GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אודליה אדרי: כאשר הוא מנוע מבחינה רפואית אנחנו מעוניינים לאפשר להורים לעשות את זה בלי הסכמתו.
פנינה תמנו: 13(ב) לא נותן מענה?
פנינה תמנו: הוא נותן.
<אודליה אדרי: הוא נותן רק במצב של חוסר הכרה.
<אודליה אדרי: אנחנו לא בטוחים שחוסר הכרה זה המקרה היחיד שבו אנחנו רוצים לאפשר.
<אודליה אדרי: אנחנו מעוניינים גם במצב שהוא בהכרה מעורפלת, בהכרה חלקית.
פנינה תמנו: כמו ילד שלוקה במחלה נפשית?
עדי קול: אנחנו רוצים להרחיב את זה מעבר לחוסר הכרה.
עדי קול: אנחנו לא יודעים איך להגדיר.
עדי קול: אמרנו שלצורך קריאה ראשונה נכתוב את המילים "אלא אם הנסיבות הרפואיות אינן מאפשרות לו".
עדי קול: בהכנה לקריאה שנייה ושלישית נמקד את הנסיבות הרפואיות.
עדי קול: זה מוסכם עליכם?
<אודליה אדרי: מוסכם עלינו.
פנינה תמנו: תנסח את מה שהם ביקשו?
<גלעד קרן: ככל שנשאיר את זה בצורה הרחבה יותר כך אנחנו בעצם משאירים שיקול דעת לפקיד הרישום להחליט האם הנסיבות הרפואיות הן נסיבות שלא מאפשרות את קבלת הסכמת הקטין או כן מאפשרות.
עדי קול: צריך למנוע מצב שבו יגידו שמכיוון שלילד היו אבעבועות הוא לא יכול היה להסכים.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שזה צרך להגיע לפקיד - -
עדי קול: אנחנו רוצים שזה לא יישאר שיקול דעת של פקיד - -
פנינה תמנו: תכתוב נוסח שיוסכם בקריאה השנייה והשלישית.
<גלעד קרן: אנחנו כותבים בשלב זה את המילים "נסיבות רפואיות", כאשר אני כותב בדברי ההסבר שהוועדה תחליט לקראת קריאה שנייה ושלישית מה הן הנסיבות הרפואיות שעליהן יחול הסעיף הזה.
פנינה תמנו: יכול להיות שהם יגיעו לאיזה ניסוח רפואי שבו הם לא יצטרכו לפרט את כל המקרים הרפואיים.
<אודליה אדרי: אני לא חושבת שזה נכון לפרט את המקרים.
<אודליה אדרי: אני חושבת שהמטרה היא להבהיר שמדובר במצב שבו מטעמים רפואיים הוא לא מסוגל.
פנינה תמנו: בשביל שפקיד הפנים, פקיד הרישום לא יצטרך להיות איזה סוג של מומחה רפואי, אולי כן יהיה כדאי שהאישור שהוא יצטרך לראות הוא של רופא המשפחה או רופא מבית חולים, כי אחרת זה יעמיד אותו במצב שלא היינו רוצים.
עדי קול: אנחנו נבקש למצוא ניסוח שיבהיר באיזה מצבים מדובר, בלי למנות את המצבים.
פנינה תמנו: אני בטוחה שזה יהיה ביתר קלות, כי חברת הכנסת היא גם ד"ר למשפטים.
פנינה תמנו: תהיה לכם עבודה קלה יחסית.
פנינה תמנו: אנחנו נכניס את השינוי הזה.
פנינה תמנו: זה הדבר היחיד שאינו מוסכם.
<פרץ סגל: אני רוצה להודות לחברת הכנסת ד"ר קול על כך שהיא גאלה את המלצות ועדת רוטלוי בנושא הזה.
פנינה תמנו: איזה מזל, סוף סוף זה לא נשאר בגדר המלצות.
<פרץ סגל: אני רוצה גם להודות לה על ההיוועצות המוקדמת איתנו ועל הדיונים שהתנהלו בצורה אינטנסיבית, יסודית וכדומה.
<פרץ סגל: יש דבר אחד שלא סיכמנו סופית ואני חושב שחשוב – אולי גלעד יציע נוסח - לכלול אותו.
<פרץ סגל: מדובר פה בשני עקרונות של האמנה לזכויות הילד שעליה מתבססים ההמלצות של רוטלוי.
<פרץ סגל: עיקרון אחד זה טובת הילד, העיקרון השני הוא השתתפות הילד.
<פרץ סגל: הנוסח כרגע עוסק רק בנושא של השתתפות הילד.
<פרץ סגל: יש את הנושא של טובת הילד, כמו למשל שם שמכבד את הילד.
<פרץ סגל: הרבה פעמים אנחנו יודעים שהילד מקבל שם לא מכובד מסיבות כאלו ואחרות.
פנינה תמנו: זה גם סוג של פגיעה בילד.
<פרץ סגל: לפעמים כששוכלים איזה בן משפחה זה משפיע במלחמה בין ההורים וטובת הילד לא נלקחת.
פנינה תמנו: זה רחב מידי.
פנינה תמנו: זה לא לפתחה של הצעת החוק.
פנינה תמנו: זה לחלוטין משהו שצריך לקחת בחשבון.
<פרץ סגל: יש שתי אפשרויות.
<פרץ סגל: אפשרות אחת היא לחזור על העיקרון, כפי שחוזרים בחוקים אחרים, שבכל עניין שנוגע לילד טובתו תילקח בחשבון.
פנינה תמנו: זה צריך להיות בחוק השמות ככלל, כעיקרון מנחה.
עדי קול: אחד הרעיונות היה שלקראת קריאה שנייה ושלישית נבחן איזה משמעויות יש לזה.
פנינה תמנו: אפשר להגיש עוד הצעת חוק.
פנינה תמנו: אנחנו נשמח לשתף פעולה.
פנינה תמנו: זה מאוד חשוב מה שאתה מעלה.
פנינה תמנו: אני אומרת את זה גם כחברה בוועדה לזכויות הילד.
פנינה תמנו: זה לא מגיע לשם, אבל זה משהו שצריך להנחות בחוקי מדינת ישראל.
פנינה תמנו: המודעות צריכה להיות יותר רחבה בכל מה שקשור לשלום הילד, טובתו והכבוד שצריך לתת לו.
פנינה תמנו: אנחנו לא שם עדיין, אבל אנחנו מתקדמים.
<אודיה איפרגן: הגענו בסופם של כל הדיונים כאשר פחות או יותר הדברים מוסכמים.
<אודיה איפרגן: בנושא של סעיף 13(ב) אנחנו סבורים כמו משרד הפנים - זה מקובל גם על המציע - שאנחנו צריכים למצוא הגדרה שלא תטרטר את ההורים לשווא.
<אודיה איפרגן: אנחנו מדברים בסופו של דבר על מצב של הוספת שם, לא על שינוי השם של הקטין.
<אודיה איפרגן: לפקיד הרישוי יש את הראייה לראות מה סוג השינוי.
<אודיה איפרגן: יש שמות קבועים שאתה רואה שזה מתאים לסיטואציה.
<אודיה איפרגן: אנחנו רוצים משהו שמצד אחד ישקף את המצב, מצד שני לא יפנה לחינם הורים, שגם ככה המצב שלהם קשה, לבית החולים.
<אודיה איפרגן: הנושא של טובת הילד דורש חשיבה, כי יש לזה הרבה השלכות.
<אודיה איפרגן: אנחנו נעשה את זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<אודיה איפרגן: צריך לקחת בחשבון שהנושא של נתינת שם על ידי הורים זה משהו שהוא מצוי בצורה אבסולוטית בידי ההורים.
<אודיה איפרגן: צריכים לחשוב מה ההשלכות.
פנינה תמנו: לא חשבנו אחרת.
<אודיה איפרגן: אנחנו צריכים לחשוב מה ההשלכות על זה.
<אודיה איפרגן: זה יהיה לקראת קריאה שנייה ושלישית.
<אודיה איפרגן: הרבה הורים קוראים לילד על שם מישהו.
<אודיה איפרגן: יכול לבוא הילד ולהגיד: "מה איכפת לי אם זה סבא שלי".
<אודיה איפרגן: השאלה אם זה טובת הילד או לא טובת הילד.
<אודיה איפרגן: זה משהו שדורש חשיבה.
<אודיה איפרגן: לא נעשה את זה כרגע.
<אודיה איפרגן: כמו שציינה חברת הכנסת עדי קול, סעיף 13(ב) לא נועד למצב שכל קטין שירצה לשנות את שמו יפנה לבית המשפט, אלא רק כשבאמת יש פגיעה משמעותית.
<אודיה איפרגן: הייתה לנו התלבטות אם צריך לכתוב את זה במפורש בסעיף, אם צריך להדגיש שזו לא סתם פנייה ושבאמת יש פגיעה של ממש.
<אודיה איפרגן: ברגע שזה מובהר בדברי הוועדה, אני חושבת - -
פנינה תמנו: זה נושא שתסכימו עליו בהמשך.
עדי קול: זה כתוב בסעיף שאליו אנחנו מפנים.
<גלעד קרן: זה בהתאם לתנאי סעיף 3(ד) לחוק בתי המשפט לענייני משפחה.
פנינה תמנו: זה לא רק רשאי לפנות, אלא צריך לראות באיזה מקרים.
פנינה תמנו: אנחנו עוברים להצבעה לקראת קריאה ראשונה.
פנינה תמנו: בעד – 2
פנינה תמנו: נמנעים – אין
פנינה תמנו: הצעת החוק עברה לקריאה ראשונה.
דוד צור: בוקר טוב, אני פותח את הישיבה.
דוד צור: גלעד, תעדכן.
<אורטל אלבז: אני מצטערת לומר שלא קיבלתי מצע לדיון ולא ידעתי במה מדובר.
<גלעד קרן: המצע לדיון הוא הנוסח שעבר קריאה ראשונה.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח את דיון ועדת הפנים בנושא הצעת חוק לתיקון פקודת תעבורה (מס' 114) (רישום התאריך העברי ברישיון הנהיגה), התשע"ד-2014, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד צור: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה החלטנו כי החובה של ציון תאריך הלידה העברי תחול על רישיון הנהיגה בלבד וכי התיקון ייכנס לתוקפו בתום חצי שנה מפרסום החוק.
דוד צור: בכל זאת, ניתן לכם זמן להתכונן לזה.
<חוה ראובני: מאגף מערכות מידע שלנו ביקשו זמן יותר ארוך.
דוד צור: נדבר על זה.
דוד צור: זה יחול על רישיונות שיינתנו או יחודשו מאותו יום ואילך.
דוד צור: במהלך הדיון העלו נציגי משרד המשפטים נקודה אחת אותה ביקשנו שיבדקו לקראת הדיון היום, האם ציון התאריך העברי לא יפגע בצורה זו או אחרת באפשרות השימוש ברישיון הנהיגה הישראלי בחוץ לארץ בשל הדרישות של אמנת וינה.
דוד צור: אבקש מנציגי הממשלה להתייחס לסוגיה זאת ולאחר מכן נפתח את הדיון להערות נוספות.
דוד צור: נתחיל קודם כל עם משרד התחבורה ונשמע מה עמדתכם בעניין.
דוד צור: בעיקרון זה עבר קריאה ראשונה והייתם בעד ההצעה.
<חוה ראובני: אנחנו בעד העניין הזה.
<חוה ראובני: זאת עמדת הממשלה וזאת עמדת השר.
<חוה ראובני: יחד אם זאת, יש קשיים יישומיים ולאור העובדה שהדיון הזה נקבע מאתמול להיום, אני לא בטוחה שיש לי את כל הנתונים הנדרשים.
<חוה ראובני: מבחינת ההיערכות להדפסה של הנתון הזה על הרישיון, זה כרוך בעלות וזה כרוך בזמן היערכות.
<חוה ראובני: אגף מערכות מידע ביקש להקצות לו שנה ולא בגלל שצריך שנה לשם כך אלא יש תכנית עבודה בנויה שתופסת את כל כוח האדם ואיכשהו צריך לשלב את זה פנימה.
<חוה ראובני: הקושי העיקרי שאנחנו רואים ביישום ההצעה הזאת ברמה היישומית – ומנהל אגף הרישוי יושב לצדי ויוכל להרחיב – הוא הנושא של איך אנחנו מודיעים לציבור על זכותם לבקש שהתאריך לא יירשם ואיך אנחנו קולטים את התשובה הזאת.
<חוה ראובני: אני מזכירה שכבר היום יש לנו כמעט ארבעה מיליון נהגים במדינת ישראל.
<חוה ראובני: נהגים חדשים, אין בעיה, טופס בקשת רישיון הנהיגה, נוסיף משבצת למילוי.
דוד צור: זאת אומרת, הדיפולט הוא רישום ומי שירצה, יאמר לא.
דוד צור: בוקר טוב חבר הכנסת שטרן.
דוד צור: אנחנו דנים בחוק שלך.
דוד צור: אומרת גברת ראובני, היועצת המשפטית של משרד התחבורה, שנדרש להם זמן ארוך יותר.
אלעזר שטרן: מה זה זמן ארוך יותר?
דוד צור: מחצי שנה לשנה כדי להיערך.
דוד צור: יש כאן גם עלויות.
דוד צור: אולי תחזרי ותאמרי מה הקשיים שלכם במקום שאני אתרגם אותך.
<חוה ראובני: צריך לשנות תכניות כי לשלב את התאריך העברי ברישיון הנהיגה.
<חוה ראובני: זה כרוך בעלויות כמובן וזה כרוך בזמן.
<חוה ראובני: אנשי אגף מערכות מידע שלנו עובדים לפי תכנית עבודה שנתית שהיא מלאה עד אפס מקום, אנחנו ביולי ועד סוף 2014 לפחות היא מלאה עד אפס מקום, ולכן הם מבקשים יותר זמן כדי למצוא את החור ואת האדם הפנוי שיבצע את המשימה כי אנחנו לוקחים אותה על עצמנו ואם יש תאריך יעד, אנחנו רוצים לעמוד בו.
אלעזר שטרן: מה תאריך היעד אותו אתם מבקשים?
<חוה ראובני: הם מבקשים שנה ולא חצי שנה.
<חוה ראובני: אנחנו באמצע 2014 ותכנית העבודה לשנת 2014, כל כוח האדם וכל התקציב העומד לרשותם כבר תפוס.
<חוה ראובני: מדי פעם יורד משהו, מדי פעם משתנה משהו, והם מבקשים תקופה ארוכה יותר ומדברים על שנה.
<חוה ראובני: זה לעניין עצם היישום של זה.
<חוה ראובני: הבעיה הנוספת היא היישומית וכיוון שהדיון הזה נקבע לנו בהפתעה גמורה מאתמול להיום, ברור שאין לי את כל הפרטים.
<גלעד קרן: סליחה, אני חייב לומר.
<גלעד קרן: אמנם הדיון הזה נקבע מאתמול להיום, אבל הצעת החוק עברה קריאה ראשונה לפני כחודש והנוסח תואם אתכם עוד לפני כן.
<גלעד קרן: לומר שבגלל שהדיון נקבע אתמול יש בעיה יישומית, זה לא.
<חוה ראובני: זה התפרסם לפני שלושה שבועות.
<חוה ראובני: הדיון היה לפני קצת יותר זמן.
<חוה ראובני: אנחנו עובדים ואף אחד מאתנו, לא אני ולא הוועדה ולא חבר הכנסת שטרן, עושה דבר אחד.
<חוה ראובני: אנחנו עובדים לפי תאריכי יעד.
<חוה ראובני: יש לנו תאריך יעד של דיון, אנחנו מתכנסים אליו.
<חוה ראובני: מישהו מרכז את הכול.
דוד צור: מה אומרת גברת ראובני, שבעיקרון אתם לא יודעים את כל המשמעויות וההשלכות התקציביות?
<חוה ראובני: אנחנו עדיין לא יודעים איך לפנות לציבור, להודיע לו על זכות לסרב לקבל תאריך עברי ברישיון ואיך לקבל את המידע.
דוד צור: ברשומות זה לא מספיק או באיזה קמפיין קצר?
<חוה ראובני: מנהל אגף הרישוי יוכל להסביר מבחינת המשמעויות.
<חוה ראובני: הוא יהיה צריך ליישם את זה.
<ציון מזרחי: קודם כל, בעיית אנשי המחשב שהעלתה היועצת המשפטית שלנו גברת ראובני, זה נכון.
<ציון מזרחי: תכנית העבודה שלהם מלאה עד סוף דצמבר שנה זו.
<ציון מזרחי: אנחנו מסכימים לעניין ואנחנו הולכים לבצע אותו, ללא ספק, אבל אנחנו צריכים יותר מרווח זמן כי יש עבודת מחשב של הכנה וכולי וכולי.
<ציון מזרחי: היכן הבעיות שלנו.
<ציון מזרחי: קודם כל, יותר נכון, אני אומר היכן לא הבעיות שלנו.
<ציון מזרחי: לגבי נהג חדש, אין לנו בעיה.
<ציון מזרחי: מי שבא לבקש, נשים משבצת והוא יכתוב מה הוא רוצה.
<ציון מזרחי: ביום שהוא בא לתיאוריה, הוא כותב שהוא רוצה כך ורוצה כך.
<ציון מזרחי: אתו אין בעיה.
אלעזר שטרן: לא אני רוצה כך ורוצה כך.
אלעזר שטרן: אם אתה לא רוצה, תגיד.
<ציון מזרחי: סליחה על העברית.
<ציון מזרחי: הדבר השני.
<ציון מזרחי: יש לנו בפועל למעלה מארבעה מיליון נהגים שבהערכה זהירה מאוד, אם ניקח את הפרופורציות של האוכלוסייה, עשרים אחוזים מהם אולי לא יסכימו לכתוב את זה.
<ציון מזרחי: איך אנחנו קולטים את המידע הזה מעשרים האחוזים האלה?
<ציון מזרחי: אנחנו לא יכולים לקלוט אותו במכתבים או בדף ששולחים למשרד רישוי ומישהו יכתוב את זה.
<ציון מזרחי: זה לא יעבוד כך.
<ציון מזרחי: להביא את כולם למשרדים כדי שיבואו להצהיר ולחתום, גם זה לא יכול להיות.
<ציון מזרחי: אנחנו צריכים למצוא דרך יישומית-מחשובית כזאת או אחרת שתאפשר לנו לתת את השירות הזה כמו שצריך.
דוד צור: היום בתעודת זהות רגילה, משרד הפנים שואל מישהו?
<גלעד קרן: אפשר לוותר על התאריך העברי.
דוד צור: משרד הפנים עושה איזו פעולה פוזיטיבית?
דוד צור: הוא אומר שאם מישהו יבוא ויאמר שהוא לא רוצה, זה מה שקורה.
<חוה ראובני: עובדת במשרדנו, גברת דפנה עין-דור, סיפרה לי שבנה הוציא עכשיו לראשונה תעודת זהות ובטופס שאלו אותו וביקשו לציין במשבצת כן או לא לגבי תעודת הזהות.
<חוה ראובני: הוא מגיש בקשה אבל כאשר יש לי מחדשים, אין לי שלב של בקשה אלא יש לי תשלום אגרה.
דוד צור: במה זה שונה מכל איזה חוק אחר שעובר ומפורסם ברשומות?
דוד צור: זאת אומרת, לא נעשית כאן איזו פעולה בלתי סבירה או בלתי מידתית שתגרום לו לנזק בלתי מתקבל על הדעת ולכן הפעולה הזאת של ההודעה היא כל כך קריטית בעיניכם.
דוד צור: נראה לי שאתם מעלים רף.
<חוה ראובני: השאלה היא האם צריך להודיע לציבור מראש שיש לו אפשרות.
דוד צור: אפשר להודיע.
אלעזר שטרן: השאלה מה זה להודיע לציבור או להודיע לכל אחד באופן אישי.
אלעזר שטרן: להודיע לציבור – תפרסמו ברשומות.
דוד צור: באתר משרד התחבורה, באתר משרד הרישוי, בכל מקום שיש לו את הזכות בכל רגע נתון להחליט כך וכך וכך וכי זה החוק.
<חוה ראובני: בסדר.
<חוה ראובני: פרסמנו את זה ברבים, לא הודעות אישיות, ועכשיו הבעיה הבאה שלנו היא הקליטה של התשובות והטיפול בהן.
<חוה ראובני: שוב, אני לא יודעת להשיב על הדברים האלה.
<ציון מזרחי: צריך לבדוק אותם, איך אנחנו נערכים לזה.
<יערה למברגר: אתם בודקים אם אדם שילם אגרה?
<יערה למברגר: אני מניחה שהמדינה בודקת אם אדם שילם אגרה לפני שהיא מחדשת לו את הרישיון.
<ציון מזרחי: מה זה לבדוק?
<ציון מזרחי: אני יכול לבדוק ארבעה מיליון אגרות?
<יערה למברגר: הוא שילם ברשות הדואר.
<יערה למברגר: המחשב רואה שהוא שילם ברשות הדואר.
<יערה למברגר: יש איזה תהליך מחשובי שעשיתם כדי לקבל את המידע ולסנכרן אותו.
<יערה למברגר: אדם שלח לך מכתב שהוא לא רוצה, אז תשימו במחשב שהוא לא רוצה שיירשם תאריך עברי.
<ציון מזרחי: אז נלך לזמן החידוש.
<יערה למברגר: בוודאי שזה בחידוש.
<יערה למברגר: זה הנוסח.
אלעזר שטרן: אנחנו לא רוצים לעשות לכולם עכשיו.
אלעזר שטרן: אנחנו לא רוצים שתאספו את הרישיונות או תוציאו רישיונות חדשים.
אלעזר שטרן: לכן גם העלויות הן אחרות לגמרי.
דוד צור: גברת ראובני, עוד משהו?
דוד צור: אלעזר?
אלעזר שטרן: גם אנחנו התכוונו מראש לכך.
דוד צור: לעניין הבקשה לגבי התחולה.
דוד צור: לסעיף התחולה.
אלעזר שטרן: עכשיו זה גם יקצר את התחולה.
דוד צור: סעיף התחולה, הם אומרים שנה.
<חוה ראובני: עדיין צריך להיערך לקלוט את זה.
אלעזר שטרן: ואם נגיד ברבעון הראשון של שנה הבאה?
דוד צור: את זה רציתי להציע.
דוד צור: רציתי להציע תשעה חודשים.
דוד צור: תשעה חודשים, סביר?
<ציון מזרחי: תנו לנו את החציון.
דוד צור: תשעה חודשים סביר?
<חוה ראובני: אני לא אשת מחשוב.
<חוה ראובני: אני לא יודעת לומר.
דוד צור: אנחנו נצביע על הסעיף הזה גם בלי הסכמה.
<ציון מזרחי: אני רוצה דבר דבור על אופניו ללכת על גשר פלדה.
<ציון מזרחי: החציון של 2015 סביר מאוד.
<יערה למברגר: לגבי ההיבט הבינלאומי שעלה כאן בישיבה הקודמת.
<יערה למברגר: אני אשמח אם גם משרד החוץ יתייחס לזה.
<יערה למברגר: אנחנו לא הספקנו, כאשר אתמול ב-7 בערב נודע לנו על קיום הדיון היום, לברר את הנושא.
<גלעד קרן: בדיון הקודם ביקשה יושבת ראש הוועדה, במהלך הדיון הקודם והיה כאן נציג משרד המשפטים שהעלה את הטענה הזאת.
<גלעד קרן: ביקשה ממנו יושבת הראש לבדוק את זה.
<גלעד קרן: לא צריך לחכות לרגע שנקבע דיון נוסף כדי לבדוק את זה.
<יערה למברגר: אתה אמרת את זה כבר קודם ואם תהיה לי הזדמנות להגיב על זה, אני אגיב.
<יערה למברגר: אתם ודאי יודעים את זה טוב ממני.
<יערה למברגר: יש הרבה הצעות שעוברות קריאה ראשונה ולעולם לא נקבעות אחר כך לדיון נוסף.
דוד צור: לא בכנסת הזאת.
דוד צור: לא בוועדת הפנים.
<יערה למברגר: אולי לא בוועדה הזאת.
דוד צור: לא כשאנחנו מנהלים אותה.
<יערה למברגר: לא בוועדה הזאת אבל יש מקרים כאלה.
<יערה למברגר: אם הוועדה תרצה, אני אוכל לתת דוגמאות בפעם הבאה.
<יערה למברגר: אנחנו צריכים בכל זאת להיערך יותר למה שנקבע לו דיונים.
<יערה למברגר: לא עבר זמן כל כך רב.
דוד צור: אמרת את זה ורשמנו בפרוטוקול.
דוד צור: מה הטענה?
<יערה למברגר: הפרוטוקול של הדיון הקודם אפילו לא היה באתר הכנסת.
דוד צור: אחרי שקיבלנו על הראש ממשרד המשפטים בהכנעה רבה, אנחנו מרכינים ראש בפני משרד המשפטים, מודים בטעות הנוראית שבגלל הטילים שהיו כאן אתמול השתנה קצת לוח הזמנים של ועדת הפנים, ובכל זאת אנחנו רוצים להבין מה מהות הטענות של משרד המשפטים, אם יש לכם חוץ מהפרוצדורה הבלתי קבילה בעליל שנקבע לכם דיון מאתמול להיום.
<יערה למברגר: לא הבלתי קבילה.
דוד צור: את רוצה להתקדם או את רוצה להיתקע בטיעון הפרוצדורלי?
<יערה למברגר: הטיעון המהותי הוא שאני לא מסוגלת לתת תשובה אינטליגנטית בטווח הזה.
<יערה למברגר: הדבר היחיד שאני חוששת שאני אסע עכשיו לחוץ לארץ והרישיון שלי לא יוכר בעולם.
דוד צור: משרד החוץ.
דוד צור: יש אמירה?
דוד צור: בדקתם?
<אורטל אלבז: גם אני לא הספקתי להתעמק בנושא.
<אורטל אלבז: גם אני קיבלתי את ההודעה ברגע האחרון כך שלא הספקנו לקיים דיון בעניין הזה, מה גם שנדרשת כאן שאלה כי למעשה אין היום אימות של רישיון נהיגה ישראלי.
<אורטל אלבז: משרד התחבורה לא מאמת ואנחנו נדרשים הרבה פעמים, הנציגויות בחוץ לארץ, להציג אימות של רישיון הנהיגה, דבר שגורם להרבה ישראלים בחוץ לארץ לעוגמת נפש.
דוד צור: מכיוון שיש לי כבר דוקטורט מכם בסיפור הזה, אני רוצה לומר לך ולעמיתך ממשרד המשפטים למה אני חסר סבלנות לטיעון הזה.
דוד צור: אני ניהלתי במשך שנה – וציון, אתה היית אתי לדעתי בכל הדיונים האלה – בוועדת הכלכלה ואני עדיין מנהל את הדיונים האלה על הצעות החוק שמשרד התחבורה מביא, וגברת ראובני שותפה לכל הדיונים האלה, ואתם נשאלים חדשות לבקרים לגבי תקפות הרישיון הישראלי בחוץ לארץ, אם צריך את ממסי או לא צריך את ממסי, אם צריך אימות או לא צריך אימות.
דוד צור: לעניין התאריך העברי, אין שום קשר ושום דבר שקשור לסיפור הזה.
דוד צור: הגיע הזמן שפעם אחת תתנו תשובה ברורה ואל תבלבלו את הציבור באתרים המוזרים שאומרים להם אבל אנחנו כן מייעצים לך לקחת אתך איזה אימות למדינות כאלה וכאלה כי אנחנו לא בטוחים אם יקבלו או לא.
<אורטל אלבז: זה תלוי במדינה.
דוד צור: אני הבנתי שזה תלוי במדינה.
דוד צור: אני עדיין אומר שאתם לא מסוגלים לתת תשובה ברורה והגיע הזמן שכן תהיו מסוגלים.
דוד צור: אירופה – כן, לא.
דוד צור: ארצות הברית – כן, לא.
דוד צור: אני לא מקבל מכם תשובות.
דוד צור: לכן זה לא קשור לעניין התאריך העברי.
דוד צור: התוספת הזאת היא תוספת שלדעתי אין לה שום קשר אבל הגיע הזמן שתבדקו אותה.
אלעזר שטרן: דרך אגב, גם בדרכון יש תאריך עברי.
דוד צור: אני מעמיד את הצעת החוק להצבעה.
דוד צור: צריך לקרוא אותה.
דוד צור: אלעזר, בהסכמה אנחנו משנים את סעיף התחולה, בסעיף 2, והוא יאמר שתחילתו של חוק זה תשעה חודשים מיום פרסומו ולא שישה.
דוד צור: גלעד, תקרא את הצעת החוק ואחר כך נצביע עליו.
דוד צור: אם אחרי כן משרד המשפטים יסבור שעקב כך שלא ניתן לכם זמן לבדוק את הדברים או משרד החוץ או מישהו יגיש רביזיה, נעשה דיון מחדש בסעיפים האלה.
<גלעד קרן: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 114) (רישום התאריך העברי ברישיון נהיגה), התשע"ד-2014 הוספת סעיף 12ד בפקודת התעבורה, לפני סעיף 13 יבוא: "12ד.
<גלעד קרן: רישום תאריך הלידה ברישיון נהיגה רשות הרישוי תרשום ברישיון נהיגה שנתנה לפי סימן זה את תאריך הלידה העברי והלועזי של מי שהרישיון ניתן לו, ואולם מי שזכאי לקבל רישיון רשאי להודיע לרשות הרישוי, בכתב, כי הוא מבקש שיירשם תאריך הלידה הלועזי שלו בלבד, ואם הודיע כאמור לאחר שניתן לו הרישיון, תיתן לו רשות הרישוי כפל רישיון, שבו יירשם התאריך הלועזי בלבד".
דוד צור: הערות לסעיף זה.
<חוה ראובני: נאמר בכל בכתב.
<חוה ראובני: אני מציעה להרחיב את זה קצת.
<חוה ראובני: אני רוצה אפשרות להודיע באמצעים מקוונים.
<חוה ראובני: בכתב, זה רק מכתבים.
<חוה ראובני: רק לא בעל פה.
אלעזר שטרן: מקובל.
דוד צור: או להוריד בכלל.
<חוה ראובני: אם נוריד בכלל, יתקשרו ויגידו.
<ציון מזרחי: יתחיל לטלפן ולא נדע מה לעשות.
דוד צור: איך גברת ראובני מציעה?
<גלעד קרן: אמצעים מקוונים זה בכתב.
<גלעד קרן: זה משהו שהוא רשום.
<חוה ראובני: מקוון זה לא רשום.
דוד צור: בכתב או במקוון.
<ציון מזרחי: נוסיף את המילה.
<ציון מזרחי: היא חשובה.
<יערה למברגר: אני מציעה שתכתבו מי שזכאי לקבל רישיון יודיע לרשות הרישוי.
<יערה למברגר: אל תכתבו בכתב.
<גלעד קרן: אבל היא לא רוצה שזה ייעשה בעל פה.
<יערה למברגר: בפרסום שלכם לאנשים תגידו איך מודיעים להם.
<חוה ראובני: באופן שתורה.
<חוה ראובני: באופן שתאשר.
<יערה למברגר: כפי שתורה הרשות.
דוד צור: כפי שתורה הרשות.
<חוה ראובני: טלפונים אנחנו לא נרצה.
דוד צור: בסדר גמור, אבל כפי שתורה הרשות.
אלעזר שטרן: אתם גם רואים כאן שהזכות כמו שיקראו כאן – ואולם מי שזכאי לקבל רישיון רשאי להודיע לרשות.
אלעזר שטרן: זה לא אומר שתשאל אותו.
אלעזר שטרן: רשאי להודיע.
<ציון מזרחי: יודיע – יודיע, לא יודיע – לא יודיע.
<ציון מזרחי: זה עניין שלו.
דוד צור: הרשות הזאת שהוא רשאי - - -
אלעזר שטרן: עכשיו הבנו.
אלעזר שטרן: אני רק אמרתי לגבי הדיון הקודם האם לשלוח לכל אחד.
דוד צור: אמרנו שזה יפורסם ברשומות וזה מספיק.
<גלעד קרן: תחילה ותחולה תחילתו של חוק זה תשעה חודשים מיום פרסומו (להלן – יום התחילה) והוא יחול על רישיונות שניתנו או שחודשו מיום התחילה ואילך.
דוד צור: יש עוד הערות לסעיף 1?
דוד צור: יש עוד הערות לסעיף 2? אין.
דוד צור: אנחנו מצביעים.
דוד צור: מי בעד אישור?
דוד צור: בעצם רק אני מצביע.
דוד צור: הצעת החוק אושרה.
דוד צור: רבותיי, בוקר טוב.
דוד צור: אני מתכבד לפתוח את דיון ההמשך לגבי הצעת החוק בנושא כשירות נפשית.
דוד צור: יש בקשה לרביזיה.
דוד צור: אני אגיד קצת את הרקע.
דוד צור: קודם כל, היו אליי לא מעט פניות.
דוד צור: המצב הביטחוני היום גם בטח לא תורם לנו לאווירה של החוק הזה.
דוד צור: מצד שני, אנחנו חושבים שהוא חוק חשוב וראוי וצריך להתקדם איתו.
דוד צור: כפי שאתם זוכרים, בדיון הקודם עלו טענות קשות גם של חבר הכנסת פייגלין וגם של חבר הכנסת זבולון כלפה.
דוד צור: היו לי שיחות איתם לא מעטות.
דוד צור: הם ביקשו להביע את העניין הזה משני טעמים ואני אתן תיכף לחבר הכנסת פייגלין שהגיש את הרביזיה לומר את דברו.
דוד צור: גם מהטעם שקיבלתי גם חוות דעות, פנייה שהיא מוזרה בעיניי וגם כעסתי עליה מאוד, אבל אני חייב להגיד שאחרי שעבר לי הכעס גם עיינתי בה קצת בעיון רב, מהאגודה דווקא לזכויות הפרט והאזרח שדיברה על זה שבעיניהם זה לא מידתי לבקש מאדם פרטי שרוצה לשאת נשק לעבור מבחן כשירות, שיש פה חדירה לפרטיות מוגזמת מדי.
זבולון כלפה: עוד פעם, מאיזה ארגון זה היה?
זבולון כלפה: זה מוזר.
דוד צור: תתפלא, מהאגודה לא זכויות האזרח.
דוד צור: לא משנה שגם היו להם אחרי זה גם כל מיני דרישות אחרות שמן הסתם בטח כל אלה שהנהנו בשביעות רצון רבה מהאגף ההוא לא היו מקבלים אותן, אבל בשורה התחתונה הייתי קשוב גם לאמירות האלה, ובמיוחד לח"כים עמיתיי.
דוד צור: אני חייב להגיד שבמקור ההצעה נקראה גם חוק כשירות המאבטח.
דוד צור: אחרי זה רצינו כבר לעשות סדר בכל העניין הזה ואז הכנסנו את כל הגורמים האוחזים בנשק.
דוד צור: מפה אתן את הבמה לידידי חבר הכנסת פייגלין שיאמר את ההסתייגות שלו, את הרביזיה שהוא ביקש לעשות.
משה זלמן פייגלין: תודה, אדוני.
משה זלמן פייגלין: קודם כל, באמת כפי שציינת, אנחנו נמצאים במצב חדש מבחינת הביטחון האישי בכל רחבי הארץ.
זבולון כלפה: זה קורה אחת לשנה וחצי, שנתיים.
משה זלמן פייגלין: כן, אחת לשנה וחצי, שנתיים, המוקד עובר מהנושא הפלילי לביטחון הפנים בהיבט הלאומי או הלאומני.
משה זלמן פייגלין: אנחנו נמצאים שם, ולכן האמירות של מפכ"לים לשעבר כבר אהרונישקי ואסף חפץ שאמרו בזמנו במפורש.
משה זלמן פייגלין: בתקופות כמו שאנחנו נמצאים עכשיו אמרו מפכ"לי משטרה לשעבר שהם בהחלט רואים בציבור נושאי נשק ברישיון חלק מהותי מהשמירה על ביטחון הפנים, מהיכולת לשמור על ביטחון הפנים.
משה זלמן פייגלין: אני ניסיתי להביא למודעות הוועדה בישיבה הקודמת את ההבדל המאוד מאוד משמעותי בין הנשק ברישיון הארגוני, הווה אומר, המאבטחים, לבין הנשק ברישיון הפרטי שהנתונים מדברים באופן חריף ביותר על ההבדלים ביניהם.
משה זלמן פייגלין: אנחנו רואים שבאמת מכל הנתונים שהובאו בפנינו, 12 מקרים מתוך 13 מקרי רצח בנשק ברישיון היו על-ידי מאבטחים, ורק אחד, ולהזכירם, זה אחד מתוך 160,000 נושאי נשק ברישיון, היה אדם בעל רישיון פרטי.
משה זלמן פייגלין: גם מול האחד הזה צריך לקחת בחשבון כמה מקרי טרור ורצח נמנעו באמצעות אותם אוחזי נשק פרטיים, ולומר שכאן ככל הנראה נסחפנו.
משה זלמן פייגלין: ניסינו לצלצל בפעמונים ואני שמח שעכשיו לאור המצב ההאזנה נפתחה.
משה זלמן פייגלין: לכן, הגשתי את הרביזיה על מנת באמת להתקדם עם החוק הזה.
משה זלמן פייגלין: לא לעצור את החוק הזה אבל להתקדם איתו איפה שצריך.
משה זלמן פייגלין: הווה אומר, בצד הארגוני, בנשק הארגוני, בנשק של המאבטחים ולא בנשק הפרטי.
דוד צור: יש הערות.
דוד צור: המשרד לביטחון הפנים.
<יואל הדר: ככלל מה שאמר חבר הכנסת פייגלין, אנחנו לא שללנו את האפשרות לתן לגורמים פרטיים נשק.
<יואל הדר: אין בחוק הזה כדי לשלול אלא כדי לקבוע את הסייג הזה של הפסיכולוג או את הבדיקה הרפואית.
<יואל הדר: לכן, לגבי הרישה של הדברים שלך - אנחנו לא שוללים את הרישיון.
<יואל הדר: לכן, אין בזה כוונה לשלול רישיון.
<יואל הדר: אני מבין מה שאתה אומר לגבי הסיפה שאולי לפה אני צריך ל- - -
משה זלמן פייגלין: אני רוצה להשיב לך בניחותא הפעם, בלי להעלות את האוקטבות.
משה זלמן פייגלין: יש את האמירה הטכנית הפשוטה שכביכול אנחנו לא שוללים, אנחנו רק מנסים לייצר מצב מאובטח קצת יותר.
משה זלמן פייגלין: אבל החוק הזה, ואני שמח לשמוע שגם ארגוני זכויות אדם שבדרך כלל אני לא רואה את התמונה בד בבד יחד איתם, שמו לב לנקודה הזו, החוק הזה שולל זכויות אדם בסיסיות ביותר.
משה זלמן פייגלין: הוא אומר שאדם נושא נשק – להעביר אדם דרך בדיקה פסיכולוגית, יש כאן פגיעה בכבוד האדם קודם כל.
משה זלמן פייגלין: אי-אפשר להכחיש זאת.
משה זלמן פייגלין: אתה רואה עוד ועוד מכתבים של אנשים שאומרים: אם אני צריך ללכת לבדיקה של פסיכולוג אז קחו את הנשק.
משה זלמן פייגלין: ישבו כאן אנשים ואמרו את זה.
משה זלמן פייגלין: דבר שני, המסר הכללי שעולה מכל הצעת החוק הזו, וגם המציאות כפי שאנחנו מכירים אותה, הוא רצון אסטרטגי לצמצם במספר כלי הנשק שנמצאים בידי הציבור ברישיון.
משה זלמן פייגלין: אני לא חושב שמישהו מכחיש זאת, אנחנו רואים את זה גם במציאות.
משה זלמן פייגלין: ובואו לא ניתמם.
משה זלמן פייגלין: זה לא רק עניין שאנחנו באים לסדר משהו בהליך רישוי הנשק, אנחנו באים כאן במטרה לצמצם את מספר כלי הנשק.
משה זלמן פייגלין: האמירות הללו נאמרו במפורש על-ידי בכירים ביותר במשרד לביטחון הפנים.
משה זלמן פייגלין: אל תאלצו אותי לבוא ולהביא.
<יואל לוי: יש מדיניות שהשר פרסם ובמדיניות כתוב בצורה מפורשת שנשק צריך להימצא במקום שראוי שהוא יימצא.
<יואל לוי: ובמידה והנשק - - -
משה זלמן פייגלין: והסאב-קונטקסט הוא שלא ראוי שהוא יימצא בידי אזרחים.
משה זלמן פייגלין: אני ממשיך את דבריך.
<יואל הדר: לא, לא בהכרח.
<יואל לוי: ממש לא כך.
משה זלמן פייגלין: ההוכחה לכך היא הירידה הדרסטית במספר כלי הנשק ברישיון בידי הציבור, נדמה לי בלמעלה בחצי בשנים האחרונות.
משה זלמן פייגלין: יש את המדיניות הזאת.
משה זלמן פייגלין: אני חשתי אותה על בשרי.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שזה לא יהיה חכם מצדכם לנסות להתכחש לעובדות כל כך ברורות.
משה זלמן פייגלין: אם צריך אני אפרט אותן, אבל בוודאי שיש מדיניות כזאת.
משה זלמן פייגלין: לסיכום, ההתנגדות שלי היא קודם כל מהותית בהקשר של כבוד האדם וזכויות האזרח.
משה זלמן פייגלין: היא אחר כך גם באה ואומרת פרקטית.