GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה זלמן פייגלין: היא גם לא נכונה משום שהיא לא באמת באה לפתור בעיה אבל להשאיר את כמות כלי הנשק כי יש אסטרטגיה של צמצום כלי הנשק מאחוריה שהיא פשוט טעות ביטחונית, בוודאי במציאות הקיימת.
דוד צור: בטופס שכל אדם פרטי שמקבל אותו לחידוש הרישיון יש שני רובריקות של סעיף נפשי שלכאורה הן רובריקות של הצהרה שהן פחות מחייבות ממה שהחוק דרש למעשה.
דוד צור: הן גם חלק מהפרוצדורה הרגילה לקבלת הרישיון.
דוד צור: אני הייתי כן ממליץ לכם להסתכל שם ודווקא דרך זה אולי לכסות אם אתם רוצים.
דוד צור: יש שם חובת הפנייה לרופא.
דוד צור: הרופא שחותם, למעשה רופא המשפחה, אמור לעשות איזה פעולה מקצועית בהערכה שלו, לא כאיש מקצוע, לא מעבר לתוספת שממילא נדרשת ממנו אם הוא הולך לקופת חולים לקבל אישור כזה, אז כך שלכאורה יש פה כבר איזה כניסה לתוך ה- - -, אומנם בהצהרה ולא בבדיקה.
דוד צור: המדרגה של אנשי האבטחה שפה בעצם אדם מתקבל לעבודה.
דוד צור: פה העומס שמוטל עליו הוא עומס יותר גדול.
דוד צור: זה נכון ויש בו היגיון.
דוד צור: ראשית, הנתונים מראים את זה שאכן קורה - זה נכון.
דוד צור: אגב, הם היו הקטליזטור האמיתי להצעת החוק.
דוד צור: וגם מכיוון, ופה משרד המשפטים יכול אולי להסכים או לא להסכים, יש פה איזה התנגשות בין שתי זכויות: הזכות המוקנית, הזכות הפרטיות אצל אדם פרטי אל מול הזכות שהיא לא זכות מוקנית אלא זכות שהוא מבקש לקבל אישור מרשות לקבל נשק, אל מול ההתנגשות במקרה השני שזה הזכות לחופש העיסוק אל מול הרצון לשאת נשק במסגרת עבודתו.
דוד צור: לכן, בעיניי לפחות ולא כאיזה משפטן דגול, אני אומר - בהפרה בין שתי הזכויות, אנחנו אומנם לא אמריקאים ששם יש זכות ממש שהיא מעוגנת בחקיקה שהנשק יהיה אצלך להגנה עצמית, לעומת זכות העיסוק שפה אומרים לך: אתה רוצה ללכת למקום עבודה, אגב שזה קורה בכל מוסד.
דוד צור: אני הלכתי למשטרה ועשו לי רנטגן אם אני כשיר מבחינה נפשית או לא.
דוד צור: אני קיבלתי את אמיתי אליי לימ"מ ועשיתי לו רנטגן, ראיונות, פסיכולוגים, גיבושים והכול עד שנתתי לו נשק ביד.
דוד צור: זאת אומרת, המערכות המוסדיות ממילא עושות את זה כרנטגן.
דוד צור: חברות האבטחה, השמירה - ההנחה שלנו שהן לא עושות את זה.
דוד צור: לכן, ההכבדה פה היא הכבדה שנראית לי ראויה.
זבולון כלפה: אני רוצה לשים פה שני דגשים שנתכנס כולנו להצעת החוק שמונחת בפנינו: ראשית, כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, כל הזרז לכל החקיקה הזו נבע מרצף של מקרים שהיו.
זבולון כלפה: רוב רובם של המקרים נגעו בקבוצה מאוד מאוד מסוימת.
זבולון כלפה: בהיגיון זה לא יהיה נכון להשית את זה על המציאות של כלל האנשים שנושאים בנשק.
זבולון כלפה: מפה אני רוצה לעבור לצד האישי.
זבולון כלפה: אני חייתי תקופה ארוכה מאוד באזור מאוים ביטחונית וחלק מהעיסוק שלי היה להסתובב ברחובות עזה, בנוציראת.
זבולון כלפה: זה היה חלק מהעיסוק שלי היום יומי והסתובבתי ללא נשק תקופה ארוכה מאוד.
זבולון כלפה: בשלב מאוד, אחרי לחץ מתוך הבית פנימה, נאלצתי להסתובב עם אקדח.
זבולון כלפה: אני אומר לכם, אחרי הסבב הראשון שעברתי את המשוכה, בפעם השנייה אמרתי: קחו את הנשק, קחו הכול, אני לא רוצה, ואז לא היה כשירות נפשית ולא כלום.
זבולון כלפה: אבל התחנות הן כל כך מורכבות, המטווחים, תעבור מעת לעת בדיקה, כשירות - שאני מבין את הדרישה הזו, אבל התוצאה מהצד השני היא שאתה בידיים כאילו גורם לעצמך יכולת סיכון כזו או אחרת שאתה אומר החיים מול כל המציאות המסובכת הזו.
זבולון כלפה: ולא לדבר על כך שכמובן אם אתה מתאחר וזה קורה לעיתים, אני מתאר לעצמי שיש לכם את הרישומים אצלכם ביחס לדברים של ההגעה לאנשים במציאות של עמידה בלוחות הזמנים שאתם דורשים מהם את הדבר הזה.
זבולון כלפה: מה לעשות, המציאות הביטחונית פה בארץ לא השתנתה וכנראה גם לא תשתנה בזמן הקרוב.
זבולון כלפה: אני חושב שכן צריך לראות איך כן לאוכלוסייה האזרחית הרגילה כשנשק בסוף הוא כן מציל חיים, ואנחנו ראינו את זה באירוע האחרון שהיה במוצאי שבת ברובע.
זבולון כלפה: יהודי מבוגר מאוד, בן 80, שאילולא הדבר הזה אין לי מושג איך האירוע הזה היה נגמר.
זבולון כלפה: היינו נמצאים בסיטואציה אחרת לגמרי.
זבולון כלפה: הוא בסוף כן הוציא את הנשק וירה ירייה אחת באוויר.
זבולון כלפה: התוצאה של זה היתה שזה התריע את הפורעים והם נעלמו מהשטח שם.
זבולון כלפה: אם לא היה את הנשק אז היינו משתתפים בלוויה של זוג מבוגרים עם שני ילדיהם.
משה זלמן פייגלין: ולא יהיה.
משה זלמן פייגלין: ואם אנחנו נמשיך בתהליך הזה לא יהיה.
זבולון כלפה: התיקון הזה שהוצע בעקבות אותה רביזיה שהוגשה בדיון הקודם כשהתנגדנו לחוק כפי שהוא מוצג כרגע, אני חושב שהתיקון הזה מתבקש, הוא הגיוני וימים יגידו.
משה זלמן פייגלין: ברשותכם, סיפור אישי קטן.
משה זלמן פייגלין: לי יש נשק ברישיון.
משה זלמן פייגלין: סיפרתי פעם קודמת שכשלא הייתי במצב לחדש את הרישיון מיד לקחו לי את הנשק ולקח לי חצי שנה של תחנונים, ומה לא, לאפשר לי לחדש אותו מחדש במסגרת המדיניות הזו של איסוף הנשקים.
משה זלמן פייגלין: זה גם נאמר לי במפורש שם ברמלה - שלא יהיו אי הבנות.
משה זלמן פייגלין: כתוצאה מכך שנשק בהחלט יכול לסבך אותך - אם אני לא נכנס לאזור מסוכן, לא נוסע, ב-99% מהזמן הנשק לא עליי.
משה זלמן פייגלין: מה שקרה הוא, ועכשיו אני מגיע לסיפור, הוא שיום אחד אני הולך לפגישה במלון "המלך דוד".
משה זלמן פייגלין: חוצה את קינג ג'ורג' כדי להיכנס לבית המלון ושומע איזה טראח מאחוריי.
משה זלמן פייגלין: אני מסתכל מאחוריי ואני רואה טרקטור נוסע בצורה מוזרה ומתנגש בגדרות.
משה זלמן פייגלין: לא קלטתי מה קורה.
משה זלמן פייגלין: כעבור כמה שניות, כשכבר קלטתי מה קורה, היה שם בן אדם בלי רגל.
משה זלמן פייגלין: הוא המשיך במסע הטרור שלו.
משה זלמן פייגלין: יכולתי לעצור את זה כבר אז, אבל לא היה לי נשק.
משה זלמן פייגלין: מי שעצר את זה זה אזרח ירושלים שהיה עם נשק.
<איגור ברש: אני איגור ברש, פסיכיאטר, מייצג את משרד הבריאות.
<איגור ברש: בתקופה הזו אצלנו חל שינוי בעמדה.
<איגור ברש: קודם כל, המנכ"ל התחלף וראש האגף התחלפה.
<איגור ברש: הגיעה ראש אגף חדשה.
<איגור ברש: אנחנו עשינו חשיבה חדשה בנושא ואנחנו מבקשים שינוי כזה: קודם כל, שהבדיקה תהיה לפי הצורך.
<איגור ברש: שנית, על-ידי צוות רב מקצועי.
דוד צור: מי יקבע את הצורך, לא הבנתי, אדוני.
דוד צור: עמדה מוזרה.
<איגור ברש: אנחנו - משרד הבריאות - נקבע מנגנון מי ייבדק על-ידי מי.
דוד צור: איך תדע?
<איגור ברש: יש אפשרויות לעשות screening.
<איגור ברש: יש מידע שאנחנו מקבלים מאותו רופא משפחה.
<איגור ברש: יש לנו כל מיני כלים לקבוע צורך.
<איגור ברש: וגם שזה לא יהיה רק פסיכולוג אלא צוות - - -
דוד צור: בקיצור, אדוני, אתה מבקש לבטל את החוק.
<איגור ברש: אני מבקש לעשות תיקון שיהיה כך, הייתי אצל המנכ"ל והוא רשם לי: בדיקה רב מקצועית על-פי הצורך, שזה לא יהיה תמיד פסיכולוג, שלפי הצורך זה יהיה או פסיכיאטר או קרימינולוג.
דוד צור: קבענו שזה ייקבע ב- - -
<עידו בן יצחק: כרגע זה יכול להיות פסיכולוג מומחה קליני, רפואי שיקומי או תעסוקתי שהשר קובע.
<יואל לוי: כל בעלי המקצועות האלה הומלצו על-ידי משרד הבריאות.
<איגור ברש: עכשיו זה שינוי, ושיהיה כתוב לגבי הבדיקה בדיקה רב מקצועית על-פי הצורך.
משה זלמן פייגלין: לא הבנתי מי קובע את הצורך.
משה זלמן פייגלין: זה משהו מאוד מאוד מעורפל.
משה זלמן פייגלין: אני לא יודע איך מחוקקים חוק שיש בו כל כך הרבה - - -
<יואל הדר: הצורך למי?
<יואל הדר: הצורך לאדם?
דוד צור: אדוני, אנחנו מדברים מילים, אנחנו מחוקקים.
דוד צור: אני לא מבין את האמירה.
דוד צור: השורה התחתונה, הסעיף שדיברנו עליו אז, וכך סיכמנו עם משרד הבריאות, אם תרצה אחרי זה תיקון תגיד מה אתה רוצה לתקן ונראה אם זה הגיוני, הסעיף אומר: קיבל אישור בדבר כשירותו הנפשית לשאת כלי ירייה מאת פסיכולוג, מומחה קליני, רפואי, שיקומי או תעסוקתי, שאישר השר בהתאם לאמות המידה שהורה עליהן לאחר התייעצות עם שר הבריאות.
דוד צור: השר - מדובר בביטחון פנים.
דוד צור: התייעצות עם שר הבריאות.
דוד צור: ירצה אדוני להוסיף פסיכולוג תואר שלישי או פסיכולוג תואר- - -
<איגור ברש: לבטל את זה ובמקום לכתוב: ייבדק על-ידי צוות רב מקצועי על-פי הצורך.
דוד צור: לא, אנחנו לא מקבלים את זה.
דוד צור: מי קובע את הצורך?
דוד צור: אנחנו מודיעים: כולם, כל מי שהחוק הזה חל עליו, לא על-פי הצורך.
דוד צור: על-פי הצורך - בעצם אתה משאיר אותנו עם הטופס הקיים שבו רופא המשפחה אומר:
דוד צור: אתה צריך לעשות עוד בדיקה.
<איגור ברש: לא..
<איגור ברש: אנחנו מתכוונים להקים מסגרת דומה למרב"ד, למכון רפואי לבטיחות בדרכים, שיהיה בצוות רב מקצועי ולקבוע מנגנון מי ייבדק על-ידי מי ובאיזה מצב, אבל לא שכל אחד - - -
דוד צור: המשרד לביטחון הפנים, אתם מבינים מה הוא אומר?
<יואל הדר: אני רוצה להבין.
<יואל הדר: מה שאתה אומר בעצם כל אדם שירצה לבקש נשק או להחזיק נשק יקבל אישור ממשרד הבריאות.
<יואל הדר: איך שמשרד הבריאות יעשה את זה זה כבר לשיטתו, זה מה שאתה אומר.
<איגור ברש: נכון, כן.
<יואל הדר: אז אנחנו לא צריכים פסיכולוגים.
<יואל הדר: אתם תחליטו, אתם תתנו את ה-go, no-go לכל אחד.
משה זלמן פייגלין: אני כמובן מתנגד לחלוטין לגישה הזו.
משה זלמן פייגלין: זה מין חוק כזה דרקוני שמשאיר בידי משרד הבריאות מאחורי דלתות סגורות את השליטה המוחלטת באוכלוסייה בלי קריטריונים, בלי כלום.
משה זלמן פייגלין: מה זה?
משה זלמן פייגלין: פה יש דברים פשוטים.
משה זלמן פייגלין: נשק ארגוני - פסיכולוג, אדם פרטי - ממשיך כמו שזה היום.
דוד צור: לא, הוא לא נכנס לסוגיה הזו.
דוד צור: הוא אומר כל מי שבעצם יבוא.
דוד צור: הוא משאיר את זה אמורפי לגמרי שאני לא מצליח להבין בכלל.
<גבריאלה פיסמן: יש בזה הרבה מאוד היגיון.
<גבריאלה פיסמן: אני לא מבינה ברמה הפרקטית איך זה ייעשה.
<גבריאלה פיסמן: אני לא מבינה איך משרד הבריאות יכול להקים את הגוף הזה.
משה זלמן פייגלין: אם אתה אומר לי: בוא ניתן לרופא בזמן האישור הרפואי את הסמכות לבוא ולשים כוכבית קטנה: ממליץ על נסתרת, ממליץ שהאיש המסוים הזה יעבור גם בדיקה נפשית - אה, אני מבין את זה.
משה זלמן פייגלין: יש כתובת.
משה זלמן פייגלין: אתה אומר: האיש הזה - הרופא - הוא לא מומחה, אבל אני נותן לו איזושהי אפילו לא אחראיות למעשה כי הוא לא פסיכולוג, אבל אני סומך על שיקול הדעת שלו שנכון יהיה להערכתו כי הוא פוגש אנשים והוא מתעסק עם אנשים וכו'.
משה זלמן פייגלין: זה עושה שכל כלשהו.
משה זלמן פייגלין: משהו כזה - - -
<איגור ברש: זה גם מה שאתה אומר לגבי רופא, אבל גם מידעים נוספים כמו ממשרד הרווחה לגבי האלימות, כמו קובץ האשפוזים.
דוד צור: חובת הדיווח – דיברנו עליה
<איגור ברש: יש לא רק האישור מהרופא עם כוכבית, אלא גם מידעים נוספים שהעיבוד שלהם ייתנו אינדיקציה מי ייבדק ועל ידי מי.
משה זלמן פייגלין: אני רק חושש מדבר אחד וזה אני מבקש.
משה זלמן פייגלין: אני יכול אם יש פה קריטריונים שיש - - -.
משה זלמן פייגלין: החוק הוא חוק ולא צחוק כאשר הוא שקוף, הוא עם קריטריונים ברורים לכול.
משה זלמן פייגלין: על-פי מה שמוצע כאן באיזשהו שלב עתידי, אני חלילה לא מטיל אשמה על אף אחד או מכוון אצבע לאף אחד, יכולים פקידים בעוד שתיים-שלוש ממשלות, שמאל ימין, לא יודע, להחליט: אני רוצה להחריג אוכלוסייה מסוימת.
משה זלמן פייגלין: אין שום יכולת פיקוח על הדבר הזה.
משה זלמן פייגלין: אתה פתאום תראה אוכלוסיות שלא מקבלות רישיון, בגלל שהם ערבים, בגלל שהם מתנחלים, לא יודע מה, מופנות לפסיכולוג ואתה תצטרך להתחיל להוכיח שבאמת כולם משוגעים.
משה זלמן פייגלין: לכן, עם הרופא המטפל אני עוד יכול להבין כי זה החלטה של אדם בדרג נמוך שמכיר את האדם אישית.
משה זלמן פייגלין: במקום שבו אתה נותן למדינה, ואני לא מדבר כרגע מאיזה כיוון שמאל או ימין, שיהיה ברור, את היכולת להתחיל לשחק פה משחקים פוליטיים תחת אצטלה מקצועית כביכול - יש לי דוגמאות מכאן ועד להודעה חדשה, אני לא רוצה להיכנס אליהן עכשיו - אני מתנגד.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה שהדבר הזה יהיה צלול, ברור, פשוט על השולחן.
משה זלמן פייגלין: אגב, אני חייב לחזור ולציין שהמציאות לא מצדיקה את החשש.
משה זלמן פייגלין: את הסיפור הבעייתי - הסכמנו.
משה זלמן פייגלין: יעבור בדיקה.
דוד צור: הוא לא מדבר על זה אפילו.
דוד צור: הוא מדבר בכלל על העצמאות שהוא רוצה שמשרד הבריאות יקבע את אופן הבדיקה ומי ייבדק, אם בכלל.
דוד צור: יש פה סעיף ממש שאומר שאתם האחראים.
דוד צור: אם האחריות הזאת אצלך מתבטאת בדרך זו שאתה מחליט לבדוק אותו בצורהX או Y, אנחנו לא נכנסים לך.
דוד צור: אנחנו לא אנשי מקצוע ביכולת הבדיקה הקלינית.
דוד צור: ההתייעצות פה של השר לביטחון הפנים עם שר הבריאות היא בדיוק נובעת מהעניין הזה, מי האנשים שבודקים, מי הרופא.
דוד צור: לגבי מי ייבדק - עם כל הכבוד, לא.
דוד צור: אנחנו אומרים כולם עוברים את המסננת שלך.
דוד צור: החלטת ש-X ייבדק בריאיון שנכנס לו לנשמה או באיזה ריאיון של דקה - לא נכנס לך לזה.
דוד צור: פעם שחתמת על זה אתה הרופא.
דוד צור: חתמת על הכשירות הנפשית שלו זה אתה חתמת על הכשירות הנפשית שלו.
<איגור ברש: עוד פעם, במתכונת הזו המנכ"ל שלנו החדש שהתחיל לפני חודש מתנגד ל - - -
<יואל לוי: אדוני היושב-ראש, נעשתה עבודה מתואמת עם משרד הבריאות.
<יואל לוי: הרשימה היא רשימה.
<יואל לוי: התחלף מנכ"ל - - -
דוד צור: עם כל הכבוד, אני לא פותח את זה.
משה זלמן פייגלין: אני מסכים.
<מאיר רוט: שלום, שמי מאיר רוט.
<מאיר רוט: אני מארגון של בעלי חנויות ומטווחים לנשק, חטיבת הנשק בלשכת המסחר.
<מאיר רוט: אני רוצה לומר לכם כמה דברים בנושא הזה של זכות מוקנית שדובר עליה קודם, שהוזכרה על ידך, אדוני, ולגבי הנושא הזה של הטלת סטיגמה לא טובה לגבי ציבור מחזיקי הנשק או מי שמבקש רישיון לנשק.
<מאיר רוט: ראשית, לגבי זכות מוקנית.
<מאיר רוט: הזכות להגנה עצמית היא זכות בסיסית של בני אנוש.
<מאיר רוט: כבר נאמר שישראל היא לא בדיוק שוויץ אלא היא שכונה בג'ונגל ואנחנו יודעים במה מדובר.
<מאיר רוט: לצורך הגנה עצמית במשך מאות שנים אנשים החזיקו קשתות, חיצים וכו'.
דוד צור: אם אתה הולך איתי לתקופה הפרה-היסטורית, אני מציע שתדלג.
דוד צור: תנסה להיכנס לנבכי החוק.
דוד צור: מכיוון שיש פה איזה ציבור של אחד או שניים שגם אחז נשק ואוחז נשק עדיין בחייו אז בוא דלג איתנו לסעיפים.
דוד צור: יש איזה הצעה קונקרטית?
דוד צור: כי אם לא, הייתי בדיון הזה.
דוד צור: נתתי לך לדבר.
דוד צור: אני רוצה להיות קונקרטי להצבעה.
דוד צור: לכן, מה ההצעה?
<מאיר רוט: אני חוזר חזרה לנוסחה המקובלת פה.
<מאיר רוט: מה שקורה זה כך: יש 160,000 אזרחים שמחזיקים נשק, שאושרו על-ידי המשטרה להחזקת נשק, לאחר שהם נבחנו והם נבחנים כל שלוש שנים ונמצאים ראויים וכשירים, כולל על-ידי רופא המשפחה שלהם.
<מאיר רוט: לכן, לבוא ולהטיל את הסטיגמה הזאת, קרי, אדם שמחזיק את הנשק, הוא נוהג רכב והכול בסדר, אבל כשהוא צריך לחדש את רישיון הנשק אז הוא מגיע הביתה ואומר לאשתו: את יודעת, רוצים שאני אבדק גם פסיכולוגית.
<מאיר רוט: זו הטלת סטיגמה לחינם, אין בה צורך, על 160,000 איש, ציבור ראוי וכשיר.
<מאיר רוט: זה הכול נעשה בעידוד האגף לרישוי כלי ירייה ששואף לצמצם ולצמצם את מספר כלי הנשק.
דוד צור: אתה מדבר על אוחזי נשק פרטי?
<מאיר רוט: אוחזי נשק פרטי.
<מאיר רוט: כי אם, כמו שהזכיר חבר הכנסת פייגלין - - -
דוד צור: אבל הוצאנו אותם כרגע בגלל הרביזיה.
<מאיר רוט: אם הם יצאו, נקודה.
<מאיר רוט: אני לא ממשיך.
<מאיר רוט: לא התרשמתי שאכן הם יצאו.
דוד צור: אבל בדיוק על זה אנחנו עומדים להצביע.
דוד צור: הנאום הפרה-היסטורי שלך מנע מאתנו להצביע על הרביזיה הזאת.
<מאיר רוט: אני אבל חושב לדבריך שבאיזשהו מקום רצוי להזכיר את העניין הזה שהיות והאויב מולנו לא מחזיק קשת וחץ, מן הראוי שגם אנחנו נוכל לרכוש אמצעי יעיל להגנה עצמית.
<מאיר רוט: תודה.
דוד צור: אז הנה, נתנו לך לומר את מה שאמר כבר חבר הכנסת פייגלין על ההתחלה.
דוד צור: הסעיף שאנחנו מצביעים עליו כרביזיה, מצביעים על אותו סעיף 6.
<עידו בן יצחק: קודם מצביעים על הרביזיה של חבר הכנסת פייגלין.
דוד צור: כן, אבל הרביזיה הוגשה לגבי סעיף 6.
דוד צור: זה סעיף שהצבענו עליו כבר.
דוד צור: בבקשה תקרא את החוק כפי ש- - -
<עידו בן יצחק: קודם כל מצביעים בשביל לפתוח את הדיון.
דוד צור: כן, אבל אני רוצה רגע - - -.
דוד צור: לא משנה, בעצם אנחנו לא חייבים כי אנחנו שנינו חברי ועדה.
דוד צור: אז אנחנו מצביעים על הרביזיה.
דוד צור: מי בעד הרביזיה של חבר הכנסת פייגלין?
<רם דישון: על מה בדיוק הרביזיה?
<עידו בן יצחק: הרביזיה אומרת לפתוח את הדיון מחדש.
<עידו בן יצחק: עכשיו נפתח את הדיון מחדש.
דוד צור: בעד הרביזיה – פה אחד
דוד צור: אז אני בעד, גם חבר הכנסת פייגלין בעד.
דוד צור: אין פה אחד נגד.
דוד צור: אז אנחנו פותחים את הדיון מחדש.
דוד צור: הדיון מתרכז סביב סעיף 6 – 11ב1.
דוד צור: תקרא אותו בבקשה בנוסח - - -
<עידו בן יצחק: הנוסח שכתוב: " 11ב1 כשירות נפשית (א) לא יינתן רישיון להחזקה ולנשיאה של כלי יריה, אלא לאחר שמבקש הרישיון קיבל אישור בדבר כשירותו הנפשית לשאת כלי יריה מאת פסיכולוג מומחה קליני, רפואי, שיקומי או תעסוקתי, שאישר השר בהתאם לאמות מידה שהורה עליהן לאחר התייעצות עם שר הבריאות.
<עידו בן יצחק: תוקפו של אישור כאמור יהיה לתקופה שלא תעלה על שש שנים.
<עידו בן יצחק: (ב) השר, לאחר התייעצות עם שר הבריאות – יקבע את הסכום המרבי שניתן לגבות בעד בדיקת כשירות נפשית לפי סעיף זה ; רשאי לקבוע הוראות נוספות לעניין בדיקות כשירות נפשית לפי סעיף זה, לרבות לעניין השפה שבה תיערך הבדיקה.
<עידו בן יצחק: (ג) מעסיק של מאבטח יישא במחצית עלות בדיקת- - -"
דוד צור: לפחות.
<עידו בן יצחק: כן, אנחנו נשנה את זה ללפחות מחצית עלות בדיקת כשירותו הנפשית לפי סעיף זה; "בסעיף קטן זה, "מאבטח" – מי שניתנה לו תעודת הרשאה לפי סעיף 10ג(ג).
<עידו בן יצחק: (ד) השר רשאי לקבוע, בצו, באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, סוגי רישיונות וסוגי בעלי רישיונות שהוראות סעיף זה לא יחולו עליהם.
<עידו בן יצחק: (ה) בסעיף זה, "רישיון" - לרבות רישיון מיוחד או הרשאה.
<עידו בן יצחק: " כדי להחיל את זה באופן שיחול רק על אותם מאבטחים או גורמים נוספים – אתה רוצה להציג?
<יואל הדר: אני אציג, בסדר.
<יואל הדר: אני רק רוצה להבהיר את העמדה של המשרד לביטחון הפנים.
<יואל הדר: יכול להיות שהיא לא תתקבל אבל אני רוצה להבהיר – צריך לחול על כולם.
<יואל הדר: זה ברור שזה העמדה וזה לפרוטוקול.
<יואל הדר: אבל אם העמדה שלנו לא תתקבל אז אנחנו מציעים להכניס סעיף בצורה כזו שהגורמים שלגביהם כן תיעשה הבדיקה האמורה יהיו בתוך התוספת של החוק.
<יואל הדר: נעשה תוספת עם רשימה שהתוספת כמובן תובא על-ידי השר לוועדה לאישור.
<יואל הדר: עם הזמן זה יכול להשתנות גם לתוספת וגם לגריעה.
דוד צור: או לפטור חלק או להוסיף באישור הוועדה, באישור ועדת הפנים – נשמע הגיוני.
<יואל הדר: באישור הוועדה.
<יואל הדר: בשלב הראשוני יכניסו פנימה את הגורמים המוסכמים.
<יואל הדר: מי שלא מוסכם לא יוכנס לתוך התוספת.
<יואל הדר: אם יש מחלוקת אז כנראה שהוא לא יוכנס בשלב הראשון לתוך התוספת.
<יואל הדר: אז לפחות כדי שהוא יוכל להניע תהליך לגבי הגורמים שלגביהם יש הסכמה שיהיו בתוך התוספת.
משה זלמן פייגלין: למה שלכתחילה לא ייכתב כאן שהחוק הזה חל על נושאי נשק ארגוני, מאבטחים וכד'?
<עידו בן יצחק: יש כל מיני סוגים.
משה זלמן פייגלין: אני לא מבין בניסוחים המשפטיים, אני אגיד לך בפשטות את החשש שלי.
משה זלמן פייגלין: אני לא רוצה שננסח משהו שנותן את השיבר לפתוח ולסגור בהליך מזורז.
<יואל הדר: באישור הוועדה, זה מה שאני אומר.
<יואל הדר: לא מזורז, באישור הוועדה.
<יואל הדר: למה הכנסנו, למשל, את הבעיה?
<יואל הדר: כי דיברו בהתחלה על מוסדיים.
<יואל הדר: השאלה אם אנחנו רוצים שכל יצרן נשק, יבואן, יצטרך לעבור בדיקה פסיכולוגית, למשל.
דוד צור: נכון, שמחזיק במאות כלי נשק.
<יואל הדר: לא בטוח שזה מה שאתם רוצים שייכנס פנימה.
<יואל הדר: לכן אמרנו, כדי שלא ניכנס לניסוחים משפטיים או לגורמים כאלה, לכן אמרנו נכניס את ההסכמות פנימה לתוך - - - ולא ניכנס לבעיה כדי שלא ליצור את הבעיה הזו.
דוד צור: מר לין.
אוריאל לין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביע כאן עמדה שהיא מתייחסת לא רק לסעיפים הספציפיים של החוק.
אוריאל לין: אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה.
אוריאל לין: אני לא מדבר כאן מטעם סוחרי הנשק או כלי הירייה.
אוריאל לין: יש בעיה מאוד מאוד יסודית שאני מאוד מבקש שחברי הוועדה יביאו את זה בחשבון.
אוריאל לין: באמצעות נוהלים והכבדות ודרישות המשרד לביטחון הפנים, המשרד שאמור להיות אחראי על ביטחון הפנים במדינת ישראל מוביל לפירוק אזרחי מדינת ישראל מנשקם.
אוריאל לין: הוא יוצר מצב - - -
דוד צור: מר לין, מפאת כבודך אני נותן לך לומר את הדברים שנאמרו כבר כמעט בחצי השעה האחרונה.
אוריאל לין: אני גומר, אדוני היושב-ראש.
אוריאל לין: אני אומר כרגע שבמעקב אחר המון תהליכים מביאים למצב שאם תהיה מתקפת טרור אנחנו לא נוכל להגן על עצמנו.
אוריאל לין: אנחנו יודעים שצריכים - - - על הדברים, אבל אני רואה את התהליכים האלה במשך שנים מתגבשים כמדיניות של המשרד לביטחון הפנים כאשר הם עושים את זה באמצעים פרוצדורליים והם מגיעים לתוצאה שאנחנו נהיה בלתי מסוגלים להגן על עצמנו בפני מתקפות טרור.
אוריאל לין: אני חושב שראוי שנדע, ראוי שנדע, שבהרבה מקרים במדינת ישראל שהיו מתקפות טרור רצחניות מי שמנע את זה היו המתנדבים, לא כוחות הביטחון.
דוד צור: מר לין, אנחנו דיברנו על זה, כולל אפילו קיבלנו דוגמאות אישיות מחבר הכנסת פייגלין.
דוד צור: אנחנו מצביעים פה למעשה על סעיף בניגוד לעמדת המשרד לביטחון הפנים שמוציא את כלל אוחזי הנשק הפרטי מתוך החוק הזה ומשאירים אותו רק למוסדיים, לאותם גופים שהפרוצדורה של מתן הנשק היא לטעמנו לפחות לא מספיק מבוקרת, ולכן אנחנו מכניסים את החוק הזה של הכשירות הנפשית כלפיהם.
דוד צור: הוצאנו את כלל ציבור האוחזים בנשק הפרטיים, ולכן אני רוצה להתקדם בהצעת החוק.
משה זלמן פייגלין: למה שלא נכתוב בפשטות: למעט אוחזי נשק פרטי?
<רם דישון: או הפוך.
<רם דישון: במקום שיהיה כתוב - - -
<עידו בן יצחק: שוב, כי זה שוב יכול ליצור את אותה בעיה שגם דיבר עליה יואל הדר שזה יכלול לנו גורמים שלא בטוח שאנחנו רוצים שייכללו.
<עידו בן יצחק: למשל, יבואני נשק או דברים כאלה.
<איגור ברש: ולהוציא פסיכולוגים, רק להכניס צוות רב מקצועי.
דוד צור: אני שמעתי את אדוני.
דוד צור: אני לא מתכוון עכשיו לשנות את זה אחרי שנוהלה פה עבודת מטה של שנה.
<גבריאלה פיסמן: אני מייצגת את משרד המשפטים.
<גבריאלה פיסמן: לפני שמגיעים להכרעה ברמת הניסוח חשוב לי בכל זאת לומר, ולו למען הפרוטוקול, כי אני מבינה שככל הנראה הדבר הזה לא יעבור.
<גבריאלה פיסמן: ההצדקה לקביעת תבחינים לנשיאת נשק נובעת משני טעמים: הטעם הראשון הוא ההפרטה של המונופול של המדינה לעניין השימוש בכוח.
<גבריאלה פיסמן: המונופול של השימוש בכוח הוא משקף את תפיסת המדינה, ומתן נשק לאזרחים בכל הנסיבות, גם אם מדובר באזרחים פרטיים וגם אם מדובר במאבטחים, הוא לא טריוויאלי והוא מחייב גם אחריות של המדינה בעניין הזה.
<גבריאלה פיסמן: הנושא השני הוא העניין של שמירה על הסכנה לשלום הציבור ובטחונו.
<גבריאלה פיסמן: בעניין הזה רק רציתי לומר שאנחנו לא רואים הצדקה לאבחנה בין הסכנה הפוטנציאלית שיכולה להיגרם מנשיאת נשק על-ידי מאבטח ועל ידי אדם פרטי.
זבולון כלפה: על בסיס מה?
זבולון כלפה: הסטטיסטיקה אומרת אחרת.
דוד צור: אני לא פותח.
דוד צור: חבר הכנסת כלפה, אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון.
דוד צור: זו העמדה של משרד המשפטים, אנחנו שמענו אותה.
דוד צור: אנחנו חושבים שיש מקום לעשות את האבחנה הזו.
<עידו בן יצחק: אני רק אעיר שיש בעייתיות מסוימת, אי-אפשר להתעלם ממנה.
<עידו בן יצחק: זה שהסטטיסטיקה היא נכונה, אבל מדובר בכל זאת במספרים קטנים, פה יש, וכמובן שכל אחד הוא - - -
דוד צור: זה לא רק עניין סטטיסטי.
<עידו בן יצחק: נכון, אם יורשה לי לסיים את דבריי.
<עידו בן יצחק: יש פה בעיה, אי-אפשר להתעלם ממנה.
<עידו בן יצחק: מה שאני חושב שאולי נכון לבדוק - מאחר ואנחנו מטילים פה עכשיו את הנטל הזה רק על קבוצה מסוימת, אולי לבחון את האפשרות לראות את זה כפיילוט, לבדוק שזה בכלל עובד.
<עידו בן יצחק: אולי לקבוע את זה כהוראת שעה לתקופה של מספר שנים כדי לראות אם לגבי מאבטחים זה משנה משהו.
זבולון כלפה: אין פה הגדרה של מדדים הרי.
זבולון כלפה: איך תבחן?
זבולון כלפה: הרי בסופו של דבר כל אחד יבוא עם העובדות שהוא יוצא מאותן האג'נדות שאני לא יודע מאיפה זה מגיע.
זבולון כלפה: הרי הסטטיסטיקה אומרת דבר מאוד מאוד פשוט" היה בשנה מסוימת מספר מקרים.
זבולון כלפה: רוב רובם של המקרים, להוציא אחד, כולם היו - - -
משה זלמן פייגלין: על סמך הסטטיסטיקה באת לשנות את החוק מלכתחילה.
זבולון כלפה: הרי זה כל העילה לעניין.
זבולון כלפה: אילולא הדבר הזה לא היינו מתעוררים לסוגיה הזו בכלל.
דוד צור: לא רק לסטטיסטיקה.
דוד צור: אפשר להוסיף עוד הרבה מאוד טיעונים אחרים שאם נידרש להם נוכל להסביר, וחלקם אמרתי גם בהתחלה, מבלי רצון להטיל פה סטיגמה על ציבור השומרים, מאבטחים והמוסדיים.
דוד צור: לכן, אני לא רוצה להיכנס לזה, אבל אם צריך ניכנס לזה גם.
דוד צור: אני רוצה לגשת להצבעה, בבקשה.
<עידו בן יצחק: רגע.
<עידו בן יצחק: אם אנחנו רוצים להגדיר את התוספת כפי שהיא תהיה בהתחלה עוד לפני שהשר לביטחון הפנים יביא הרחבה לוועדה, אם ימצא צורך לכך, אני רוצה להציע עקרונות בסיסיים: ראשית, המאבטחים והשומרים שזה רישיונות שהם לפי סעיף 10ג.
<עידו בן יצחק: שנית, נשיאת כלי ירייה מטעם המדינה שזה סעיף 10א.
<עידו בן יצחק: שלישית, כלי ירייה להגנת מפעלים שזה סעיף 10.
<עידו בן יצחק: רביעית, כלי ירייה להגנת יישובים שזה סעיף 9.
דוד צור: זה סעיפים מחוק - - -?
<עידו בן יצחק: חוק כלי ירייה.
משה זלמן פייגלין: יישובים אתה לא יכול.
<עידו בן יצחק: זה מה שאני מציע, לא חייבים לקבל את הצעתי.
משה זלמן פייגלין: אני מקבל הכול, חוץ מהסעיף של יישובים ואני אסביר מדוע, אדוני, אם יורשה לי.
משה זלמן פייגלין: כל הסעיפים נשמעים הגיוניים, למעט העניין של יישובים.
משה זלמן פייגלין: כשמדובר בעניין של יישובים מדובר במתנדבים שבאים עם נשקם הפרטי.
משה זלמן פייגלין: בא מתנדב ובמקום לשבת ולראות טלוויזיה הוא הולך ומתנדב לעשות סיורים – להעביר אותו בדיקה נפשית?
<יואל לוי: אבל אם הוא בא עם נשקו הפרטי הוא בלאו הכי פטור.
דוד צור: הוא לא בא עם נשקו הפרטי.
דוד צור: הוא לוקח נשק אם צריך מה- - -.
דוד צור: הוא כמו מילואים.
משה זלמן פייגלין: זה קצת יותר ממילואים.
משה זלמן פייגלין: מילואים זה בצו.
דוד צור: לא הייתי נכנס לזה, זה כמו מילואים.
משה זלמן פייגלין: אתה לא יכול לערבב.
משה זלמן פייגלין: כאן באמת מדובר באדם שרוצה להתקבל לעבודה, זכותו של הבוס לעשות מה שהוא רוצה.
משה זלמן פייגלין: כאן אדם בא מרצונו הטוב לעזור לך ואתה מתחיל להשפיל אותו?
<יואל הדר: לגבי הנושא של מטעם המדינה זה קצת בעיה, לדעתי.
<יואל הדר: אתה בטח לא מתכוון לא לשוטרים, לא לחיילים, לא לקב"טים של משרדי ממשלה שהם בעצמם צריכים לעבור - - -
דוד צור: הם עוברים ממילא את כל ה-screening הזה.
<יואל הדר: לכן, לא צריך להעביר אותם עוד פעם את הדבר הזה.
<מאיר רוט: אני מבקש לפטור גם יבואני נשק ויצרני נשק.
<יואל הדר: הם לא בפנים - היבואנים.
<יואל הדר: אנחנו מדברים רק על מאבטחים.
<עידו בן יצחק: אבל זה שאלה אם 10א - - -, אם כל מי שהוא מ-10א הוא קב"ט שעובר בדיקה - - -
<עידו בן יצחק: קב"ט, כן.
<עידו בן יצחק: אבל לא כל מי ש- - -
זבולון כלפה: בוא נגדיר מראש מי כן ונגמר הסיפור - על מי התחולה.
<עידו בן יצחק: זה מה שאני רוצה להגיד.
משה זלמן פייגלין: לא, הוא התכוון להגיד מי לא, מי לא נכלל.
<יאיר דוידוביץ: בסעיף 10 נכנסים כל הספורטאים – אני מצטער.
<עידו בן יצחק: בהגנת מפעלים?
<יאיר דוידוביץ: כן.
<יאיר דוידוביץ: מפעל ראוי לצרכי ספורט נכנס לפי סעיף 10 לחוק.
משה זלמן פייגלין: אני חושב שאנחנו מסתבכים פה.
משה זלמן פייגלין: בואו נחריג נושאי נשק פרטיים וזהו.
<עידו בן יצחק: לשר יש סמכות להחריג, אגב.
דוד צור: לכן אני אומר, הדיון הזה צריך להיעשות אל מול הסמכות של השר להחריג.
דוד צור: הסמכות הזו ניתנה לו.
דוד צור: אפשר שנעגן אותה רק בדיווח אולי לוועדה.
דוד צור: זה מה שיואל הציע.
<עידו בן יצחק: יש פה שני מסלולים: דבר ראשון, שסוגי הרישיונות הם נקבעים בצו באישור הוועדה.
<עידו בן יצחק: דבר שני, יש לשר סמכות גם להחריג מתוך אלה שכבר אושרו, להחריג גורמים יותר ספציפיים וגם זה באישור הוועדה.
משה זלמן פייגלין: מתוך הפרטיים השר יקבע - - -
דוד צור: לא מהפרטיים, מתוך המוסדיים.
דוד צור: הוא רוצה להחריג את הספורטאים, את היישובים.
משה זלמן פייגלין: מקובל לחלוטין.
דוד צור: ואז הוא יבוא לוועדה אם הוא רוצה להוסיף או להחריג.