GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איגי פז: בחקיקה עונשית-פלילית – אני אומר את מה שאני אומר בתיאום עם הגורמים הפליליים אצלנו בייעוץ וחקיקה – אנחנו לא מַפנים לחוק אחר, אלא רושמים פשוט: "קנס"; וכשרושמים "קנס" בלי לפרט, זה מוליך לחוק העונשין, ושם בסעיף 63 כתוב שאם עובד ציבור קיבל טובת הונאה, אז הדין שלו הוא קנס עד פי ארבעה ממה שהוא קיבל, וזה מה שיחול.
מירי רגב: יש שני עובדי עירייה: אחד הוא רב, והשני הוא פקיד.
מירי רגב: הפקיד עבד עבודה נוספת ולא קיבל על זה אישור – מה עונשו לעומת רב?
יעקב מרגי: אין עונש.
<תומר רוזנר: יש עונש.
יעקב מרגי: יש דין משמעתי.
יעקב מרגי: דין משמעתי.
מירי רגב: רגע, מרגי, בוא נשמע מהיועצים המשפטיים – שני עובדי עירייה, אחד הוא רב והשני פקיד, שניהם עשו את אותה עבירה: עבדו עבודה נוספת ללא אישור, מה עונשו של הפקיד ומה עונשו של הרב?
<איגי פז: עובד עירייה שעבד על-מנת לקבל פרס, דינו קנס עד פי שלושה מטובת ההנאה שהוא קיבל.
אורי מקלב: באיזה תהליך?
<איגי פז: ההליך הוא פלילי, הגשת כתב אישום.
אורי מקלב: אין ועדת משמעת?
<רוני טיסר: כמובן, יש אפשרות וזה גם נעשה פעמים רבות, לא לפנות להליך הפלילי ולפנות לדין המשמעתי שגם הוא חל על עובדי עיריות ומועצות מקומיות.
<תומר רוזנר: זה גם וגם.
<רוני טיסר: זה גם וגם, וכמובן שיש את שיקול הדעת לבחון ולהחליט.
אורי מקלב: למי יש שיקול הדעת?
<תומר רוזנר: לתביעה.
דוד אזולאי: גברתי יושבת-הראש, אני מתנגד לסעיף הזה.
דוד אזולאי: אי אפשר להעמיד את הרב באותה משוואה עם פקיד בעירייה.
דוד אזולאי: לכן אני מציע כרגע לא להתעסק בנושא הזה.
דוד אזולאי: כי אם אנחנו הולכים לכיוון הפלילי – ודאי שיש פה התנגדות.
דוד אזולאי: אני לא אתן את ידי לכך שרבנים יעמדו לדין פלילי על מעשה שהוא לא ראוי.
דוד אזולאי: אני לא מוכן לזה.
דוד אזולאי: אבל בואו נחכה לתקנות, נקבל את התקנות ובתקנות ייקבע שאותו רב שלא נהג כפי שצריך לנהוג, אפשר לקבוע איזשהו קנס.
מירי רגב: סנקציה חייבת להיות.
מירי רגב: עם כל הכבוד, ויש לי כבוד גדול לרבנים, אבל אם הוא עובד מדינה והוא פועל בניגוד לחוקים, אז הוא לא מעל לחוק.
דוד אזולאי: אני מסכים אתך, ולכן אני אומר: בואו נקבע קנס.
מירי רגב: זה מה שהם הציעו פה.
דוד אזולאי: פה מדברים על משהו משמעתי.
מירי רגב: הם כותבים כאן:
מירי רגב: בנוסח קבוע כי רב שיקבל כסף עבור הוראת חופה בניגוד למה שנקבע, בלי שקיבל היתר, תחול עליו אותה סנקציה שחלה על עובד עירייה שעבד בעבודה פרטית ללא היתר, קנס של פי שלושה מהסכום אותו קיבל על העבודה שעבד ללא היתר.
אורי מקלב: האם זאת עבירה פלילית?
מירי רגב: לא בלי, בלי.
<קריאה: זה עם סטטוס פלילי.
<איגי פז: כן, זה פלילי.
<איגי פז: זה הגשת כתב אישום.
<איגי פז: זה הליך פלילי.
<קריאות: זה הליך פלילי.
דוד אזולאי: אני שואל את היועצים המשפטיים: קנס כזה שדיברה עליו כרגע היושבת-ראש, האם הוא שייך לבית-דין משמעתי או לפלילי?
<תומר רוזנר: לפלילי.
דוד אזולאי: אז לזה אני מתנגד.
<תומר רוזנר: קנס הוא סוג של עונש.
יעקב מרגי: אנחנו הולכים מתוך כוונות חיוביות.
יעקב מרגי: אני לא חושד בחברת הכנסת שולי מועלם, שיש לה כוונות שליליות או זדוניות, או מתלהמת כלפי הרבנים, ודאי שלא.
יעקב מרגי: ואני לא מאמין שמישהו שחשב לקדם את התהליך הזה, חשב להגיע למסלול הפלילי.
יעקב מרגי: עכשיו אני אומַר לך בפרקטיקה, וחשוב להתייחס לפרקטיקה, והפרוטוקול מבקש את הפרקטיקה, מבקש את המילים שלנו, מעבר לכתוב, כי אנחנו נתונים אחר-כך בפרשנויות כאלה ואחרות.
יעקב מרגי: יש מתח מסוים בין מזמין שירות למקבל שירות.
יעקב מרגי: ולעתים, מהפרקטיקה שלי כראש מועצה דתית ולאחר מכן כשר לשירותי דת, קיבלתי עשרות תלונות של הבנות שהיו מסוכמות בין מזמין השירות למקבל השירות, במקרה הזה אני מדבר על עורך החופה לבין החתן או המשפחה, והיו אי-הבנות, כל אחד עם הציפיות, ואחר-כך הבנות שהיו מובנות מאליהן:
יעקב מרגי: אם זה החזר הוצאות נסיעה למקום רחוק, או תשר או טיפ, הפכו להיות קבלת תמורה, ואני לא הייתי רוצה ליפול בפרשנויות האלה בידי, במחילה מכבוד תורתם, של כל המלומדים סביבנו והמשפטנים, והפרשנים למיניהם, לא הייתי רוצה להפיל את זה לשם.
יעקב מרגי: אחרי שנים רבות, ואני הייתי שותף לזה, אימצנו את הדין המשמעתי של עובדי המדינה על עובדי המועצות הדתיות.
יעקב מרגי: אני מבקש להכניס את זה לאותו מסלול בלבד.
יעקב מרגי: לא מעבר לזה.
<איגי פז: אבל הדין הזה לא חל על דייני ערים.
יעקב מרגי: אדוני המלומד, אנחנו נחיל את זה, אנחנו המחוקקים.
יעקב מרגי: אתה יכול רק לייעץ לנו.
<איגי פז: אני רק יכול להגיד שיש תזכיר חוק - - -
יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד לי.
יעקב מרגי: אני מדבר אליה.
יעקב מרגי: תבקש ממנה רשות דיבור.
מירי רגב: איך אנחנו יכולים להחיל את הדין המשמעתי גם על רבני ערים?
יעקב מרגי: נתקן חקיקה.
יעקב מרגי: בחוק הכול אפשר.
<תומר רוזנר: קודם כל, בחוק שירותי הדת קיים סעיף שהוא בבחינת "אות מתה", שקבע דין משמעתי לרבני ערים, והוא לא הופעל מעולם.
<תומר רוזנר: יש בו קשיים אינהרנטיים שלא מאפשרים להפעיל אותו למעשה, ובעצם זה לא בכדִי שהוא לא הופעל מעולם.
<תומר רוזנר: משרד המשפטים פרסם תזכיר חוק שקובע דין משמעתי לרבני ערים, אבל התזכיר הזה תקוע בממשלה עקב התנגדות שקיימת לגביו.
יעקב מרגי: אז נחכה לו, נַפנה אליו בתקנות.
<תומר רוזנר: וכרגע התוצאה תהיה שלרבני ערי לא תהיה - - -
יעקב מרגי: לא היה 70 שנה, תומר, במחילה מכבודך , יהיה בעוד חצי שנה, יהיה בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים.
דוד אזולאי: אבל תומר, אנחנו לא באים ומתנגדים.
דוד אזולאי: אני לא רוצה ללכת לסנקציות פליליות, מזה אני נזהר.
דוד אזולאי: אני אומר: רבותי, בואו נהיה חכמים, בואו נקבע קנס עכשיו, קנס בגובה המשכורת, בחצי משכורת, מה שאתם רוצים.
יעקב מרגי: השעיה, הכול, אבל בבית-דין משמעתי, לא פלילי.
דוד אזולאי: רבותי, אל תיכנסו לסעיף הפלילי.
מירי רגב: אפשר לקבוע קנס בלי שזה יַפנה לסעיף פלילי?
<תומר רוזנר: בית-הדין למשמעת של עובדי הרשויות המקומיות ושל עובדי המדינה מוסמך להטיל גם סנקציות כספיות, מבלי שזה יהיה פלילי.
מירי רגב: אפשר לקבוע את זה שהסנקציה תהיה בית-דין משמעתי, קנס בלבד?
<תומר רוזנר: פי שלושה, כן.
שולי מועלם-רפאלי: כמו עובד עירייה.
<תומר רוזנר: ואז זה פותר לנו את הבעיה - - -
דוד אזולאי: אדוני היועץ המשפטי, אני רק מבקש לפרוטוקול, שהדברים יהיו ברורים: שהסיכום הזה, בסופו של תהליך, לא יביא לדין פלילי.
<תומר רוזנר: זה מה שאמרתי.
דוד אזולאי: הדברים לא נשמעו, אני לא סתם אומר את זה.
דוד אזולאי: אני שמתי לב לדברים, ואני מבקש שדברים ייאמרו לפרוטוקול.
<תומר רוזנר: מה שאדוני אומר, זה מה שאני הצעתי, לקבוע את זה כעבירת משמעת.
<תומר רוזנר: אנחנו מכירים מקרים שבהם נקבעות עבירות משמעת מיוחדות בחקיקה ספציפית; יש לנו דוגמה בחוק מבקר המדינה, יש לנו בחוקים אחרים.
<תומר רוזנר: אפשר לקבוע זאת כעבירת משמעת לפי הדין המשמעתי החל על העובד.
<תומר רוזנר: במקרה שלנו זה יפתור את הבעיה של הרבנים שמועסקים - - -
מירי רגב: זה לא פותר לנו את הבעיה של רבני ערים.
יעקב מרגי: בחוק שירותי הדת היהודיים לא מופיע, תומר?
יעקב מרגי: אתה בקי בחוק שירותי הדת היהודיים?
יעקב מרגי: לא מופיע שם הנושא המשמעתי של רבני ערים?
<תומר רוזנר: התייחסתי לזה.
<תומר רוזנר: אמרתי שיש בחוק שירותי הדת היהודיים סעיף שהוא בבחינת "אות מתה" שקובע דין משמעתי לרבני ערים.
יעקב מרגי: לכן גם החלנו את הדין המשמעתי.
מירי רגב: לא, אבל זה לא חל על רבני ערים.
יעקב מרגי: אז נחיל את זה.
מירי רגב: בסדר, אבל לא החלתם את זה עד עכשיו.
יעקב מרגי: אני שמח שאת מתחילה, זכית בכמה דברים טובים בקדנציה הזאת.
דוד אזולאי: יש לי בקשה.
דוד אזולאי: אני חייב לצאת, אני רק אבקש להכניס הסתייגויות דיבור, אם חברי מרגי יכניס הסתייגויות מהותיות אז לצרף אותי.
מירי רגב: הרב שלוש, בבקשה.
<יוסף יצחק שלוש: אני יושב-ראש ארגון רבני ההתיישבות.
<יוסף יצחק שלוש: האמת היא שאין לי הרבה מה לדבר פה, כי, תרשו לי לומר, הכול כאן - - -.
<יוסף יצחק שלוש: חברי הכנסת עושים את העבודה בצורה יפה.
<יוסף יצחק שלוש: אני יכול לומר דבר ומה שאני חושב, וזה לא ינעם להרבה, אבל אני מדבר מתוך פרקטיקה בתור יושב-ראש ארגון רבנים, ואני חי את הרבנים, מאות רבנים, בהתיישבות.
<יוסף יצחק שלוש: צריך לדעת שבעריכת חופות כיום, מעל 80% לא עורכים הרבנים המקומיים, הרבנים המושביים, הרבנים האזוריים, 80% עד 90% נלקחים משירות חוץ, כפי שקראתם להם ושהתרתם להם.
<יוסף יצחק שלוש: אני כרשם נישואין, ויש לי נאמר 120 תיקים בשנה, אחראי על 30 יישובים ואני רושם את כולם, בממוצע יוצא ליישוב שלושה בשנה; לרב יישוב יוצא לערוך חופה, להערכתי, לפי מה שאני יודע ומסקר, זה אולי פעמיים בשנה.
<יוסף יצחק שלוש: אני רואה את הצעת החוק הזאת, של פעמיים בשנה, מיותרת לחלוטין.
מירי רגב: הצעת החוק בתקנות תקבע כמה חופות רב כזה צריך לעשות.
<יוסף יצחק שלוש: לא, אין לו.
<יוסף יצחק שלוש: יש לו את היישוב שלו.
<יוסף יצחק שלוש: אין לו יותר.
<יוסף יצחק שלוש: הוא אחראי על היישוב שלו.
<יוסף יצחק שלוש: הוא הרב של היישוב.
שולי מועלם-רפאלי: מעולה, לא יגיעו אליו.
<יוסף יצחק שלוש: אבל יתירה מכך, רב יישוב הוא רב אחראי על היישוב, הוא לא רב אחראי על העיר כולה, או על המועצה האזורית.
<יוסף יצחק שלוש: הוא רב המושב.
מירי רגב: מצוין, אז הוא יזכה.
מירי רגב: הוא עושה שתי חופות, ואם מישהו במיוחד ירצה אותו מרחוק, אז הוא יתוגמל על זה.
<יוסף יצחק שלוש: כן, על מקום רחוק, על מחוץ למקום כהונתו, אין שאלה כאן.
<יוסף יצחק שלוש: מדברים על תחום כהונתו.
<יוסף יצחק שלוש: תחום כהונתו מצומצם ביותר, אולי שתי חופות בשנה, ועל זה כל הרעש המהומה, וקראתי פרוטוקול של 50 עמודים.
<יוסף יצחק שלוש: קראתי, וראיתי את הלך הרוחות, וזה מיותר כל מה שאנחנו מדברים כי הולכים על "עליהום".
<יוסף יצחק שלוש: דבר נוסף, צריך לדעת את זה: רב נמצא עם התושבים שלו, חי אותם, משכורתו של הרב היא פחות משכר המינימום, בסיס שלו, פחות משכר המינימום.
<יוסף יצחק שלוש: רב שגמר גמול השתלמות ומגיעה לו תוספת, אמר לי: לא קיבלתי את התוספת כי עד עכשיו היתה לי השלמת הכנסה, עכשיו מגיע לי כדין את השכר ובתוספת תשעה שקלים.
<יוסף יצחק שלוש: מדברים על שכר מינימום ועל שכר המינימום של פעמיים בשנה, באים ועושים הצעת חוק – זה דומה בעיני לאפס את העיגולים - - -
מירי רגב: אבל אתה מתייחס למיעוט הרבנים, ואנחנו מתייחסים פה לרבני ערים.
<יוסף יצחק שלוש: קודם כל, אני יושב-ראש ארגון רבנים בהתיישבות.
מירי רגב: בסדר, אז אליכם זה לא מדבר.
<יוסף יצחק שלוש: נמשיך הלאה: תני לי לומר עוד מילה אחת.
<יוסף יצחק שלוש: רב עיר, ואני אומר את זה באחריות ובידיעה ברורה, עורך אולי חופה או שתיים בחודש, לא בגלל שהוא עורך בחוץ, אלא בגלל שכל החופות, לוקחים אותם רבנים מבחוץ.
<יוסף יצחק שלוש: ולא רק זה, אלא רב עיר נמצא בבוקר במשרד, נמצא בצהריים, נמצא בערב במנחה וערבית, נמצא בטלפונים כל היום, בשבתות.
מירי רגב: אז מה אתה רוצה, שידליק את המשואה?
מירי רגב: גם אנחנו עושים טלפונים ומתפללים גם.
<יוסף יצחק שלוש: אני מסכים למונח שרב עיר, שכרו בין פי שלושה לפי שישה מרב מושב, זה ברור, בנטו שלו.
<יוסף יצחק שלוש: אבל עדיין רבני ערים עומדים בראש היררכיה, אי אפשר להגיד להם: תעשה כאן כשאתה עושה שם.
<יוסף יצחק שלוש: זה קטנות המוחין.
שולי מועלם-רפאלי: אבל סגן השר והרבנים הראשיים יודעים את זה.
מירי רגב: תודה רבה לך, הרב שלוש.
מירי רגב: אני רוצה לשמוע את רב ירושלים, ביקשת להגיד פה משהו?
<קריאה: הוא הממונה.
אורי מקלב: אנחנו מוכנים לקבל אותו גם בתור רב של ירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: מסביב לשולחן הזה יש הסכמה.
אורי מקלב: את פתרת את הבעיה, גברתי היושבת-ראש.
אורי מקלב: את יכולה לקדם את זה, אנחנו תומכים בך בעניין הזה עכשיו.
דוד אזולאי: אפילו שהוא ספרדי, הוא יהיה.
מירי רגב: ואפילו שהוא ספרדי, אתה אומר.
אורי מקלב: אני מוכן לתת לך אפילו שכר על עריכת הקידושין הזו.
<יהושע ישי: אבל מה שנאמר פה, זה נרשם בפרוטוקול?
מירי רגב: נרשם ואנחנו מוציאים את זה לכל העיתונים.
דוד אזולאי: יהושע, אחרי מה שקרה אתמול, הכול יכול להיות.
שולי מועלם-רפאלי: דרך האמת, הרב יהושע, היא הדרך הנכונה, גם שלך וגם מה שהיה אתמול.
<יהושע ישי: הערה ראשונה, לגבי רבני עיר, שכביכול אתם מתלבטים באיזו חקיקה להכניס אותם – אז בהנחה שהם נבחרים, חוק שירותי הדת, אני לא זוכר בדיוק את הסעיף בו, מַפנה לוועדת משמעת שצריכה להיות מוקמת על-ידי השר.
<יהושע ישי: לא בגלל שיש חוקים שהם "אותיות מתות" מייצרים חוקים חדשים, גם החוקים החדשים הם "אותיות מתות".
<יהושע ישי: גם החוק הזה, אני מוכן לבוא לכאן בעוד שנה, ולהגיד לכם: רבותי, כתבתם "אות מתה".
<יהושע ישי: ההערה השנייה, שמתקשרת ל"אות המתה" הזאת – רבותי, יש פה עניין של חופש עיסוק.
<יהושע ישי: יש רבנים שאומנם עובדים במסגרת המועצה הדתית, שכביכול מחויבים לעשות רישום נישואין, אבל זה לא מוגדר בהסכם הקיבוצי אתם.
מירי רגב: אז עכשיו יגדירו.
מירי רגב: אז הוא יכול להפר ולא להיות רב עיר.
<יהושע ישי: אז אני אגמור בזה, ואני אשאל אותך בשאלה פשוטה: אני יכול כראש מועצה דתית לחייב את רב השכונה לעשות חופה?
<יהושע ישי: תענו לי.
<תומר רוזנר: זו העבודה שלו.
מירי רגב: זו העבודה שלו.
שולי מועלם-רפאלי: הרב יהושע, החידוש שבחוק הזה יהיה שהדבר שלך ולי, ומקדמת דנא בכל דורות ישראל, אמר שחלק מהותי ואינהרנטי, גם לפי הרב שלוש, מתפקידו של רב שבא במגע עם הציבור שלו, הוא לערוך חופות בציבור הזה.
<יהושע ישי: גברתי, זו פילוסופיה.
שולי מועלם-רפאלי: לא, זו לא פילוסופיה.
שולי מועלם-רפאלי: זו פרקטיקה שנהגה בכל קהילות ישראל.
מירי רגב: מה רב השכונה עושה חוץ מאשר להתפלל ולעשות טלפונים?
אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, יש הבדל בין מה שאמר יהושע, יהושע מדבר מירושלים, ומה שאמר הרב שלוש.
אורי מקלב: הרב שלוש מדבר על יישוב והרב של היישוב, תמיד זה ככה, הוא גם זה שנרשמים אצלו וזה באחריותו, החופה והקידושין.
אורי מקלב: רב שכונה בירושלים, יכול להיות של 50,000 ו-60,000 תושבים, יש גם משרד של רישום נישואין, והרב יהושע ישי יכול להגיד לרב של גילה או לרב של רמות: יש לי רישום נישואין, יש לי עכשיו מחסור ברב, תלך אתה לסדר קידושין.
אורי מקלב: הוא יגיד לו: מה אתה תגיד לי עכשיו?
אורי מקלב: אני רב שכונה, אני לא אחראי לסדר קידושין.
אורי מקלב: הרי אין הבדל בתוך העיר, אם הזוג גר בשכונת רמות או בשכונת גילה, אין הפרדה והרישום לא מפריד בין השכונות בתוך ירושלים.
אורי מקלב: יש רישום נישואין בירושלים.
שולי מועלם-רפאלי: אבל אם הוא רב של שכונת רמות, שיש בה 60,000 תושבים, אז השר יתקין בה תקנות שהוא מחויב ל-X, ואם הוא רב של שכונת בקעה שיש בה 5,000 תושבים אז - - -
אורי מקלב: אבל את מחוקקת חוק שלא קשור לתקנות.
מירי רגב: אלה בדיוק הדברים שהשר צריך להתקין בתקנות.
אורי מקלב: אבל את מחוקקת חוק עוד לפני התקנות של השר.
מירי רגב: החוק נותן מסגרת, החוק ממילא לא יכול להיות מופעל אלא אם יש לך תקנות.
אורי מקלב: אז אפשר להציע הצעה, לא בהסתייגות, אלא לבקש בקשה: נתת 120 יום להכין את התקנות, שתאריך התחילה של החוק הזה לא יהיה לפני 120 יום.
שולי מועלם-רפאלי: זה כתוב.
אורי מקלב: ושזה יהיה ברור בעניין הזה.
מירי רגב: ההצעה שלך כבר נדונה וכבר קבענו אותה.
שולי מועלם-רפאלי: היא אינהרנטית בהצעה.
מירי רגב: מרגי, בבקשה.
יעקב מרגי: את יודעת את הפתגם הנדוש, שהדרך לאן היא רצופה כוונות טובות.
יעקב מרגי: שוב, אני מדבר בפרקטיקה, מתוך כאב אני אומר.
יעקב מרגי: אני הייתי ראש המועצה הדתית באר-שבע, עם שמונה רבני שכונות, לא כולם עורכי חופות, לא כל אחד אוהב את ה"תיק" הזה.
<קריאה: גם לא לכולם יש כושר.
אורי מקלב: וגם לא את כולם רוצים.
יעקב מרגי: לא כל אחד אוהב את ה"תיק" הזה.
יעקב מרגי: מה יקרה, עם כל הרצון הטוב של כל מי שיושב סביב השולחן הזה, ואני אומר לך מה קרה בבאר-שבע: נוצר מצב ששלושה-ארבעה לקחו את זה כג'וב, ואז היה להם משרד במועצה שאנחנו מימנו, וחצי התפקיד שלהם היה לקבל קהל ולתאם את החופות, לפעמים שניים-שלושה בלילה, שזה יוצר מטרד גם למבקשי השירות, כי הוא לא יכול להיות בשלושה מקומות בעת ובעונה אחת.
יעקב מרגי: אם מישהו יודע שהוא ייכנס לתקנות האלה, שאני עוד לא יודע איך הם ייצאו ואיך הם יהיו – לכן, אני לא אומר לא לחוקק את החוק הזה, אני אומר: בשום שכל, כמו בחוקים אחרים, שלפעמים אנחנו מתכוונים לטוב ובסוף יוצא מצב שתקענו את זה.
יעקב מרגי: בנושא הסכם קיבוצי – את יודעת מה זה לשנות הסכם קיבוצי?
יעקב מרגי: כל הנושא הזה לא מוסדר, לא מוגדר.
יעקב מרגי: אומר לכם את זה ביושר הממונה על המועצה הדתית הכי גדולה בארץ והכי מורכבת בארץ, ושמתמרן שם באומנות רבה.
יעקב מרגי: בשום שכל, לחשוב על זה, לא לזרוק פה: אנחנו נתקן בתקנות, אנחנו נעשה וזה.
מירי רגב: אני מתארת לעצמי שבן-דהן יעשה דברים בשום שכל, לא?
יעקב מרגי: זה לא תלוי בו בלבד.
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך: זה לא תלוי בו, זה מועצת הרבנות הראשית ומשרד המשפטים ומשרד האוצר, ובסוף-בסוף, כפי שאמר לכם הרב יהושע, לצערנו הרב, אנחנו לא רוצים שיהיה "אות מתה".
יעקב מרגי: לכן כשאמרתי בחוק שירותי הדת היהודיים: או - - - או לשלב אותם בדין המשמעת של עובדי המדינה כמו שאני אימצתי אותם באומץ – אומנם, לגילוי הנאות, בעקבות עתירה, זה לא בא יזום.
יעקב מרגי: אנחנו הציבור הדתי לא יודע ליזום, רק כשנופלים עליו עם פטיש.
יעקב מרגי: אני אומר את זה כביקורת לעצמי, לא כלפי אף אחד.
יעקב מרגי: זה נעשה, למה ליצור עוד פלטפורמה, עוד מסילת רכבת, עוד מסלול?
יעקב מרגי: יש דין משמעתי לעובדי המועצות הדתיות - - -
מירי רגב: לא, אנחנו נלך לפי החקיקה הקיימת בנושא הסנקציות.
דוד אזולאי: שזה לא ייושם עד ש - - -
מירי רגב: עד שאני לא אראה את התקנות ועד שהוועדה - - -
שולי מועלם-רפאלי: הוועדה אמורה לאשר אותן.
מירי רגב: וכל עוד התקנות לא יאושרו, החוק לא יאושר.
<יהושע ישי: קחו בחשבון שאנחנו מדברים על כך שרבני השכונות, האחרון שבהם מונה בשנת 1998; אתם יודעים מה, משנת 2000 – משנת 2000 לא מונו רבני שכונות חדשים, הם נמצאים במסגרת הסדרים קודמים.
<יהושע ישי: אתה לא יכול לבוא היום להחיל הסדר חדש על רב שמוּנה בשנת 2000.
<יהושע ישי: אז על מי יחול החוק?
<יהושע ישי: על מי שלא מוּנה?
<יהושע ישי: יש הסכם קיבוצי עם רבני השכונות, שמוסדר משנת 1988 שלא מחיל עליו חובה לערוך חופה.
<יהושע ישי: אגב, החוק יכול להסדיר את התופעה שהרב מרגי פה ציין, שפתחו משרד ושלושה רבנים מחלקים ביניהם את החופות.
<יהושע ישי: זה באמת יהיה.
מירי רגב: אז כבר פתרנו נושא אחד.
<יהושע ישי: לא, אבל לא יהיה מי שיערוך חופה.
מירי רגב: אני מאמינה שיהיה כי זו מצווה גדולה, לא?
<יהושע ישי: לא, לעשות ברית מילה זו מצווה גדולה.
מירי רגב: אבל אם פועלים מתוך יראת שמיים, זו מצווה גדולה.
<יהושע ישי: יקירתי, המצווה הגדולה היא לקחת את התשלום בעבור המצווה שאתה עושה.
<יהושע ישי: זו המצווה.
<יהושע ישי: באמת, נו, מה, איפה אנחנו חיים?
<יהושע ישי: אני חבר כנסת סתם, ככה בא לי, להתנדב?!
מירי רגב: אני מתארת לעצמי שיהיו רבנים שיהיו מוכנים לעשות את זה, ומי שלא ירצה, אז אולי צריך להחליף אותו.
מירי רגב: אולי באמת הגיע הזמן, שהוא עבד יותר מדי בתפקידו כרב שכונתי וצריך להחליף אותו.
<יהושע ישי: יותר ממה שרציתי לומר אמרתי, ואני מתספק במה שאמרתי.
מירי רגב: יופי, אני שמחה.
אורי מקלב: זו רשות דיבור וגם הגשת שתי הסתייגויות, ברשותכם: הראשונה היא הסתייגות על שם החוק, שלא לקרוא לו: "איסור קבלת תמורה בעד עריכת נישואין", אלא: "הסדר קבלת תמורה בעד עריכת נישואין".
אורי מקלב: אני חושב שיש משמעות גדולה מאוד לדימוי של החוק הזה.
אורי מקלב: אפשר לחשוב, ואני פונה גם למציעת החוק, אם החוק הזה חוקק בעקבות בעיה שיש היום, אם לך ידוע שיש היום בעיה של רבנים שמקבלים תמורה על אף שאסור להם לקבל תמורה.
שולי מועלם-רפאלי: ברור, יושבים בפניך אנשי הרבנות והמשרד לענייני דת - - -
אורי מקלב: אבל את אומרת שאסור.
<קריאה: לא היה אחד שהגיש בקשה להיתר עבודה פרטית.
<קריאה: אף אחד לא ביקש.
שולי מועלם-רפאלי: אמר מבקר המדינה – חבר הכנסת מקלב, אתה מביא אותי להגיד דברים שכולנו חושבים שלא נכון להגיד אותם כי זה פוגע ברבנים, אבל מבקר המדינה אמר - - -
אורי מקלב: זה פוגע?
אורי מקלב: ! החוק שלך פוגע.
אורי מקלב: מי שפוגע בדימוי של הרבנים זה החוק שלך.
שולי מועלם-רפאלי: מבקר המדינה אמר שלא הוגשה לממונים ולו בקשה אחת לעבודה פרטית מטעם הרבנות.
<יהושע ישי: מי אמר את זה?
<תומר רוזנר: מבקר המדינה.
<יהושע ישי: זו טעות.
<יהושע ישי: שיבוא אלי.
<תומר רוזנר: אז תראה את הבקשות.
<יהושע ישי: שיבוא אלי – אין אצלי רב שכונה שיש לו עבודה נוספת ולא קיבל היתר.
<יהושע ישי: המבקר לא עשה ביקורת בירושלים.
<יהושע ישי: הוא עשה ביקורת במקומות אחרים.
יעקב מרגי: אני אומר לך, שולי, לא באשמת העובדים והמועצות, זה באשמת הרגולטור, המשרד לא התיר זאת לעולם.
אורי מקלב: הנה, יש לך ראש מועצה דתית שיש לו בקשות - - -
<יהושע ישי: אין לי רב שכונה שעובד בעבודה נוספת, שלא הגיש בקשה כדין לפי קריטריונים שאנחנו ניסחנו בהתאם להוראות הנוהל שמשרד הדתות קבע.
מירי רגב: אוקי, אז יחליט משרד המשפטים מה לעשות אתו.
יעקב מרגי: זו עבודה של הרגולטור.
יעקב מרגי: הרגולטור צריך לעשות את עבודתו והוא לא עושה.
מירי רגב: אז בן-דהן יתקין תקנות.
מירי רגב: מי זה הרגולטור?
מירי רגב: זה משרד הדתות.
יעקב מרגי: בעבר הייתי אני והיום - - -
מירי רגב: יפה, אז שמשרד הדתות יתקין תקנות.
יעקב מרגי: אף אחד לא רצה לגעת בזה.
מירי רגב: אז הנה עכשיו אנחנו נוגעים.
<תומר רוזנר: לגבי ההסתייגות הראשונה של חבר הכנסת מקלב, אני רוצה להתייחס.
<תומר רוזנר: ההסתייגות הזאת לא יכולה להירשם מכיוון שבהצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית אנחנו לא רושמים אלא את חוק שירותי הדת תיקון מספר זה וזה.
<תומר רוזנר: לא רושמים את הסוגריים השניים, זו טעות שזה מופיע פה.
<תומר רוזנר: ולכן, גם לפי תקנון הכנסת, אין הסתייגויות לשם החוק כאשר זה חוק מתקן.
<תומר רוזנר: בכל מקרה: הסוגריים האלה: "הסדר" או "איסור", לא יופיעו.
אורי מקלב: זה מופיע גם בסעיף 1: "איסור קבלת תמורה בעד עריכת נישואין".
<תומר רוזנר: בכותרת השוליים?
<תומר רוזנר: שם אתה יכול לתקן.
מירי רגב: מה אתה רוצה לתקן?
אורי מקלב: ל"הסדרה".
מירי רגב: מקובל על היוזמת?
מירי רגב: מקובל גם עלי.
<תומר רוזנר: אתם מקבלים את ההסתייגות?
<תומר רוזנר: לרשום אותה?
מירי רגב: כן, "הסדר".
מירי רגב: בהסדר יש איסור?
מירי רגב: אז זהו.
אורי מקלב: אני חושב שיש משמעות לדימוי שאנחנו נותנים לחוק הזה.
מירי רגב: קיבלנו את ההסתייגות שלך.
אורי מקלב: אני מסביר את זה גם לתומר, שיבין.
אורי מקלב: ודבר שני, בכל אופן בחוק צריכה להיות סמכות, או לשר או לרבנים הראשיים, לקבוע החרגות באיסורים שאנחנו נותנים.
אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לעשות חוקים בלי שיש לממונים על כך את האפשרות להחריג, מתי מותר - - -
מירי רגב: בשביל זה יש תקנות, השר יתקין תקנות ונראה מה הוא יביא בתקנות.
אורי מקלב: אבל אני רוצה לאפשר בחוק.
<תומר רוזנר: זה בדיוק מה שהתקנות מאפשרות; התקנות מאפשרות לו לקבוע את ההסדרים, מה חריג ומה לא חריג.
<תומר רוזנר: אני אומר: התקנות הן - - - את ההסדר: מתי זה מותר, איך זה מותר, למי זה מותר, זה בדיוק מטרת התקנות.
יעקב מרגי: כי בתקנות אתה יותר גמיש.
אורי מקלב: אני מדבר אחרי התקנות, שיש אפשרות לעשות החרגות - - -
מירי רגב: אחרי התקנות לא יהיה שום דבר, רק מה שכתוב בתקנות.
<קריאה: אם ההחרגה תהיה חלק מהתקנות, ההחרגה תהיה חלק מהתקנות.
אורי מקלב: מאה אחוז, בסדר גמור.
מירי רגב: אתה רצית להגיד משהו?
<אלי רייף: שמי אלי רייף, מרבני "צהר".
<אלי רייף: ראשית, אנחנו מברכים סוף-סוף על החוקים שמסדירים פעילות של רבנים.
יעקב מרגי: לא ציפינו אחרת.
<אלי רייף: אני מודה לך.
מירי רגב: יש כל מיני - - - כיפה שחורה.
שולי מועלם-רפאלי: מרגי, גם אתה אמרת - - -
יעקב מרגי: זה לא קשור לכיפה, זה קשור ל - - -
אורי מקלב: מה יש מתחת לכיפה.
אורי מקלב: זה קשור לראש, לא לכיפה.
יעקב מרגי: יש שלוש כתות שלא מקבלות פני שכינה.
יעקב מרגי: זו אחת מהן, נו.
יעקב מרגי: יש להם דברים טובים - - -
מירי רגב: רבני "צהר", בבקשה.
אורי מקלב: אני מקווה שלא אמרתם שאתם הכנתם את החוק.
אורי מקלב: אתם גם הכנתם את החוק?
מירי רגב: ואם הוא הכין את החוק, אז מה?
אורי מקלב: אני רוצה לדעת.
אורי מקלב: אולי ככה לדעת איך אני אצביע.
<אלי רייף: בעצם המגמה היא ברוכה.
<אלי רייף: וידוע שרבני "צהר" עושים בהתנדבות - - -
<קריאה: בתשלום, בדוק ומנוסה.
יעקב מרגי: יותר יקר מ - - -
מירי רגב: אז גם הם לא ייקחו יותר יקר.
מירי רגב: אז גם אותם נסדיר עכשיו בחקיקה.
<קריאות: את לא יכולה.
<קריאות: הם לא עובדי מדינה.
מירי רגב: אה, הם לא עובדי מדינה.
יעקב מרגי: הם עמותה.
יעקב מרגי: - - - גם מ"הקרן החדשה", גם מהפראיירים הנאיביים החדשים בכנסת, וגם מכולם.
<אלי רייף: אתמול ישב אצלי חתן שאני משיא אותו בהתנדבות השבוע,ויש לי עוד אחד השבוע.
יעקב מרגי: תדליק משואה.
יעקב מרגי: אנחנו נמליץ עליך להדליק משואה.
<אלי רייף: ועם זאת, אולי נפתיע אתכם, שדווקא על נקודה אחת אנחנו בעד איזשהו עניין שהחוק דווקא הגביל אותו, ואנחנו חושבים שיכול להיות שיש מקום להסיר את ההגבלה, וזה בקביעת תשלום מרבי, כפי שאמר כאן מכובדי.
<אלי רייף: ודאי חלק מהשאת זוגות קשורה למיומנות ולמקצועיות, ואם הזוג פונה כי הוא מרגיש שיש מישהו מקצועי יותר, אז כמו בכל תחום מקצועי, יכול להיות שיש כאלה שהם מקצועיים בזה יותר או מקצועיים פחות.
אורי מקלב: יצאה הכיפה מן השׂק.
אורי מקלב: אתם מדברים על כסף.
אורי מקלב: רוצים יותר כסף.
אורי מקלב: לאפשר יותר כסף.
<אלי רייף: ולכן אני אומר שההגבלה בסעיף (ג), שמעבר למרחב זה יהיה מוגבל בסכום, למה לא להפוך את זה לשוק חופשי?
<אלי רייף: אדרבה - - -
מירי רגב: אז למה בא החוק הזה?
מירי רגב: אם הייתי יכולה, הייתי מבטלת בכלל את כל העניין שמישהו צריך לשלם על זה.
מירי רגב: אתה רוצה עוד שאני אהפוך את זה לשוק חופשי?
מירי רגב: אני לא אאשר את החוק הזה.
מירי רגב: החוק הזה לא יאושר בשוק חופשי.
יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, בגלל שיש להם גם מסלול של שירותים נוספים - - -
מירי רגב: אני רוצה להגיע למצב שזוג צעיר לא ישלם יותר מ-700 שקלים עבור אגרת נישואין.
אורי מקלב: אפשר להחיל את החוק הזה גם על עמותות שעוסקות בסידור קידושין ונישואין.
<תומר רוזנר: לא, זה פרטי.
<תומר רוזנר: כי זה פרטי.
אורי מקלב: אבל מה העניין?
אורי מקלב: לעשות סדר.
אורי מקלב: נעשה סדר.
מירי רגב: חברים, אני רוצה להגיע להצבעה.
מירי רגב: מקלב, הערת את הערותיך בסיבוב שלך.
מירי רגב: בבקשה, משפט אחד כי גם לך נתתי כבר לדבר.
אורי מקלב: ועכשיו הערה חדשה אחר הדברים האלה: להחיל את זה גם על עמותות שמתעסקות בקידושין.
אורי מקלב: גם אותן נגביל בכסף.
<יהושוע ישי: אני שמח שנציג "צהר" נמצא כאן כדי להעמיד את הדברים על האמת שלהם.
<יהושוע ישי: על רישום נישואין ב"צהר" גובים 700 שקל ועוד 180 שקל.
<יהושוע ישי: אני לא יודע לאן הכסף הולך ואני לא יודע מה נעשה בכסף הזה.
<יהושוע ישי: אני כמועצה דתית רשאי לגבות רק 700 שקל, ולא מעבר לזה.
<יהושוע ישי: לגבי העניין של שוק חופשי לרבנים – אני חושב שאם אנחנו נסיר את האפשרות לרבנים לערוך חופות, אז זה ייתן פיתרון.
<יהושוע ישי: אבל כל זמן שלרבנים יש אישור לערוך חופות, וזו לא המטרה, הם צריכים לעשות את זה במסגרת ההסדר בינו לבין בני-הזוג.
<יהושוע ישי: ירצו – ייקחו אותם, לא ירצו – לא ייקחו אותם.
<יהושוע ישי: זה חופש העיסוק.
יעקב מרגי: צריך לעמוד לנגד עינינו, ככל שאנחנו נחנוק את המסלול הממלכתי, הציבורי – הרי האגרה שהוא משלם, הוא לא משלם על אותו רב עורך חופה.
יעקב מרגי: אם תדעו את התעריף של רב עורך חופה בתחום השיפוט מקבל תוספת בשכר, זה לעג לרש.
יעקב מרגי: העניין הוא שזה בדיוק מה שרוצה ארגון רבני "צהר", שיהיה קשה במסלול הזה כי המים הולכים למקום הנמוך ביותר.
יעקב מרגי: לנמוך, תרתי-משמע, והיקר ביותר.
יעקב מרגי: לכן אני אומר גם לפרוטוקול, גם לך, היושבת-ראש, גם למחוקקת, שאני לא מטיל דופי בכוונותיה: הרצון לעשות את זה הכי טוב שבעולם יוביל למצב שאנחנו נפגע בשירות הממלכתי, נעביר אותו לשירות הזה, ללא פיקוח, וגם – לא רוצה לומר עוד משהו.
מירי רגב: היועץ המשפטי, האם אני יכולה לבקש ולדרוש משר הדתות שיפרסם לכל הציבור כמה אמורים לקחת עבור חופות, וש"צהר" בעצם לוקח יותר ממה שנקבע?
מירי רגב: אני רוצה שזה יובהר באופן חד משמעי.
מירי רגב: אני רוצה גם להבין מדוע "צהר" לוקח יותר.
יעקב מרגי: רק שהציבור צריך לדעת.
<קריאה: "צהר" בכלל לא מוסמכים לגבות דמי נישואין.
<נתן נתנזון: "צהר" לוקחים אגרות?
מירי רגב: ממתי "צהר" לוקחת אגרות?
<תומר רוזנר: זאת שאלה שמשרד הדתות צריך להשיב לה, בהחלט.