעים הקמת איזושהי קרן בדומה למה שקיים כבר כיום לעובדים זרים בה יופקדו כארבעים אחוזים מההכנסות של המסתננים שכבר נמצאים בישראל וגם כך עובדים והם יוכלו לקבל את הכסף הזה רק כשהם יצאו מישראל או לחלופין יקבלו מעמד פליטות.
<יונתן יעקובוביץ: כך את אותו רציונל של שלילת האינטרס הכלכלי להישאר כאן ולהגר לכאן, אנחנו נמנע מהם.
<יונתן יעקובוביץ: את אותו כסף שהם שולחים הביתה אנחנו נשמור ואנחנו נגביר את התמריץ גם לצאת מישראל וגם לא להגיע לכאן.
<יונתן יעקובוביץ: בנוסף זה יחסוך למדינה הרבה כסף כי אנחנו לא נצטרך לשלם להם כדי לצאת אלא הם ירצו לצאת בעצמם ולקבל את אותו כסף.
<יונתן יעקובוביץ: אני חושב שהקרן הזאת היא הכרחית להשלים כל חקיקה שהכנסת תעביר בנושא והיא צריכה להיות משלימה למתקני שהייה.
מירי רגב: רעיון לא רע.
מירי רגב: תעביר לנו אותו כתוב.
מירי רגב: חברת הכנסת מיכל רוזין, שלוש דקות.
מירי רגב: לאחר מכן עידן אבוהב.
מיכל רוזין: אני שמחה שדיברת לפני כי הרעיון הזה הוא מצוין והוא אחד הרעיונות שאני מנסה להוביל ללא הצלחה כי אני באופוזיציה.
מיכל רוזין: זה אחד הרעיונות בנוסף לרעיון נלוז נוסף שעכשיו מנסים להציע בחוק ההסדרים של תשלום גבוה יותר, היטל מס גבוה יותר למעסיקים של מבקשי מקלט, של מהגרים מאפריקה, כל אחד לפי הגדרתו אבל זה ממש לא חשוב.
מיכל רוזין: במקום לקחת את אותו מס לקרן ייעודית על מנת באמת להחזיר חובות אבודים לדוגמה בבריאות, מה שקורה בבית חולים איכילוב, למשל לדאוג לכל התנאים הסוציאליים ולדברים שממילא המדינה לוקחת עליהם אחריות וממנת אותם, לממן אותם מתוך התעסוקה שלהם מכיוון שכולם עובדים.
מיכל רוזין: אבל אתם יודעים, עוד אחד ממסכי העשן האלה הוא שיש איסור העסקה, אסור להם לעבוד ואתם יודעים בדיוק כמוני שרובם עובדים, אם לא כולם, וטוב שהם עובדים כי אנחנו לא רוצים שאנשים יסתובבו ברחובות, יישנו ברחובות ויהיו הומלסים.
מיכל רוזין: אתם יודעים למה הם נמצאים בדרום תל אביב?
מיכל רוזין: הם נמצאים בדרום תל אביב שתי סיבות, ואולי שלוש סיבות.
<קריאה: זאת עיר הבירה שלהם.
<עובד חוג'י: דרום תל אביב היא עיר הבירה שלהם.
<עובד חוג'י: כולם נמצאים שם.
<עובד חוג'י: כל הארגונים שמסייעים להם נמצאים שם.
<עובד חוג'י: לכן הם נמצאים בדרום תל אביב.
מיכל רוזין: הסיבה הראשונה היא כי הממשלה וכוחות הצבא נתנו להם כרטיס אוטובוס להגיע לתחנה המרכזית בתל אביב.
מיכל רוזין: הסיבה השנייה, מכיוון ששם משכירים להם דירות ובמקומות אחרים, מכיוון שאין להם צ'קים ואין להם ערבויות, לא משכירים להם דירות.
מיכל רוזין: הסיבה השלישית היא כי בעיקר באזורים האלה של תל אביב מעסיקים אותם.
מיכל רוזין: הקמפיינים של שר הפנים ברדיו שאומר תיזהרו מלהעסיק וזאת כאשר הוא יודע בוודאות – ואצלי בישיבה שוב ושוב מרשות ההגירה באים ומצהירים שמותר להעסיק אותם ומותר להם לעבוד – שהם מועסקים.
מיכל רוזין: הוא יוצא בקמפיינים שמפחידים, אז כן, בתל אביב אולי פחות פוחדים אבל בשאר הארץ פוחדים ולכן לא מעסיקים אותם.
מיכל רוזין: שלושת הגורמים האלה גורמים לכך שהאנשים האלה מגיעים לחיות בדרום תל אביב והם נשארים בדרום תל אביב.
מיכל רוזין: אם הייתה להם עבודה בירושלים או בחיפה או בחדרה, לא הייתה מעניינת אותם תל אביב אלא מעניין אותם לעבוד.
<עובד חוג'י: עצם העובדה שבשישי-שבת, כשכולם לא עובדים, כולם באים לדרום תל אביב, שם הכנסיות שלהם ובתי התפילה שלהם.
מירי רגב: עובד, אי אפשר כך.
<עובד חוג'י: היא אומרת לא נכון.
מירי רגב: אנחנו הרי יודעים מה היא אומרת.
מירי רגב: זה לא חדש לנו.
<עובד חוג'י: כל בתי הכנסיות שלהם בדרום תל אביב.
מיכל רוזין: חברת הכנסת רגב, כיושבת ראש הוועדה, אני מבקשת ממך בלי ההערות שלך אלא לשמור על זכות הדיבור שלי.
מירי רגב: כמו שאת רואה, אני משתיקה את עובד כדי שאת תוכלי להמשיך להגיד את דבריך הנאורים.
מיכל רוזין: לא מדברים אתכם על עובדות ולא אומרים לכם שגם אם יושבים שנה או שלוש שנים בכלא סהרונים, הם אחר כך משתחררים החוצה לדרום תל אביב.
מיכל רוזין: את זה לא אומרים לכם ולכן זה לא פתרון.
מיכל רוזין: כאשר שמים אלפיים אנשים או 3,000 או 4,000 במתקן חולות, כאשר זה כלא והשר לביטחון פנים התריע ואמר שזה כלא לכל דבר ולכן מנהל אותו שירות בתי הסוהר והוא התריע שוב ושוב על כך שהוא לא רוצה לנהל ואין לו יכולת לנהל אוכלוסייה אזרחית - - -
<קריאה: אנחנו לא נמצאים בכלא?
מירי רגב: בואו ניתן לה לדבר.