GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמעון סוסן: אני ממועצה אזורית חבל מודיעין.
<שמעון סוסן: אומר רק מעט, כי גם חברי אלי, שציין מספרים, אני מציע לו לבדוק היטב.
<שמעון סוסן: אני לא מכיר את התקציב של בני שמעון.
<שמעון סוסן: אולי אתה מכיר אותו יותר טוב ממני, אבל לבדוק היטב, כשאתה אומר מספרים – אתן לך נתון אחד.
<שמעון סוסן: מספיק שיש לבני שמעון- - - ולך אין, זה משנה בעשרות-מיליונים את העניין, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
<שמעון סוסן: אני מציע שלא יקבלו את המספרים שמדברים בהם פה, אבל אני רוצה להרים טיפה יותר את הדיון.
<שמעון סוסן: אדוני השר, אני מרגיש שראשי הרשויות פה, יכול להיות שמהלך הבחינה של נושא חלוקה של משאבים או ארנונה הוא נכון, אבל אני מרגיש שזה יוצר דינמיקה שלילית ביותר בין ראשי הרשויות.
<שמעון סוסן: שמתי לב פה, הרי מיטב ראשי המועצות פה חבריי, מהדרום, מהצפון.
<שמעון סוסן: אני מכיר אותם כמעט אחד-אחד, את כולם.
<שמעון סוסן: זה יוצר דינמיקה שלילית.
<שמעון סוסן: היא לא לעניין.
<שמעון סוסן: אם ראש רשות יחשוב שהוא היום ממתין, כי השר הולך לתת לו היום עשרות-מיליונים ממה שהשכנים שלו עשו, זה דבר רע.
<שמעון סוסן: אנחנו מחנכים לא נכון, אנחנו הולכים בצורה לא נכונה.
<שמעון סוסן: יש מקומות שצריך לעשות תיקונים.
<שמעון סוסן: יש עיוותים, אני לא אומר שלא.
<שמעון סוסן: אגב, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לתת לך מהשולחן שלי מועצה אזורית במרכז הארץ, 130 אלף דונם היתה כשנולדה.
<שמעון סוסן: 70 אחוז מהקרקע זה של המדינה, כי זה צה"ל וזה יערות.
<שמעון סוסן: גם ככה כל תושבי מדינת ישראל באים ליערות שלי, יער בן-שמן, או לצה"ל.
<שמעון סוסן: מה לעשות, 79 אחוז מהקרקע, אבל אומרים: יש לך שטח גדול.
<שמעון סוסן: יותר מזה, המועצה האזורית חבל מודיעין, אני נכנסתי ב-2004, ואני מדבר פה על מה שאמר אחד מחבריי הקודמים, אני ב-2004 עשיתי תוכנית הבראה.
<שמעון סוסן: יושב פה מנכ"ל משרד הפנים וצוות משרד הפנים – זו היתה תוכנית הבראה חמישית בעשרים שנה עד שנכנסתי אני לתפקיד.
<שמעון סוסן: מועצה אזורית במרכז הארץ, לא במקום שכוח אל – זו היתה תוכנית הבראה חמישית של המועצה האזורית בעשרים שנה, אני אומר שוב.
<שמעון סוסן: נכנסתי, הסדרנו את המצב ב-2006.
<שמעון סוסן: מישהו, עולה בדעתו להחזיר אותי אחורה?
<שמעון סוסן: אני נמצא עם 22 אלף תושבים.
<שמעון סוסן: אגב, מדברים פה כאילו מועצות אזוריות זה 1,000 תושבים.
<שמעון סוסן: יש במרחב הכפרי 800 אלף תושבים, שמגיעות להם זכויות, עם כל הכבוד.
<שמעון סוסן: יש חסר מובנה במבנה של מועצות אזוריות.
<שמעון סוסן: אני במרכיב שלי להסיע תלמידים, הוא 20 מיליון שקל בשנה.
<שמעון סוסן: אני לא מאמין שרשויות גדולות יש להם את זה, אפילו לא חצי, אפילו לא רבע, כי הם לא מסיעים בכלל.
<שמעון סוסן: אבל אני צריך להסיע.
<שמעון סוסן: גם אם אני לא מחויב לפי החוק, אני חייב להסיע את התלמידים שלי מקצה המועצה עד קמה המועצה.
<שמעון סוסן: 40 ק"מ פערים בין ישוב לישוב.
<שמעון סוסן: יש כאלה שיש להם 80 ק"מ.
<שמעון סוסן: אני מציע לא להתלהם ולא להסית.
<שמעון סוסן: אני, אם מישהו יגיד לי: אתה צריך לקחת מהתקציב שלך עכשיו ולהוריד 5 מיליון שקל- - -
קריאה: כמה - - -
<שמעון סוסן: אני לא הפרעתי לך.
<שמעון סוסן: אגב, אני בעד מקרה הקיצון שלך במובן העקרוני שלו, שצריך למצוא לו פתרון.
<שמעון סוסן: אני לא נגד.
<שמעון סוסן: אני רוצה שתדעו שאנחנו מאוד בהקשבה.
<שמעון סוסן: הטיעונים שאני אומר אותם הם על קצה המזלג.
<שמעון סוסן: אני יודע שהשר הציג פה את המשנה שלו, יהיו דיונים לעומק.
<שמעון סוסן: אני מבקש שתדעו עוד דבר.
<שמעון סוסן: מועצה אזורית חבל מודיעין, על כל מה שאמרתי, 70 אחוז שטח שאני שולט בו, אני אחראי לו, הוא של צה"ל, הוא של היערות.
<שמעון סוסן: אני רוצה שתדעו – אלעד, שהיא עצמה היום במצוקה, קמה משטח של חבל מודיעין כל-כולה.
<שמעון סוסן: שוהם, חברי יושב פה, כל-כולה קמה מחבל מודיעין.
<שמעון סוסן: אזורי תעשייה – קרוב ל-20 אלף דונם למודיעין העיר.
<שמעון סוסן: 3,000 יחידות בונים עכשיו בשטחי אחיסמך.
<שמעון סוסן: כל עתודות הקרקע שם, מועצה אזורית, שמרה לאורך השנים – אני לא נגד.
<שמעון סוסן: אני בעד ההתפתחות של מודיעין, אני בעד שוהם, אני בעד שגם אלעד, רק שתדעו לאן זה הלך.
<שמעון סוסן: יותר מזה, גם אזורי תעשייה ותוכניות מאושרות, כולל אזור תעשייה שניתן לשוהם, 1,000 דונם אזור תעשייה מאושר ניתן לשוהם.
<שמעון סוסן: ועוד יש לי לומר לכם.
<שמעון סוסן: כלומר מועצה אזורית אחת בחוויה שלה נמצאת – אל"ף, תרמה ותורמת לרוב, ולרוב זה גם בהסכמות.
<שמעון סוסן: דבר שני, אנחנו לא נגד להקשיב לשכנים ולראות את הצרכים.
<שמעון סוסן: אני חושב שבסך הכול אנחנו נמצאים במצב שבו הרשויות מקשיבות.
<שמעון סוסן: אם יש צרכים אמתיים, וזה לא סתם רצון לקחת, מקשיבים במועצות האזוריות.
מירי רגב: אלי דלל, בקצרה.
<אלי דלל: קודם כל, אני רוצה להודות לך, חברת הכנסת מירי רגב, על עצם הדיון ועל הרפורמות שאת מקדמת.
<אלי דלל: לשר הפנים, בשם ראש העירייה, חברי מועצת העיר, תושבי העיר נתניה, 220 אלף תושבים, על שינוי הגבולות והחלוקה השוויונית שנעשתה.
<אלי דלל: צדק ושוויון חלוקתי שנעשה בנושא הכנסות ושינוי גבולות.
<אלי דלל: עוול שנמשך שנים רבות.
<אלי דלל: אני רוצה להודות לצוות שלך, לד"ר שוקי אמרני, לפרופ' אסף בזין, שהיה יושב-ראש הוועדה.
מירי רגב: אנחנו לא בקטע של תודות פה.
מירי רגב: זמננו קצר.
מירי רגב: אתה רוצה לומר משהו ענייני – בבקשה.
מירי רגב: יש לי פה המון אנשים שעוד רוצים לדבר.
<אלי דלל: אגיד.
<אלי דלל: יש מספר נושאים שצריך להמשיך את הטיפול שלהם.
<אלי דלל: אחד מהם הוא נושא תאגידי המים, נושא המסתננים, נושא תכנון ובנייה, מועצות דתיות שהיום המימון דרך הרשות, ואצלנו בנתניה זה מגיע קרוב ל-10 מיליון שקל, שזה מושת עלינו.
<אלי דלל: נושא של נגישות.
<אלי דלל: בנתניה זה קרוב ל-100 מיליון שקל עלות הנגישות.
<אלי דלל: יש הנושא של תכנון בוועדות.
<אלי דלל: יש הנושא של שבילים שנמצאים בשמורות טבע או דרך שמורות טבע.
<אלי דלל: הדוגמה הטובה ביותר היא הדרך מנתניה לכיוון וינגייט.
<אלי דלל: 15 שנה שאנחנו לא מצליחים לקדם את זה.
<אלי דלל: ושוב תודה רבה על כל מה שנעשה בנושא שינוי הגבולות.
מירי רגב: חבר הכנסת באסל גטאס.
באסל גטאס: כבוד השר, כבוד היושבת-ראש, חבריי.
באסל גטאס: בעניין הארנונה יש לי שלוש נקודות.
באסל גטאס: אתחיל מהממוקד יותר לכללי יותר.
באסל גטאס: אני באמת קיבלתי בברכה את ההצהרה שלך על צדק חלוקתי.
באסל גטאס: רק אני מתפלא, למה הממשלה לא מאמצת לפעמים הצעות חוק, אפילו אם הן פרטיות, שתורמות לעניין הזה.
באסל גטאס: לעניין הארנונה ספציפית.
באסל גטאס: יש מאות-אלפי מטר מרובע, שזה דיון ממשלתי, של משלם ארנונה כל שנה.
באסל גטאס: לרוב מרוכז השטח הזה בערים הגדולות, החזקות.
באסל גטאס: וכמה פעמים דובר והיו הצעות חוק להקים קרן רק לעניין הארנונה שמשלמת הממשלה, ולחלק את אותה ארנונה, את אותו סכום באופן יותר שוויוני.
באסל גטאס: עניין אזורי התעשייה.
באסל גטאס: קיים, ופה במיוחד של הישובים הערביים, אי-צדק משווע.
באסל גטאס: אני מביא כמה דוגמאות.
באסל גטאס: אזור התעשייה תפן, שקם על אדמות שהופקעו מישובים בגליל של חורפיש, של ינוח, קיסרא, והוקם אחר כך אזור תעשייה לתפארת.
באסל גטאס: למה הארנונה שם, לא נהנים ממנה תושבים של אותו אזור שהקרקע במקור היתה שלהם?
באסל גטאס: הלכו והקימו מועצה אזורית תעשייתית רק כדי לגבות את הארנונה.
באסל גטאס: אזור תעשייה, למשל, משגב, שהוא על גבול העיר סכנין, ממש על אדמה שהופקעה מסכנין, ממש חוסם את סכנין ממערב.
קריאה: לא הופקעה שום אדמה מסכנין.
באסל גטאס: עזוב.
באסל גטאס: והיום אזור התעשייה הזה, יש בו עסקים מכל הישובים, כולל מסכנין.
באסל גטאס: למה הארנונה, לא נהנית ממנה סכנין?
באסל גטאס: היו דוגמאות.
באסל גטאס: והמקרה הכי, כבוד השר, המקרה הכי לא צודק זה אזור התעשייה ציפורית, שבכלל אין בו רצף טריטוריאלי לנצרת עלית, שייך לנצרת עלית, ויש בו היום מפעלים גם מנצרת, גם מטורעאן, גם מכל הישובים.
באסל גטאס: זה אזור תעשייה ענק.
באסל גטאס: הובטח לנו – אישית הייתי בבג"ץ נגד מפעל וניציה ב-94'-93', ואז המדינה הצהירה בפני בג"ץ שיש לה רצון להקים מינהלת משותפת לאותו אזור, כדי שיהיה צדק חלוקתי, אפשר להתחיל לבצע ממחר בוקר.
באסל גטאס: בעניין הארנונה הכללית, בעניין חוק הארנונה עצמו, יש מודלים שונים בעולם.
באסל גטאס: יש מודלים שמתייחסים באופן יותר, כאילו מס בין מקומי לבין מרכזי, כשמרכיב אחד הוא מרכיב מקומי, ומרכיב שני, כאילו זה מס הכנסה או מס ארצי שמחולק באופן יותר שוויוני.
באסל גטאס: כלומר יש מודלים שאפשר אולי לערוך ועדה מיוחדת, שתמליץ על שינויים בחוק הארנונה עצמו, ואז אפילו מענקי איזון לא צריך, או אולי זה יעבור מהעולם.
<דורון שידלוב: כבוד השר וחבריי, אני מאוד שמח על המדיניות של משרד הפנים.
<דורון שידלוב: אני בעד צדק חלוקתי.
<דורון שידלוב: אני מתחבר לכל מה שאמרת, אבל בפועל מה שאתה אומר ומה שעושים הפקידים או הוועדות, שונה לגמרי.
<דורון שידלוב: יש ועדה שקמה ללא קריטריונים.
<דורון שידלוב: האם מועצה אזורית או רשות שצריכה לחלק לסוציו אקונומי 8, האם היא צריכה לחלק למישהו שיש לו שם המרכז הגדול בארת בביל"ו?
<דורון שידלוב: לא נשמע כדבר הזה, חלוקה כזו או אחרת.
<דורון שידלוב: אני מאוד רוצה לחלק, לתת לבני עייש, לתת לירוחם, לתת למי שצריך לתת, אבל שהוועדה תקבע קריטריונים, למי צריך לחלק וכמה צריך לחלק, ולא לפי שיקולים כאלה ואחרים.
<דורון שידלוב: ואני חי בתוך ועדה כזו מ-2008.
<דורון שידלוב: אפשר לעשות hold.
מירי רגב: מי קבע שמגבעת ברנר עובר לבאר טוביה?
<דורון שידלוב: לא אמרתי כלום גבעת ברנר.
מירי רגב: בדיוק מה שאתה אומר.
מירי רגב: זו היתה הכוונה של החלוקה, לבני עייש ולאחרים.
<דורון שידלוב: מצוין.
<דורון שידלוב: אני מוכן לתת לבני עייש, אבל לא לתת למי שנמצא סוציו אקונומי 8.
מירי רגב: מי זה סוציו אקונומי 8?
<דורון שידלוב: שדרות, מזכרת בתיה, שבוועדת חלוקה.
<דורון שידלוב: מי קבע את זה?
קריאה: יש רשויות חזקות.
<דורון שידלוב: אני טוען, לעשות רגע hold, לא קרה שום דבר.
<דורון שידלוב: נבחן.
<דורון שידלוב: יש קריטריונים, אני מוכן ללכת לקריטריונים האלה.
<דורון שידלוב: זו סוגייה אחת.
<דורון שידלוב: הסוגייה השנייה, ברשותך, אני בעד לעשות את הצדק החלוקתי.
<דורון שידלוב: נפל פה עליהום על מועצות אזוריות – לא ברור לי למה.
<דורון שידלוב: לפי מה שפורסם, העודף התקציבי והעודף הנוסחתי שקיים, יש רשויות, לפחות 22 רשויות שזה מפורסם, עם 5 מיליארד שקל עודף.
<דורון שידלוב: 5 מיליארד.
<דורון שידלוב: אתם יודעים מה זה?
<דורון שידלוב: תעשו ועשת חקירה, נבדוק ונראה אם אותן רשויות גדולות, מבוססות יכולות לעזור לרשויות אחרות, ולא לקחת את המועצות האזוריות - אולי הכי קל, כי הכוח הפוליטי שלהן הכי קטן.
<דורון שידלוב: אני לא יודע מה הסיבה, אבל זה הפך להיות כאילו עליהום, על הנושא הזה, ואני מוחה על זה.
מירי רגב: אלקנה, דקה.
<אסף מינצר: תודה רבה על מתן זכות הדיבור.
<אסף מינצר: אני מברך על המדיניות.
<אסף מינצר: דווקא מכיוון שאני שומע פה את הקריטריונים לקביעת המדיניות, אני רוצה להעיר הערה שנוגעת לאלקנה ספציפית.
<אסף מינצר: אנחנו מועצה של 4,000 תושבים, מועצה ענייה עם גירעון של מעל 20 אחוז מתקציבה.
<אסף מינצר: לידנו יש מועצה אזורית שומרון עם הרבה מאוד- - - עם ששה אזורי תעשייה מניבים.
<אסף מינצר: יש לנו שטח גלילי לידנו, שהוא צמוד יותר לאלקנה, של 2,000 דונם, צמוד דופן לאלקנה ולאורנים.
<אסף מינצר: כשאני שומע את הקריטריונים שקבע השר, כל אחד מהם מצדיק דווקא את החלוקה לכיוון מועצה מקומית שנכשלת כרגע, ומנסה ונאנקת, נמצאת בתוכנית התייעלות שהמשרד של אדוני קבע, וכדי שלא נמשיך להיות מתקצבי איזון כל הזמן, ונתחיל לעמוד על רגלינו, אני חשוב שנכון יהיה לעשות חלוקה הוגנת.
<אסף מינצר: יש אצל אדוני פנייה בנושא הזה.
<אסף מינצר: אני מבקש שהדבר הזה – באתי ושמעתי פה את הקריטריונים שאדוני הציב לטובת חלוקה הוגנת בין מקומיות לבין אזוריות.
גדעון סער: לא אמרתי בין מקומיות לבין אזוריות; אמרתי בין רשויות חלשות לחזקות.
גדעון סער: יכול להיות מועצה אזורית חלשה, ויכולה להיות עירייה חזקה.
<אסף מינצר: תודה.
מירי רגב: יפעת קריב, בבקשה, שלוש דקות בלבד.
יפעת קריב: אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, ראשית אני רוצה לברך על נושא ההסדרה בשלטון המקומי.
יפעת קריב: אני חושבת שיש הרבה מאוד מה להסדיר.
יפעת קריב: יש הרבה מאוד שטחים אפורים שאנחנו צריכים להיכנס אליהם.
יפעת קריב: דיברת גם על הסדרת חוקי תכנון ובנייה, שזה התחיל במושב הקודם וממשיך לכאן, גם נושא היעד של צמצום פערים בין הרשויות, ובכך גם להגיע כמובן לאזרחים.
יפעת קריב: אני חושבת שכל הנושא של הסדרת הגבולות, חשוב שזה יקרה, ההעברה מהחזקים לחלשים, שזה לא יישאר באמרות שנוח להגיד אותן ודיבורים, כי זה נושא שעלה כל כך הרבה שנים, ודיברו עליו.
יפעת קריב: זה שיש חזקים וזה שיש חלשים, צריך להסתיים.
יפעת קריב: בנושא הסדרת הגבולות והסדרת החוקים וצמצום פערים, אני קוראת להסדיר משהו נוסף.
יפעת קריב: אני חושב שהגיע הזמן שנסדיר את מעמדם של חברי מועצת העיר.
יפעת קריב: או יש חברי ומעצת עיר או אין חברי מועצת עיר, אבל אי-אפשר להשאיר את הפונקציה הזאת בתוך השלטון המקומי, ואולי בלי, אולי לוותר על זה, אבל אנחנו צריכים לבוא ולהתמודד עם זה.
יפעת קריב: לא יכול להיות שבשלטון המקומי נבחר את מה אנחנו מסדירים ואת מה אנחנו לא מסדירים, ואם יש פונקציה של הרבה מאוד אזרחים שבאים להתנדב בתפקיד של חברי מועצת עיר, הגיע הזמן, אדוני השר, להסדיר את מעמדם בצורה חוקית.
יפעת קריב: שיהיה ברור מה מותר, מה תפקידם.
מירי רגב: כיוון שאת במפלגתו של יאיר לפיד, אני בטוחה שתביאי גם תקציב לזה.
יפעת קריב: אני בטוחה שבמסגרת ההעברה מהחזקים לחלשים במסגרת הסדרת תקציבים, אני חושבת שהגיע הזמן, ואני מאוד רצינית, ומבחינתי זה משימה ויעד, להסדיר את מעמדם בצורה חוקתית, משפטית בכל הקשור לחברי מועצת עיר.
יפעת קריב: אני מבקשת משר הפנים להתייחס לנושא הזה גם בתוכנית העבודה שלו.
זבולון כלפה: קודם כל, התייחסות אישית לדברים של אלי לוי.
זבולון כלפה: אני לא רואה אותו.
זבולון כלפה: הוא חשש מהתגובה, כנראה... טוב, בקרואסון של יום ששי נגמור את החשבון.
זבולון כלפה: חשוב לי להבהיר, כדוגמה – אני רוצה להיתלות מעבר לדיון המקומי – בני שמעון, למשל, גובלת בהרבה מאוד רשויות, ואני לא רואה פה, למשל, את ראש העיר של באר-שבע.
זבולון כלפה: רשות לא קטנה – לא 30 או 40 אלף אלא 200 אלף תושבים.
זבולון כלפה: כנראה, יש דרך אחרת לנהל את השיח.
זבולון כלפה: זה באמירה כללית.
זבולון כלפה: אבל מעבר לנקודה הספציפית המקומית חשוב לומר, מכיוון שהמציאות היא שמערכת השלטון הארצית יותר ויותר מטילה משימות על השלטון המקומי, וחלק גדול מהאחריות עוברת לשלטון המקומי – הנה, אלי חזר.
זבולון כלפה: הפסדת את הדברים.
זבולון כלפה: ... – מכיוון שכך, שחלק גדול מהמשימות שנמצאות בשלטון הארצי לאט-לאט עוברות בצורה כזו או אחרת לשלטון המקומי יותר ויותר, חשוב להבין שיש גם היום שאחרי.
זבולון כלפה: אי-אפשר לנהל את השיח הזה בשיח של התלהמות, כי בסופו של דבר צריכים להיות ביום שאחרי.
זבולון כלפה: יהיו ישובים כפריים ביום שאחרי, יהיו רשויות חלשות וחזקות ביום שאחרי.
זבולון כלפה: זה לא משהו שיסתיים פתאום.
זבולון כלפה: הרי טבע העולם, יסכים אתי יושב-ראש השלטון המקומי, שרשויות חזקות וחלשות – טבע העולם - אנשים נבחרים, מכל מיני סיבות ואחרות, היורשים השאירו ירושה יותר טובה, פחות טובה, הקודמים.
זבולון כלפה: נקודה שנייה, יש להסתכל על הדברים במכלול מקיף יותר וגדול יותר.
זבולון כלפה: אני חושב, כמו שאמרת, השר, בנקודה הזאת של ההבדל בין רשויות חלשות לחזקות, תוך כדי קביעת תבחינים וקריטריונים למשימות שמוטלות על כל אחת ואחת מהרשויות.
זבולון כלפה: קל מאוד להסתכל על הדברים שבתמונה שרואים אותה היום, ודיבר סוסן פה בדם לבו.
זבולון כלפה: הישובים שם התמודדו משך עשרות שנים על המציאות הקיימת.
זבולון כלפה: אפשר להסתכל על התמונה היום, ולומר: הנה, יש פה העשירים האלה – בוא ניקח מהם ונחתוך.
זבולון כלפה: אני חושב שהשיח הזה, מקומו אינו כך, וניתן לנהל את הדברים, ואני מכיר דוגמאות רבות מאוד של רשויות שונות שמתנהלות בצדק חלוקתי, הגיוני וטוב מתוך מציאת מסלול נכון וטוב בין כל האנשים השכנים.
מירי רגב: שמרת, בבקשה.
גרשון מסיקה: אני חושב שמה שהשר אמר, זה בדיוק הנקודה.
גרשון מסיקה: לא להיתפס לדמגוגיה, כי אלקנה, למשל, זה 3,000 תושבים, סוציו אקונומי 8, קיבלה 900 דונם.
גרשון מסיקה: רוצה עוד שטח, 10 ק"מ.
גרשון מסיקה: לוקחים מקרים שהם אמתיים, ועושים מזה דמגוגיה.
גרשון מסיקה: אני סומך על השר שיעשה- - -
קריאה: בשביל זה יש ועדות חקירה.
<חיים ביבס: חברים, קודם כל, צהריים טובים לכולם.
<חיים ביבס: אני רוצה להודות לוועדת הפנים בראשות מירי יחד עם שר הפנים ועם משרד הפנים.
<חיים ביבס: לשמחתי, אנחנו כבר תקופה ארוכה מנהלים את כל מה שצריך כדי להעמיד את תקציב 2015 בצורה נכונה, בצורה שבסופו של דבר תביא לפתרון לשלטון המקומי בהרבה מקומות.
<חיים ביבס: כמובן, לא נצליח לפתור הכול במכה אחת אלא במהלך השנים שלפנינו, אבל יחד עם זאת, יש סוף-סוף משרד פנים, ועדת פנים, שהיא "מיינדד" לשלטון המקומי, ועל כך אני מודה מראש.
<חיים ביבס: אנחנו נמצאים בדין ודברים, גם בשיתוף פעולה מלא עם השר יחד, עם משרד ראש הממשלה, עם דיונים עם האוצר, עם כל מי שצריך כדי שבסופו של דבר נוכל להביא לכלל השלטון המקומי - גם למועצת האזוריות וגם למועצות המקומיות ולעיריות, להביא לכך שב-2015 נוכל להכין מבעוד מועד את התקציב, ולא נגיע כמו שהיה כל הזמן, מגיעים ל-31 בדצמבר, ואז מתחילים לנהל איזשהו מאבק, שזורקים לך חתיכה קטנה ומושכים את החבל אחר כך, ומשאירים חתיכה עוד יותר קטנה.
<חיים ביבס: אני רוצה להתייחס למספר דברים.
<חיים ביבס: קודם כל, לגבי גבולות והכנסות, אני חושב שהמקרה של דב ובני הוא מקרה קלאסי, שבו ניתן בסופו של דבר לייצר דרך שיתוף פעולה עבודה נכונה, להגיע לכך שאפשר עוד להגיע לוועדות עצמן ולהביא פתרונות מבלי שיכפו פתרון על רשות כזו או אחרת, למרות שאישית לא אכפת לי שיורידו את החבל וישאירו רק את מודיעין אחת גדולה... בסופו של דבר הדבר המרכזי, אני חשוב, הוא שכולנו צריכים לחיות יחד.
<חיים ביבס: תקציב 2015, יש בו כמה דברים מרכזיים, והתייחס אליהם השר, וקיימנו כבר ישיבת הכנה ביום חמישי האחרון.
<חיים ביבס: נקיים ישיבה נוספת עם האוצר כדי לדרוש את הדברים באופן מלא.
<חיים ביבס: אחד, מענק מלא, 3.17, לא שקל אחד פחות ולא את המשחקים של האוצר - כאשר רשות מצליחה לנהל את עצמה נכון, מורידים לה את התקציב ושומרים את הכסף אצלם בקופה, אלא 3.17 שכל הזמן מתחלק, גם אם זה פחות רשויות, יותר תקציב, ולא השיטה של האוצר כל הזמן, להשאיר את הכסף בקופה אצלו.
<חיים ביבס: שתיים, מענק פיתוח.
<חיים ביבס: להגדיל אותו באופן מהותי, לפחות להכפיל אותו ל-500 מיליון שקל, והעירה לי סגנית השר, אז אני רוצה להעיר לה חזרה – מענק הפיתוח הוא אך ורק לרשויות שזקוקות לזה.
<חיים ביבס: יש במדינת ישראל, תמיד מסתכלים ואומרים: צדק חלוקתי, להעביר מהעשירים לעניים.
<חיים ביבס: רבותיי, השיטה הזאת, שבה מנסים לקחת את ה-57 או 60 רשויות, שהן 20 רשויות שמסיימות ברזרבה תקציבית כל שנה, 40 רשויות מאוזנות שבסופו של דבר הן רק נטולות מענק, ועוד 140 שהן ברות-מענק, בסופו של דבר צריך לזכור דבר אחד מרכזי, שמענק הפיתוח הולך רק למי שמקבל בסוף מענק איזון – לא לרשויות כמו מודיעין ואחרות אלא לאותן רשויות, וצריך להכפיל את המענק, כאשר צריך להתנות את זה עבור מאצ'ינג לפרויקטים בפיתוח, כי בסופו של דבר גם רוצים לראות שהפרויקטים יוצאים לדרך ב-100 אחוז מימון.
<חיים ביבס: באשר לביטול המענק המותנה, פג תוקפו, רבותיי, אין בו צורך.
<חיים ביבס: הוא כבר לא עוזר.
<חיים ביבס: בתחילת הדרך הוא היה כלפי אותן רשויות.
<חיים ביבס: נגמר.
<חיים ביבס: הוא כבר לא תורם שום דבר.
<חיים ביבס: רשויות בסופו של דבר התייאשו גם מזה, לא מקבלות את ה-15.
<חיים ביבס: גם במענק מלא לא מצליחות לסיים את השנה, והגיע הזמן, אני חושב, אדוני השר, לבטל אותו ולחשוב על שיטה אחרת לחלוטין, שבסופו של דבר תביא את המענק המלא לאותן רשויות.
<חיים ביבס: משהו חדש, משהו שבסופו של דבר יעזור.
<חיים ביבס: המענק המותנה לא תורם.
<חיים ביבס: אם אתה נגד הרשויות הערביות, רק תגיד לי, שאני אדע.
<חיים ביבס: איחוד רשויות.
<חיים ביבס: אנחנו שומעים את המנטרה הזאת, מכיר את זה.
<חיים ביבס: שמעתי את הפופוליזם של חלק מחברי הכנסת.
<חיים ביבס: איחוד רשויות נכשל במדינת ישראל.
<חיים ביבס: כל האיחודים במגזר הערבי בוטלו לחלוטין.
<חיים ביבס: האיחודים היחידים שנשארו זה אותן רשויות כמו מודיעין, מכבים רעות, כמו אחרות, שהוצאנו למעלה מ-100 מיליון שקל מהקופה של העיר מודיעין כדי להשלים איחוד שנעשה בצורה שלומיאלית.
<חיים ביבס: עכשיו גם צריך לומר את האמת.
<חיים ביבס: כל המשחק הזה של איחוד רשויות, רבותיי, כלכלי וכל הדברים מסביב, כלכלי גם קרקע.
<חיים ביבס: אם רוצים לאחד רשויות במגזר הערבי, שייתנו להם גם קרקע.
<חיים ביבס: לא את המשחק של רק לאחד בשביל תפקידים, אבל כאשר מגיעים לקרקע, אומרים: לא, זה לא בקרקע.
<חיים ביבס: כל רשות שבסופו של דבר רוצה להיכנס לאיחוד כזה או אחר או רוצים להכניס אותה, שיבואו לדבר על הכול – גם על התקציב, גם על הקרקע, ואז נראה פתאום את כולם בורחים.
<חיים ביבס: כי כולם חכמים גדולים רק כשמדובר בתקציב או בתפקידים.
<חיים ביבס: כשמגיעים לדברים אחרים, כולם בורחים.
<חיים ביבס: לגבי הדיפרנציאלי, אני אומר הרבה זמן.
<חיים ביבס: גם ראשי הרשויות, כולל יושב-ראש המועצות האזוריות, כולל ראשי הרשויות הגדולות והבינוניות, אל"ף, דיפרנציאלי קיים היום.
<חיים ביבס: ילד במודיעין, תל-אביב, רעננה או בכל מקום אחר, מקבל פחות מאלה שנמצא בפריפריה, בסל שלו.
<חיים ביבס: יחד עם זאת, אנחנו אומרים למדינת ישראל- - -
מירי רגב: פחות?
<חיים ביבס: אני מביא מהבית הרבה כסף.
<חיים ביבס: הוא מקבל פחות, והפוך – ילד בפריפריה מקבל הרבה יותר, אבל הרשות מביאה פחות עבור הילד.
<חיים ביבס: פעם אחת הגיע הזמן גם בנושא הזה לומר את הדברים בצורה ברורה.
<חיים ביבס: מדינת ישראל רוצה דיפרנציאלי – מצוין.
<חיים ביבס: שיקבעו סל תלמיד, שיחליטו שילד ברעננה, במודיעין, בתל-אביב, במקומות האלה, רק 30 שעות מספיק לו ללמוד, וילד בפריפריה מגיע לו 40 שעות, ויתקצבו את זה בצורה הטובה.
<חיים ביבס: לא יכולים לבוא אלינו, והפרה החולבת, שאנחנו מביאים הכול.
<חיים ביבס: הם גם רוצים להיות הרגולטור, וגם אלה שבסופו של דבר קובעים מה יהיה.
<חיים ביבס: שיקבעו סל תלמיד, ואנחנו נוכל לומר לתושבים: אני לא מעלה לכם 10 אחוז את הארנונה כדי להישאר באותה רמה, אלא בסופו של דבר מדינת ישראל החליטה שיש סל אחד לכאן, סל אחד לצד השני, וזה מה שצריך.
<חיים ביבס: באשר לארנונה הממשלתית.
<חיים ביבס: אני בעד דבר אחד, וזה הדבר הנכון - שמדינת ישראל תיקח את משרדי הממשלה, תפנה אותם מהרשויות, מירושלים, ממקומות אחרים, תעביר אותם לפריפריה.
<חיים ביבס: ששם הם יישבו, ישלמו את הארנונה, ייתנו את מה שצריך, ושיפסיקו את הפופוליזם הזה שצריך לקחת.
<חיים ביבס: מי ייתן שירותים לאותם משרדי ממשלה?
<חיים ביבס: שיפסיקו בסוף לשלם להם, אז גם את הפופוליזם הזה הגיע הזמן לעצור.
<חיים ביבס: בסוף צריך לזכור – אותן רשויות 57, 60 רשויות משרתות מלמעלה מ-70 אחוז מתושבי מדינת ישראל.
<חיים ביבס: באשר לתאגידי מים, שזה היה הדיון המרכזי שלשמו כולנו הגענו.
<חיים ביבס: רבותיי, הגיע הזמן לשים סוף.
<חיים ביבס: אני שמח על כך שמירי רגב סוף-סוף לקחה את זה כיושב-ראש הוועדה, לשים את זה בפרונט, ולטפל בבעיה הכואבת גם עם הרגולציה, גם עם כך שמחירי המים, למעלה מ-40 אחוז זה בכלל לא עבור המים; זה עבור כל המשחקים של האוצר להתפלה ולמימון.
<חיים ביבס: הגיע הזמן גם שמדינת ישראל והאוצר יחזרו לסבסד את המים בעיקר ברשויות החלשות, לתת להם את הסבסוד שהיה פעם של 500-400 מיליון שקל.
<חיים ביבס: הגיע הזמן שהרגולציה, שגורמת הנזק הכי גדול – רוב התאגידים היום במדינת ישראל לא עובדים.
<חיים ביבס: אפילו אלי ברדה, ראש עיר, סגן אלוף במילואים עם תארים, עם הכול, לא אישרו אותו בוועדת המינויים של רשות המים, שהם כישלון אחד גדול, שהם המשאבה הכי גדולה של הכסף שלנו, והגיע הזמן לשים לזה סוף.
מירי רגב: ריפמן, בבקשה.
<שמואל ריפמן: צהריים טובים, חברת הכנסת מירי רגב, השר, סגנית השר, חברי וידידי ביבס ולכל ראשי הרשויות.
<שמואל ריפמן: קודם כל, אני שמח הדיון עוסק בחלוקת הכנסות ולא עוסק בגבולות.
גדעון סער: גם וגם.
גדעון סער: אתם לא קובעים את הגבולות של השיח, תרתי משמע.
<שמואל ריפמן: מי שרוצה לחלק את ארץ ישראל מחדש, יצטרך להתמודד עם קבוצה גדולה של אנשים שלא מאמינה שניתן לחלק את ארץ ישראל מחדש.
קריאה: אנחנו לא מחלקים את ארץ ישראל מחדש.
<שמואל ריפמן: לא הפרעתי לאף אחד.
<שמואל ריפמן: הקשבתי.
<שמואל ריפמן: נכון שקצת איחרתי – אני מתנצל.
<שמואל ריפמן: אני לא מדבר על העברה של דונם פה, דונם שם.
<בני ביטון: תנסה גם אותנו בעיירות הפיתוח.
מירי רגב: בני.
<שמואל ריפמן: אני שמח שהשיח החליף את הצבע, ועוסק השר בנושא המרכזי.
<שמואל ריפמן: גם הוא אומר את זה, כל מה שקשור לחלוקת הכנסות.
<שמואל ריפמן: הבעיה המרכזית שאנחנו נמצאים בה, כל השלטון המקומי, שבסופו של דבר מדינת ישראל, האוצר רוצה שמענק האיזון יהיה בספר התקציב אפס.
<שמואל ריפמן: תסתדרו ביניכם, אנחנו בורחים מהסיוע ומהעזרה לרשויות המקומיות.
<שמואל ריפמן: אז נכון שלא אומרים את זה פה ולא אומרים את זה שם, אבל מאחורי כל המהלך הזה עומד תהליך בתוך האוצר, שאומר בצורה חד-משמעית: מענק איזון אפס – תתחלקו ביניכם בהכנסות.
<שמואל ריפמן: וזאת אחת הטעויות הגדולות, ואני שמח – אני משוחח עם חיים על זה הרבה, ואני שמח שהוא מוביל את הקו הזה, מענק האיזון מ-2.8, שגם עושים לנו טובה, כי בשביל להגיע ל-2.8, זה מסובך – אני מקווה שזה לא יהיה רק 3.17 אלא יהיה אפילו יותר, כי רק מענק איזון נכון ייתן את היכולת לרשויות החלשות לעלות טיפה, ויותר מזה – מענק איזון נמוך ידחוף רשויות חלשות לתוכניות הבראה וכך הלאה, ובסוף העלות למשק המדינה כתוצאה מזה תהיה עלות הרבה-הרבה יותר גבוהה.
<שמואל ריפמן: הנושא השני הוא האזורים הגליליים.
<שמואל ריפמן: עד היום שרים, שרי פנים בעיקר, לא התמודדו עם הארנונה הנמצאת או כלואה בתוך האזורים הגליליים, משיקולים פוליטיים לחלוטין.
<שמואל ריפמן: אף אחד לא רוצה לריב עם חברת החשמל, אף אחד לא רוצה לריב עם בז"ן, אף אחד לא רוצה לריב עם תע"ש, אף אחד לא רוצה לריב עם שר הביטחון.
<שמואל ריפמן: אני מאוד מקווה שגדעון סער בתור שר, ואני סומך עליו בעניין הזה, ימצא את הדרך לשחרר את הכספים הכלואים באזורים הגליליים, ולחלק אותם למי שצריך לחלק.
<שמואל ריפמן: ויש שם מיליוני-מיליוני שקלים.
<שמואל ריפמן: רק באזור הגלילי הדרומי, אחד מהם, יש קרוב ל-20 מיליון שקל, בשני יש עוד 12 מיליון שקל.
<שמואל ריפמן: הדבר האחרון, אני באמת שמח שיש שינוי בגישה שאומר חלוקת הכנסות בין רשויות עשירות, חלשות, חזקות וכך הלאה.
<שמואל ריפמן: אני לא רואה סיבה שרמת גן לא תתחלק עם בני ברק.
מירי רגב: מי אמר שזה לא יקרה?
<שמואל ריפמן: לא אמרתי שזה לא יקרה.
<שמואל ריפמן: אני מקווה שזה יקרה.
<שמואל ריפמן: רק מסיבה אחת – נולדתי בבני ברק, יש לי סנטימנטים לעיר הזאת.
<שמואל ריפמן: יושב פה ראש עיר לשעבר.
<שמואל ריפמן: אני מקווה שבאמת בסוף רמת גן תעזור לבני ברק.
<שמואל ריפמן: עד היום זה לא קרה.
מירי רגב: כשזה יקרה, מה תעשה?
<שמואל ריפמן: מה שאעשה - אם זה יקרה, אדאג שזה שעשה את זה, ידליק משואה ביום העצמאות הבא.
<שמואל ריפמן: הדבר השני זה ראשון לציון למועצה אזורית עמק לוד.
<שמואל ריפמן: כולם חושבים, כל המועצות הן כזה ויש להן הכנסות.
<שמואל ריפמן: מועצה אזורית עמק לוד במשך שנים במצב קשה מכל בחינה.
<שמואל ריפמן: סוציו אקונומי נמוך, אין הכנסות.
<שמואל ריפמן: לא רואה שום סיבה שראשון לציון או מישהו אחר שיש לו כסף, יעביר להם כסף.
<שמואל ריפמן: אותו דבר עם חברי הטוב, עומר ותל שבע.
<שמואל ריפמן: חברי פיני בדש פה?
<שמואל ריפמן: אני אומר את זה לא בציניות.
<שמואל ריפמן: אני חושב שצודק השר.
<שמואל ריפמן: אנחנו צריכים להסתכל על כל התמונה לאורכה ולרוחבה.
<שמואל ריפמן: הדבר האחרון, ואת זה אני אומר פה לכולם - לפגוע בהתיישבות – בלתי-אפשרי.
<שמואל ריפמן: ככל שיענו אותנו, כן נפרוץ וכן נגדל.
<שמואל ריפמן: כך עשינו בעבר, כך נעשה היום.
<שמואל ריפמן: אני כבר עשרים שנה מסתכל על זה.
מירי רגב: זה לא יפה לומר, כאילו ששדרות ודימונה זה לא התיישבות.
קריאה: איך אתה מגדיר התיישבות?