GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמה רונן: מאוד יכול להיות שהמאה הבאה תהיה מאה שבה יהיו מיליוני אנשים עם סרטן במוח, יכול להיות שלא, רק צריך לדעת שעל כל מחקר שאומר שיש קרינה וזה מסוכן, תמצא 5 מחקרים אחרים שאומרים שאין קרינה וזה לא מסוכן.
נחמה רונן: רוב המחקרים הגדולים שעושים היום בעולם נעשים על ידי החברות הסלולאריות, זה לא משהו שהוא ייחודי למדינת ישראל.
נחמה רונן: חוקרים אחרים, שהם עצמאיים ורוצים להקים מחקר בסדר גודל כזה, צריכים תקציבים.
נחמה רונן: פורום החברות הסלולאריות בכל העולם הוא מאוד חזק כי יש תעשייה שמגלגלת ביליוני דולרים, ולכן מידת הזהירות שצריכה להינקט היא גדולה.
נחמה רונן: כמובן שלא צריכה להיות היסטריה.
נחמה רונן: מכשיר הטלפון הסלולארי הוא חלק מחיי היום יום שלנו, לא יכול להיות שמישהו יחשוב להסתדר בלעדיו.
נחמה רונן: כוועדת הפנים ואיכות הסביבה אסור לנו לתת יד שיבואו לציבור ויגידו "מעכשיו נעלמה השקיפות, אנחנו לא חייבים להודיע לכם איפה מציבים אנטנה.
נחמה רונן: " אם הכל כל כך בסדר, מדוע החברות הסלולאריות מחביאות את האנטנה בתוך גגות של דודי שמש, מאחורי כל מיני פטנטים?
נחמה רונן: למה הן מחביאות?
נחמה רונן: כי הן יודעות שהציבור פוחד, שיש איזו שהיא היסטריה לא ברורה בעניין הזה.
נחמה רונן: ועדת הפנים ואיכות הסביבה בראשותך צריכה לקרוא לממשלה לא לאשר את ההמלצה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה, שקשה לי להבין איך גוף כזה שדואג לאינטרסים ומשתדל לדאוג לאינטרסים של הציבור נתן איזו שהיא החלטה שחוזרת מהחלטה קודמת שהיתה.
נחמה רונן: הנושא של החזרה מהשקיפות הוא נושא מרחיק לכת ומאוד תקדימי גם לנושאים אחרים.
נחמה רונן: ברגע שבנושא כזה אין שקיפות, יכולים לגזור הלאה גם לתחומים אחרים.
נחמה רונן: אני מבקשת שנקבל החלטה לא לאפשר את חוסר השקיפות הזאת.
ויצמן שירי: אני מקבל את מה שאמרה חברת הכנסת נחמה רונן.
ויצמן שירי: היא באמת שומרת עלינו.
ויצמן שירי: ליד הבית שלי העמידו עמוד חשמל ענק.
ויצמן שירי: כל פעם שאני עובר שם והרדיו דולק אני שומע זימזום.
ויצמן שירי: שאלתי מה זה, אמרו לי שזאת קרינה אלקטרו-מגנטית.
ויצמן שירי: למה אף אחד במשך 50 שנה לא בדק מה הנזק שיכול להיות מעמודי חשמל ענקיים?
ויצמן שירי: ליד יישוב מאוד יוקרתי במדינת ישראל מעבירים מתח גבוה.
ויצמן שירי: זה לא פה אנטנה, שם אנטנה.
ויצמן שירי: קרוב לוודאי שהקרינה עוברת גם בכבלים.
ויצמן שירי: אני מציע להקים ועדה שתבדוק את כל מה שקשור לקרינה במדינת ישראל.
משה גפני: מה מפריע ליידע את הציבור?
טל זילברשטיין: אין שום בעיה.
נחמה רונן: רק יש החלטה לא ליידע אותו.
ויצמן שירי: אני מדבר על האווירה שיוצרים במדינת ישראל.
ויצמן שירי: אני רוצה לשמור על איכות החיים ואיכות הסביבה.
ויצמן שירי: כולם לא רוצים אנטנות, אבל כולם מדברים בפלאפונים.
ויצמן שירי: אני מאמין שהנזק שיכול להגרם לי ולהרבה כמותי מעמודי חשמל הרבה יותר קשה.
רחל אלתרמן: על אחת כמה וכמה.
ויצמן שירי: אבל לא שמעתי אתכם פעם אחת.
ויצמן שירי: עוד אף פעם לא הזמינו הנה את מנכ"ל חברת החשמל, שיסביר לנו למה הוא מעמיד ארובות שעובדות על פחם כשיש גז במדינת ישראל.
ויצמן שירי: צריך להקים ועדה רצינית של מדענים, שיכינו חומר רציני.
ויצמן שירי: חברי הכנסת הם לא מדענים, הם לא יכולים להכנס לדקויות.
ויצמן שירי: אנחנו בדיונים האלה מכניסים את הציבור לפחד.
רחל אלתרמן: יידוע לא קשור לנזק.
ויצמן שירי: אתם הולכים ליידע את הציבור על כל עמוד חשמל שיעמידו?
ויצמן שירי: שמו 200 מטר מהגדר שלי עמוד חשמל.
ויצמן שירי: האם מישהו שם לי בתיבת הדואר הודעה על כך שהעבירו ליד הבית שלי כבל עם מתח גבוה?
ויצמן שירי: בואו נסכם שצריך ליידע לגבי כל דבר שנמצא ברשות הציבור, לא רק לגבי האנטנות של החברות הסלולאריות.
משה גפני: העולם הוא עולם מתקדם מבחינה טכנולוגית.
משה גפני: אנחנו יכולים לחזור לימי אברהם אבינו.
משה גפני: כתוצאה מזה שהעולם מתקדם נגרם נזק.
משה גפני: נסיעה ברכבים גורמת לתאונות דרכים.
משה גפני: בזה שאנחנו מתקדמים טכנולוגית אנחנו גם מזניחים את העניין של בריאות הציבור, של איכות הסביבה.
משה גפני: אף אחד מאיתנו לא מדען.
משה גפני: גם המדענים לא יודעים מה מידת הנזק שנגרמת כתוצאה מהעניין הזה.
משה גפני: היו כמה פעמים שביקשתי להוציא אנטנות סלולאריות.
משה גפני: בקריית-ספר היה סיפור של 3 אנטנות שהוציאו אותן.
משה גפני: היתה שם אנטנה בתוך חלון של בית.
משה גפני: צריך לאזן בין ההתקדמות הטכנולוגית, התקדמות הבנייה, לזה שלא נגרום לעצמנו נזק.
משה גפני: אני משבח את חברת הכנסת רונן שמעלה את זה.
משה גפני: אם המועצה הארצית לתכנון ובנייה מזניחה את עבודתה לפעמים, מחובתנו לפקח עליה.
ויצמן שירי: במועצה הארצית היו צריכים לבדוק את כל הנושא של רמת חובב.
ויצמן שירי: זה הרבה יותר גרוע מכל האנטנות של כל מדינת ישראל.
ויצמן שירי: תאשר את זה גם פרופ' יהודית נאות.
יהודית נאות: אני מסכימה איתך, אבל זה לא סותר.
רחל אלטרמן: מדובר כאן בתוכנית מתאר ארצית, שהיא מאוד מבורכת בפני עצמה משום שהיא תחליף לתקנות שהשרים אישרו ושעל פיהן הוצאו האישורים לאנטנות הסלולאריות.
רחל אלטרמן: הרעיון שעומד מאחורי תוכנית המתאר הארצית אומר, שישקלו את המיקום של האנטנות משיקולי תכנון ובנייה.
רחל אלטרמן: התוכנית הארצית הזאת עוקפת את הדברים הרגילים בחוק התכנון והבנייה.
רחל אלטרמן: הרעיון של לעשות את זה בתוכנית מתאר ארצית בדרך הזאת הוא לעקוף את הדבר הזה.
רחל אלטרמן: בתוכנית הזאת ישנה הבטחה גורפת לצד הכספי של בעלי קרקע שייזוקו.
רחל אלטרמן: בנושא הכספי כן יידעו, אבל לכך שהציבור רוצה לדעת אין שום זכר.
רחל אלטרמן: כחברת המועצה הכנסתי שיפור לעניין הזה וזה זכה לתמיכת חברי המועצה.
רחל אלטרמן: זה היה דיון של כשעה.
רחל אלטרמן: זה לא דיון קצר מכל דבר אחר.
רחל אלטרמן: אני שמחה שהוכנס אז שתהיה חובת משלוח הודעה אישית לבעלי קרקע הגובלים לפני מתן ההיתר.
רחל אלטרמן: החברות לא היו שקטות גם עם הפשרה הזאת כי הדבר הקודם היה יידוע כללי של הציבור, ולכן הן העבירו את זה חזרה למועצה הארצית והורידו בחזרה את סעיף היידוע.
רחל אלטרמן: עם כל הכבוד לחבר הכנסת ויצמן שירי, המועצה הארצית נתנה את דעתה, אבל רק בעקבות הלחץ הנוסף הזה היא חרגה מדעתה.
רחל אלטרמן: האיום היה שהחברות הסלולאריות יחזרו לרשיון על פי תקנות.
רחל אלטרמן: לאשר היום תוכנית מתאר ארצית ללא סעיף היידוע תהיה טעות.
רחל אלטרמן: אם לא תתאשר התוכנית הזאת, בעוד חצי שנה החברות הסלולאריות ישמחו לתוכנית מתאר ארצית משום שהלחץ הציבורי עליהן יהיה רב מאוד.
רחל אלטרמן: אין דבר שמונע מהשילטון המקומי לבקש דברים נוספים וראיות נוספות כאשר הוא עומד בפני שיקול דעת האם להוציא היתר לאנטנה סלולארית.
רחל אלטרמן: כפי שהוא דורש כל מיני חוות דעת, הוא גם יכול לבקש חוות דעת על דעת הציבור.
רחל אלטרמן: לצורך כך צריך לדרוש לפנים משורת הדין שהשילטון המקומי ווועדות התכנון יבקשו יידוע נוסף.
נחמה רונן: למה לפנים משורת הדין?
נחמה רונן: למה להעביר את זה לרצון של השילטון המקומי?
נחמה רונן: אני רוצה שזה יחזור לשקיפות המירבית, לא לתת את זה לידי ראש עיר כזה או אחר.
רחל אלטרמן: ואם לא יהיה כך את תפני לשילטון המקומי?
נחמה רונן: אני לא מדברת על ברירות מחדל, אני רוצה ללכת על מה שנכון.
רחל אלטרמן: אני מסכימה איתך.
יהודית נאות: מאוד נוח לחברות הסלולאריות משום שרוב המתנגדים זה הציבור.
יהודית נאות: בין אם הציבור שוגה ובין אם הוא איננו שוגה בפחד שלו, נטל ההוכחה הוא על החברות הסלולאריות לשכנע את הציבור שאין בכך מפגע בריאותי עבורו ועבור ילדיו וצאצאיו.
יהודית נאות: הייתי רוצה פעם שהוועדה תטיל על החברות הסלולאריות לפרט בפניה למי מבין כל בעלי החברות הסלולאריות יש על גגו או על גג שכנו אנטנה סלולארית.
יהודית נאות: אני כוללת בכך את חברי המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
יהודית נאות: אדרבה, שיראו את נקיון כפיהם.
יהודית נאות: שיודיעו ברבים שהם שמים על גג השכן.
יהודית נאות: הציבור חי בערפל מבחינת הנתונים.
יהודית נאות: ישבנו פה לפני שנה ואמרתם שתוכיחו במחקרים ובהוכחות חד משמעיות.
יהודית נאות: הציבור עדיין לא שוכנע מכך.
יהודית נאות: ההיסטריה אז היתה לגבי הסתרת אנטנות בעציצים, בגגות ובמרפסות.
יהודית נאות: אנחנו אמרנו שהדברים צריכים להיות גלויים על השולחן.
יהודית נאות: מכיוון שעוד לא הוכיחו שאין באנטנות מפגע בטיחותי ובריאותי, מותר לציבור לחשוש.
יהודית נאות: היום, לא רק שאתם אוסרים על הציבור לחשוש, הוא גם לא ידע.
יהודית נאות: איזה מן רעיון זה כאשר הכל הולך לקראת שקיפות מירבית?
יהודית נאות: אני חושבת שטעות ושגגה יצאה מידי המועצה הארצית לתכנון ובנייה.
יהודית נאות: כוועדת הפנים אנחנו צריכים להתקומם.
אור קרסין: הגישה של חבר הכנסת ויצמן שירי היא גישה של שב ואל תעשה.
אור קרסין: משום שיש סכנות רבות, משום שיש חששות רבות, פשוט נשב ולא נעשה.
אור קרסין: הגישה שמקובלת היום בעולם, בעיקר בנושא הזה של האנטנות הסלולאריות, היא גישה של זהירות מונעת.
אור קרסין: אף אחד מאיתנו לא רוצה להיות במצב שלא הציגו לו את הברירה להחליט ולהיות שותף להחלטה אם תהיה או לא תהיה אנטנה.
אור קרסין: הבחירה לדבר בטלפון סלולארי היא בחירה אישית של כל אדם.
אור קרסין: הבחירה שתהיה אנטנה צריכה להיות בשקיפות, לכן כל כך חשוב שהציבור יהיה שותף לעניין ושותף להחלטה.
אור קרסין: יש את חוק חופש המידע שנחקק ב1998, שעמלו עליו רבות בכנסת הזאת.
אור קרסין: הוא נותן בידי הציבור אפשרות לקבל מידע בנושאים שונים, בין היתר בנושאים סביבתיים.
אור קרסין: יש כאן נסיון נוסף לכרסם כירסום הולך ומתמשך בזכות של הציבור לקבל מידע.
נסים זאב: כשהייתי בוועדת תכנון ובנייה הביאו תמיד חוות דעת שונות וסותרות.
נסים זאב: האם הגיעו למסקנות?
נחמה רונן: אתה מערבב פה מין שאינו במינו.
נחמה רונן: אנחנו לא מתווכחים כרגע אם יש סכנה בקרינה או אין סכנה.
נחמה רונן: זה דבר שעדיין לא הוכח.
נחמה רונן: יש טוענים א', יש הטוענים ב'.
נחמה רונן: אנחנו מדברים על כך שלציבור יש זכות לדעת.
נחמה רונן: לך יש זכות לדעת שעל גג ביתך או על גג הבית שממול מוצבת אנטנה, שהמשמעות שלה יכולה, עלולה, עשויה להוות מפגע קרינתי לגביך.
נחמה רונן: בעבר היית צריך לקבל הודעה על זה.
נחמה רונן: היום יש החלטה שאתה לא צריך לדעת מזה.
אור קרסין: יש מחקרים עצמאיים, בעיקר באנגליה, שמעידים על סכנה מסויימת לילדים.
אור קרסין: אסור לתת יד לכירסום ההולך ומתמשך של פגיעה בזכות הציבור להיות מעורב בסביבתו ולדאוג לבריאותו ולחייו.
דבורה פביאן: אנחנו לא מתנגדים לשימוש בפלאפונים סלולאריים ולא להצבת אנטנות.
דבורה פביאן: זה חלק מחיינו, זה חלק מהמודרניזציה וצריך לקבל את זה.
דבורה פביאן: אנחנו מתנגדים למניעת זכות הציבור לקחת חלק בקבלת החלטות בנוגע לאיזה שהוא נושא – כרגע זה אנטנות – שמהווה סיכון.
דבורה פביאן: יש מחקרים שמוכיחים בצורה חד-משמעית שיש קשר ישיר למחלות קשות שפוגעות בציבור עכב הקירבה לאנטנות סלולאריות.
טל זילברשטיין: תביאו מחקר אחד כזה.
טל זילברשטיין: את קובעת עובדות לא נכונות.
דבורה פביאן: ישנם מחקרים שמוכיחים גם אחרת.
דבורה פביאן: איך אפשר למנוע מהציבור לקחת חלק בהחלטות או לפחות לתת לו את הזכות להתנגד לגבי נושא שמצוי במחלוקת?
דבורה פביאן: מציבים לידו עובדה מוגמרת ליד הבית והוא לא יכול להתנגד.
דבורה פביאן: אני מודיעה ש"אדם, טבע ודין" שוקלת לנקוט בכל הכלים העומדים לרשותה על-מנת למנוע את ההחלטה.
יהודית נאות: זה לעתור לבג"ץ.
דבורה פביאן: אנחנו שוקלים להשתמש בכל הכלים העומדים לרשותנו על-מנת למנוע את ההחלטה הזאת.
משה גלילי: לא מדברים פה על בריאות אבל כל הזמן חוזרים על המילה בריאות.
משה גלילי: אני לא מכיר שום מחקר שאומר בצורה חד-משמעית שיש סכנה מקרינה בלתי מייננת, קרי: קרינה ממכשירים סלולאריים.
משה גלילי: זה בשונה, למשל, מעישון, מהגה של מכונית.
משה גלילי: אם יש פה מישהו בחדר הזה, כולל עורכות הדין הנכבדות של "אדם, טבע ודין", שיודע על כאלה מחקרים, מחובתו להעביר אותם למשרד הבריאות.
משה גפני: אתה, כמשנה למנכ"ל משרד התקשורת, אומר שאתה לא מכיר מחקר שכרוך בנושא של בריאות בכל הקשור לאנטנות סלולאריות.
יהודית נאות: הוא גם לא מכיר מחקר שאומר שזה לא מסוכן.
משה גלילי: נכון.
משה גלילי: ישנן החלטות חד-משמעיות במדינת ישראל על ידי הגופים שמופקדים על זה, קרי: משרד התקשורת על החלק שלו, משרד הבריאות על החלק שלו והמשרד לאיכות הסביבה על החלק שלו, לקחת מקדמי ביטחון ולחייב את חברות הסלולר לעמוד בהם.
משה גלילי: למיטב ידיעתי, הם עומדים בזה.
משה גלילי: אם הם לא עומדים בזה, צריך לתפוס אותם ספציפית על מקרה שהם לא עומדים.
משה גלילי: עכשיו אנחנו מדברים על נוף.
משה גלילי: אנחנו רוצים שזה יראה יפה לעין, לנוף, לתכנון.
משה גלילי: אנחנו גם מדברים על זכותו של הציבור לדעת אם חופרים כביש על יד הבית שלו, אם שמים עמוד חשמל ליד הבית שלו וכן הלאה.
משה גפני: הבקשה ל"דיון מהיר" שביקשה חברת הכנסת נחמה רונן הוא לגבי יידוע הציבור.
משה גלילי: שום דבר לא נעשה בחשאי.
יהודית נאות: מי יזם את ההחלטה?
משה גלילי: ההחלטה כפי שהחליטה המועצה היא כזאת שאי אפשר לשים משהו למישהו ליד הבית בחשאי, זה חייב לעבור דרך ועדת תכנון ובנייה.
משה גלילי: כל אנטנה מכל סוג שהוא חייבת לעבור דרך ועדת תכנון ובנייה.
משה גלילי: לא גונבים סוסים בחשאי.
משה גלילי: המועצה המקומית יודעת את זה וכולם יודעים את זה.
משה גלילי: כתבו בעיתון "מהיום מותר להתקין אנטנות בחשאי".
משה גלילי: בסדר, כתבו העיתונאים, אבל זה לא נכון.
משה גלילי: שאל פה חבר הכנסת שירי למה לא יושבים מומחים.
משה גלילי: ישבו מומחים.
משה גלילי: משרד הפנים יזם את הנושא שנקרא תמ"א 36, על פי החלטת ממשלה משנת 1993 או 1994.
משה גלילי: ישבו טובי המומחים בארץ, הקימו את התוכנית הזאת של תמ"א 36, הביאו אותה למועצה והמועצה כמעט אישרה אותה.
משה גלילי: אחרי שכולם טענו את טענותיהם, עלה הנושא של יידוע הציבור.
משה גלילי: המועצה החליטה מה שהחליטה, אבל יומיים אחרי זה היתה התנגדות של המשרדים הממשלתיים, שבעקבותיה המועצה דנה בזה עוד פעם.
נחמה רונן: והיא החליטה הפוך מההחלטה הקודמת.
משה גלילי: היא הורידה סעיף שהיא קודם הכניסה.
משה גלילי: לדעתי, לפחות בסוף לא היה מחטף.
משה גפני: המשרד שלכם רואה את העניין הזה בחיוב.
משה גלילי: המשרד שלנו הוא בין הגופים הממשלתיים שמופקדים על תועלת הציבור.
משה גלילי: חייב להיות איזון בין איך לתת לכל אדם שהולך עם טלפון סלולארי על המותן את היכולת שלו ואת הזכות שלו לדבר, לבין זכויות אחרות שיש לו.
משה גלילי: התמ"א הזאת קבעה כללים אחידים לכל העיריות.
משה גלילי: ברגע שאין תמ"א כל מועצה או עירייה מחליטה מה שהיא רוצה.
משה גלילי: ישנה מועצה שהחליטה ש150 מטר מבתים של אנשים לא יהיו אנטנות סלולאריות.
משה גלילי: לכאורה זו החלטה נהדרת, אבל מי שבודק את זה מבחינה מקצועית רואה שהציבור בצורה הזאת מקבל יותר קרינה כי ישנה הוכחה שככל שאתה שם יותר אנטנות ויותר קרוב כך ההספקים יותר קטנים.
משה גלילי: כשאתה שם גדול ורחוק ההספקים יותר גדולים.
משה גלילי: בדיוק בשביל זה יש את תמ"א 36.
משה גלילי: ליד הבית שלי יש אנטנה במרחק 20 מטר שלא התנגדתי אליה.
משה גלילי: כשהרמתי טלפון לפורום הסלולאר וביקשתי עליה פרטים קיבלתי תוך יומיים.
משה גלילי: הדיירים השלימו עם זה.
משה גלילי: באדנית של בת דודה שלי מצאתי תא סלולארי.
טל זילברשטיין: אני רוצה להעמיד את הדברים על השולחן בלי לנקוט בפופוליזם לגבי האינפורמציה, שהיא לא בדיוק שלמה ומדוייקת, שננקטה בזמן האחרון בתקשורת או על ידי גורמים שניסו לעשות איזה שהוא הון פוליטי שהוא לא חדש.
טל זילברשטיין: פרופ' נאות תקפה את החברות הסלולאריות.
טל זילברשטיין: צריך להזכיר שהחברות הסלולאריות פועלות מטעם רשיון שהוענק להן על ידי המדינה במטרה לקיים רשת תקשורת שמשרתת את האזרחים.
טל זילברשטיין: לא רק זאת, הן גם מחוייבות לעמוד בתקנים ובתנאים מאוד מחמירים.
טל זילברשטיין: ככל שהן מוכרות יותר מכשירים סלולאריים – יש היום 5.2 מיליון מכשירים סלולריים במדינת ישראל – כך הן מחוייבות לעמוד במספיק אתרי שידור כדי לקיים את זה.
טל זילברשטיין: הן מקבלות קנסות אם הן לא עומדות בזה.
טל זילברשטיין: זה לא שקמו יום אחד out of nowhere חברות והחליטו שהן הולכות להשתלט על הציבור.
טל זילברשטיין: מדינת ישראל עודדה להקים את זה.
יהודית נאות: הנושא היום הוא יידוע או לא יידוע.
משה גפני: אין ספק שאנחנו לא יודעים אם האנטנות הסלולאריות גורמות או לא גורמות למחלות.
משה גפני: יכול להיות שכן וחמור, יכול להיות שבכלל לא.
משה גפני: זה נתון אחד שלא דנים עליו עכשיו.
משה גפני: הנתון השני הוא שאנחנו משתמשים כולנו בפלאפונים סלולאריים.
משה גפני: נתון שלישי הוא שחברות הסלולאריות גם מרוויחות כסף.
משה גפני: זה אני לא בטוח, אבל יכול להיות.
משה גפני: מה מפריע לך שאני אדע שאתה מקים אנטנה ליד הבית שלי?
טל זילברשטיין: מדובר פה בליידע או לא ליידע את הציבור.
טל זילברשטיין: הציבור מיודע לגבי הקמת אנטנות סלולאריות.
טל זילברשטיין: כל אתר שידור במדינת ישראל, אחרי שנעשה נסיון גדול מאוד ופעילות גדולה מאוד, עובר את אישור תכנון ובנייה.
טל זילברשטיין: אם הוקם בלי אישור, אני מבקש שמישהו יגיד.
יהודית נאות: בחדרה, חברת "פרטנר".
טל זילברשטיין: אני מכיר את התלונה שלך אישית.
טל זילברשטיין: הרשויות המקומיות במדינת ישראל אמורות לייצג את הציבור במדינת ישראל, הן מקבלות את כל הדרישות להקמת אתרי שידור.
טל זילברשטיין: תטילו על הרשויות.
טל זילברשטיין: .
טל זילברשטיין: למה?
משה גפני: כשאתה מעלה טיעון כזה אתה נתקל בי.
משה גפני: היו רשויות שעשו הסכמים עם החברות הסלולאריות שהן יקבלו מירסים ופלאפונים בתמורה לכך שהחברות יקימו אנטנות.
משה גפני: אתה רוצה שמות?
טל זילברשטיין: הנושא שמדובר עליו בסוף פה הוא תכנון ובנייה.
טל זילברשטיין: למיטב ידיעתי, הרשויות המקומיות מופקדות כיום על יישום החוק של תכנון ובנייה, הן מופקדות לטפל בכל אתר ואתר.
טל זילברשטיין: החיים של החברות הסלולאריות ברשויות המקומיות בנושא תכנון ובנייה, בנושא אתרים הם מאוד לא פשוטים.
טל זילברשטיין: יש הרבה מאוד אתרים שנפסלים בגלל סיבות שונות ומשונות של תכנון ובנייה, המון אתרים שמורדים והמון אתרים שמוזזים.
טל זילברשטיין: זה לא כמו שאתם מתארים.
טל זילברשטיין: מי שמצוי בתחום יודע כמה ויכוחים יש.
טל זילברשטיין: בסינגפור, שהוא אי בגודל של גוש דן בערך, חייבו חברה סלולארית אחת להציב 1700 אתרי שידור.
טל זילברשטיין: כי כל הגורמים אומרים שככל שיהיו יותר אתרי שידור צפופים גם ההספק שלהם וגם ההספק של המכשירים שמדברים איתם יום יום יקטן.
נחמה רונן: בוא ניקח את סינגפור כמודל לעוד כמה דברים.
טל זילברשטיין: הנושא של סינגפור גורף בכל העולם.
טל זילברשטיין: גורמים במדינת ישראל אומרים שככל שיהיו יותר אנטנות כך תהיה פחות קרינה.
טל זילברשטיין: זאת עובדה.
טל זילברשטיין: אם מדובר על בריאות הציבור, אז כולם אומרים not in my back yard.
טל זילברשטיין: כולם רוצים לדבר בסלולארי, כולם רוצים קליטה אבל אף אחד לא רוצה אנטנה.
טל זילברשטיין: אם רוצים לפתוח הקמת אתר שידור למשאל עם, בוא נפתח כל אתר שידור למשאל עם ונראה כמה התקשורת הסלולארית תתקדם.
טל זילברשטיין: אתם יודעים שמה שאנחנו אומרים זה הדבר הנכון.
טל זילברשטיין: ראשי הרשויות המקומיות הן המופקדות על זה.
טל זילברשטיין: האינטרס הבריאותי שלכם להגן על הציבור הוא שיהיו יותר אתרי שידור במקומות ציבוריים.
טל זילברשטיין: אם תלכי פעם אחת לחברה סלולארית, תראי שעל כל גג יש עשרות אנטנות, לא רק אנטנה אחת.
נסים זאב: בעלי גגות משכירים את הגגות שלהם תמורת כסף.
נסים זאב: אני יודע כי גם פנו אלי פעם בנושא הזה.
נסים זאב: אם אין קרינה, מדוע להעלים את המידע הזה?
טל זילברשטיין: אנחנו מפרסמים כל 3 חודשים את המידע.
נסים זאב: תוכיחו שאין קרינה ואני אהיה הראשון שיהיה מוכן לשים את האנטנה על הגג שלי.
טל זילברשטיין: המשרד לאיכות הסביבה צריך להוכיח.
נסים זאב: הציבור חושש מהנושא של הקרינה.
נסים זאב: אי אפשר להתעלם מהחששות האלה, הם קיימים בשטח.
נסים זאב: האדם שמציבים על גג ביתו אנטנה יעשה הרבה מאוד כסף, ואילו השכן שלו ייפגע.
איוב קרא: אני בעד ליידע.
איוב קרא: אותי לא מעניין מה עמדת הממשלה למרות שאני איש קואליציה.
איוב קרא: אפילו אם יש אחוז אחד של סיכון זה מחייב לתת את הפתרון לזה.
איוב קרא: בדליית אל-כרמל ובעוספייה היו קרבות סביב האנטנות הללו.
איוב קרא: גם בוועדה היו דיונים סביב הסוגייה הזאת.
איוב קרא: הגיעו למצב שאחוז הנפגעים במחלות סרטניות עלה מאז שהגיעו האנטנות הסלולאריות לדליית אל-כרמל ועוספייה.
איוב קרא: יכול להיות שזה לא מהאנטנות.
טל זילברשטיין: משרד הבריאות עשה בדיקה בעקבות תלונה של התושבים והגיע למסקנות שהנתון הזה לא נכון.
נחמה רונן: גם הצבא טוען היום שאין סטייה במספר חיילי השייטת שנפגעו מסרטן.
טל זילברשטיין: אני מפחד בדיוק כמו כולם.
טל זילברשטיין: משרד הבריאות עשה בדיקה וגילה שזאת לא הסיבה.
נחמה רונן: משרד הבריאות גם טוען שאיכות המים במדינת ישראל היא טובה.
איוב קרא: אני לא יודע מה שמשרד הבריאות פירסם, גם לא שמעתי על דבר כזה.
איוב קרא: לקחנו את החוק לידיים והורדנו את זה בכוח.
טל זילברשטיין: והיום יש לכם שוב פעם אנטנות שם.
טל זילברשטיין: אתם החזרתם את זה, לא אף אחד אחר.
איוב קרא: אני מחפש את שביל הזהב בין זה שצריך אנטנות ובין זה שזה מפחיד את הציבור.
איוב קרא: אם מדובר בניירת, אז אין שום סיבה שלא יהיה אישור כדי שאנשים יסתובבו בהרגשה טובה שהכל נעשה כדת וכדין ושהבריאות שלהם שמורה.
איוב קרא: זה דבר לגיטימי וטבעי במדינת ישראל.
דלית זילבר: אנחנו הובלנו את כל הכנת התמ"א.
דלית זילבר: לפני שנתיים המועצה הארצית קיבלה בפעם הראשונה את התוכנית ובעצם המליצה להעביר אותה להערות של הוועדות המחוזיות.
דלית זילבר: הגיעו אלינו המון הערות, דנו בכולם, בין השאר גם בנושא של יידוע הציבור.
דלית זילבר: התשובה של ועדת המשנה של המועצה הארצית, שדנה בפירוט בכל הערה, היתה מתוך ידיעה ברורה שכל הנושא של בטיחות הקרינה מכוסה, כל האישורים לנושא הקרינה מובטחים והנושא של יידוע הציבור מתייחס אך ורק להיבט הנופי.
דלית זילבר: היא קבעה מספר קריטריונים שבהם יש כן ליידע את הציבור.
דלית זילבר: זה לא נכון שאין יידוע הציבור.
דלית זילבר: סעיף 18 מורכב מכמה תתי סעיפים.
דלית זילבר: הסעיף שהחליטו להוריד אותו במועצה הוא 18(3), שהוא רק אחד מכולם.
דלית זילבר: יש התייחסות ליידוע הציבור באיזורי מגורים, איזורים מבונים ובאיזורים פתוחים.
משה גפני: מה הפריע לכם שסעיף 18(3) יישאר?
דלית זילבר: לי לא הפריע.
דלית זילבר: מה שמפריע לי במה שרחל הציגה זה הנושא של המחטף.
דלית זילבר: המועצה הארצית דנה בזה פעם ראשונה, אחר כך זה עבר ל-6 דיונים של שעות ארוכות בוועדת משנה של המועצה הארצית, ולאחר מכן זה הגיע עוד פעם למועצה הארצית, שאז רחל העלתה את סעיף 18(3).
יהודית נאות: מה הנימוק שלכם?
נחמה רונן: לא חשובה לנו הפרוצדורה.
דלית זילבר: זה לא אני זאת שמחליטה על הסעיף, מי שהחליט זאת המועצה הארצית.
דלית זילבר: רחל אומנם הגיעה רק בסוף הדיון, אבל הדיון היה ארוך.
דלית זילבר: הוצעה הצעת היושב-ראש, הוצעה הצעה כנגד.
דלית זילבר: היו 9 חברי מועצה שהיו בעד ההצעה הזאת.
דלית זילבר: כולם ידעו מה עומד בפניהם, שום דבר כאן לא הוסתר.
דלית זילבר: היו 4 שהתנגדו ו2 שנמנעו.
דלית זילבר: ההחלטה התקבלה בכובד ראש אחרי שכולם מכירים את התוכנית לפני ולפנים.
דלית זילבר: אין כאן שום מחטף.
נחמה רונן: למה התנגדו?
נחמה רונן: מה היה מאחורי זה?
דלית זילבר: אחת המטרות של התמ"א היא כמה שיותר אנטנות קטנות באיזורי מגורים, ובאיזורים פתוחים מספר מועט של אנטנות גדולות.
דלית זילבר: יש איזו שהיא דרך שאנחנו רוצים לעודד את המספר הרב של האנטנות.
דלית זילבר: בסעיף 18 נאמר שמעל 9 מטר חייבים ליידע.
יהודית נאות: אתם יותר חכמים מהציבור.
דלית זילבר: מי שהכין את התוכנית הזאת זה טובי המומחים שיש בארץ בנושא הזה.
דלית זילבר: לא נעשה כאן שום מחטף.
יהודית נאות: למה רשויות מקומיות רוצות בהורדת סעיף היידוע?
יהודית נאות: ראש הרשות הרי יחטוף את זה מהקהל שלו.
דלית זילבר: אם הוועדה המקומית תחליט שהיא כן רוצה ליידע את הציבור, יש לה את הדרכים, התמ"א לא מונעת את זה.
נתן מאיר: אנחנו בעד יידוע הציבור.
נתן מאיר: למרות שאנחנו לא מופקדים על תחום התקשורת, ברור לנו האינטרס הלאומי לקשר סלולארי תקין בפריסה ארצית.
נתן מאיר: זה ברור שצריך שיהיה קשר כזה, זה חלק מהחיים המודרניים.
נתן מאיר: יחד עם זאת, האינטרס שצריך לאזן הוא לאו דווקא בריאות הציבור ששנויה במחלוקת, אלא החרדה האמיתית של הציבור.
נתן מאיר: על זה אין ויכוח.
נתן מאיר: גופים ציבוריים צריכים לדאוג לרווחת הפרט, שהפרט יוכל לחיות בשקט ולא לדאוג לבריאות ילדיו – דאגה שכרגע אי אפשר להגיד אם היא אמיתית או מדומה.
נתן מאיר: בואו נצא מהנחה מחמירה לצורך הדיון שלנו שזאת חרדה מדומה.
נתן מאיר: אולי צריך לעשות איזה שהוא מחקר במימון כל הגופים כדי להרגיע את הציבור.
נתן מאיר: כרגע, אם הציבור חרד, צריך לאזן בין אינטרסים.
נתן מאיר: אין ספק שיידוע הציבור על כל מתקן הוא מקל בגלגלים של החברות הסלולאריות, אבל זה המחיר שצריך, אולי, לשלם.
נתן מאיר: בואו נקווה שזה יהיה לתקופה קצרה עד שנהיה בטוחים שאין נזק לבריאות הציבור.
אפרים שלאין: מטרתה של תמ"א 36 לפשט ולייעל תהליכים של הקמת מתקני השידור הסלולאריים.
אפרים שלאין: היינו שותפים לכל תהליך העבודה של הכנת התמ"א.
אפרים שלאין: לתמ"א הזאת יש שני היבטים עיקריים: אחד זה בריאות, ואחד זה תכנון ובנייה/נוף.
אפרים שלאין: בתחום של הבריאות כל מה שדרשנו נכנס בתמ"א.
אפרים שלאין: כל אנטנה עוברת מראש את האישור של המשרד לאיכות הסביבה, רק אחר כך נותנים לוועדה המקומית לטפל בה.
אפרים שלאין: המשרד לאיכות הסביבה בודק את ההפעלה של האנטנה.
אפרים שלאין: היינו שותפים גם לניסוח של התמ"א, שעוזר לציבור הרחב להבין מה תחום המגבלות.
משה גפני: אגב, יש דברים שאתם לא בודקים.
אפרים שלאין: אני מדבר כרגע מבחינת התפיסה הבריאותית.
משה גפני: אתם גם כתבתם לי שיש דברים שאתם לא בודקים באנטנות הסלולאריות.
נחמה רונן: הם עושים בדיקה אחת.
אפרים שלאין: יש גם בדיקה תקופתית.
אפרים שלאין: מבחינת המשרד לאיכות הסביבה כל אנטנה שמוקמת עברה את כל הנושא הבריאותי.
אפרים שלאין: הסעיף שמובא כאן הוא במסגרת אותו סעיף שעוסק בצד העיצובי.
אפרים שלאין: יש שורה של הרבה מאוד הנחיות עיצוביות איך להתמודד עם הנושא הזה כדי לצמצם את המפגע של מוצר שהופך בצורה זו או אחרת למעין מוצר מדף.
אפרים שלאין: הציבור רוצה אותו, הציבור מכיר אותו, ולכן יש מגמה בתמ"א ללכת למתקנים קטנים יותר ושמסלול הרישוי של זה יהיה בהיתר פשוט יותר.
אפרים שלאין: אחרי שהנושא הזה עבר את המועצה הארצית לפני שנה והוצבו הקשיים והאילוצים שיצר הסעיף הזה, התקבלה החלטה במשרד לאיכות הסביבה שהסעיף הזה ייכלל.
אפרים שלאין: העיכובים שנוצרים גורמים לכך שיש לנו יותר ויותר אנטנות, שספק אם הן עומדות בהנחיות שהתמ"א דורשת.
נחמה רונן: כי מקימים אותן בלי היתרים?
אפרים שלאין: כי יש רשויות שאומרות שכל עוד אין תמ"א הן לא רוצות את הכללים שבתמ"א.
יהודית נאות: איך יכולה רשות לתת היתר בלי שזה עבר את המבחן שלכם ושל משרד הפנים?
אפרים שלאין: אנחנו מדברים על הנושא הנופי.
אפרים שלאין: בהעדר התמ"א אין כללים מחייבים.
יהודית נאות: אני לא יודעת למה אתה חושב שאנחנו נגד התמ"א.
יהודית נאות: אנחנו נגד הסעיף המסויים הזה בתמ"א.
יהודית נאות: אנחנו מאוד בעד התמ"א.
אפרים שלאין: אנחנו תומכים בהחלטה של המועצה הארצית.
אפרים שלאין: זה הגיע לשולחן הממשלה עם הסעיף הזה.
אפרים שלאין: בגלל הסעיף הזה זה חזר למועצה הארצית לדיון.
יהודית נאות: מה טענה הממשלה?
אפרים שלאין: זאת הבקשה של השרים.
טל זילברשטיין: לא ניתן יהיה להקים אף אתר שידור במדינת ישראל.
טל זילברשטיין: כל מי שיושב פה בחדר הזה יודע את זה, כולל פרופ' אלתרמן.
ארי וכסלר: אני נציג פלאפון תקשורת בע"מ בוועדת ההיגוי של התמ"א.
ארי וכסלר: לוויתי את התמ"א הזאת מיומה הראשון.
ארי וכסלר: כאשר ההליך התכנוני הוא הליך שמתנה מתן היתר בנייה בהתנגדויות של תושבים בכל מקום ומקום פרטני, האתרים אינם קמים.
ארי וכסלר: כשוועדות מקומיות לתכנון ובנייה, שמקבלות את ההחלטה, חשופות להתנגדויות על כל דבר, הן לא מסוגלות לקבל את ההחלטות.
יהודית נאות: איזה שיקול זה?
משה גפני: כל הזמן אומרים לנו שהכל יודעים.
משה גפני: אחרי זה אתה בא ואומר שאם ידעו לא יהיו אנטנות.
ארי וכסלר: זה לא מה שאמרתי.
ארי וכסלר: חוק התכנון והבנייה, שפרופ' אלתרמן יודעת אותו יותר טוב מרוב היושבים פה בחדר, קובע מסגרת מאוד פשוטה ומאוד ברורה: היתר שתואם לתוכנית בניין ערים זוכה ליידוע הציבור אבל אינו נתון להליך של מתן התנגדויות של הציבור.
משה גפני: אני רוצה שתגיד לי כשאתה הולך לשים אנטנה ליד הבית שלי.