GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מנחם אליעזר מוזס: אסור שיקרו דברים כאלה, המקום הזה, המעגל הזה הוא לירידה בלבד ואין עלייה לאף אחד.
מנחם אליעזר מוזס: לא עושים ניסויים עם ציבור.
מנחם אליעזר מוזס: עיקר העיקרים - - -
דוד צור: של מי הייתה ההחלטה לעלות?
מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע עד היום.
<משה אדרי: היה הסכם , עם "תולדות אהרון" שאני לא ידעתי עליו.
<משה אדרי: הכניסו אותם בלי ידיעתי והם אלה שיצרו את הבעיה.
<משה אדרי: תבינו עם אוטובוסים זו בעיה כל שכן עם רכבים פרטיים.
מנחם אליעזר מוזס: באו ורצו לאוטובוס, הורידו אותם בכוח 'אתה לא שייך לכאן'.
מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע מה שהלך?
ישראל אייכלר: כי אין מסוף מסודר.
ישראל אייכלר: אם היה מסוף מסודר - - -
מנחם אליעזר מוזס: כן, אבל מה צריך בסוף?
מנחם אליעזר מוזס: צריך עוד שביל ירידה, אתה לא יכול להוריד את כולם באותו שביל אחד.
מנחם אליעזר מוזס: אתה מוריד נחל, נחל של אנשים, זה כמו לשים סכר על נהר סוחף.
מנחם אליעזר מוזס: <קריאה:> תרחיב ברשותך את הבעיה של פתחי הכניסה והיציאה להר מירון עם הבעיות של ועד המושב.
מנחם אליעזר מוזס: זה המקום להגיד את זה.
מנחם אליעזר מוזס: לא יכול להיות שיחליט המושב 'אני לא פותח עכשיו, אני כן פותח שער, את שער יהודה אני לא פותח, את שער יהודה אני כן פותח'.
מנחם אליעזר מוזס: זה ממש זוועות הדבר הזה.
מנחם אליעזר מוזס: איך אפשר להיות כך כפופים?
מנחם אליעזר מוזס: זה כמו להפסיק את המים - - -
דוד צור: זה ראש המועצה.
<ישראל דרעי: המועצה לא מתערבת.
אורי מקלב: זה ראש הועד.
דוד צור: אני שואל לגבי ראש המועצה האזורית.
דוד צור: אתם בקשר איתו?
<ישראל דרעי: אנחנו בקשר איתו, אבל הוא נמצא בפלונטר בין שני הועדים.
דוד צור: זה לא נעים מול ועד היושב וכן הלאה, אבל אי אפשר להיות נחמדים לכולם כל הזמן.
מנחם אליעזר מוזס: מכאן אני מגיע לעוד שלוש נקודות שטלגרפית אני רוצה לומר.
מנחם אליעזר מוזס: על הפסקת החשמל – דיברנו.
מנחם אליעזר מוזס: הפסקת המים הוא פשע בל יכופר, פשע בל יכופר.
מנחם אליעזר מוזס: מפסיקים לך את המים.
מנחם אליעזר מוזס: הפיכת מירון בשעות הצהריים למדמנה של ביוב, כל השירותים הכול - - -
<ישראל דרעי: רבותיי, זו לא בעיה בטיחותית, זו בעיה משפטית.
<ישראל דרעי: לא הייתה לכם בעיה בטיחותית או ביטחונית איתו.
מנחם אליעזר מוזס: אם לא יהיו כמה פתחים וכמה ירידות לא עשינו שום דבר, אנחנו עוד נשב בוועדה ונדון.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להעלות את נושא המים והתיעול.
מנחם אליעזר מוזס: אין שום ספסל וברזיה בעלייה למעלה.
מנחם אליעזר מוזס: עשו פעם ספסלים, אבל אין תחנת משטרה קבועה.
מנחם אליעזר מוזס: אם אין לך תחנת משטרה קבועה כל אחד לוקח את הספסל הביתה ואת הברז הביתה.
מנחם אליעזר מוזס: סלח לי, כן ככה זה נראה הסיפור שם, זה ממש הפקרות מוחלטת.
מנחם אליעזר מוזס: הפקרות מוחלטת.
מנחם אליעזר מוזס: יש תכנית לתחנת משטרה, אני מביא לך את דברי הכנסת מלפני שש שנים.
מנחם אליעזר מוזס: אומר שר המשטרה שתוך שלושה חודשים מתחילים את תחנת המשטרה.
מנחם אליעזר מוזס: עד עכשיו זה לא התבצע כי התב"ע - - -
דוד צור: באיזו תקופה זה היה?
דוד צור: בזמן השר דיכטר או השר אהרונוביץ?
מנחם אליעזר מוזס: ארבעה שרים הבטיחו, יש תחנה ויש תקציב ויש הכול.
מנחם אליעזר מוזס: <קריאה:> יש שוטרים, הם בצפת רק אי אפשר לשים במקום שאין בו - - - <קריאה:> אני הייתי יחד עם מפקד המחוז עם התכניות, רשות העתיקות לא אפשרה.
מנחם אליעזר מוזס: נקודה.
ישראל אייכלר: לא אפשרה לבנות תחנה?
ישראל אייכלר: <קריאה:> נכון.
מנחם אליעזר מוזס: את כל זה אני מבקש לרשום.
דוד צור: הכול נרשם.
מנחם אליעזר מוזס: עכשיו על העלטה בחניונים.
מנחם אליעזר מוזס: החושך והעלטה בחניונים זה מצב בלתי נסבל.
מנחם אליעזר מוזס: בספסופא לא היה מספיק אור.
מנחם אליעזר מוזס: בחניונים לא היה מספיק אור.
מנחם אליעזר מוזס: (היו"ר ישראל אייכלר)
ישראל אייכלר: היושב ראש ביקש כעת לתת את זכות הדיבור לרב דרעי.
ישראל אייכלר: בבקשה תמשיך הרב מוזס.
מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לסיים ולומר שלכל אחד שתרם את חלקו להצלחת מבצע ל"ג בעומר, אנחנו מודים ובשנה הבאה נצליח עוד יותר ונלמד את הלקחים.
מנחם אליעזר מוזס: זאת תהייה המסקנה.
מנחם אליעזר מוזס: אני רואה בזה ממש התחלה של דרך טובה.
ישראל אייכלר: הרב יוסף שווינגר, הרשות למקומות הקדושים, בבקשה.
<יוסף שווינגר: כל האירוע הזה קם ונופל על סדר תנועה ואבטחה.
<יוסף שווינגר: אני חוזר על הדברים האלה.
<יוסף שווינגר: אני עברתי שבעה שרים במשרד התיירות.
<יוסף שווינגר: היום אנחנו כבר לא במשרד התיירות, אלא במשרד הדתות.
<יוסף שווינגר: היה שר אחד שאמר לי 'אף פעם אל תסכים להיות מפיק של האירוע הזה, אני אומר לך את זה כאיש משטרה.
<יוסף שווינגר: הכול קם ונופל על תנועה וסדר'.
<יוסף שווינגר: שר התיירות הזה היה שר מוצלח, יצחק אהרונוביץ.
<יוסף שווינגר: אני לא יכול להאמין שזה אותו יצחק אהרונוביץ שהיום צועק 'מפיק' ואז הוא אמר לי בשום בפנים, אלא יש שני יצחק אהרונוביץ.
<יוסף שווינגר: עם כל הכבוד, גם מבקר המדינה לא גאון גדול.
<יוסף שווינגר: אני לא הייתי מציע ללובש מדים לחלוק על השר בפומבי.
ישראל אייכלר: בכל אירוע במדינה יש מישהו שהוא המפקד העליון.
<יוסף שווינגר: אני אומר את מה שאמר לי השר, אני לא מערער על דברי שרים, זה ממש דברי אלוקים חיים.
<יוסף שווינגר: לגבי האח"מים, אנחנו הגשנו רשימה מסודרת של 200.
<יוסף שווינגר: ה-1,800, היו עשרות שסירבנו להם, דחינו אותם והגיעו דרך גורמים אחרים.
<יוסף שווינגר: אם תלחצו עלי אני אגיד לכם גם מי הם הגורמים.
<יוסף שווינגר: כל שנה אנחנו מתריעים על הצבת עשרות דוכנים לא חוקיים על ידי המועצה.
<יוסף שווינגר: זה מעכב את הדרך, זה מעכב את הגישה, זה מעכב את החזרה.
<יוסף שווינגר: מתריעים למועצה, יש סיכומים עם המועצה, שום דבר לא מתבצע.
<יוסף שווינגר: מביאים כוחות יס"ם (יחידת סיור מיוחדת) מיוחדים שיפנו ושלא יתנו.
<יוסף שווינגר: בשורה האחרונה קוראים לזה 'נאדה'.
<יוסף שווינגר: שערי המושב מירון – כל שנה מחכה לנו יומיים לפני הילולה כל ההתחשבנות, מנסים ממש עם אקדח לרקה ולכן לא הסכמנו.
<יוסף שווינגר: מכאן אני אבקש שישראל דרעי ימשיך.
<יוסף שווינגר: אגב, הייתה ירידה של 25% במספר המשתתפים.
ישראל אייכלר: אני רוצה שהפרוטוקול ישמע את מה שאמר הרב שווינגר.
ישראל אייכלר: הוא אמר משפט כשהפעמון צלצל, כמה הייתה הירידה.
<יוסף שווינגר: הייתה ירידה של לפחות 25%-30% לפי הערכה שלנו.
ישראל אייכלר: ירידה במה?
ישראל אייכלר: ירידה של מספר הבאים למירון?
<יוסף שווינגר: אני בהר הזה כבר 14 שנה - - -
ישראל אייכלר: במספר הבאים לל"ג בעומר למירון?
<יוסף שווינגר: מספר הבאים להילולת הרשב"י.
ישראל אייכלר: הרב דרעי בבקשה.
ישראל אייכלר: <קריאה:> איך אתה יודע?.
<יוסף שווינגר: אני אענה לכם.
<יוסף שווינגר: עשרות אלפי רכבים לא הגיעו ולכן עשרות ואלפי אנשים לא הגיעו.
<יוסף שווינגר: יש לנו לפי פירוט הרכבים.
ישראל אייכלר: הפירוט יהיה בדיון הבא.
ישראל אייכלר: <קריאה:> כמה היה בשנה שעברה?
<יוסף שווינגר: היו 350 אלף ויותר.
<ישראל דרעי: ברור לכולם שכל הכנת האירוע לא נעשית על ידי אדם אחד ולא על ידי החלטה של אדם זה או אחר אלא בשיתוף פעולה.
<ישראל דרעי: האירוע מוכן בעיקר ובעיקר בהכנה על פי דרישות המשטרה שמגיעות כמה חודשים לפני כן.
<ישראל דרעי: אני חייב לציין, גם מקווה, שאף אחד לא חולק עלי בנושא הזה, לא שהשנה באו יותר לקראת, במיוחד השנה כל דרישות המשטרה יושמו אחת לאחת בין אם זה דרישות בטיחות, תשתיות וגם מה שהיה ברגע האחרון.
ישראל אייכלר: הרב דרעי, תפרט בדיון הבא, עכשיו תציין את הדברים הכלליים ואת הפירוט בדיון הבא.
ישראל אייכלר: מהם הנושאים הכלליים?
<ישראל דרעי: כדי שכולם ידעו חשוב לציין, הדרישות מצד מארגני האירוע, הגוף המתאם, הכול יושם.
<ישראל דרעי: לכן אם יש תקלה או תקלות הן לא אמורות להיות מופנות אלינו כלל וכלל.
<ישראל דרעי: הן צריכות להיות מופנות לאותו אדם שמנהל את אותו אירוע ספציפית.
<ישראל דרעי: אני אתייחס לכמה שיפורים שנעשו השנה ביוזמתנו ובשיתוף פעולה.
<ישראל דרעי: דיברו כאן על ברזיות, על ספסלים, קצת מפליא כי כנראה לא מודעים.
<ישראל דרעי: אנחנו עבדנו מול משטרת התנועה, אל מול ראש האגף אמנון, הם יכולים להעיד שהשתדלנו לשים שתייה קרה בכל החניונים, בעין הוזים, בפילון ובמעגל המרכזי.
<ישראל דרעי: גם כשהיה פיק קטן בצהרי היום התקשר ראובן אדרי וביקש ותוך כמה דקות נשלחה כמות אדירה מאוד של בקבוקי מים.
<ישראל דרעי: למה אני אומר זאת, היו טענות של אנשים פרטיים, אני לא רוצה להזכיר את שמם כאן, אנשים שאין להם שום חלק באירוע, אין להם שום השקעה באירוע, יש להם עסק רק עם אלה שהפסיקו לנשום, הם אלה שבאו בטענות.
<ישראל דרעי: חשוב שהציבור ידע שעשינו דברם טובים בשיתוף עם המשטרה.
<ישראל דרעי: אני חייב להדגיש נקודה עליה דיברו כמה פעמים, הדוכנים הן באתר והן מחוץ לאתר והן בדרכים המובילות, זה לא רק שזה מפריע בטיחותית, זה מפריע להולכי רגל עד לסכנת נפשות.
<ישראל דרעי: מדובר גם בסכנות רוחניות.
<ישראל דרעי: אומר לך אדוני, מעל עשר שנים אנחנו מדברים בנושא הזה ועדיין הנקודה לא הגיעה לפתרון סופי.
<ישראל דרעי: צריך למגר את התופעה המכוערת הזאת שהיא הדוכנים.
<ישראל דרעי: דבר אחרון, מושב מירון.
<ישראל דרעי: יש כאלה שאולי קצת חוששים לדבר על כל הבעיות שמושב מירון מייצר לנו בזמן האירוע עצמו וגם בזמן ההכנות לאירוע.
<ישראל דרעי: אני אומר לכם שזו בעיה שחייבים לפתור אותה.
<ישראל דרעי: זה לא עניין של כסף כי כסף הם מקבלים על פי פסק בית המשפט והצ'יקים שלהם מוכנים.
<ישראל דרעי: הם יקבלו, אנחנו לא מנסים להתעלם מכך.
<ישראל דרעי: הבעיה, כמו שאדוני היושב ראש אמר, יש להם בעיה עם האירוע הזה.
<ישראל דרעי: חייבים להגיע איתם לפתרון ולא ברגע האחרון אלא על פי חוק או בדרכים יותר משמעותיות.
<ישראל דרעי: (היו"ר דוד צור)
דוד צור: חבר הכנסת אורי מקלב, אני מבקש ממש בקצרה כי אנחנו חורגים בזמן.
אורי מקלב: תודה לזמן הקצר.
אורי מקלב: אני אשתדל במקסימום לקצר ואפילו בדברי הערכה שיש לי לך אדוני היושב ראש.
אורי מקלב: אתה מנהל את זה מקצועית.
אורי מקלב: אנחנו סומכים ותולים בך הרבה תקוות בדיוני הפקת הלקחים.
אורי מקלב: במשך כמה שנים אנחנו דנים פה לפני ודנים לאחר מכן, אנחנו כמעט עושים את אותו דבר מבלי שאנחנו רואים שינוי.
אורי מקלב: אתה רואה שאנחנו נותנים בך אמון בזה שלא לחצנו עליך לקיים את הדיון מיד.
אורי מקלב: מבחינתנו עברה כמעט שנה, אומנם בפועל זה רק חודשיים, אבל מבחינתנו זה כמעט שנה.
אורי מקלב: אני אפילו לא ידעתי איפה כתבתי את הפקת הלקחים.
אורי מקלב: עכשיו אצלי הכול בראש, אין לי נייר מסודר ואפילו לא חיפשתי אותו.
אורי מקלב: לא מצאתי אותו.
אורי מקלב: לפני שאשכח ושלא יהיה זמן, תודה.
אורי מקלב: אנחנו באמת מודים לכל הרצון ועל כל ההשקעה ועל רוב רובה של התוצאה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שבסופו של דבר שהיה איזה אחוז קטן שיצא מהאירוע הזה מותש, אולי אפילו מפוחדים, אולי מושפלים.
אורי מקלב: אני מקווה שלא מדובר באחוזים גדולים.
<משה אדרי: גם לנו צר.
<משה אדרי: אנחנו מצטרפים לדברים.
אורי מקלב: בשתי דקות אומר לך אדוני היושב ראש.
אורי מקלב: באירוע הזה היה שלב תכנון ושלב הביצוע.
אורי מקלב: בשלב התכנון אגע בשלוש נקודות, לא שהייתה לנו מחלוקת, אבל כן היו שינויים מרכזיים שהיו בתכנון השנה.
אורי מקלב: הדבר הראשון והכי גדול, לא נתנו למכוניות פרטיות להיכנס בכלל לכל האזור.
אורי מקלב: יחד עם זאת וכדבר משלים, לא הקימו חניונים לרכבים הפרטיים ולא נתנו להיכנס.
אורי מקלב: גם בתכנון הראשוני לא נתנו להיכנס למעגל כמו בכרמיאל.
אורי מקלב: הדבר הנוסף, לאוטובוסים הפרטיים לא נתנו להיכנס לחניונים - - -
ישראל אייכלר: 900 אוטובוסים.
אורי מקלב: בנוגע למכוניות הפרטיות, אנחנו רואים בזה הפקת לקחים, יכול להיות שזה היה טוב לתחבורה הציבורית, אבל אנחנו רואים בזה כאחד הדברים שלכך שציבור קטן יותר הגיע.
אורי מקלב: לא כולם יכלו להגיע.
אורי מקלב: בנוגע לרכבים הפרטיים כן ראינו שזה היה מועיל.
אורי מקלב: חניון כרמיאל, הרכבים חנו במתחם "ביג כרמיאל" שהוא לא היה מספיק מסודר.
אורי מקלב: אני חושב שהפקת הלקחים שלנו הוא שצריך יותר למסד את החניונים האלה כדי לאפשר.
אורי מקלב: זה לא גורם לעומס - - -
דוד צור: אמר דרור שיש לפצל את נקודות העלייה.
אורי מקלב: המסקנה בעניין לגבי האוטובוסים הפרטיים,הגיעו גם תלונות מאנשים, חלק גדול משעות היום הכבישים היו ריקים.
אורי מקלב: כאן בוועדה היה לנו סיכום עם המשטרה שבזמנים שלא יהיה לחץ יאפשרו.
אורי מקלב: אנחנו לא ראינו שנתנו.
אורי מקלב: בעצם, לאורך כל יום האירוע לא נתנו לאוטובוסים הפרטיים בכלל להגיע קרוב יותר וכולם היו צריכים שוב להיטלטל לשאטלים.
אורי מקלב: לא נתנו בכלל.
אורי מקלב: בסיכום הוחלט שבזמן שיהיה - - -
<משה אדרי: התחלנו לתת, הייתה בעיה והפסקנו.
אורי מקלב: הביצוע, אני אתחיל עם הנושא הפחות עקרוני.
אורי מקלב: אני אתחיל בנושא של הכנת החניונים.
אורי מקלב: אני חולק עליך, אני מאוד מעריך אותך ישראל דרעי.
אורי מקלב: בחניונים כמו עין זיתים, היו מים וחוץ ממים לא היו שירותים, לא היה שום ספסל.
אורי מקלב: תאר לעצמך שאנשים חיכו ולא היה שום דבר.
אורי מקלב: אני לא מדבר על עין זיתים אלא על המקום ממנו יצאו השאטלים שהוא המעגל המרכזי, בסופו של דבר חיכו בסוף היום וגם בעין זיתים.
<ישראל דרעי: אני אביא לך תמונות של שירותים ותמונות של ברזיות שהיו ושכן היה מים.
אורי מקלב: אם היה יותר זמן הייתי מאריך בדברים.
אורי מקלב: הזכירו בחלק של הביצוע את מוצאי שבת שהיה פיק מאוד גדול ושחיכו הרבה מאוד זמן, כל אלה שהיו בצפת לא יכלו להגיע.
אורי מקלב: הפיק הנוסף היה כתוצאה מהחסימה לרכב פרטי בראש פינה למרות הפרסומים שברכב פרטי יהיה אפשר להיכנס לראש פינה.
אורי מקלב: לקח זמן רב עד שהתערבתם.
אורי מקלב: בכרמיאל היה העניין של האוטובוסים.
<משה אדרי: תזכיר את טבריה, לשם הגיעו, היה מסודר והיו מספיק אוטובוסים.
אורי מקלב: הנושא האחרון הוא הנושא של הקריסה בסוף היום האחרון.
אורי מקלב: תגידי לי מה המסקנה לגבי האוטובוסים בכניסה של "תולדות אהרון"?
אורי מקלב: היה עוד דבר שיכול לפתור את זה ושלא היה מעצים את הבעיה לממדים להם היא הגיע.
אורי מקלב: אם האוטובוסים היו בחניונים המקוריים כמו שאנחנו רצינו, הם היו הולכים ברגל למקומות האלה ואז זה לא הייתה נוצרת הבעיה.
אורי מקלב: אני ביקשתי את האוטובוסים הפרטיים בגלל זה, אבל כשלא נתנו את זה האנשים הלכו ברגל מרחקים הרבה יותר גדולים.
אורי מקלב: בסוף זה ללכת לעין זיתים ברגל.
אורי מקלב: בסוף היום האנשים עייפים, ילדים, עגלות.
<משה אדרי: כי אין חניונים קרובים.
<משה אדרי: אי אפשר לייצר מעגלים.
<משה אדרי: חבר'ה - - -
ישראל אייכלר: בזה זה מתחיל ובזה זה מסתיים.
אורי מקלב: אני רוצה שגם עם שר המשטרה לדבר עכשיו.
אורי מקלב: בסופו של דבר אנשים באו לאירוע להתפלל, הם עם ילדים קטנים, חלקה.
אורי מקלב: בסופו של דבר מבלי שרציתם הם נדחפו על ידי פרשים, הופחדו על ידי הפרשים, אכלו אבק בתוך החניון.
אורי מקלב: אני צריך להתנצל בפניהם בשם כולם, לומר שאנחנו מפיקים את הלקחים האלה שידעו האנשים האלה שהם סבלו אבל לכל הפחות אחרים לא יסבלו.
דוד צור: הרבה יד עוד נושאים לדבר, אם הייתי נותן לכולם לדבר לא הייתם חוזרים אלי לדיון הבא.
דוד צור: לכן אני לא נותן לאף אחד, כולכם תחזרו אלי לדיון הבא.
דוד צור: אני מבקש שתחזרו לדיון הבא.
דוד צור: אני מבטיח שאתן זכות דיבור לכל מי שלא דיבר.
דוד צור: אני אבקש שתשלחו לוועדה את החומרים.
דוד צור: תשלחו את התחקירים שלכם ובעיקר את הממצאים והלקחים.
דוד צור: אני לא מסכם כרגע כי יש כאן הרבה נקודות שעלו.
דוד צור: אנחנו נסכם אותם בתום הדיונים.
דוד צור: כן אציין שתיים-שלוש נקודות עקרוניות.
<משה אדרי: סליחה, לפני שאתה מסכם.
<משה אדרי: הנושא של התקציב, מי - - -
דוד צור: אני מיד אתייחס אליו כי יש כאן שתיים-שלוש נקודות עקרוניות שאני אבקש לדבר עליהם.
דוד צור: היא מתחילה שם ונגמרת שם, עניין האחריות.
דוד צור: זה אירוע ענק.
דוד צור: דיברנו עליו גם לפני קרות האירועים.
דוד צור: זה אירוע ענק שמשולבים בו כמעט כל המשרדים הרלוונטיים.
דוד צור: בסך הכול, בסוף, לכל אחד יש לו גזרת אחריות ואין גורם אחראי שעליו אפשר לומר 'הוא הגורם האחראי על האירוע הזה'.
דוד צור: משרד התיירות שהוגדר ככזה עדיין יש פה מחלוקת כי הוא בעצמו לא רואה את עצמו ככזה.
דוד צור: אגב, הייתי בוועדת המשנה לעניין הר הבית, גם נושא, אומנם לא כמו מירון, אבל גם נושא שיש לעשות עליו דיון.
דוד צור: אחד הדברים שמצאתי, שוב, משטרת ישראל אחראית על הביטחון, משרד הדתות אחראי רק על השילוט, משרד התיירות אחראי להביא את האנשים לעלות.
דוד צור: כל אחד אחראי על משהו ובסוף כל אחד אחראי על האחריות ואין אחד שאתה אומר שהוא האחראי ושאליו גם נפנה תקציבים, נביא את כל הגורמים שיחליטו מי עושה מה.
דוד צור: אז עם כל הכבוד לוועד הישוב מירון, צריך להכניס אותו.
דוד צור: או שהם יקבלו את מה שהם צריכים לקבל כי כנראה הם מרגישים מתוסכלים מהיום וחצי הזה שמשתלטים עליהם כל העולם ואחותו - - -
<יוסף שווינגר: זה לא שמשתלטים.
<יוסף שווינגר: הם לא עושים מספיק כסף על המקום הזה.
דוד צור: זאת תחושתם ולכן יש פה איזה צד של בריונות.
דוד צור: אני כן מבקש לזמן לדיון הבא את אנשי ועד הישוב מירון, את ראש המועצה.
דוד צור: הם אזרחי מדינת ישראל.
דוד צור: נשמע את הצד שלהם.
דוד צור: יכול להיות שיש להם טענות, נשמע אותם ונגיע להבנות איתם בפעם הבאה.
דוד צור: אני לא רוצה ללכת איתם ראש בראש.
דוד צור: אני אומר גם לכם אנשי המשטרה וגם לכם משרד התיירות ואדון דרעי, יש לכם מנופים גם לגבי הישוב מירון.
דוד צור: יש שם בעיה אחת מרכזית.
דוד צור: זה הנושא השני והוא הנושאי התשתיות.
דוד צור: אי אפשר עם פיזיקה פשוטה של מקום, על ציר של זמן ומספר אנשים, אי אפשר כנראה להגיע למקסימום, אפשר אולי להיטיב בשוליים, אבל בסוף אי אפשר לקצר כאן בזמנים ובבטיחות,
דוד צור: בעיקר אם לא נשנה את הפיזיקה של המקום.
דוד צור: המשמעות: עוד חניונים, עוד כניסה ויציאה של הולכי רגל.
דוד צור: המצב הוא קטסטרופה כשעולים כולם מאותו מקום ויורדים כולם לאותו מקום, הדבר הנהדר הזה שלא פותר את בעיית הולכי הרגל במאסות כפי שזה מתנהל.
דוד צור: אפשר לנסות בשוליים כמו למשל לתזמן את נושא של ההדלקות, אבל זה לא יהיה דרמטי כי עדיין יש אנשים שבאים ומתנחלים במקום מסוים.
דוד צור: אם לא תהיינה תשתיות טובות יותר, המצב הזה יהיה כל הזמן בעייתי.
דוד צור: יש תשתיות שהן יותר קריטיות, כמו שאמרתי קודם שתהייה יציאה וכניסה של הולכי הרגל.
דוד צור: אולי יש תשתיות שהן פחות קריטיות וכדאי לתת עליהן את הדעת.
דוד צור: קודם ציין כאן ראובן שתהייה שם תאורה קבועה ולא כל פעם מחדש יקימו אותה.
דוד צור: עם כל מה שאמרתי, האחריות, התקציב, הפקת הלקחים ברמות הטקטיות של תנועה.
דוד צור: אמרנו, האם יש יותר צורך בשאטלים מאזורים מסוימים, אין ספק, נקודות שכן עלייה נוספות.
דוד צור: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן.
דוד צור: נעשה את הסיכום בסוף ונוציא את הלקחים.
דוד צור: דבר שלישי שכדאי לומר, אנחנו נסיים את דיוני ועדת המשנה הזאת, אני אמליץ מאוד ליושבת ראש, אם היא תרצה אני אעשה את זה ואמשיך להוביל הנושא.
דוד צור: אנחנו נקיים את התכנית להערכות לאירוע הבא הרבה מאוד זמן לפני.
דוד צור: לדוגמה, לפני תחילת המושב הבא נקיים כבר את התכנית העקרונית לפעם הבאה כדי שיהיה אפשר להשלים פערים בדברים שאפשר.
דוד צור: פה ושם יהיו עדיין מה לסגור, אבל שלא נגיע למצב כפי שהגענו הפעם.
דוד צור: ביום-יומיים האחרונים תמיד יהיו השלמות אחרונות, אבל את התכנית המקורית, ממש כפי שציין כאן צ'יקו וגם נאמר פה על ידי המחוז הצפוני וממשרד התחבורה, את כל הלקחים שנוכל ליישם לתכנית אחת שתהייה תכנית הוליסטית ושאיתה יהיה אפשר להתקדם.
דוד צור: <קריאה:> נושא הבריאות לא עלה.
דוד צור: עלו הרבה מאוד נושאים.
דוד צור: אני אתן לכולם לדבר.
דוד צור: בהחלט נדבר על כל הנושאים.
דוד צור: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בנושא הצעת חוק השמות (תיקון מס' 6) (שינוי שם של קטין), התשע"ד-2012.
דוד צור: חברת הכנסת קול תציג את הרציונל מאחורי הצעת החוק ותסביר לנו את הצעת החוק ואנחנו נקיים דיון קצר, אם יש הערות.
דוד צור: אם לא, נעבור להקראה ולהצבעה.
עדי קול: קודם כול, תודה רבה ליושב-ראש.
עדי קול: מדובר בהצעת חוק של יישום מסקנות ועדת רוטלוי, ועדה שישבה במשך שנים על המדוכה וניסתה להתאים את החקיקה הישראלית לאמנה הבינלאומית לזכויות הילד, לבחון את כל החקיקה ולראות איפה אפשר להכניס את מקומו של הילד, את טובתו, את מעמדו כאדם בר זכויות.
עדי קול: לצערי מסקנות הוועדה הזאת לא יושמו באופן כמעט מוחלט.
עדי קול: הצעת החוק המרכזית שיצאה ממנה, הצעת חוק הורים וילדים, תקועה במשך זמן רב בממשלה ואני מקווה מאוד שתתקדם ותגיע לכנסת ביום מן הימים.
עדי קול: הצעת חוק השמות היא אחת ההצעות שנובעות מתוך הדוח הזה.
עדי קול: המטרה שלה לשים את הילד במרכז ולהבין ששֵם הוא אחד הסממנים של זהות, של אישיות ואנחנו לא יכולים לתת להורים לשנות את השם של הילד באופן גורף בלי להתייעץ אתו ובלי לדאוג לטובתו.
עדי קול: הכנסנו מספר תיקונים בהצעת החוק הזאת.
עדי קול: אחד התיקונים מבקש מהורים שרוצים לשנות את השם של קטין מעל גיל 10 להתייעץ עם הקטין, לשאול את דעתו ולקבל את הסכמתו.
עדי קול: התלבטנו לגבי הדרך ותיכף נציג את ההכרעה, כיצד תהיה ההתייעצות הזאת.
עדי קול: דבר נוסף חשוב מאוד בהצעה, היום הורה יכול לשנות את שמו של קטין כאמור מתי שהוא רוצה, ואילו ילד עד גיל 18 אינו יכול לשנות את שמו, הוא צריך את הסכמת ההורים.
עדי קול: לא רצינו לתת לו את האפשרות הזאת מחשש שכל ילד שירצה לקרוא לעצמו "ג'סטין ביבר" ילך עכשיו למשרד הפנים וישנה.
דוד צור: או לשנות את שמו ל"נסים זאב".
עדי קול: יכולות להיות סיטואציות שבהן הורים קוראים לילד בשם שפוגע בו ושגורם לו לנזק חמור מאוד.
עדי קול: נתקלנו בשני מקרים, האחד השם "אכזבה" והשני השם "אבלות", שמות שהורים קראו לילדים שלהם.
עדי קול: נוצר נזק מאוד-מאוד חמור לילד שמסתובב בעולם עם השם הזה.
עדי קול: הילדים, כזכור, לא תמיד קלים ויש נטייה להתעללות.
עדי קול: אפילו פנה אלי מישהו עם שם שנשמע לא כל-כך נורא, שם שפעם היה מקובל, פסח.
עדי קול: הוא אמר שעברה עליו ילדות נוראית כי כל הזמן צחקו עליו וקראו לו חנוכה ופורים והתעללו בו עד מאוד והוא חיכה לרגע שיהיה בן 18 ויוכל לשנות את שמו.
עדי קול: לכן אנחנו מאפשרים במקרים שילד מרגיש שהשם שלו גורם לו נזק חמור מאוד לפנות לבית-המשפט, להוכיח את זה ובית-המשפט יכול לאשר לו את שינוי השם.
עדי קול: לא באופן עצמאי, לא על-ידי הליכה למשרד הפנים, אלא דרך בית-המשפט.
דוד צור: הערות?
דוד צור: חבר הכנסת זאב, כמובן אתן לך.
דוד צור: אם יש אנשים נוספים שמבקשים לדבר בבקשה תירשמו אצל מנהלת הוועדה.
נסים זאב: מה קורה כאשר יש מחלוקת בין ההורים ובין הילד?
נסים זאב: למשל האם חושבת על שם מסוים והאב חושב על שם שונה, והילד רוצה שיקראו לו בכלל בשם אחר?
נסים זאב: מה קורה במחלוקת קשה כזו?
נסים זאב: האם יש אפשרות לערער אפילו לבית-המשפט העליון?
נסים זאב: מכיוון שכל הנושא הזה בסופו של דבר צריך לקבל את הכרעת בית-המשפט, האם לילד יש זכות לומר- - -
דוד צור: אם מלאו לו 10 שנים.
נסים זאב: אז הוא יכול ללכת לבית-המשפט העליון?
דוד צור: זה החלטה שלו.
<גלעד קרן: לגבי ילד שגילו קטן מ-10 שנים – ההורים צריכים להתייעץ אתו, אבל הם לא חייבים להסכים.
<גלעד קרן: בסופו של דבר צריך לתת משקל ראוי לעמדתו ולדרישותיו אבל ההורים הם שמכריעים בסופו של דבר.
<גלעד קרן: לגבי ילד שגילו גדול מ-10 שנים – יש צורך בהסכמת הילד.
<גלעד קרן: בכל מקרה, אם הילד לא מסכים לשינוי שמו ההורים יכולים לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה.
נסים זאב: כלומר, כאשר הילד בן 10 ויום – צריך את הסכמת הילד.
<גלעד קרן: נכון, ואם הוא לא מסכים אפשר לפנות לבית-המשפט.
<גלעד קרן: צריך לזכור גם שבגיל 18 חל עליו אותו דבר.
<גלעד קרן: כלומר, ילד בן כמעט 18 גם הוא נדרש להסכמת הוריו.
נסים זאב: אדוני היושב-ראש, מכיוון שלכל אדם יש שם ולכל ילד יש שם כאשר הוא נולד, הרי בזמן ברית המילה של תינוק או בשבוע הראשון ללידתה של תינוקת, אם עולים תורה, ולא משנה באיזה בית כנסת, זה יכול להיות גם בית כנסת לא כל-כך לרוחי אבל בכל זאת עולים וקוראים שֵם ועושים מסיבה.
נסים זאב: הרי הילד והילדה לא נשארים ללא שם.
נסים זאב: לילד יש שם והוא רוצה לשנות אותו.
נסים זאב: לכן אני חושב שעליו להיות קצת יותר בוגר.
נסים זאב: אני מבקש שיירשם בהסתייגות שלי שהבן יהיה מגיל 13 ומעלה והבת מגיל 12 ומעלה, כי היא נחשבת יותר עצמאית, יותר בקיאה, יותר אחראית.
דוד צור: גיל הבר מצווה או הבת מצווה?
נסים זאב: כן, לבן מגיל בר מצווה ולבת מגיל 12, גיל בת מצווה, בגלל שהילדה יותר חכמה מהילד ויש לה יכולת להכריע בעתיד שלה, בנושאים יותר רציניים שנוגעים לחיים.
דוד צור: מה שאמרת הוא ביולוגי?
דוד צור: יש לזה הוכחה ביולוגית?
נסים זאב: בוודאי, חד-משמעית.
נסים זאב: תערוך מחקר ותראה שהתורה העניקה, בלי המחקרים- - -
דוד צור: אני לא מתכוון לערער על השאלה.
נסים זאב: אתה לא מערער על דברי חכמים, אני יודע, ולכן אני יודע שאתה גם תסכים להסתייגות שלי.
דוד צור: חברת הכנסת קול, מה את אומרת על ההצעה של חבר הכנסת נסים זאב, לגבי גיל הבר מצווה או הבת מצווה?
עדי קול: לגבי הגיל היה לנו דיון מאוד רציני וועדת השרים לענייני חקיקה הכריעה לגבי גיל 10.
עדי קול: ההחלטה של ועדת השרים התייחסה לגיל.
נסים זאב: מותר להם לטעות.
עדי קול: אני מקבלת את החלטתם.
<גלעד קרן: מבחינה משפטית, ככל שההסתייגות תתקבל, האבחנה בין גיל של בנים לגיל של בנות יכולה להוות בעיה חוקתית.
דוד צור: שאלתי בעדינות אם נערך מחקר ביולוגי בעניין הזה.
עדי קול: דנו ארוכות על הגיל במקום להשוות את זה לגילאים אחרים שיש בחקיקה.
עדי קול: יש את חוק האימוץ שמתייחס לגיל מסוים שבו מקבלים את ההסכמה, ובהמרת דת מבקשים גיל מסוים.
עדי קול: אנחנו יישרנו קו.
דוד צור: חבר הכנסת זאב, מה עוד?
נסים זאב: לא קיבלתי תשובה אם יש מקום לערער לבית-המשפט העליון במידה והילד זכה בבית-המשפט לענייני משפחה.
נסים זאב: כלומר האם שם זה מסתיים?
נסים זאב: אם ההורים לא מוכנים לקבל את דעתו של הילד, או להיפך, האם בסופו של דבר ההכרעה תהיה בערכאה גבוהה יותר?
דוד צור: נשמע תשובה מד"ר פרץ סגל.
<פרץ סגל: תודה, אדוני.
<פרץ סגל: אשיב לשתי ההצעות של חבר הכנסת הנכבד.
<פרץ סגל: לשאלה הראשונה, על אבחנה בין גיל המצוות של בן ובת – אנחנו כפופים בעניין הזה לאמנה לזכויות הילד.
<פרץ סגל: הגיל הוא אחד, גיל 18, ואין אבחנה בין בנים ובנות.
<פרץ סגל: לאחרונה גם הכנסת קיבלה את התיקון לחוק גיל נישואים, שבעבר הבחין בין בנים ובנות, והשווה את הגיל לגיל אחיד.
<פרץ סגל: זאת התפיסה של האמנה.
דוד צור: מה לגבי הגיל?
<פרץ סגל: הגיל שאנחנו נוקטים הוא גיל 18.
<גלעד קרן: כאן מדברים על גיל 10.
<פרץ סגל: מה שנאמר על גיל 10 זה רק לעניין חובת השמיעה.
<גלעד קרן: לא חובת השמיעה אלא הצורך בהסכמה.
<פרץ סגל: מאז קיים הצורך בהסכמה.
<פרץ סגל: כלומר, זה בנוסף לאפוטרופסות.
<פרץ סגל: אפשר להוסיף את הילד, אבל לא לפגוע באפוטרופסות של ההורים ולהוריד את הגיל.
<פרץ סגל: המשמעות של ההצעה הזאת היא שאנחנו אומרים: לעניין השם אנחנו מבטלים את אפוטרופסות ההורים עד גיל 18 והילד בעצמו הולך.
דוד צור: לעניין המרת דת, למשל, מה הגיל?
<אודיה איפרגן: גיל 10.
דוד צור: אז נצמדים לזה.
<פרץ סגל: צריך את הסכמת ההורים ובנוסף לזה צריך את הסמכת הילד.
<פרץ סגל: לא רק הילד.
<פרץ סגל: אותו דבר גם פה, ילד יכול גם לפני כן לפנות לבית-המשפט לענייני משפחה, כפי שהציע חבר הכנסת נסים זאב, ולהגיד: אני מעוניין לשנות את השם שלי.
<פרץ סגל: החוק מאפשר את זה, אבל לא לתת אוטומטית את האפשרות שילד מגיל בר מצווה יוכל לשנות את השם שלו.
<פרץ סגל: אם הוא רוצה, ילך לבית המשפט.
<פרץ סגל: החוק היום מאפשר את זה – זה לשאלה השנייה – על-ידי פנייה לבית-המשפט לענייני משפחה.
<פרץ סגל: בדברים האלה אפשר לערער לבית-המשפט המחוזי ואחר-כך ברשות ערעור גם לבית-המשפט העליון.
דוד צור: כלומר, נתונה זכות ערעור בהיררכיה.
<פרץ סגל: אני חושב שלא צריך לשנות את המצב המשפטי מכיוון שהזכות הזאת עומדת לילד.
דוד צור: אתם בעד הצעת החוק כפי שהיא?
<פרץ סגל: אם אפשר, אם כבר קיבלתי את רשות הדיבור, בדברי ההסבר, כפי שנאמר, וגם בדיון הקודם חשבנו שנכון להוסיף בהצעת החוק שני עקרונות, כפי שאנחנו נוקטים בחוקים אחרים: העיקרון של טובת הילד והעיקרון של שמיעת הילד.
<פרץ סגל: הנוסח ששלחתי גם לחברת הכנסת ד"ר קול התייחס לזה.
<פרץ סגל: אני לא יודע אם היא רוצה להתייחס לזה.