GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירי רגב: סליחה, נא להוציא אותו החוצה.
באסל גטאס: תראה לי עוד איש דת אחד נוצרי - - -
דוד צור: הוא לא איש דת, זה שהוא לא בדתך, הוא לא איש דת?
באסל גטאס: - - - איומים על אנשי דת.
מירי רגב: סליחה, החוצה.
מירי רגב: (באסל גטאס יוצא מחדר הוועדה).
<קריאות: - - - אתם איימתם עליהם - - -
מירי רגב: אתם רוצים לצאת החוצה גם?
<גבריאל נדאף: אל תצעק.
מירי רגב: - - - והפרקליטות - - - משרד המשפטים - - - שיהיה פה רצח.
<קריאה: אתם גזענים אתם.
מירי רגב: כולם רדומים.
<גבריאל נדאף: עוברים את זה יום יום.
מירי רגב: בבקשה, נראה מה משרד המשפטים יגיד, זה לא הסתה, זה כלום...
<גבריאלה פיסמן: ההתנהלות כאן היא בהחלט חמורה.
<גבריאלה פיסמן: אני רוצה להביא את עמדת הפרקליטות כפי שהובאה אליי, אני מביאה אותה בפני הוועדה.
<גבריאלה פיסמן: הפרקליטות קיבלה את ממצאי החקירה בפברואר 2013.
<גבריאלה פיסמן: פרקליטות המדינה אישרה שיש מקום להעברת התיק לפרקליטות.
<גבריאלה פיסמן: נעשתה בדיקה של פרקליטות מחוז צפון שהחליטה שיש מקום להשלמות החקירה.
<גבריאלה פיסמן: השלמות החקירה נעשו על ידי המשטרה, והסתיימו לפני יומיים, למיטב הבנתי.
<גבריאלה פיסמן: הועבר החומר של השלמות החקירה חזרה לפרקליטות מחוז צפון, לפיכך עדיין לא התקבלו החלטות בעניין הזה, ואני מבינה שאמורות להתקבל בקרוב.
<גבריאלה פיסמן: אני בכל זאת רוצה לציין - - -
חמד עמאר: כמה זמן התיק מתנהל?
<גבריאלה פיסמן: בעצם מה שנעשה עכשיו זה בחינה ראשונית של הפרקליטות שהחליטה שיש מקום להשלמות חקירה - - -
חמד עמאר: לא, אני מתכוון מהרגע שהוגשה התלונה עד עכשיו, כמה זמן עבר?
<גבריאלה פיסמן: החומר הועבר לפרקליטות בפברואר 2013.
חמד עמאר: שנה ושלושה חודשים.
חמד עמאר: לא, זה חשוב, שנה ושלושה חודשים זה הרבה זמן.
<גבריאלה פיסמן: שבמהלכה נעשו פעולות חקירה נוספות במהלך התקופה הזו.
<גבריאלה פיסמן: עבירת ההסתה לאלימות - - -
<ירון בנימין: רגע, סליחה, אתה אמרת שנה ושלושה חודשים, זה בדיוק שלושה חודשים.
דוד צור: לא, בפברואר 2013.
<ירון בנימין: לא, אבל זה התחיל באוקטובר 2012, מרבית התלונות.
<ירון בנימין: לא באים לטענות אליך.
חמד עמאר: - - - שנה ושלושה חודשים - - -
דוד צור: בפרקליטות זה שוכב שנה ושלושה חודשים.
מירי רגב: לפרקליטות יש זמן, מה - סך הכול מדובר בכומר.
מירי רגב: .. היה מדובר במישהו אחר זה היה נראה אחרת, לא, הוא איש דת?
מירי רגב: בחייך, לפרקליטות יש סדרי עדיפויות.
ישראל חסון: שאלה, קריאה נגד גיוס היא לא עבירה על החוק?
<גבריאלה פיסמן: אני אתייחס.
<גבריאלה פיסמן: כאן אנחנו מדברים על עבירה של הסתה לאלימות, עבירה לפי סעיף 144(ד)2 רבתי לחוק העונשין.
<גבריאלה פיסמן: מדובר בעבירה שהיא עבירה מורכבת, היא מחייבת בחינה של סוג הפרסום וטיבו.
<גבריאלה פיסמן: היא מחייבת בחינה של אוכלוסיית היעד שאליה הופנה הפרסום, והיא מחייבת אפשרות ממשית, בחינה של האפשרות הממשית שאותו פרסום יביא לעשיית מעשה אלימות או טרור.
<גבריאלה פיסמן: מאחר שמדובר בעבירה שהיא עבירה מורכבת, וההוכחה שלה היא הוכחה שצריך לתפור אותה עד הסוף, הדברים האלה לוקחים זמן, גם זמן של עבודת המשטרה, וגם זמן של עבודת הפרקליטות.
<גבריאלה פיסמן: מאחר שנעשו הרבה מאוד פעולות בעניין הזה, אנחנו מניחים שבקרוב התקבלו החלטות.
מירי רגב: אנחנו מחכים בקשב רב להחלטות של הפרקליטות.
ישראל חסון: אפשר לענות על השאלה?
ישראל חסון: שאלתי שאלה.
מירי רגב: היא אמרה שזה חלק מהסתה, ולכן הם בודקים את זה.
ישראל חסון: מה זה חלק מהסתה?
<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על עבירה של הסתה לאלימות.
דוד צור: הוא שואל שאלה ספציפית – קריאה לאי גיוס.
<ירון בנימין: אני יכול לענות על זה.
<ירון בנימין: הקריאה לאי גיוס זה עבירה שגם מצריכה אישור של פרקליט מדינה.
ישראל חסון: עזוב אותי רגע מה - - - זו עבירה?
<ירון בנימין: כן, אני אומר לך שכן.
<גבריאלה פיסמן: אני מבינה שלא מדובר על זה.
ישראל חסון: זו עבירה?
<ירון בנימין: קריאה לאי גיוס והשתמטות זאת עבירה, אבל הצורך בפתיחת החקירה היא שונה.
ישראל חסון: יש לי שאלה, כמה אנשים שהשתתפו בהפגנות שקראו נגד זה - - -
דוד צור: - - - גם צריך לעצור את כל הרבנים.
ישראל חסון: עזוב רגע, חכה רגע, זומנו על העבירה הזאת.
<ירון בנימין: אתה שואל אותי שאלה, אתה יודע, לתת לך תשובה על זה, זה באמת לא אחראי.
ישראל חסון: אז אני לא יודע מי אמור לתת לי תשובה?
מירי רגב: בקיצור, למשטרה ולפרקליטות יש זמן, שהכומר, חס וחלילה, יקרה לו משהו, אז כולם יגידו לא ידענו על זה.
דוד צור: אבל זו סוגיה אחרת.
מירי רגב: אבל למזלנו הכול מוקלט, כולל איך שהתנהג פה חבר הכנסת באסל, והם שמעו מה הוא אמר, ואם זה לא גורם עכשיו לפתוח משהו נגדו כנציגת משרד המשפטים, אז מה כן?
דוד צור: ממש דברים קצרים.
דוד צור: קודם כל לכומר.
דוד צור: אמיץ, כל הכבוד לך על האומץ.
דוד צור: אני חושב שאנחנו פה, כנסת ישראל, טוב עשית היושבת ראש, שהבאת את זה פה לדיון, וגם לתמוך ולחזק את הכומר.
דוד צור: הדבר השני לגבי משטרת ישראל.
דוד צור: תראו, אני בא מהמערכת הזאת, אני אומר לכם, התשובות האלה הן לא מספקות בשני רבדים.
דוד צור: אחד – בנושא של התיעדוף להגשת כתבי אישום, זה לפרקליטות אני אומר, והתיעדוף של הטיפול בתלונות האחרות, לא כל התלונות הן תלונות של הסתה שהן יותר מורכבות בהכנת כתב אישום, ובאמת, הליכה לכתב אישום.
דוד צור: יש תלונות שהן תלונות יחסית פשוטות לטיפול, ואפילו הן יכולות ללכת באופן משטרתי - ברמה של איומים, ברמה של הטרדות, אלה מסוג הדברים שלדעתי לא מצריכים פה איזה סייקלים בלתי נגמרים, זה הנושא האח"מי.
דוד צור: הנושא השני, אני אומר לך, אתם לא ממש מבינים, ולא מעריכים נכון.
דוד צור: לא הייתי, השתתפתי בהערכות המצב המשטרתיות, אבל אני חייב לדבר עם ראש אג"מ או הסמפכ"ל, זה לא סביר בעיניי שהוא מוגדר ברמה 3.
דוד צור: רמת האיום פה היא הרבה יותר גבוהה, והפוטנציאל לפגיעה בנושא כל כך משמעותי הוא יכול להיות עצום, לכן הניתוח צריך להיות לדעתי אחר.
דוד צור: אבל אני מודה שאין לי את הנתונים בידיי, ולכן אני כן מתכוון לבדוק את העניין הזה.
דוד צור: ולנו, אני אומר, הייתי בשבוע שעבר בביקור גם בכפרים הדרוזים, וגם בכפרים הערביים.
דוד צור: אני אומר, אנחנו נכשלנו לאורך שנים, ואנחנו ממשיכים להיכשל בזה שאנחנו לא מצליחים כממשלה וככנסת לתעדף ולחזק ברמות האזרחיות – תשתיות, תעסוקה את אותם מקומות שדווקא מאוד רוצים להתחבר ליום-יום ולנורמליות הישראלית, ובזה לדעתי אנחנו בבעיה.
דוד צור: מלה אחרונה, אני לא יכול להישאר בלי להגיד לחבר הכנסת על ההסתה.
דוד צור: ועל ההתנהלות המביישת, מבזה.
מירי רגב: זאת בושה.
דוד צור: אני מתנצל בשם הבית הזה.
דוד צור: אני אומר לך, אדוני הכומר, כי המלים שהושמעו פה ממש לא על דעתנו, ולהיפך.
מירי רגב: ישראל חסון, בבקשה, ואנחנו מסכמים את הדיון.
ישראל חסון: אני רוצה לחלק את דבריי לשלושה משפטים קצרים.
ישראל חסון: משפט אחד זה מטרת הדיון שהאנשים פה מאוימים.
ישראל חסון: באמת, אם אני רוצה לסכם את זה במשפט אחד – לא יכול להיות שיהיה מצב ששומר החוק יהיה מוטרד, והמטריד יהיה שליו, אין מצב כזה, אין מצב כזה בטבע.
מירי רגב: בעיקר ששמעו פה את זה נציגי החוק.
מירי רגב: חס וחלילה, אם לא הייתה שומעת את זה, הייתה אומרת לא יודעת, כמו, אתה יודע, לא שמענו, לא אמרנו, היא שמעה את זה, והכול מוקלט.
ישראל חסון: אני אומר לכם, בעיני, זה איזושהי מציאות שהיא ממש לא סבירה.
ישראל חסון: לא יכול להיות מצב, והתשובות שאתם נותנים, תסלחו לי, אני אומר לכם את זה ביושר, תשובות של ראש קטן.
ישראל חסון: במקרה הטוב זה ראש קטן, ואגיד לכם למה.
ישראל חסון: אדוני, כל מי שהשתתף בהפגנה, וכשקרא לאי גיוס, צריך להיות מוזמן למשטרה, צריך להיחקר על ידי המשטרה, מה תעשה אחרי זה, יום לימודים זה סיפור אחר.
ישראל חסון: אבל מחרתיים כשהוא הצטרך אישור למשהו, שהדבר הזה יופיע במודיעין המשטרתי.
ישראל חסון: לא יכול להיות מציאות שבה האנשים שקוראים באופן גלוי על פעילות לא חוקית נגד המטרות הממלכתיות של מדינת ישראל, ימשיכו לחיות בשקט ובשלווה, זה פשוט לא יכול להיות.
ישראל חסון: זאת אומרת, בשביל זה לא צריך דיון בוועדת הפנים של הכנסת.
מירי רגב: עובדה שצריך, כי זה לא קורה, מה לעשות.
מירי רגב: אם זה לא היה צריך, לא היינו עושים את זה.
ישראל חסון: הדבר השני, ואני אומר לכם, צריך לעשות את זה, אז לא צריך לעשות את זה במאות, צריך לעשות את זה בעשרות, תתחילו מזה.
ישראל חסון: הדבר השני שאני ממליץ מאוד, אדוני הכומר, אני אומר לכם, אני לא רוצה להרים גל גבוה ולא להיכנס.
ישראל חסון: צריך להמשיך בדרך שלנו, בדרך שאתם הולכים בה, בביטחון.
ישראל חסון: אני חושב שמרבית המדינה נמצאת מאחוריכם בעניין הזה.
ישראל חסון: אתה יודע, מי שצודק לא צריך לא לצעוק, לא להתלהם, ולא לעלות על כל מיני מתרסים וגדרות.
ישראל חסון: זה תהליך, וככזה, ואתם מבינים את זה יותר טוב ממני, זה תהליך, אי אפשר לעשות את זה במהלך ביום אחד.
ישראל חסון: צריך ללכת, ולאט לאט, ייקח שנה, ייקח שנתיים - - -
מירי רגב: אנחנו חייבים לסיים את הדיון.
איילת שקד: רק מלה אחת, הכומר התקשר אליי לפני שבועיים, ודיבר איתי בנושא ההסתה שיש סביב הפטריארך.
איילת שקד: אני מפה קוראת לפטריארך, מירי, מבקשת לשים את זה בסיכום, מהפטריארך, אם לא לגבות את הכומר, לפחות גם - - -
מירי רגב: זה כבר היה, אנחנו שלחנו מכתב, ודיברנו עם הפטריארך, ומשרד הפנים התערב בזה.
איילת שקד: אבל זה חזר שוב לפני שבועיים.
מירי רגב: הפטריארך החזיר אותו לכנסייה.
מירי רגב: מהבחינה הזאת אני יודעת שזה טופל, אלא אם כן יש משהו חדש שאני לא יודעת מזה.
איילת שקד: לפני שבועיים הכומר - - -
<גבריאל נדאף: - - - הדובר שלו עדיין מתבטא, ומוציא הודעות עד עכשיו, שכן הדחה קיימת, וגבריאל לא נמצא בכנסייה, הדובר שלו עיסא מסלח.
חמד עמאר: אתה נמצא בכנסייה עכשיו?
<גבריאל נדאף: אני נמצא, כן.
<מתן פלג: אנחנו יכולים להציג לרגע ממצא מהפייסבוק של הסתה?
מירי רגב: אני מבקשת לסיים את הדיון.
מירי רגב: קודם כל אני חושבת שהדיון הזה הוא חשוב, ודיון כזה נכון שייערכו בוועדות הכנסת, משום שלא יכול להיות מצב שיש כאן כומר שקורא להשתלבות של בני נוער בצה"ל, או בשרות לאומי כחלק מההתערות שלהם בחברה הישראלית, והוא מקבל פה הסתה ואיומים לרצח, בעצם לרצח, להרוג אותו, איומים על חייו, נקודה, אין פה משהו אחר.
מירי רגב: אם המשטרה לא מתעוררת בזמן, והפרקליטות לא מתעוררת בזמן, אז זה רע מאוד, זה רע מאוד.
מירי רגב: המשטרה פה לא מתעוררת בזמן, חד וחלק.
מירי רגב: לא יכול להיות שיש כאן הפגנות, ואנשים לא נעצרים במהלך הפגנה.
מירי רגב: ולא יכול להיות שהם לא נחקרים, ולא יכול להיות שלא עובר פה מסר חד וברור בנצרת שמי שפה התפרע, ומי שפה יסית לאלימות, לא יוכל להסתובב ברחובות חופשי.
מירי רגב: הם מסתובבים בראש גאה, והוא מסתובב בפחד, זה תפקיד המשטרה, בשביל זה הוספנו לכם תקנים לשיטור עירוני, וזה התפקיד שלכם, אז תבצעו אותו.
מירי רגב: כרגע המשטרה לא ביצעה את תפקידה כיאה.
מירי רגב: אני מבקשת לבחון את העלאת האבטחה לאבטחה מלאה על הכומר, זה אני מבקשת להעביר למשטרה.
מירי רגב: לגבי הפרקליטות.
מירי רגב: אני מקווה שהפרקליטות אחרי שנה וחצי תוכל להביא מסר ברור בעניין כתבי אישום לאותם אנשים.
מירי רגב: זה מסר שצריך להיות ברור וחד, מי שפועל כנגד, ומסית כנגד רבנים, כומר, אישי- ציבור לאלימות ולרצח, לא יוכל להסתובב בשקט ברחובות, וזה אמירה שלכם, נראה את זה בהחלטות של הפרקליטות עכשיו, אני מקווה שזה יהיה בקרוב, על פי זה בעצם גל האלימות וההסתה החדש יהיה.
מירי רגב: אם אתם תחליטו שלא יקרה כלום, ולא יהיה שום דבר, אז ימשיכו, ואם תחליטו אחרת, אז דברים יקבלו איזה ממד אחר.
מירי רגב: הדבר השלישי, משרד הפנים, יעקב.
מירי רגב: דיברנו מספר פעמים, כולל המנכ"ל וכולל השר.
מירי רגב: אני דיברתי עם גדעון סער לפני שבועיים, וביניכם גם דיברנו עם הפטריארך, ואמרנו, ולכן גם שלחתי אליך מכתב, שתצא הודעה ברורה של הפטריארך שמגבה את הכומר, והוא לא נותן יד לאלימות כנגד הכומר, ולא סוגרים לכומר את הכנסייה.
מירי רגב: מי שמנהל את מצב העניינים בנצרת זה המוסלמים, ולא הנוצרים, וזה לא הולך כך.
מירי רגב: יש מדינה ויש חוק, גם אם זה מוצא בעיני הח"כים, או גם אם זה לא מוצא חן בעיני הח"כים.
מירי רגב: אני מבקשת הבהרה של הכומר, כולל מכתב שלו אליי, אליכם כאילו, ואתם תעבירו את זה אליי ואל הכומר, שאת המכתב הזה יוכל הכומר לפרסם בקרב הקהילה שלו.
מירי רגב: כאילו הפטריארך קובע כאן איך התנהל החוק במדינת ישראל?
מירי רגב: אני מבקשת שבעניין הזה יהיה סדר וייצא מכתב מסודר שלכם תוך שבוע מיום הדיון הזה במעקב של ועדת הפנים מולכם.
מירי רגב: יש עוד נושא שכדאי לנו לעקוב אחריו – חברי הכנסת דוד, ישראל בסיכום?
מירי רגב: לגבי האמירות של הח"כים, אני אבקש התייחסות של הפרקליטות לעניין הזה.
מירי רגב: היית כאן, שמעת מה שהח"כ אמר, הוא אומר את זה בכנסת.
מירי רגב: האם חסינות היא מעל הכול, והאם חסינות מעודדת רצח?
מירי רגב: אני מבקשת לקבל התייחסות של הפרקליטות לאמירות של ח"כ באסל, כאן במהלך הדיון, כולל כל הפרסומים של הח"כים הערבים בכלי התקשורת הערבים.
מירי רגב: האם הח"כים הערבים יכולים להמשיך בדרך הזאת, ובצורה כזאת לגרום לרצח.
מירי רגב: מה היה קורה אם ח"כ יהודי היה עושה את זה.
מירי רגב: אני מבקשת לקבל תשובה ברורה של משרד המשפטים לעניין הזה, איך מתנהגים ח"כים, מה הם אומרים, מתי הם צריכים להגיד את זה, והאם זה חלק מהחסינות שלהם.
דוד צור: תבקשי מהם אולי סטטוס של כתבי אישום בטווח הקרוב.
מירי רגב: טוב, זה ברור, אני מחכה לקבל את הסיכומים של הפרקליטות, זה ברור.
מירי רגב: סטטוס של כתבי האישום, או החלטות של הפרקליטות לגבי התיקים שהובאו אליכם על ידי המשטרה.
ישראל חסון: יש לי עוד שאלה אחת, יש את הקטע הזה של Wanted עם נשק.
ישראל חסון: האם המשטרה או הפרקליטות דרשה לחקור מהיכן זה יצא, לבדוק מה הכתובת, ומי זה שהעלה את זה לרשת.
<גבריאלה פיסמן: אני פשוט לא מכירה את זה פרטי המקרה.
מירי רגב: משטרה?
חמד עמאר: לא, הם חייבים לבוא מעודכנים.
<ירון בנימין: אני לא יכול לענות על שאלות בשום אופן.
<ירון בנימין: אחרי בדיקה, עוד פעם אני אומר, אני יכול לענות על הכול אבל רק אחרי בדיקה.
מירי רגב: נא להעביר את ה-Wanted למשטרה, ולקבל תשובות על זה.
מירי רגב: אני אקיים דיון בעוד חודש בעניין הזה שוב.
מירי רגב: אני רוצה להביא להצבעה את ועדת המשנה לבדיקת היערכות המדינה להילולת מירון התשע"ד, קרי השנה, ולקחיה.
מירי רגב: זו הוועדה.
מירי רגב: אני רוצה שהיא תבדוק את מה שהיה, ההיערכות של המדינה עד עכשיו ולקחיה.
מירי רגב: נעביר אליכם כמובן את המסמכים של מזכיר הממשלה.
דוד צור: אנחנו מדברים על האירוע ממוצ"ש?
מירי רגב: הוא כבר נעשה.
מירי רגב: מה אתה עושה?
מירי רגב: רגע, כדי לדבר קדימה, אתה צריך לעשות אחורה.
מירי רגב: אתה צריך קודם כול לראות מה המסקנות, מה היה עד עכשיו.
מירי רגב: לראות מה היה עד עכשיו, מה הם עשו, איך הם טיפלו.
מירי רגב: מבקר המדינה, מכתב ששלח למזכיר הממשלה לדוגמה, מי האחראי, והשר האחראי אומר שהוא לא אחראי.
מירי רגב: נעביר לכם את כל רצף הדברים.
מירי רגב: המסקנות שלכם.
ישראל אייכלר: יש דברים שהוא יוכל לתקן עדיין מעכשיו?
מירי רגב: איך הוא יוכל, עכשיו?
ישראל אייכלר: מה שאת דיברת, שלושת הדברים: הרכב הפרטי - - -
מירי רגב: זה סגור כבר, עזוב, זה נסגר.
מירי רגב: מה שיהיה למוצאי שבת – סגור, הוא לא יכול לטפל בזה.
מירי רגב: מה אתה רוצה, שוועדה – זה לא רציני.
ישראל אייכלר: לא, מה שכתבת במכתב.
מירי רגב: לא, זה אני סגרתי.
דוד צור: אני מוכן לעשות, אם צריך, עוד דיבור עם המשטרה, עם צ'יקו.
מירי רגב: לא, הכול סגור.
ישראל אייכלר: אבל שיבוצע.
מירי רגב: נושא הרכבים הפרטיים למירון – סגור.
מירי רגב: יש שלושה חניונים.
מירי רגב: ישבתי עם ראש אגף התנועה, יחד עם מנהלת הוועדה, חיברתי אותו לשלושה ראשי ערים, סגרנו את חניון המכולות, את חניון האר"י ואת טבריה.
מירי רגב: סגור הכול.
<קריאה: שרק יבצעו.
מירי רגב: השנה, מה שהיה היה.
דוד צור: אני מציע, מכיוון שהשר הרי ממילא עומד לתת סקירה פה - - -
מירי רגב: נעלה את זה גם.
מירי רגב: אעלה את זה גם.
מירי רגב: יושב-ראש הוועדה – דוד צור, שאני מקווה שעד שבוע הבא יסיים את הוועדה שלו בנושא הר-הבית, יציג את ממצאיה, ועדה מאוד מאוד חשובה.
זבולון כלפה: סיים כבר.
מירי רגב: יסיים, אמור לסיים.
מירי רגב: וגם כמובן נודה לו, בצורה מסודרת, לו ולצוות שהיה בוועדה.
מירי רגב: חברי הוועדה הם חברי הכנסת דוד אזולאי, חבר הכנסת זבולון כלפה וחבר הכנסת ישראל אייכלר.
מירי רגב: אני מבקשת להביא את ועדת המשנה להצבעה.
מירי רגב: היועץ המשפטי, אתה רוצה להוסיף משהו?
מירי רגב: אוקיי, מי בעד הקמת הוועדה?
<גלעד קרן: והחברים בה.
מירי רגב: והחברים בה – מי בעד?
מירי רגב: בעד הקמת ועדת המשנה – פה אחד
דוד צור: אני פותח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.
דוד צור: רבותיי, מכיוון שיש הסכמה על הכול אז אנחנו יכולים לקצר בדיון הזה ולגמור אותו מהר, למעט כמה השגות שיש לפייגלין על העניין, ואנחנו יכולים להתקדם.
משה זלמן פייגלין: בזכותי יש לך דיון בכלל.
דוד צור: אני מוותר על הזכות הזו.
דוד צור: אנחנו במרתון דיונים.
דוד צור: מחובת הדיווח הנאות אומר שאני בין היוזמים של החוק הזה והיוזם של החוק הזה.
דוד צור: אני גם מנהל את הוועדה.
דוד צור: לא בגלל שאני יוזם החוק אני מנהל את הוועדה אלא בגלל שאני מנהל כאן ועדות כל היום וזה על סדר היום.
דוד צור: יושבת ראש הוועדה היא בעד דווקא והיא היתה אפילו דווקא בעד החמרה.
דוד צור: אני רוצה לעדכן שאני לא יודע איזה נוסח הונח בפניכם, אבל היינו בקריאה הראשונה ואנחנו פה בדיון של הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
דוד צור: לכן, אני לא פותח את הדיון.
דוד צור: אני מבקש להתרכז לא בטיעונים שהיו לאותם דיונים שעשינו כבר בהכנה לקריאה ראשונה שעברה כבר שהיתה מחמירה יותר.
דוד צור: הכוונה שלנו, אחרי שגם התייעצנו עם המשרד לביטחון הפנים ותיכף נשמע את משרד הבריאות, היא בסעיף 11ב(א) אנחנו נעשה חלק מהשינויים שפה גם משרד הבריאות הכניס.
דוד צור: תיכף נשמע את החוק ונעבור להקראות ונעשה עליהן דיון.
דוד צור: השינוי הוא משלוש שנים לשש שנים.
דוד צור: כלומר, חובת הבאת האישורים תהיה אחת לשש שנים ולא אחת לשלוש שנים למרות שבקריאה הראשונה זה עבר והכנסנו הערת אזהרה שזה יהיה לתקופה הזו.
דוד צור: היועץ המשפטי של הוועדה יקרא את המקומות שבהם אני מניח שגם לפייגלין אפילו לא תהיה התנגדות, שבמקומות שכתוב בהם שר הפנים זה יהיה השר לביטחון הפנים או שגם לזה אתה מתנגד.
דוד צור: אתה רוצה להחזיר את זה לשר הפנים חזרה?
משה זלמן פייגלין: כן, בהחלט.
דוד צור: כדאי עוד פעם לחזור לרציונל של החוק.
דוד צור: הרציונל של החוק, בסופו של דבר, הוא לא ללכת ולהקשות ולגרום לזה שעוד פעם כל מי שנושאים בנשקים מוגדרים כאנשים לא יציבים.
דוד צור: כמי שמסתובב גם כן עם נשק כל חייו, גם אחרי שסיימתי את שירותי, אני אומר שחובתנו כאנשי ציבור.
דוד צור: אנחנו לא בשווייץ, ואמרתי את זה גם בהעברה של החוק בקריאה הראשונה.
דוד צור: אגב, אם היינו כשווייץ בתחום הנשק אז מצבנו היה הרבה יותר טוב כי בשווייץ הנשק הוא בערך כמו בארצות הברית.
דוד צור: מבחינת מצבנו הביטחוני - לא כשווייץ היינו.
דוד צור: חלק מתפיסת הביטחון הנוהגת במדינת ישראל היא גם שבקצה, בסוף, יש מאבטח/אזרח שנושא נשק.
דוד צור: אכן היו לא מעט אירועים שבהם האיש האחרון למנוע את האירוע היה נושא נשק פרטי או מאבטח.
דוד צור: המאבטחים אולי קצת פחות, אבל אני זוכר בפירוש שאזרחים בעלי נשק פרטי ואזרחים בעלי יכולת וגם נשק פרטי יזמו התערבות וסיימו את האירוע.
דוד צור: אנחנו רוצים שזה ימשיך להיות.
דוד צור: בואו לא נבין את הדיון מהקצה לקצה, אלא מה אנחנו כן באים למנוע.
דוד צור: אנחנו באים למנוע, מצד שני, מצבים שבהם ראינו גם, וגם אם לכאורה, ואני מקבל לא מעט מכתבים מגופים שונים, וגם מגופים אחרים שאני לא יודע אם הם פה, שסבלו מהמצב הזה.
דוד צור: רק בשנה האחרונה היו לנו כמה מקרים טרגיים מאוד.
דוד צור: האחד היה בבאר שבע של קב"ט שהיה מעורער בנפשו והמערכת אפילו לא התריעה לגביו.
דוד צור: הוא לקח נשק וירה והרג אנשים, הוא גם התבצר בבנק.
דוד צור: היה מקרה של מאבטח שהרגע את משפחת ג'ורנו, את האבא וביתו.
דוד צור: גם שם היו כנראה אינדיקציות מקדימות ולא ממש, בסופו של דבר, הצלחנו למנוע את הרציחות האלה.
משה זלמן פייגלין: שני המקרים שהבאת לא רלוונטיים לחוק כי מדובר באנשי מקצוע.
דוד צור: הם רלוונטיים.
דוד צור: מדובר במאבטחים וגם ב- - -
משה זלמן פייגלין: אם אתה אומר שמאבטח צריך בדיקה פסיכיאטרית זה בסדר גמור, אני אצביע בעד.
דוד צור: על זה אנחנו מדברים.
משה זלמן פייגלין: כלומר, זה לא כולל אנשים פרטיים.
דוד צור: לא, על זה אנחנו מדברים.
דוד צור: היא לא בדיקה פסיכיאטרית.
דוד צור: גם הגדרנו מה זה אומר, פסיכולוג תעסוקתי, זה יכול להיות גם אותם גופים שבדיון הקודם כבר דיברנו עליהם.
משה זלמן פייגלין: אני רוצה להבין על מה אנחנו מצביעים.
משה זלמן פייגלין: אתה אומר שאדם פרטי שהוא לא מאבטח, שהוא לא נושא תפקיד, יצטרך לעבוד את הבדיקה הזאת או לא יצטרך?
משה זלמן פייגלין: כן יצטרך.
<יואל הדר: כן, כמו רישיון לנשק.
דוד צור: כל שש שנים - - -
משה זלמן פייגלין: הדוגמאות לא רלוונטיות לנושא.
דוד צור: הדוגמאות הן רלוונטיות מאוד.
דוד צור: מדובר על מאבטחים.
משה זלמן פייגלין: כי אתה יכול להתאים את הבדיקה למאבטחים - זה בסדר.
דוד צור: לא רק.
דוד צור: את מי כן מחריגים?
דוד צור: מחריגים.
דוד צור: יש לנו קבוצה שאנחנו רוצים להחריג אותה.
דוד צור: אם זה לא ברור מספיק בחוק, על זה אנחנו רוצים לדבר.
דוד צור: אנחנו רוצים להחריג, למשל, גופים כמו משטרה, צבא, שירות ביטחון, שב"ס.
דוד צור: אלה גופים שבהם האבחון הזה הוא כבר אינהרנטי בתוך הארגון, הפיקוח והמעקב הוא אינהרנטי בתוך הארגון ואותם היינו רוצים להחריג.
<רם דישון: היו לך שני מקרים של קציני משטרה שאחד מהם רצח את המשפחה שלו ואחד שהתאבד בגלל טראומה, בגלל תאונות, אז מה אתה מחריג?
דוד צור: כי עדיין אנחנו אומרים שגם האבחונים שיבואו בהמשך לא בהכרח יבטיחו במאת האחוזים שהמקרים האלה לא יהיו, אבל הם לפחות ייתנו לנו מסננת נוספת מפני אנשים לא יציבים שמחזיקים בנשק.
<עמנואל ויזר: מקרים כאלה לא היו.
משה זלמן פייגלין: אילו היית בא ואומר יש לנו אותם גופים שאנחנו רוצים להחריג כמו שאמרת עכשיו שכבר בתוכם אנחנו מניחים שישנן אי אילו מערכות שיודעות לסנן ולפקח ולהבין במי מדובר - - -
דוד צור: אנחנו אומרים את זה.
משה זלמן פייגלין: רגע.
משה זלמן פייגלין: במקום להחריג אותה, תעשה הפוך.
משה זלמן פייגלין: תרחיב את הכנפיים הרחבות של הארגונים האלה גם על חברות שמירה או על ארגוני שמירה, על מאבטחים וכו'.
דוד צור: להחריג אותם?
משה זלמן פייגלין: אתה אומר אם אני שוטר או חייל אני לא צריך לעבור בדיקה כי אני ממילא נמצא בתוך מערכת שמן הסתם בודקת את עצמה - אוקיי, מקובל.
משה זלמן פייגלין: יש לך עכשיו אנשים נוספים שהם נושאי תפקיד.
משה זלמן פייגלין: הם לא אנשים פרטיים, הם מאבטחים.
משה זלמן פייגלין: פה יש לי כבר מישהו שהוא לא אדם פרטי, הוא נושא נשק מול ציבור.
משה זלמן פייגלין: בוא נצרף גם אותו לתוך מערכות הבדיקה היום של הצבא, של המשטרה וכו' – זה בסדר גמור.
משה זלמן פייגלין: אבל מה שאתה עושה זה הפוך.
דוד צור: איך טכנית תעשה את זה?
משה זלמן פייגלין: את החוק הזה תחיל על אנשים בתפקיד, נורא פשוט.
משה זלמן פייגלין: החוק הזה יחול - -
משה זלמן פייגלין: - - על מאבטחים.
דוד צור: מאה אחוז, זה החוק שחל עליהם.
<יואל הדר: הטענה שלו לגבי בעלי נשק פרטי - - -
משה זלמן פייגלין: הבעיה שלי היא בעיה קשה.
דוד צור: אני מבין, אבל הוא עדיין לא שם.
דוד צור: תיכף הוא יגיד לי שזו הבעיה - - -
משה זלמן פייגלין: אגב, גם הדוגמאות שהבאת, לא הצלחת להביא דוגמה של בן אדם פרטי כי רוב רובן של הבעיות הן באמת בצבא, במשטרה ובמאבטחים.
משה זלמן פייגלין: אתה בא ומערער זכויות אדם בסיסיות ביותר של אנשים פרטיים.
דוד צור: קודם כל, הנתונים של נשק פרטי שמעורבים באירועים של אלימות במשפחה הם לא מעט.
<קריאה: הם 3%.
<עמנואל ויזר: מעט מאוד.
<עמנואל ויזר: בעשר השנים האחרונות בערך שמונה מקרים.
דוד צור: זה לחלוטין לא מדויק.
<עמנואל ויזר: יש כאן אנשי מקצוע ואולי הם יוכלו לתת נתונים.
משה זלמן פייגלין: זה כלום.
<אמיתי לוי: רישוי עסקים הבעיה.
<אמיתי לוי: הנתונים הם על רישוי עסקים, המאבטחים ש- - -
דוד צור: מאה אחוז, אז אני מכליל את המאבטחים.
דוד צור: המאבטחים - בראש ובראשונה לצורך העניין נדרשת בדיקה ארגונית.
דוד צור: אנשים פרטיים שמחזיקים בנשקים בבית - - -
<אמיתי לוי: איתם אין בעיה.
<מאיר רוט: אז מדוע שאנשי מילואים, למשל, ייכנסו גם כן לעניין הזה?
<מאיר רוט: אזרח שמחזיק נשק פרטי, מדוע שיעבור בדיקת רופא בתשלום?
<מאיר רוט: הוא עושה מילואים?
<מאיר רוט: הצבא יישא בעלות הזו.
<מאיר רוט: אם מתוך 13 מקרים, 12 מקרים היו על ידי מאבטחים - - -
דוד צור: אם הוא יביא אישור מהמפקד שלו במילואים גם מקובל.
<מאיר רוט: יפה - זה אחד.
משה זלמן פייגלין: זה נורא חשוב.
משה זלמן פייגלין: זו נקודה מהותית שאנחנו יכולים לתקן ואני אצביע בעד.
<מאיר רוט: דבר נוסף, בכל זאת מאחר ו-12 מקרים מתוך 13 בוצעו בידי נשק ארגוני, ולצערנו הרב נשק ארגוני, קרי, מאבטחים בתי-ספר וכו' וכו', לצערנו הרב זה בחתך סוציו-אקונומי נמוך, ויסלחו לי, אבל זה המצב דה פקטו.
<מאיר רוט: אז מה שקורה בפועל שלבוא ולהגיד: אוקיי, אנחנו עכשיו משיתים אגרה ואת הבדיקה על האזרחים האלה על לא עוול בכפיו, שמינואר ועד אוגוסט - - -
דוד צור: החוק מדבר על חובת דיווח שכיום היא לא נמצאת.
דוד צור: אגב, בדוח המבקר האחרון יש פרק שלם בעניין הזה על מה חובת הדיווח של העובד הסוציאלי, ואם אני זוכר ישנו גם הנושא הבריאותי של רופא המשפחה שכבר היום הוא כבר קיים בחוק - רופא המשפחה.
דוד צור: חובת הדיווח בהינתן שיש פה איזה הפרעה שהוא מזהה אותה והוא יודע שהאיש נושא נשק ושהדבר הזה לא מתבצע, אלא הוא מתבצע בצורה - - - תיכף נשמע את משרד הבריאות בעניין הזה.
דוד צור: האם יש פה מישהו ממשרד הרווחה?
דוד צור: אני מניח שראיתם את הדוח של המבקר בעניין הזה?
דוד צור: חובת הדיווח - אין לי שום בעיה, אני מסכים, ותיכף נשמע את עמדת משרד הביטחון אם הוא בעד או מתנגד.
דוד צור: לי אין בעיה עם זה שנגדיר את איש המילואים כי אם הרופא הגדודי, פלוגתי, חטיבתי, מתיר לו נשיאה של נשק במילואים אז מבחינה זו אפשר לכלול אותו לתוך הסל הזה.
<פיני שיף: אבל אין פרוצדורה כזו בצבא.
דוד צור: קודם כל, יש.
דוד צור: בצבא לא נותנים לכל אחד נשק.
דוד צור: יש קב"ן, יש ראיון.
דוד צור: יש מערכת מסננת שמבחינתי היא מספיקה.
<עמנואל ויזר: אין דבר כזה.
דוד צור: אני לא בא להחמיר פה, אני כן בא למנוע מצב שבו אף אחד לא מדווח, לית דין ולית דיין וכל אדם שני יכול לשאת נשק ככה ואחרי זה ללכת ולטבוח באנשים כפי שראינו במקרים האחרונים.
<עמנואל ויזר: מתי זה קרה?
דוד צור: תפעיל את זיכרונך מתי.
דוד צור: נתתי לך שני מקרים.
<עמנואל ויזר: לא, זה לא - - -
דוד צור: אה, משפחת ג'ורנו לא מתה.
<עמנואל ויזר: זה לא נושאי נשק פרטי.
דוד צור: אני דיברתי בכלל.
דוד צור: דיברתי גם על נשק ארגוני, דיברתי גם על נשק של חברות אבטחה.
משה זלמן פייגלין: אבל אתה מעניש את מי שבסדר - - -
דוד צור: אני מצמצם את האוכלוסייה הזאת ככל שאפשר.
<יואל לוי: לא מענישים אף אחד.
משה זלמן פייגלין: בוודאי שאתה מעניש.
משה זלמן פייגלין: אם אתה מחייב אותי בבדיקה אישית אתה מעניש אותי.
דוד צור: יואל לוי, סמנכ"ל משרד לבט"פ.
<יואל לוי: נכון להיום כל מי שמבקש לשאת נשק, בין אם הוא פרטי ובין אם הוא ארגוני לצורך העניין, לא עובר שום בדיקה אמיתית באשר לכשירות שלו לשאת נשק.
<יואל לוי: מה שכן בודקים נכון להיום זה את עברו במשטרת ישראל בתחום הפלילי ואם יש אינדיקציות שליליות במשרד הבריאות.
<יואל לוי: אבל אם אין דיווח מטעם הרופא המטפל, אם אין שום אינדיקציה במשרד הבריאות, אנחנו לא יודעים עליו כלום, נקודה.
<יואל לוי: בתוך המרחב הזה בסך הכול מה שמוצע כאן במסגרת הצעת החוק זה לבצע בדיקה נוספת לגבי כל מי שמבקש לשאת נשק, בדיקת מסוכנות שתיעשה על-ידי גורם מקצועי שיוכל לבחון את הבקשה ולהמליץ בפנינו אם האיש מסוכן או לא מסוכן לשאת נשק.
<יואל לוי: עד כאן, אני מקווה שהייתי ברור.
<עמנואל ויזר: זה לא מה שהחוק מציע.
<יואל לוי: זה בדיוק מה שהחוק אומר.
<עמנואל ויזר: לא, החוק אומר בדיקה כל שש שנים.
דוד צור: נו, מה הבעיה?
דוד צור: לא רק ביום שקיבלת את הנשק כי פעם שקיבלת את הנשק זה לא אומר שמעתה ואילך לא חל בך שום שינוי.
דוד צור: כעבור עשר שנים התערער בך משהו, איך המערכת אמורה לדעת?
<עמנואל ויזר: איך המערכת אמורה לדעת שחייל מילואים - - -
דוד צור: תענה לי לשאלה, אתה מחזיר אותי עוד פעם למילואים.
דוד צור: אדם בגיל 24 קיבל נשק.