GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר זנדברג: ולכן שוב, בשם הרבה חברי כנסת שיושבים כאן, אנחנו שותפים למהלך שלך לביטול תאגידי המים, וכל עזרה וסיוע שצריך, נתייצב ונוביל את זה כמהלך משותף.
מירי רגב: בוסקילה, בבקשה.
מירי רגב: ולאחר מכן – חבר הכנסת חנא.
חנא סוייד: אני הולך.
חנא סוייד: אני חייב ללכת.
מירי רגב: חנא, אתה רוצה לדבר עכשיו לפני בוסקילה?
חנא סוייד: אם אפשר.
מירי רגב: בוא תדבר ואחר-כך – בוסקילה.
חנא סוייד: אני חושב שעיקר הבעיה היא שאנחנו חושבים על העניין הזה במושגים של one size fits all.
חנא סוייד: אני חושב שצריך לשנות את הגישה הזאת.
חנא סוייד: כלל אחד לא צריך לחול על כל הרשויות המקומיות.
חנא סוייד: היה מודל שבו כל רשות מקומית ניהלה את פרויקט המים שלה, וזה כשל, היתה הרבה ביקורת, ולכן היה מעבר למודל הזה של תאגידי מים, שעכשיו יש גם עליו הרבה ביקורת.
חנא סוייד: לכן אני חושב שצריך בחוכמה לעבור למודל שבו אין one size fits all.
חנא סוייד: צריך מדרג של פתרונות.
חנא סוייד: כאשר מצד אחד, רשות מנהלת את פרויקט המים שלה, מצד שני, שיהיו תאגידים, ובאמצע אפשר לעשות מין תאגידים שהם בצורה זו או אחרת שונים מהתאגידים הקיימים היום.
חנא סוייד: לפי פרמטרים של סולם כלכלי לא כל 1,000 תושבים יכולים לנהל פרויקט מים בהצלחה, או שתהיה להם יכולת גבייה.
חנא סוייד: הייתי בסרט הזה, אני מכיר רשויות מקומיות וכנראה שגם יהיו רשויות מקומיות שלא יצליחו לגבות יותר מ-40%-30% ממחירי המים.
חנא סוייד: זה מה שאנחנו רוצים?
חנא סוייד: יש רשויות מקומיות שאין ביכולתן לתחזק את מערכת המים שיש להן – הרבה פחת ואין להן יכולת להשקיע ולשפר את זה.
חנא סוייד: לכן צריך לקחת גם את הפרמטרים האלו.
חנא סוייד: אני חושב, גברתי, שאנחנו קצת בורחים מהעניין.
חנא סוייד: אנחנו לא יכולים להחזיק את השור בקרניו במקום להיאבק בהורדת מחיר המים.
חנא סוייד: אני לא בטוח בכלל שתאגידי המים זו הסיבה שבגללה עלו מחירי המים.
חנא סוייד: מחירי המים עלו בגלל דבר אחר, אז בואי ניאבק קודם כול בכך שיורידו את מחירי המים.
חנא סוייד: זה מאבק יותר קשה.
<קריאה: יעלו את זה בעוד שנתיים בחזרה.
מירי רגב: זה חלק מהעניין, להוריד את מחירי המים.
חנא סוייד: זו בעיה שצריך להתמודד אתה, וזו הבעיה העיקרית.
חנא סוייד: אני רוצה גם להוסיף, גברתי, שאחד הכישלונות של המודל הזה של תאגידי המים, שלא השכילו לסדר את הקשר הזה בין הרשויות המקומיות לתאגידים.
חנא סוייד: הרשויות המקומיות מקבלות שירותים גם בכיבוי אש מגופים שהם חוץ מוניציפליים, אבל הם מסתדרים.
חנא סוייד: במודל הזה של תאגידי המים לא הסתדרו התאגידים.
חנא סוייד: הגולם קם על יוצרו, לכן זו בעיה שבחשיבה חכמה ולא פופוליסטית ובאחריות צריך גם לדבר על הדברים האלו ולהציב מודל מדורג שבו ידברו ויפתרו את כל הבעיות האלה.
מירי רגב: ולאחר מכן – דב חנין.
<אורי בוסקילה: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לחזור על כל הדברים שנאמרו כאן.
<אורי בוסקילה: אני חושב, מירי, יושבת-ראש הוועדה, שהדבר החשוב ביותר שקורה ברגע זה הוא הכינוס של כל הגורמים שנמצאים כאן.
<אורי בוסקילה: אני חושב שהנייר שהכין יושב-ראש המרכז, חיים, מדבר בעד עצמו.
<אורי בוסקילה: זו הפלטפורמה.
<אורי בוסקילה: אני רק רוצה להביא קול אחד – דיברה פה אריאלה ודיברה עוד בחורה – בשם התושבים: חברים יקרים, אנחנו לא יושבים ספונים במשרד, אנחנו, כסגנים, נמצאים יום-יום עם התושבים האלה: ניצולי שואה, חד-הוריות, ברוכות ילדים.
<אורי בוסקילה: זה משהו חי.
<אורי בוסקילה: אני מדבר על חמלה.
<אורי בוסקילה: מישהו פה התבלבל.
<אורי בוסקילה: יש פה מציאות קשה מאוד במדינת ישראל.
<אורי בוסקילה: פה מדברים על שוויון בנטל, על מעמד הביניים.
<אורי בוסקילה: חברים יקרים, מעבר לפלטפורמה הזאת שאנחנו רואים כאן, צריך לעשות לדבר הזה סוף, ויפה שעה אחת קודם.
<אורי בוסקילה: אומרים אצלנו "הפה שאסר, הוא הפה שהתיר".
<אורי בוסקילה: שוב, יישר כוח, מירי.
מירי רגב: לאחר מכן – דורון, יושב-ראש פורום המנכ"לים.
דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לפתוח ולומר שקראתי בתשומת לב כתבות שהתפרסמו בעיתונות, גברתי היושבת-ראש, הזכרת את העיתון דה-מרקר, שזה בדרך כלל עיתון שאני מכבד, אבל טעות אחת רצינית הוא עשה.
דב חנין: אחרי שאני מדבר על הדברים לגופם, טעות אחת רצינית נעשה בסיקור של העניין, כאשר התייחסו לוויכוח על תאגידי המים כמאבק של השלטון המקומי או מאבק של קבוצת חברי כנסת.
דב חנין: אני רוצה לתקן את מי שכתב את הדברים ולומר שבוודאי השלטון המקומי מעורב בעניין ובוודאי שיש קבוצה של חברי כנסת ויושבת-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, מירי רגב, מובילה הצעת חוק בעניין הזה, אבל זה הרבה מעבר לזה.
דב חנין: זה מאבק של ציבור מאוד רחב, כי הצעקה על מה שקורה סביב תאגידי המים מגיעה אלינו מכל הכיוונים, וזה לא משהו שהתחיל אתמול, זה לא משהו שהתחיל לפני שנה.
דב חנין: זוהי צעקה שנשמעת, והיא הולכת ומתגברת ומגיעה מכל רחבי הארץ, כי משהו במערכת הזאת מאוד-מאוד בעייתי.
דב חנין: אני רוצה לחזור אחורה ולתאר את הימים שבהם המהלך הזה היה בתחילתו וגם אני הייתי בתחילת דרכי כחבר כנסת, לפני שמונה שנים.
דב חנין: אני זוכר את הדיונים בוועדה הזאת, בוועדת הפנים של הכנסת, כשבאו לכאן והסבירו לנו איך התאגוד הוא השלב הראשון בדרך להפרטת משק המים.
דב חנין: אמרו את הדברים האלה כאן, לא באולם הזה, אבל באולם אחר של ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דב חנין: וכאן, עמיתי חברי הכנסת, נמצא שורש הוויכוח, כי בסופו של דבר שמעתי את כל הדברים שנאמרו, ונאמרו דברים מאוד חשובים, אבל ביסוד הדברים יש כאן ויכוח בין שתי השקפות עולם.
דב חנין: השקפת עולם אחת מתייחסת למים כמוצר, מוצר בשוק הכלכלי, הוא כפוף לכללי שוק, אפשר להעלות את מחירו לפעמים, אם המחיר גבוה מדי, לא לכולם יהיה.
דב חנין: ככה זה בעולם המוצרים, אתם יודעים, כשהמחיר גבוה מדי, יש כאלה שנשארים בלי המוצר.
דב חנין: זו השקפת עולם אחת, והיא מובילה אותנו לתאגידים והיא מובילה אותנו להפרטה והיא מובילה אותנו בסופו של דבר למצב שלחלק מאזרחי ישראל, מה לעשות, לא יהיו מים, כי במוצרים, למי שיש כסף, יש מוצר, ולמי שאין כסף, בסוף לא יהיה מוצר.
דב חנין: ההשקפה השנייה רואה את המים כזכות, זכות בסיסית של אנשים, ומול הזכות הזאת עומדת החובה לייצר שירות ולספק את המים, לא כמוצר ולא כמשהו שאפשר להפריט, אלא כמשהו שהרשות צריכה להסדיר.
דב חנין: ולכן אנחנו צריכים להחזיר את הסוסים אל האורווה, אנחנו צריכים להחזיר את העיקרון שמים הם זכות בסיסית של בני אדם וצריכה להיות רשות שמטפלת בעניין.
דב חנין: הדבר הזה צריך כמובן להיעשות בצורה יעילה.
דב חנין: כולנו מתנגדים לבזבוז, אם היו בזבוזים, בואו נטפל בהם, אם היו ליקויים, בואו נסדיר אותם, אבל העיקרון חייב להישמר.
דב חנין: אני רוצה לסכם ולומר שמה שצריך לקבוע זה שתחום המים לא מתאים בכלל לתאגיד.
דב חנין: תאגיד זה דבר שקיים, נמצא בתחום המוצרים, תחום המים הוא משהו שמתאים לרשות.
דב חנין: הרשויות המקומיות יכולות להיות בוודאי המקום לטיפול בתחום המים.
דב חנין: אבל בהחלט, אמר את זה לפני חבר הכנסת סוייד, ייתכן שיש מקומות בארץ שבהם צריך לעשות רשות אזורית של מים, שלא כל רשות של 5,000 איש תצטרך להתעסק במשק מים, אבל רשות, לא תאגיד.
דב חנין: רשות שהרשויות המקומיות יקימו, ינהלו אותה ביחד, בצורה מסודרת.
מירי רגב: דרך אגב, זה חלק מהמודל שהצענו להם.
דב חנין: אנחנו גם צריכים לשאוף לכך שמשק המים ינוהל כמשק סגור.
דב חנין: זה נכון שהרווחים, אם יהיו, יופנו לשיקום ולטיפול במערכת וכדומה.
דב חנין: בתחום של מחירי המים, כחלק מההסדרה של המים כתחום ציבורי, אנחנו חייבים להחזיר את הפיקוח לכנסת.
מירי רגב: לאחר מכן – נסים זאב.
<דורון מילברג: אני לא אדבר יותר מדקה, כי הדברים נאמרו כאן בצורה הכי משמעותית.
<דורון מילברג: אני רוצה לייצג כאן דעה שייצג ראש עיריית ראש העין.
<דורון מילברג: קיימנו לפני שבוע כנס מנכ"לים מקצועי, חיים היה וראשי ערים אחרים.
<דורון מילברג: קיימנו פאנל מאוד מקצועי ומאוד רציני על הנושא של תאגוד המים.
<דורון מילברג: אגב, למען הגילוי הנאות, הייתי מנכ"ל עיריית ראשון כשהקימו את תאגיד המים עם מנכ"ל מרכז השלטון המקומי, אבל הקימו את זה כתאגיד עירוני, לא הקימו את זה על בסיס של חוק, לאחר מכן חוקק החוק.
<דורון מילברג: שוב אני אומר, אין לי שום דבר נגד הפקידות שעובדת בתאגידי המים, להיפך.
<דורון מילברג: הם פשוט נקלעו לסיטואציה לא סימפתית.
<דורון מילברג: מבחינת השירות, נאמר כאן, השירות נכשל.
<דורון מילברג: חמלה.
<דורון מילברג: אני לא רוצה לחזור על הדברים.
<דורון מילברג: מבחינת היעילות, אנחנו היום משקיעים, אמר את זה ראש עיריית רחובות, 170 מיליון שקל בתשתיות מים בארבע שנים וקיבלנו אגרות, היטלי מים וביוב ב-140 מיליון שקל.
<דורון מילברג: 30 מיליון מעל מה שקיבלנו.
<דורון מילברג: האזרח נדפק.
<דורון מילברג: הרי אנחנו כאנשים מקצועיים רוצים להפריט את רוב השירותים, כדי להיות יעילים יותר וזולים יותר.
<דורון מילברג: בקטע של ההפרטה שאמר כאן גם חבר הכנסת דב חנין וגם חבר הכנסת איציק שמולי, יצרנו כאן גולם שקם על יוצרו, ההפרטה יצרה כאן סופר הלאמה.
<דורון מילברג: היא עיקרה את הסמכות שיש לנבחרי הציבור, שהם אמורים לתת את השירות הבסיסי לאזרח שמתדפק על דלתותיהם, עיקרה אותו מכל תוכן, מכל יכולת.
<דורון מילברג: הנושא האחרון, המדינה היום מעבירה יותר ויותר שירותים לרשויות המקומיות, בתחום המים המצב הפוך.
<דורון מילברג: זה לא הגיוני.
<דורון מילברג: יותר סמכויות בתחום החינוך, יותר סמכויות בתחום הרווחה, יותר סמכויות בתחום הטיפול בפסולת, עם כל ההפרדות, ובתחום המים הנושא הפוך לחלוטין.
מירי רגב: כי זה משאבת כסף, פרה חולבת.
<אליהו לוי: פרה?
<אליהו לוי: זה עדר.
<דורון מילברג: לא הגיוני מה שקרה כאן.
<דורון מילברג: אנחנו צריכים לאמץ את המסמך המאוד-מאוד עקרוני ונכון שמרכז השלטון המקומי גיבש למתן אפשרות בחירה לכל רשות ורשות.
<דורון מילברג: תודה.
מירי רגב: לאחר מכן – יושב-ראש פורום הרשויות הדרוזיות.
מירי רגב: אחריו – בני.
נסים זאב: כתוב באבות שיש דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות, ביניהם זה פי האתון.
אורי מקלב: גם פי הבאר.
נסים זאב: גם פי הבאר, באר המים.
נסים זאב: ניתוקי המים לא נבראו בערב שבת.
נסים זאב: אני רוצה לומר לך, לפני 30 שנה היו מנתקים מים בימי שישי והיו משאירים משפחות ללא מים ביום שבת.
נסים זאב: עוד לפני שאורי מקלב היה סגן ראש עיריית ירושלים.
נסים זאב: אני מדבר כמה שנים לפני כן.
נסים זאב: כשאומר החכם דוד אזולאי שישנו בשמירה, לא ישנו בשמירה.
נסים זאב: לא נתתי שיחברו את המים עם הארנונה, כי מה שהיה קורה שהתביעה היתה מקשה אחת, ואז היינו אומרים: איך אתם תובעים בצורה כזאת ומנתקים מים בגלל ארנונה?
נסים זאב: היו מחברים את החשבונות בשביל לבלבל את האויב ובסופו של דבר האזרח הפשוט לא מבין איפה הארנונה ואיפה המים, וגם היו מכניסים אנשים למעצרים בבתי הסוהר.
נסים זאב: לא אחת הייתי צריך ללכת לבתי הסוהר לשחרר אנשים על חשבונות מים.
מירי רגב: לא ייאמן.
נסים זאב: ברוך השם היום זה לא קורה.
נסים זאב: אני רוצה לומר לך מה הדבר ההזוי ולמה צריך שזה יהיה ברשות המקומית.
נסים זאב: איך יכול להיות שהשבוע קיבל מישהו מסוים מכתב שבשנת 2004 הוא חייב 44,000 שקל על מים בירושלים?
נסים זאב: עשר שנים הוא לא שמע שום דבר.
נסים זאב: השבוע הוא קיבל מכתב על שנת 2004, 2005, 2006.
נסים זאב: אגב, הבית שלו לא היה ראוי לשימוש, אבל מחייבים אותו על 44,000 שקל.
נסים זאב: אם זה היה במסגרת עירונית ולא חברה פרטית, שזה ביזנס, כמו הגיחון, הוא לא היה מגיע למצב הזה, כי בכל שנה עיריית ירושלים אמורה לבדוק את עצמה, מה החוב כלפי האזרח, הן במים והן בארנונה.
נסים זאב: אם הוא שולח שני תשלומי חוב וזה אותו גוף, אותה מחלקת הגבייה – בבי"ת ולא בוי"ו – אז יכולים להגיע לחקר האמת, מה הוא חייב בכל שנה ושנה.
נסים זאב: אין לי שום דבר כנגד מנהלי התאגידים, שקיבלו איזו מתנה מהרשויות המקומיות, ולמה לא להיות מנהל תאגיד ולנהל תאגיד?
נסים זאב: אבל אני חושב שהאחריות בסופו של דבר היא על הרשויות, על הממשלה ועל הכנסת.
נסים זאב: אני לא בא ואומר לפטור, "זכות בסיסית", ובשביל זה כל דיכפין ייתי וייכול, לא זה, מה שאני אומר שנעשה עוול, שגובים כספים שלא כדין, שנים לפעמים לאחר מכן, ולפעמים חודשים אחרי.
נסים זאב: האדם לא יודע.
נסים זאב: הוא אומר: לא צרכתי יותר מ-20 קוב למשל, איך יכול להיות שקיבלתי חשבון כל-כך מנופח ואין לזה שום הסבר?
נסים זאב: לכן העוול הזה אפשר לתקן אם נחזיר עטרה ליושנה, בכך שנחזיר את זה לרשויות המקומיות והן יקבלו את האחריות.
מירי רגב: לאחר מכן – בני ביטון, ולאחר מכן – אורי מקלב.
<חמוד ג'אבר: גברתי, בשמי ובשם העדה הדרוזית והצ'רקסית – אנחנו מדברים פה לא כראשי רשויות, לא במקרה נמצאים פה ראשי רשויות דרוזים רבים, אנחנו מרגישים את המצוקה של התושבים שלנו – בשם התושבים שלנו אנחנו מודים לך ולכל חברי הכנסת שמובילים את המהלכים.
<חמוד ג'אבר: בשנת 2009 הכריחו אותי להיכנס לתאגיד.
<חמוד ג'אבר: לא רציתי להיכנס לתאגיד.
<חמוד ג'אבר: עד 2009 50% מהיישוב שלי לא היה מחובר לתשתיות הביוב.
<חמוד ג'אבר: אני חיברתי את כלל היישוב שלי לתשתיות הביוב, לקחתי הלוואות, מייד לאחר מכן התחברתי לתאגיד, כי חייבו אותי ואף קנסו אותי.
<חמוד ג'אבר: התחברתי לתאגיד, התאגיד גובה את ההיטלים על-פי חוקי עזר שהמועצה חוקקה, ונכון להיום חוקי העזר שנמצאים בתאגידים גובים על בית באותו מטראז' בסאג'ור X כסף, ביישוב אחר X פחות או X יותר.
<חמוד ג'אבר: זאת אומרת, אין חוק עזר היטלי ביוב.
<חמוד ג'אבר: היטלי הביוב לתושבים הפכו לנטל בנושא בנייה.
<חמוד ג'אבר: כידוע, החיילים הדרוזים לא מקבלים פטור ממע"מ, כי אנחנו בונים ולא קונים, אז המחוקק והאוצר לא דאגו למצוא לנו פתרון בעניין הזה.
<חמוד ג'אבר: ראיתי פה את ההצעה של השלטון המקומי, שלך ביבס, אנחנו מבקשים - - -
<חיים ביבס: שלנו.
<חמוד ג'אבר: אנחנו מבקשים להוסיף פה עוד סעיף – רשות שעדיין רוצה – אמרת שיש כאלה שלא רוצות – רשות שרוצה ומסוגלת להתנהל בביוב ובמים באופן עצמאי כמשק סגור, כן להשאיר לה את האפשרות באופן חד-משמעי.
מירי רגב: ברור, זה חלק מההצעה.
<חמוד ג'אבר: דיברת על מקסום רווחים ועל מחירי המים, התושבים זועקים.
<חמוד ג'אבר: גברתי, זה הפך להיות נושא יומיומי בכל אירוע ובכל הזדמנות.
<חמוד ג'אבר: מקסמו רווחים דרך העלאת מחירי המים, דרך היטלי הביוב, אבל בסוף היום, על מנת שלא יחזירו את הכסף לרשויות, הם דואגים למצוא גירעון.
<חמוד ג'אבר: התאגיד שלנו, שימו לב, בגירעון של יותר מ-40 מיליון שקל.
מירי רגב: בגלל זה, כדי שבסוף תשובה יקנה את זה.
מירי רגב: איך הם יפריטו את זה בסוף?
מירי רגב: יגרמו לגירעונות וגירעונות, ואז תשובה יקנה את זה.
<חמוד ג'אבר: דיברתי פה אומנם בשם הדרוזים - - -
<אליהו לוי: באיזה תאגיד אתה?
<אליהו לוי: סליחה, רק לדעת.
<חמוד ג'אבר: פלג הגליל, יחד עם אילן שוחט.
<אילן שוחט: אני נותן לו רוח גבית.
מירי רגב: הם אלה שנסעו לטייל בזמן הסופה, לא?
מירי רגב: התאגיד היה בחופשה בזמן הסופה.
<חמוד ג'אבר: גברתי, לא במקרה נמצאים פה רוב ראשי הרשויות מהפריפריה, כי התושבים שלנו, לא רק הם, כולם משלמים את המחירים, אבל הם אלה שמרגישים את זה חזק-חזק ביומיום - - -
מירי רגב: תיכף יגיד לך אבירם את מי הוא מסבסד.
<חמוד ג'אבר: כך שהעניין הזה הוא לא דרוזים - -
<חמוד ג'אבר: - - אלה יהודים, מוסלמים, דרוזים, כולם אתך.
<חמוד ג'אבר: תודה.
מירי רגב: בני ביטון, ולאחר מכן – חבר הכנסת אורי מקלב.
<בני ביטון: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת מירי רגב, אדוני היושב-ראש, קודם כול, מירי, אני חייב להגיד לך שהייתי בכנסת הרבה פעמים בחיים, אבל לא ראיתי כמות כזאת גדולה של ראשי רשויות.
<חיים ביבס: לא רק זה, הם גם יושבים בשקט.
<בני ביטון: לא ככה.
<בני ביטון: האמן לי, לא ככה.
מירי רגב: האוצר רוצה להשאיר את המצב כמו שהוא.
מירי רגב: ראש עיריית פתח תקווה – יש לך איזה ראש עיר אחד שבא והלך.
<בני ביטון: מירי, יש רוח גבית כרגע, ואני לא רוצה לחזור על כל מה שהאנשים אמרו כרגע וחברי הכנסת שהם המומים לגמרי והם לא מבינים.
<בני ביטון: הרי ברור שהפקידים מנהלים פה את המדינה ולא חברי הכנסת ולא הנבחרים, הנה, אני אומר את זה בריש גלי, וגם לשרים אין הרבה כוח.
<בני ביטון: אני מדבר כאיש ליכוד כרגע פה, אני רואה רק חברי כנסת מהאופוזיציה.
<בני ביטון: חוץ ממך, מירי רגב, כולם פה מהאופוזיציה.
<בני ביטון: תרימי את הכפפה ולא בדיבורים.
<בני ביטון: אנשים מחכים לי כרגע בדימונה, והם חושבים שהיום סוגרים את תאגידי המים.
מירי רגב: תדבר עם ראש הממשלה.
מירי רגב: אתה מקורב לראש הממשלה, תדבר אתו.
<בני ביטון: אני מקורב לראש הממשלה, והנה אני אומר לך את זה ליד היושב-ראש, כסגן יושב-ראש השלטון המקומי ויושב-ראש פורום עיירות הפיתוח: תרימי את הכפפה, תהיי מקום בפריימריז בליכוד.
<בני ביטון: מקום ראשון תהיי בפריימריז בליכוד.
מירי רגב: למרות ישראל כץ, למרות הכיכרות שהוא בונה לך והמחלפים?
יעקב אשר: גברתי, אני מציע לך לסגור את הישיבה עכשיו.
יעקב אשר: הגעת לשיא.
מירי רגב: זה שטויות.
מירי רגב: זה לא העניין.
מירי רגב: באמת, זה לא העניין.
<בני ביטון: אני אומר באמת, ואמר לי חבר הכנסת בלי פוליטיקה.
<בני ביטון: הגיע הזמן באמת ולא בדיבורים, ויש לך עכשיו גיבוי, והשלטון המקומי באמת מגובש ובאמת מאוחד עם כל ראשי הרשויות ולא מעניין אותנו מה הם עשו פעם, מעניין אותנו מה הם יעשו עכשיו.
<בני ביטון: אנחנו לא מחכים לינואר.
<בני ביטון: מירי, יש שרים שהיו ראשי רשויות ואחד מהם היה ראש עיריית דימונה, ואני מצטט אותו – מאיר כהן בעד סגירת תאגידי המים.
<אליהו לוי: אתה ליכוד.
<אליהו לוי: סילבן שלום בעד?
<בני ביטון: לא מעניין אותי.
<בני ביטון: אתה יודע מה אנחנו אומרים?
<בני ביטון: בקלפי נתחשבן עם כולם.
<בני ביטון: מירי, אני מבקש ממך באמת, בכל לשון של בקשה - -
מירי רגב: לא נוותר על העניין הזה.
<בני ביטון: - - לא לוותר על העניין ולסגור את זה.
מירי רגב: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב, ולאחר מכן – משה בר.
אורי מקלב: אני רק רוצה לתקן את הדובר הקודם שמירי רגב היתה בנושא המים גם כשהיתה בקואליציה בקדנציה הקודמת, כי בקדנציה הקודמת גם חברים בקואליציה הם אלה שנלחמו בתאגידי מים או במחדלי - - -
<בני ביטון: איך אנחנו אומרים, מקלב, "שורה תחתונה".
<בני ביטון: מה נגמר?
<בני ביטון: לא דיבורים.
אורי מקלב: אתה צריך להעריך אותה - -
<בני ביטון: אני מעריך אותה מאוד.
אורי מקלב: - - בזה שבתפקיד שלה ובסמכות שלה כיושבת-ראש ועדת הפנים היא מטפלת בנושא המים, היא לא מורידה את זה מסדר-היום.
<בני ביטון: כנבחרי ציבור בוחנים אותנו בתוצאות.
אורי מקלב: יש ועדה אחרת בכנסת, שהעומד בראשה הוא לא מהקואליציה, ולא כל-כך קידמו את העניין הזה של נושא המים, וחבר הכנסת שמולי מהנהן בראשו.
אורי מקלב: אי-אפשר להתעלם מכך, חברי, שהמחולל של הדרישה לביטול התאגידים זה מחירי המים.
אורי מקלב: זה היה המחולל של העניין הזה.
אורי מקלב: אי-אפשר להתעלם.
אורי מקלב: אנחנו אולי חיפשנו אתונות ומצאנו מלוכה.
אורי מקלב: רצינו רק להוריד את מחיר המים, פתאום מצאנו שיש כאן בעיה הרבה-הרבה יותר רחבה – ניתוק הקשר בין התאגיד לרשות, שזה דבר בלתי מתקבל על הדעת בגישה, בשירות לאזרח, באכפתיות, בקשר היומיומי, בפיתוח, בתשתיות.
אורי מקלב: לא טבעי הנתק הזה.
אורי מקלב: וזה הדבר הכי חמור.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהקושי מול האזרח בניתוק מול האזרח, כי לא אכפת איך האזרח יתמודד כשרואים את התאגידים כמשהו כלכלי ולא כמשהו שצריך בסופו של דבר גם לשרת את התושב עם כל הקשיים שיש.
אורי מקלב: נכון, היום לאחר שש שנים שיש תאגידים, אולי קצת יותר, יכול להיות שיש תאגידים שאולי משתדלים, ואי-אפשר להתעלם מזה, אבל אם אנחנו רוצים לעשות סדר היום ולשנות משהו מהותי, חייבים לבטל את התאגידים, או שינוי מאוד-מאוד דרמטי בהרכב, במבנה של התאגידים, כשבראש ובראשונה צריך להחזיר את ההקשר, את ההרכב, את הסמכות שהיתה לו, את הכפיפות שיש לעירייה.
אורי מקלב: בלי זה לא נוכל לשנות את הדברים.
אורי מקלב: היום אנחנו רואים שקיבלו החלטה להוריד 5%, אתם רשות המים, זו החלטה מבורכת.
אורי מקלב: איך הם מורידים 5%?
אורי מקלב: על-ידי תגבור אכיפה מול האזרחים.
אורי מקלב: מה שאנחנו שומעים היום, שיש היום יותר ניתוקים.
אורי מקלב: איך הם עושים את זה?
אורי מקלב: רוצים להתייעל, נניח להוריד את חברות הגבייה, את עורכי-הדין - - -
איציק שמולי: צריך רק להזכיר, חבר הכנסת מקלב, שבשנה או שנתיים הם הרוויחו 200 מיליון שקל.
אורי מקלב: כשבאים באופן מעשי הם לא נותנים.
אורי מקלב: אתם רשות ויש לכם רצון טוב, אבל אתם כפופים ואתם יחידת סמך של האוצר.
אורי מקלב: לא נעים להגיד את זה פעם אחת, אבל אני אגיד את זה פעם ועוד פעם.
אורי מקלב: אתם חייבים לעשות את דבריהם של האוצר.
אורי מקלב: שם אנחנו עושים את ההפרטה.
אורי מקלב: אנחנו רוצים שלכם תהיה הסמכות לעשות את זה לבד, שהכפיפות תהיה לשלטון המקומי.
אורי מקלב: אז יש שילוב של מקצועיות, של תשתיות, של נתינת שירות עם יעילות.
אורי מקלב: אי-אפשר בלי זה.
אורי מקלב: הרשות היא מספיק אחראית, אם על-ידי, כפי שהציעו כאן, משק סגור.
אורי מקלב: אפשר לעבוד על משק סגור בנושא המים.
אורי מקלב: יש פתרונות לכל הדברים האלה.
אורי מקלב: שום רשות לא רוצה לקחת את הכסף של האזרחים ולבזבז את זה על דברים אחרים.
אורי מקלב: אנשים שעומדים בראש הרשות הם אנשים אחראים, אנשים שנבחרים, לא פחות מפקידי האוצר שהולכים מהתפקיד שלהם לחברות פרטיות.
אורי מקלב: יש להם אחריות הרבה יותר גדולה לראשי הרשות, לרשויות וכו'.
מירי רגב: אורי.
אורי מקלב: בזה אני רוצה לסיים - - -
<אליהו לוי: לא חיפשנו מלוכה.
<אליהו לוי: הלכנו למלוכה ומצאנו חמורים.
אורי מקלב: מצאנו תחלואים מאוד גדולים.
אורי מקלב: אם זה היה ברשויות המקומיות במשך ארבע-חמש שנים מי היה נותן חצי מיליארד, 500 מיליון שקל?
אורי מקלב: צרכני המים סבסדו את החקלאות.
אורי מקלב: אם זה היה ברשות המים, מישהו היה נותן לדבר כזה לקרות?
אורי מקלב: מתי זה קרה?
אורי מקלב: זה קרה במשמרת הזאת, כשלא יכולתם להגיד שום דבר.
אורי מקלב: חצי מיליארד, 500 מיליון שקל כל שנה מהכסף של האזרח.
אורי מקלב: מחירי המים לא עולים בגלל התאגידים.
אורי מקלב: הרי מסתכלים עלינו - - -
מירי רגב: אורי, תסיים בבקשה.
אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, יש חלק שמסתכלים עלינו כבלתי מקצועיים.
אורי מקלב: מדברים כל הזמן על מחירי המים, בזמן שאין קשר בין מחירי המים לתאגידים.
אורי מקלב: אנחנו אומרים: נכון, אנחנו יודעים שאין קשר.
אורי מקלב: יש עליית מים, אבל אם התאגידים היו כפופים לרשויות, לא היו יכולים לקרות מקרים כאלה.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהיום עדיין אזרחים משלמים עשרות אלפי שקלים, חשבונות מופקעים על צריכת יתר שלא יודעים מאיפה זה בא, על צריכה משותפת, על בעיה בתשתיות ודברים כאלה, כשהרשויות לא יכולות להתמודד עם זה.
מירי רגב: אורי, תודה רבה.
מירי רגב: דני, בבקשה, לאחר מכן – אחמד ואבירם דהרי.
<משה בר: אני מודה ליושבת-ראש הוועדה.
<משה בר: שמי משה בר ואני יושב-ראש עמותת תנו יד לחירש, נכים למען נכים וארגון ארצנו החברתית.
<משה בר: כבר שנים אנחנו יושבים עם תאגידי המים, יושבים עם כולם ומבטיחים לנו הבטחות בלי סוף, אבל ההבטחות רק נשארות פה בכנסת.
<משה בר: ברגע שהם יוצאים החוצה, הם גוזרים כל מיני דברים שלא לפי ההבטחות שהבטיחו לנו.
<משה בר: מנתקים מים לכולם.
<משה בר: כשאנחנו באים בטענות, אומרים: מה אתם רוצים, אנחנו בכלל לא יודעים מי נמצא באותה דירה.
<משה בר: אנחנו לא יודעים.
<משה בר: הרי בכל הרשויות מופיעים הנכים ואנשים חלשים, מעניין, רק בתאגידים לא מופיע כלום, ובכל פעם הם עושים את זה.
<משה בר: אפילו השר עוזי לנדאו נתן לי מכתב מפורט שאסור להם לנתק מים לנכים, לאנשים חלשים - - -
מירי רגב: היו צריכים לתת לך אז שטייניץ או יאיר לפיד.
<משה בר: הפצתי את המכתב הזה בכל המקומות ואף אחד לא כיבד את זה.
<משה בר: יפה שעה אחת קודם לסגור את כל התאגידים, לא אחד כן ואחד לא.
<משה בר: הקימו את התאגידים שיהיו מושלים פה במדינה ויגזלו לנו את הכספים בלי התחשבות.
<משה בר: אני רוצה לראות שאחד מהם ירוויח מה שנכה מרוויח ויעמוד בתשלומי המים.
<משה בר: אף אחד מהם לא יהיה מסוגל.
<משה בר: למה לפגוע באנשים האלה, אנשים קשיי יום, אנשים סובלים, לבוא ולרמוס את כבודם ולהפוך אותם לעבריינים?
<משה בר: אני חושב שזה צריך לעבור מהעולם.
מירי רגב: אחמד, בבקשה.
מירי רגב: לאחר מכן – אבירם דהרי ויעקב אשר.
אחמד דבאח: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, רציתי לברך אתכם על זה שיזמתם לבטל או לשנות את חוק התאגידים.
אחמד דבאח: גברתי, סיימתי את תפקידי כראש העיר שגור, דיר אל אסד בענה ומג'ד אל כרום לפני קרוב לחמש שנים וחזרתי לפני כמה חודשים להיות ראש המועצה של דיר אל אסד.
אחמד דבאח: השינוי או מה שנעשה או מה שנגרם מבחינת התאגיד לתושבים, בנוסף לעליית מחירי המים, זה רק נזקים.
אחמד דבאח: למה אני מתכוון?
אחמד דבאח: נזקים בעניין הפיתוח.
אחמד דבאח: יש הרבה שכונות חדשות או בתים חדשים שנבנו, ועד היום אין שום תשתיות, לא למים ולא לביוב.
אחמד דבאח: אפילו תוכנית אב שהתחלנו בה, הפסיקו אותה.
מירי רגב: אנחנו לא מייצגים כאן את המגזר של התעשיינים בשלב זה, אנחנו מדברים על הצרכנים הביתיים.
אחמד דבאח: לא רק שאין פיתוח ואין תשתיות חדשות, אלא יש גם אפליה בעניין חלוקת התקציבים בתאגיד המים בין יישוב ליישוב.
אחמד דבאח: נוסף לזה עניין הפיתוח.
אחמד דבאח: כל שני וחמישי מתפוצץ קו של מים, ועד שבאים לתקן את זה או לסדר את זה לוקח זמן, וזה על חשבון האזרח.
אחמד דבאח: גם קו ביוב שגולש או בריכת ביוב שנסתמת, לא באים לטפל, ואני פונה באופן אישי למוקד, לתאגיד ולכולם, ואין מענה ולא באים לטפל.
אחמד דבאח: כל אזרח היום, מי שרוצה להתחבר לביוב או למים, חופר בכביש ועושה את זה לבד.
אחמד דבאח: לפני שבוע בדיוק מישהו חפר והתחבר לביוב, למחרת עבר אדם והחליק.
אחמד דבאח: הוא מאושפז, נשברו הידיים שלו, הוא מאושפז בבית חולים.
אחמד דבאח: הביורוקרטיה – אני אביא דוגמה כראש מועצה, למשל רציתי לפי דרישת מכבי האש להחליף את הקו של החיבור של המועצה משני צול לארבעה צול, לקחו חודשיים עד שחיברו אותי ואחרי צעקות.
אחמד דבאח: נוסף לזה, הרשות המקומית נולדה בשביל לשרת את התושבים.
אחמד דבאח: לא ייתכן שאזרח חלש או קשיש או עם יכולת מוגבלת צריך לנסוע 30 ק"מ, ליישוב אחר, בשביל לפתור בעיה של מים או ביוב.
אחמד דבאח: היות שיש רשות מקומית בכל מקום ומקום וחובת הרשות לתת שירות לאזרחים, מי שנותן את כל השירותים לאזרחים יכול לתת את המים במחיר מוזל ולתת את השירות הכי נדיב והכי טוב לאזרח.
אחמד דבאח: תודה.
מירי רגב: אבירם דהרי, ולאחר מכן – אשר יעקב.
<אבירם דהרי: אני מצטרף למחמאות, מירי, אני חושב - - -
מירי רגב: אתה התחלת את כל הבעיות.
<אבירם דהרי: אני שמח.
<אבירם דהרי: ישבתי מאחור והתמוגגתי.
<אבירם דהרי: אני רואה שכולם מדברים, עושים את העבודה.
<אבירם דהרי: אני רוצה לתת כיוון בהמשך לכל מה שנאמר.
<אבירם דהרי: אין לי טענות, לא לרשות המים ולא לתאגידים.
<אבירם דהרי: אין לי טענות.
<אליהו לוי: למה?
<אליהו לוי: כבר משכת את הדיבידנד?...
<אבירם דהרי: לא, אין לי טענות.
<אבירם דהרי: הם מקיימים הלכה למעשה את חוקי מדינת ישראל.
<אבירם דהרי: זה הכול.
<אבירם דהרי: ישבה הכנסת, חוקקה חוק, חוק תאגידי המים, והם מקיימים.
<אבירם דהרי: הם לא הכתובת שלנו.
<אבירם דהרי: הם עושים עבודתם על-פי הבנתם ובהתאם לחוקים.
<אבירם דהרי: הכתובת שלנו היא כנסת ישראל.
<אבירם דהרי: אם אנחנו חושבים שצריך להכניס הנחות לנכים, כנסת ישראל צריכה להכניס בחוק הנחות לנכים.
<אבירם דהרי: ואם רוצים לקבוע דבר כזה או דבר אחר, צריכים להכניס את זה בחוק.
<אבירם דהרי: זה כל העניין.
<אבירם דהרי: אין לנו מה לתקוף אותם.
<אבירם דהרי: הם פקידים שמיישמים את החוק.
<אלי ברדה: לא בהכרח.
<אלי ברדה: ועדת ניסן.
<אלי ברדה: יש חוק ולא מיישמים אותו.
<אלי ברדה: אתה עתיד לקבל, לא קיבלת.
יעקב אשר: זה בגלל אינטל.
מירי רגב: חבר'ה, אנחנו רוצים לשמוע גם את - - -
<אבירם דהרי: שנייה.
<אבירם דהרי: מדבר מי שמסבסד את תל-אביב, רמת גן, מודיעין וכל הערים הגדולות.
<אבירם דהרי: קריית גת מסבסדת.
<אבירם דהרי: לידיעת
<אבירם דהרי: כם תעריפי המים שקריית גת משלמת למקורות – סוציו אקונומי 4 – הם הכי גבוהים בארץ.
<אבירם דהרי: אנחנו חזקים.
<אבירם דהרי: ..
<אבירם דהרי: אנחנו משלמים 3 שקלים לקוב, בתל-אביב משלמים 1 שקל לקוב.
<אבירם דהרי: החלשים מחזיקים.
<חיים ביבס: בואו נעביר את - - -
<אבירם דהרי: אני אומר את זה ואני לא בא בטענות.
<אבירם דהרי: אני לא בא בטענות לרשויות המקומיות ולא לאף אחד.
<אבירם דהרי: צריכים להבין את הרעיון, מדינת ישראל החליטה, או האוצר שזה מדינת ישראל, שמשק המים הארצי יהיה משק סגור, לא משק המים העירוני.